Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного закладу «Центральна санітарно-епідеміологічна станція на залізничному транспорті України» Міністерства охорони здоров'я України в особі голови ліквідаційної комісії Поліщук Н.В., в якому просить стягнути моральну шкоду в сумі 9705 грн. 74 коп. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що в період з 2 січня 2013 року по 13 травня 2013 року працював членом ліквідаційної комісії Державного закладу «Знам'янська лінійна санітарно - епідеміологічна станція на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України, при цьому заробітну плату жодного разу не отримував. Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області 14 лютого 2014 року видано судовий наказ про стягнення з Державного закладу «Центральна санітарно-епідеміологічна станція на залізничному транспорті України» Міністерства охорони здоров'я України на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 6144 грн. 70 коп., який набрав чинності 6 березня 2014 року. Вказав, що у листопаді 2013 року у нього було виявлене онкологічне захворювання - рак шлунку та запропоновано невідкладно операцію. У зв'язку з мізерною пенсією та невиплаченою заробітною платою, через відсутність коштів, він спочатку відмовився від хірургічного втручання, але в грудні 2013 року через різке погіршення здоров'я йому була проведена операція з видалення 2/3 шлунка, після якої він став інвалідом 2 групи і по сьогоднішній день потребує тривалої реабілітації та стороннього догляду, проте коштів на зазначене не має. Вважає, що якби заробітна плата йому була виплачена вчасно, то він мав би можливість своєчасно зробити вказану операцію і не мав би таких ускладнень здоров'я, які призвели до тяжких наслідків та матеріальних затрат. Гроші на операцію він позичав у знайомих, а тому на даний час має борги, не може дозволити собі повноцінне харчування, сторонній догляд. До того ж, у квітні поточного року ним пройдено курс хіміотерапії. Отже, зазначеними діями йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 9705 грн. 74 коп., з яких витрати на обстеження в обласному онкологічному диспансері в сумі 2705 грн. 74 коп. та обґрунтовує тим, що через несвоєчасну виплату належної йому заробітної плати, він вчасно не зробив операцію, тож безповоротно втратив здоров'я і звичний для нього ритм життя, вже тривалий період прикутий до ліжка, без будь-якої надії на покращення стану його здоров'я. Більш того, він став інвалідом 2 групи, який постійно потребує стороннього догляду. Через відсутність коштів не може дозволити собі ні післяопераційну реабілітацію, ні найнеобхідніші ліки, ні повноцінне харчування, ні належний сторонній догляд. Наявність боргів за проведену операцію принижують його честь та гідність, додають душевних страждань та нестерпного болю, які неможливо оцінити у грошовому еквіваленті. Протиправні, незаконні дії відповідача повною мірою додали йому душевних страждань і хвилювань, які в подальшому негативно відобразилися на його фізичному здоров'ї та призвели до інвалідності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Представник відповідача - Поліщук Н.В. у судове засідання не з'явився, надіслав листа, в якому позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Міністерства охорони здоров'я України в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-н/389/35/14 за заявою Знам'янського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах [PERSON] про стягнення з Державного закладу «Знам'янської лінійної санітарно-епідеміологічної станції на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України, Державного закладу «Центральна санітарно - епідеміологічна станція на залізничному транспорті України» Міністерства охорони здоров'я України, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 6144 грн. 70 коп., встановив наступне. Відповідно до ст. 129 Конституції України ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Міністерством охорони здоров'я України 21 вересня 2012 року, з метою виконання п. 4 постанови Кабінету міністрів України від 14 листопада 2011 року, прийнято наказ №176-0 про ліквідацію державних закладів, установ, організацій що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України Державного, у тому числі закладу "Центральна санітарно-епідеміологічна станція на залізничному транспорті України" (а.с. 54-60). Цим же наказом затверджено персональний склад ліквідаційних комісій юридичних осіб. [PERSON] у вказаному списку значиться як член ліквідаційної комісії Знам'янської лінійної санітарно - епідеміологічної станції на Одескій залізниці (а.с. 61 - 64). Відповідно до записів в трудовій книжці [PERSON], 2 січня 2013 року зарахований членом ліквідаційної комісії відповідно до поіменного наказу МОЗ України №176-0 від 21 вересня 2012 року. Звільнений з займаної посади 13 травня 2013 року в зв'язку з закінченням роботи ліквідаційної комісії (а.с. 8). Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців свідчить про те, що засновником "Центральної санітарно-епідеміологічної станції на залізничному транспорті України" є Державний заклад «Центральна санітарно-епідеміологічна станція на залізничному транспорті України» Міністерства охорони здоров'я України. Рішення про припинення закладу прийнято засновником (а.с. 10-12). Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №681, на підставі платіжного доручення розпорядника бюджетних коштів - Державного закладу «Знам'янська лінійна санітарно - епідеміологічна станція Одеської залізниці МОЗУ», 5 грудня 2013 року з рахунку обліку коштів спеціального фонду державного бюджету 35221002000072 здійснено перерахування залишку бюджетних коштів спеціального фонду, який утворився станом на 1 січня 2013 року в сумі 46478,91 грн. на рахунок ДЗ «Центральна СЕС на залізничному транспорті». Також на рахунок з обліку власних надходжень ДЗ «Центральна СЕС на залізничному транспорті» 5 грудня 2013 року здійснено перерахування коштів спеціального фонду поточного року з рахунку з обліку надходжень Державного закладу «Знам'янська лінійна санітарно - епідеміологічна станція Одеської залізниці МОЗУ» в сумі 2567 грн. 07 коп. Видатки по зазначеному рахунку, в тому числі виплата заробітної плати у 2013 році не здійснювалась. Після перерахування залишку коштів, на підставі заяви розпорядника, рахунок було закрито (а.с.34-35, 36). Повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи свідчить про те, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 23 червня 2014 року внесено запис №14431110020000015 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Державна організація «Знам'янська лінійна санітарно - епідеміологічна станція на Одеській залізниці» Мністерства охорони здоров'я України (а.с. 65). При звільненні з позивачем не було проведено розрахунок. Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області 14 лютого 2014 року видано судовий наказ про стягнення з Державного закладу «Центральна санітарно-епідеміологічна станція на залізничному транспорті України» Міністерства охорони здоров'я України на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 6144 грн. 70 коп. Даний судовий наказ не скасовувався і набрав законної сили 6 березня 2014 року (а.с. 9). Тобто є незаперечним, виключним і загальнообов'язковим. Видавши судовий наказ, суд встановив порушення трудових прав позивача щодо невиплати заробітної плати у строки, передбачені чинним трудовим законодавством. Порушення права завжди зумовлює негативні наслідки для особи, права якої порушуються, у тому числі наслідки психологічного характеру. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з виписним епікризом [PERSON] з 22 липня 2013 року по 17 грудня 2013 року знаходився на лікуванні в КЗ «Кіровоградський обласний онкологічний диспансер». Характер проведеного лікування: радикальне. Заключний діагноз: рак астрального відділу шлунка (а.с. 7). Відповідно до епікризу №34 [PERSON] з 2 січня 2014 року по 6 січня 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені (а.с. 26). На підтвердження придбання медикаментів та оплати медичних послуг позивачем приєднано до матеріалів справи чеки та квитанції (а.с. 19). Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача встановлено, що він терпів душевні страждання, пов'язані з обмеженістю засобів існування та неможливістю ефективно лікуватись. З наведеного суд робить висновок, що невиплата заробітної плати, не лише позбавила позивача можливості продовжувати звичайний спосіб життя, а і змусила докладати значних зусиль для підтримання стану здоров'я. Обставини неналежного бюджетного фінансування, у наслідок яких такі виплати роботодавцем не здійснювались, в судовому засіданні не встановлені. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує зміст позовних вимог, особу позивача, те, що він є важко хворим, тривалість страждань, ступінь вини відповідача, розмір несвоєчасно виплаченої заробітної плати, обставини справи, та вважає що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн. Разом з цим, за змістом ч.3, 4 ст. 105 ЦК України орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначає комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До ліквідаційної комісії з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Таким чином, суд вважає за доцільне моральну шкоду стягнути не з фізичної особи - голови ліквідаційної комісії Поліщук Н.В., а з юридичної особи - Державного закладу «Центральна санітарно-епідеміологічна станція на залізничному транспорті України» Міністерства охорони здоров'я України. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави 25 грн. 10 коп.. На підставі викладеного, ст. 129 Конституції України, п. 9 Постанови Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року,

Outcome: partial