Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що 17.05.2007 року між сторонами виникли договірні відносини щодо отримання відповідачем кредиту у розмірі 6193,63 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач отримав кредитні кошти, але не виконав зобов'язань з його повернення в результаті чого станом на 17.01.2015 року виникла заборгованість в розмірі 19223,92 грн., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 3556,52 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 5438,07 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 1560,86 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 7276,85 грн., а також штрафи: в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та в розмірі 891,62 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом та сплачені судові витрати судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, до канцелярії надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 17.05.2007 року звернувся до позивача з заявою позичальника № HEXRRС09100033 від 17.05.2007 року, в якій просив надати йому строковий кредит у сумі 6193,63 грн. на строк 36 місяців зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 563,06 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 111,49 грн. З погашенням заборгованості з 17 по 22 число кожного місяця, щомісячним платежем в сумі 317,70 грн. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та умов. Позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 5630,57 грн. на відповідний розрахунковий рахунок, згідно з рахунком-фактурою № СЧТТ-0000119 від 17.05.2007 року у т.ч. ПДВ 938,43 грн., а також в сумі 563,06 грн. в якості єдиноразової винагороди банку за надання фінансового інструменту. Відповідач погодився з тим, що ця заява разом з запропонованими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Як вбачається з заяви позивальника № HEXRRС09100033 від 17.05.2007 року відповідач мав здійснити погашення кредиту та усіх платежів до 17.05.2010 року включно, тобто саме тоді банк довідався про порушення свого права. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже позов, в межах передбачених законом строків позовної давності, позивачем мав бути пред'явлений до суду до 17.05.2013 року включно, а поданий тільки у січні 2015 року, що вбачається з відповідного штампу на позовній заяві. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 161 ЦК України). Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Оцінивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, однак не підлягають задоволенню в зв'язку з пропуском передбаченого законом строку позовної давності. При цьому суд також враховує правову позицію висловлену Верховним Судом України у постанові № 6-116цс13 від 06.11.2013 року.

Outcome: dismissed