Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 23.03.2015 року вона позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 3500 гривень, який зобовязувався повернути вказані кошти до 23.10.2015 року, про що написав відповідну розписку. Однак до цього часу відповідач борг не повернув, зустрічей і розмов уникає, хоча проти боргу не заперечує. Крім того, у звязку з неповерненням відповідачем їй боргу вона понесла витрати на послуги адвоката в сумі 250 грн., а також їй була нанесена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях у зв"язку з порушенням її прав власності, яку вона оцінює в сумі 1000 грн., тому була змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача вказані суми та покласти на нього витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та у звязку з важким матеріальним становищем просить звільнити її від сплати судового збору, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване). Відповідно до п.1 ст. 224 ЦПК України - "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст. 1046 ч. 1, 1049 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родавими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 23.03.2015 року вбачається, що 23.03.2015 року [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 3500 грн., які відповідач зобовязався повернути до 23.10.2015 року, однак на даний час свої зобовязання не виконав та не повернув позивачу зазначену суму боргу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 3500 грн. задоволити, а щодо стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 250 грн. відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, договором позики від 23.03.2015 року відшкодування моральної шкоди сторонам або одній із сторін у разі порушення умов договору не передбачено. Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження понесення нею витрат на правову допомогу в сумі 250 грн. Відповідно до ст.82 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан позивача та те, що [PERSON] є пенсіонером, проживає спільно з батьком похилого віку, суд вважає за необхідне звільнити її від сплати судового збору. Згідно ст. 88 ЦК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved