Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що 21.04.2005 року померла спадкодавець її батька [PERSON] - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок №3 з надвірними будівлями по вул.Центральній в с.Мелені Коростенського району Житомирської області та земельної ділянки площею 2,8514 га з цільовим призначенням-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Меленівської сільської ради. Її батько, [PERSON], прийняв спадщину після смерті [PERSON]Ю, оскільки був зареєстрований та проживав разом зі своїм спадкодавцем, однак не оформив спадкових прав. Помер [PERSON] 20.02.2017 року. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав їй все належне йому майно. Після смерті батька вона звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, наслідком чого є заведення спадкової справи №42/2017. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить рішенням суду визнати за нею право власності на житловий будинок №3 з надвірними будівлями по Центральна (до перейменування Леніна) в с.Мелені Коростенського району Житомирської області та земельну ділянку, загальною площею 2,8514 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Меленівської сільської ради, кадастровий номер 1822383600:25:000:0117, що залишилось після смерті [PERSON], який помер 20.02.2017 року. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що 21.04.2005 року у віці 86 років в с.Мелені Коростенського району Житомирської області померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Вказаний житловий будинок, відповідно записів погосподарської книги №6 за 2003-2005 роки, належав померлій на праві особистої власності, рік побудови будинку 1967. За життя [PERSON] склала заповітом, яким зробила розпорядження на випадок своєї смерті заповівши належне їй майно [PERSON]. Даний заповіт посвідчено секретарем Меленівської сільської ради [PERSON] 14.05.1998 року. Дані про його зміну або скасування в справі відсутні. Частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Факт прийняття спадкодавцем позивача спадщини після смерті [PERSON] підтверджено довідкою Меленівською сільської ради №678 від 08.11.2017 року. Позивач є спадкоємцем [PERSON], який за життя склав заповіт, який 26.06.2009 року був посвідчений приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу [PERSON] В установлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на підставі чого Коростенською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №42/2017. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори №1638/16/01-16 від 21.12.2017 року слідує, що позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 3 по вул.Центральній (до перейменування Леніна) в с.Мелені Коростенського району Житомирської області позивачу відмовлено із-за відсутності реєстрації права власності на вказане спадкове майно за спадкодавцем, що стверджується листом №1360/02-14 від 09.11.2017 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. Інвентаризація вищевказаного будинку проводилась Коростенським МБТІ 05.08.2008 року. З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Однак, враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз'яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок підлягає задоволенню. Вимоги позивача про визнання за нею право власності на земельну ділянку, площею 2,8514 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Меленівської сільської ради, Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер 1822383600:25:000:0117 , задоволенню не підлягають, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Оскільки за заявою позивача нотаріальною конторою заведена спадкова справа, докази того, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку позивач позбавлена можливості в матеріалах справи відсутні, тому підстав для задоволення позову в цій частині не має. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial