Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення, знаття з реєстраційного обліку, зазначивши, що 25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк" в особі Орджонікіджевського відділення № 7717 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір про іпотечний кредит № 794, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 162 000,00 (сто шістдесят дві тисячі) грн. зі сплатою 14,5 % річних. Кредит надавався на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25.03.2028 року на придбання будинку, за договором купівлі-продажу від 25.03.2008 р., розташованого за адресою: [ADDRESS]. З метою забезпечення виконання зобов'язань між позичальником та Банком укладений іпотечний договір № 794-ф від 25.03.2008 р. у відповідності до якого в іпотеку передано жилий будинок (реєстраційний номер 16702309), загальною площею 46,6 кв.м. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 411 кв.м. На цій земельній ділянці розташовано: жилий будинок, дерев. обкл. цеглою, зазначений в плані під літерою «А», житловою площею 31,9 кв.м та наступні будівлі та споруди: «Б» - літня кухня, «В» сарай, «Г» - гараж, пг - погріб з шийкою, «В1» - сарай, «Д» - намет, № 1,3 - паркани, № 2 - ворота, замощення. Позичальник порушив взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом, що спонукало банк звернутися до суду з позовом щодо захисту своїх порушених прав. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2013 р. по справі № 2-1932/2009 позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, а саме стягнуто з позичальника 169 528,85 грн., однак позичальником зазначена сума не сплачена, у зв'язку з чим позивачем направлена письмова вимога про добровільне виселення. Всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений законом строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 09.01.2013 р. банк направив на адресу позичальника вимогу про звільнення житлового приміщення, яке отримано ним 19.01.2013 р. Станом на 15.01.2014 р. заборгованість не сплачена, у зв'язку з чим, позивач був змушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, пояснень суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк" в особі Орджонікіджевського відділення № 7717 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір про іпотечний кредит № 794, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 162 000,00 (сто шістдесят дві тисячі) грн. зі сплатою 14,5 % річних. Кредит надавався на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25.03.2028 року на придбання будинку, за договором купівлі-продажу від 25.03.2008 р., розташованого за адресою: [ADDRESS]. З метою забезпечення виконання зобов'язань між позичальником та Банком укладений іпотечний договір № 794-ф від 25.03.2008 р. у відповідності до якого в іпотеку передано жилий будинок (реєстраційний номер 16702309), загальною площею 46,6 кв.м. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 411 кв.м. На цій земельній ділянці розташовано: жилий будинок, дерев. обкл. цеглою, зазначений в плані під літерою «А», житловою площею 31,9 кв.м та наступні будівлі та споруди: «Б» - літня кухня, «В» сарай, «Г» - гараж, пг - погріб з шийкою, «В1» - сарай, «Д» - намет, № 1,3 - паркани, № 2 - ворота, замощення. Позичальник порушив взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом, що спонукало банк звернутися до суду з позовом щодо захисту своїх порушених прав. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2013 р. по справі № 2-1932/2009 позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, а саме стягнуто з позичальника 169 528,85 грн. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений законом строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування вільний вибір місця проживання в України» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей паспортного документа про місце проживання або місце перебування зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою має право проживати,на вказану адресу надсилається поштова кореспонденція, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються комунальні послуги тощо. Наявність зареєстрованих осіб у квартирі, на яку звертається стягнення негативно відобразиться на ціна продажу, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Таким чином, станом на 15.01.2014 р. загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № 794 від 25.03.2008 р. становить 299 634,26 грн., яка складається з: 159 072,45 грн. - заборгованість за кредитом; 83 045,11 грн. - заборгованість за відсотками; 4 109,69 грн. - заборгованість 3 % річних від простроченої суми відсотків по кредиту; 6 469,25 грн. - заборгованість 3 % річних від простроченої суми кредиту; 2 751,31 грн. - сума індексації простроченого боргу зарахуванням індексу інфляції; 15 155,73 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту; 29 030,72 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту. Відповідно до 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved