Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та [PERSON] 03.06.2014 року був укладений Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального окургу [PERSON] та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №523, згідно з п.2.2 якого відповідач [PERSON] повинна була: щомісячно надавати грошові суми у розмірі не менше 15% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб; надавати побутові послуги; витрати на придбання для відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на його лікування; забезпечувати надання відчжувачу медичної допомоги удома лікарями; щотижнево забезпечувати продуктами харчування шляхом їх доставки до дому відчужувача та оплатити їх вартість; організовувати щоденне триразове харчування відчужувача. За весь час відповідач виконувала умови договору лише два тижні, після чого виконання умов договору припинилося, на теперішній час між сторонами втрачені довірливі стосунки, що робить неможливим подальше існування між сторонами договору довічного утримання та є підставою для його розірвання. Позивач просить розірвати договір довічного утримання (догляду) укладений між нею та відповідачкою. У судове засідання позивачка не з'явилася, її представник надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги, просила розглядати справу без її участі. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду листа про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Пункт 1 ч.1 ст.755 ЦК України зазначає, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 03.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №523. Згідно з п.1.2 цього договору відчужувач [PERSON] передала у власність набувачу [PERSON] належну їй квартиру під [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням довічно, а у разі втрати здоров'я також довічно доглядом. Зазначена квартира має загальну площу 47,3 кв.м., житлову площу 26,2 кв.м., та складається з: 1-житлова кімната, 2-житлова кімната, кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор, вбудована шафа, лоджія. В п. 2.2. Договору передбачено, що утримання (догляд) повинно бути, зокрема, у вигляді: щомісячного надання грошової суми у розмірі не менше 15% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб; надання побутових послуг (лагодження одягу, взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання помешкання - один раз на тиждень, прання та прасування білизни - один раз на 10 днів), виконання різних видів ремонтних робіт (ремонт побутової та аудіо- , відеотехніки, поточний ремонт домоволодіння - не рідше одного раху на 5 років тощо); витрат на придбання для відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на його лікування; забезпечення надання відчужувану медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж иа інш.); забезпечення відчужувача у разі потреби, визначеної висновком МСЕК, відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що відчужував не буде відноситися до категорії населення, які забезпечуються технічними засобами реабілітації за рахунок коштів, спеціально передбачених в державному бюджет Фонду соціального захисту інвалідів; щотижневого забезпечення відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем його проживання та оплати їх вартості; періодичного, але не рідше одного разу на три роки, забезпечення відчужувача у разі визначення потреби у санаторно-курортному лікуванні за станом здоров'я, оформленої відповідними медичними документами, путівками для санаторно-курортного лікування з оплатою витрат на їх проїзд у купейному вагоні; забезпечення можливості перегляду відчужувачем телевізійних передач з 08-30 до 11 годин та з 17-00 до 22-00 годин; забезпечення один раз на три роки відчужувача демісезонним та зимовим пальтом, взуттям, при цьому вартість кожного із вказаних предметів не може бути вищою ніж дві мінімальні заробітні плати; організації щоденного триразового харчування відчужувача (сніданок - у період з 8-00 до 10-00, обід - з 13-00 до 15-00, вечеря - з 18-00 до 20-00), загальною калорійністю від 2000 до 2500 ккал. Вартість продуктів визначається виходячи з середніх цінна продукти у період їх придбання і може підтверджуватися довідками торговельних організацій чи адміністрації ринку, чеками, замовленнями з відміткою про оплату та дату (час) виконання замовлення, яка завіряється штампом (печаткою) і підписом уповноваженої особи суб'єкта господарювання та іншими документами. Набувач зобов"язаний поховати відчужувача у випадку її смерті. Відповідно до п.3.1. договору матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, оцінюється сторонами на рівні 500,00 грн. Згідно до п.4.1. договору відчужувач має право вимагати розірвання договору та повернення переданого нею нерухомого майна у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов"язків за договором. Встановлено, що на підставі даного договору за відповідачкою зареєстровано право власності на квартиру під [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Проте, встановлено, що з моменту укладання вказаного договору довічного утримання відповідач виконувала свої обов'язки лише два тижні, після чого усунулася від його виконання. Судом також встановлено, що 30.06.2014 року позивач потрапила на лікування до лікарні у зв'язку із загостренням, викликаним хронічними хворобами серця та нирок, а також наслідками раніше перенесеного інфаркту головного мозку. Лікування позивача у стаціонарі лікарні потребувало значної кількості медичних препаратів, у зв'язку з чим вона по телефону звернулася до відповідача з проханням допомагати у вирішенні питання щодо їх придбання. За викликом позивача до лікарні прибув чоловік відповідача [PERSON], який придбав та передав безпосередньо лікарю, який лікував позивача, необхідні медичні препарати. Після цього [PERSON] зателефонував позивачу та сказав, що витратив на ліки для неї суму в розмірі 400,00 грн. і в подальшому ані він, ані його жінка більше не збираються витрачатися на її лікування та утримання. Після вищезгаданої телефонної розмови й до цього часу відповідач на дзвінки позивача не відповідала, її не відвідувала ані в лікарні, ані вдома; грошей та продуктів харчування не передавала, умови договору довічного утримання не виконувала. В наданій суду заяві [PERSON] визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що відносини, які на теперішній час склалися між нею та позивачем, не надають можливості належним чином виконувати умови укладеного між ними договору довічного утримання. При цьому посилалася на те, що з серпня 2014 року вона не виконувала умови вказаного договору довічного утримання, оскільки позивачка відмовилася виконувати п.7.2. договору, а саме екріпляти своїм підписом записи про види наданої їй допомоги та понесені витрати на її утримання. Крім того, позивачка вимагала з"являтися до неї тільки у визначений нею час, а коли вона спізнювалась чи не могла з"явитися у призначений час, позивачка не відкривала їй двері та не відповідала на дзвінки, тому вона не мала можливості виконувати умови договору. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Зважаючи на визнання відповідачкою позову, обставини невиконання нею умов договору не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по справі - сплачений судовий збір у сум 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved