Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач Тернопільський міськрайонний центр зайнятості пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 2361,42 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 05.11.2013 року [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, у зв`язку із чим йому надано статус безробітного. Перебуваючи на обліку в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний з 05 листопада 2013 року по 11 вересня 2014 року відповідач отримував допомогу по безробіттю. В результаті перевірки інформації наданої ПФУ, Тернопільським міськрайонним центром зайнятості встановлено, що відповідач перебуваючи на обліку був зареєстрований як фізична особа - підприємець. За результатами перевірки складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №140 від 05.12.2018 року та видано наказ №135 "Д" від 28.12.2018 року про повернення коштів. Повідомлення про повернення коштів в сумі 4661,42 грн. разом з копією наказу від 28.12.2018 року №135 «Д» направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 28.12.2018 року за №07047/2711. 21.02.2019 року [PERSON] направлено претензію №0747/487 від 21.02.2019 року з проханням добровільно сплатити незаконно отримані кошти. 16.07.2019 відповідачу повторно направлено претензію №07047/1697 з проханням добровільно сплатити незаконно отримані кошти. У добровільному порядку відповідач повернув кошти на суму 2300 грн. Відповідно сума до повернення складає 2361,41 грн. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Зазначив, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем не має змоги здійснити одноразове повернення коштів. Судом установлено, що 05.11.2013 року [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості із заявою за сприянням у працевлаштуванні. 05 листопада 2013 року [PERSON] подав заяву про надання йому статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України\~"Про\~зайнятість населення" та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». При цьому, відповідач у заяві повідомив, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, не має заробітку та інших доходів. Наказом за №НТ131108 від 08.11.2013 року Тернопільським міськрайонним центром зайнятості Галущаку Я.Я. надано статус безробітного з 05.11.2013 року. З 12.11.2013 року [PERSON] призначено допомогу по безробіттю, що підтверджується витягом із наказів про прийняті рішення по особі від 28.12.2018 року ПК №190113110500022. Наказом за №НТ140911 від 11 вересня 2014 року, [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку із невідвідуванням ДСЗ без поважних причин 30 к.д. і більше пп «13» п.1 ст.31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». З акту Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за №140 про розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення від 05 грудня 2018 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований як фізична особа - підприємець у період з 29.05.1998 року по 09.11.2018 року. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05 грудня 2018 року за №1004733486 встановлено, що 29.05.1998 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] та 09.11.2018 року проведено припинення його підприємницької діяльності. Як вбачається з витягу із ЄІАС.NET (Єдиної інформаційної аналітичної системи), державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП 09.11.2018 року здійснена за його рішенням. Встановлено, що у період з листопада 2013 року по вересень 2014 року відповідачу була виплачена допомога по безробіттю у сумі 4661,42 гривень, що підтверджується довідкою від 27.12.2018 року за №1352, виданою Тернопільським міськрайонним центром зайнятості. Тернопільським міськрайонним центром зайнятості Галущак Я.Я. направлено для ознайомлення копію акту розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення від 05.12.2018 року, запропоновано надати пояснення з цього приводу в строк до 28.12.2018 року. Наказом директора ТМЦЗ від 28.12.2018 року за №135Д встановлено повернути [PERSON] протягом 15-ти календарних днів кошти у сумі 4661,42 грн. за період перебування на обліку як безробітного з 05.11.2013 року по 11.09.2014 року. 21.02.2019 року [PERSON] направлено претензію №0747/487 від 21.02.2019 року з проханням добровільно сплатити незаконно отримані кошти. 16.07.2019 рік [PERSON] частково повернув суму коштів у розмірі 2300 грн. 16.07.2019 відповідачу повторно направлено претензію №07047/1697 з проханням добровільно сплатити незаконно отримані кошти на суму 2361,42 грн. Станом на день розгляду справи відповідач у добровільному порядку кошти в сумі 2361,42 гривень на розрахунковий рахунок позивача не повернула. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно з вимогами ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~є допомога по безробіттю. Безробіттям відповідно до\~положення ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення»\~є соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. В силу вимог ч. 3\~ст. 3 цього Закону,\~зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення»\~передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення»\~реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи. Судом встановлено, що на період реєстрації як безробітний та виплати допомоги по безробіттю відповідач був зареєстрована як фізична особа-підприємець. Про вказані обставини, останній не повідомив позивача. Відповідно до вимог п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62,\~постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1\~зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, згідно з яким рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. В силу вимог абз. 5 ч. 1 ст.\~34\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Як слідує з вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з вимогами ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України\~не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , будучи суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем) та відносячись до категорії зайнятого населення, 05.11.2013 року під час звернення до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного приховав той факт, що з 29.05.1998 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, внаслідок чого незаконно отримував допомогу по безробіттю. Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 34, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач зобов`язаний повернути незаконно отримані кошти з 05.11.2013 року по 11.09.2014 року, виплачені йому як безробітному, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 2361,42 гривень незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 гривень на користь позивача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved