Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася 02.09.2013 року до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго", який згодом уточнила і просила визнати незаконним дії ВАТ «Обленерго» з нарахування боргу за електроенергію в сумі 166,77грн. та стягнути з Першого Приморського відділу державної виконавчої служби стягнуті з її пенсії кошти за жовтень 2012 року в сумі 210,06 грн. В обґрунтування позову вказує, що ухвалою суду від 18.10.2012 року скасовано судовий наказ Приморського районного суду м.Одеси від 12.09.2011 року по справі № 2н/1522/1867/11 про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію коштів в сумі 287, 56 грн., коштів судового збору у розмірі 25,50 грн. та витрат на ІТЗ у розмірі 30 грн. Вказана ухвала була нею направлена до державного виконавця для відома, однак державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС було стягнуто з її пенсії за листопад 2012 року суму 209,80 грн. Про виконавче провадження її у десятиденний строк не повідомили та примусово державною виконавчою службою було стягнуто з її пенсії 420,06 грн. Стягнуті з її пенсії кошти за листопад 2012 року - 209,80 грн., повернули їй у квітні 2013 року, а стягнуті з пенсії кошти за жовтень 2012 року - 210,06 грн. не повернуті і до цього часу. Позивачка посилається на те, що є інвалідом 2 групи, дитина війни, отримує мінімальну пенсію, своєчасно сплачує за електроенергію і у неї немає боргу за електроенергію, однак ВАТ «Одесаобленерго» продовжує надсилати їй розрахунки, в яких нараховує їй різні суми боргу за електроенергію незаконно. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу за її відсутність. В минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. При цьому пояснила, що вона є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] та за нею закріплено особовий рахунок № [NUMBER], вона має пільги на оплату електроенергії, як дитина війни та вона інвалід 2 групи. Відповідні документи нею були надані до Центрального РЕМ. Вона своєчасно оплачує електроенергію згідно з показниками лічильника, але їй весь час «Одесаобленерго» надсилає квитанції про наявність боргу, з якими вона не згодна. На неодноразові звернення з цього приводу відповіді не отримувала. Державним виконавцем на підставі судового наказу було стягнуто з її пенсії 210,06 грн. та 209, 80 грн. Ухвалу про скасування судового наказу від 18.10.2012 року, вона надала державному виконавцю 29.10.2012 року. Після цього суму 209, 80 грн. їй повернули, а стягнуту суму 210, 06 грн. так і не повернули. Представник відповідача ПАТ «Одесаобленерго» Жук В.О., яка діє на підставі довіреності № 341 від 29.04.2013 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила суд відмовити з підстав необґрунтованості позову. При цьому також вказала, що при нарахуванні суми сплати за користування електричною енергією [PERSON] враховується її пільги як дитині війни, про що є графа в квитанції. При перевірці розрахунку [PERSON] було встановлено, що вона кожного місяця недоплачує певну суму, яка накопичується і таким чином накопичується борг. Представник Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність суду не надходило. Суд, у зв'язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності представника відповідача Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, згідно ст.169 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника ПАТ «Одесаобленерго», дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Одесаоленерго» та [PERSON] укладено договір за [NUMBER] від 04 жовтня 2006 року про користування електричною енергією з побутовим споживачем, за [PERSON] закріплено особовий рахунок [NUMBER], тобто вона є споживачем ПАТ «Одесаобленерго», за адресою: [ADDRESS] 12.09.2011 року Приморським районним судом м.Одеси видано судовий наказ № 2н/1522/1867/11 про стягнення з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Одесаобленерго» суму заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 287, 56 грн., судовий збір у сумі 25, 50 та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн., на загальну суму 343 грн. 06 коп. (а.с. 22). Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18.10.2012 року судовий наказ № 2н/1522/1867/11 від 12.09.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Одесаобленерго» суми заборгованості за спожиту електроенергію, було скасовано. В судовому засіданні встановлено, що 29.10.2012 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби було отримано ухвалу суду від 18.10.2012 року про скасування судового наказу, та частина стягнутої грошової суми у розмірі 209, 80 грн. була повернута відповідно платіжного доручення від 30.11.2012 року УПФУ у Приморському районі м.Одеси для зарахування на рахунок [PERSON] Інша частина грошової суми у розмірі 210,26 грн. були розподілена відповідно до положень статті 43 Закону України «Про виконавче провадження» та перерахована як борг на користь ВАТ «ЕК «Одесаобленерго», виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Згідно листа Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13.12.2012 року, повернути зазначені кошти не уявляється можливим оскільки вони перераховані за належністю. (а.с. 30). Відповідно до ст.43 Закону України «Про виконавче провадження», розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаної від реалізації майна боржника) здійснюється у такому порядку: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми; 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені державним виконавцем відповідно до вимог цього Закону. Згідно статті 45 цього Закону, грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки. Грошові суми, стягнуті державним виконавцем до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. У разі якщо державному виконавцю відомий рахунок стягувача, на який необхідно перерахувати стягнуті з боржника кошти, або якщо відповідно до частини другої цієї статті кошти підлягають перерахуванню на адресу стягувача поштовим переказом, то сума виконавчого збору, пропорційна стягнутій сумі, перераховується після перерахування стягувачу належної йому суми. В іншому разі сума виконавчого збору, пропорційна стягнутій сумі, перераховується після надходження стягувачу повідомлення про наявність на відповідному рахунку органу державної виконавчої служби суми коштів, що підлягає виплаті стягувачу. Звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (ст. 70 закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до статті 82 цього Закону, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. В процесі розгляду справи позивачем не надано доказів звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та визнання дій державного виконавця неправомірним. Судом встановлено, що на рахунок Першого Приморського ВДВС кошти у сумі 210, 06 грн. не надійшли, а були розподілені та направлені на рахунок ПАТ «Одесаобленерго» ще до отримання ухвали суду про скасування судового наказу. Таким чином, Перший Приморський відділ державної виконавчої служби є неналежним відповідачем. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на її користь коштів у сумі 210, 06 грн., необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Також судом було встановлено, що у споживача [PERSON] оформлена і надається з 01.01.2006 року згідно Закону України « Про соціальний статус дітей війни» пільга на оплату спожитої електричної енергії в розмірі 25% в межах 75 кВт/год. щомісячно. Отже, у відповідності до п. 1 п/п «а» Постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1996 року № 879 (із змінами) «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати» встановлено, що пільги на споживання електричної енергії на комунально-побутові потреби у сільських і міський населених пунктах (крім будинків, які обладнано електричними плитами і електроопалювальними установками) надаються в рамках 75 кВт/год. щомісяця на сім'ю з однією-двох осіб, у тому числі, якщо обидва члени сім'ї мають право на знижку. Також витрати, пов'язані з реалізацією Закону України «Про соціальний статус дітей війни», здійснюються за рахунок коштів державного бюджету шляхом відшкодування виконавцю комунальних послуг наданих пільг на підставі щомісячних звірок інформації від підприємств та організацій, що надають пільги, з інформацією, що значиться в Реєстрі. Підприємства та організації не можуть відхилятись від даних, що значиться в Реєстрі. Внесення до реєстру та ведення обліку пільговиків покладено на управління праці та соціального захисту населення. Дані питання регулюються, зокрема, Положенням про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003р. №117 (із змінами та доповненнями). Правовідносини щодо постачання та споживання електричної енергії між енергопостачальником та споживачем регулюються ст. 714 Цивільного кодексу України, ст. ст. 24-27 Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами(цінами)для населення на підставі фактичних показників приладів обліку. Пунктом 42 Правил, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов'язані зокрема оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕн. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість. Відповідно до п. 48 Правил, споживач несе відповідальність згідно із законодавством зокрема за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію та порушення правил користування електричною енергією. Судом встановлено, що станом на 01.06.2003 р. по показнику приладу обліку СО-2 заводський номер 8037562 становив 3811. На 01.05.2006р р. по показнику приладу обліку становив 9597 споживання становило 5786кВт* по тарифу 0,156 = 902,61 грн. На 01.05.2006р по 01.09.2006 р .по показнику приладу обліку 9695 споживання становило 98 кВт * по тарифу 0,195 =19,11 грн. На 01.09.2006р по 19.04.2008р (заміна лічильника).по показнику приладу обліку 2404 споживання становило 2409кВт * по тарифу 0,2436 = 586,83 грн. На 19.04.2008р по 01.042011р по показнику приладу обліку 8582 споживання становило 4411кВт * по тарифу 0,2436 =1074,51 грн. На 01.04.2011 р з показнику приладу обліку 8582 та на 17.08.2013 з показнику приладу обліку 1095 споживання становило 2513 кВт * по тарифу 0,2802 =704,14 грн. За даний період оплата позивачем здійснена в сумі 2724,42 грн. Пільгу нараховано у розмірі 396,01 грн. (з періоду 01.01.2006р по 17.08.2013р). Таким чином, 902,61+19,11+586,83+1074,51+704,14 -2724,42-396,01=166,77 грн. Отже, заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 166,77 грн. виникла у зв'язку з тим, що відповідач не в повному обсязі сплачував надані квитанції за спожиту електричну енергію, оскільки вважає, що він має право на надання пільги за користування електроенергією без обмеження норм споживання відповідно до Закону України «« Про соціальний статус дітей війни». На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ПАТ «Одесаобленерго» застосовує пільги по оплаті за спожиту електричну енергію при здійснені розрахунків за електроенергією з позивачем, виключно, у відповідності до вимог, порядку та розмірі передбаченими нормативними актами, що регулюють дані питання, а саме в даному випадку відповідно до Закону України «Про соціальний статус дітей війни». Тому постачальник електричної енергії не здійснював перешкод споживачу електричної енергії [PERSON] в користуванні пільгою в розмірі 25% знижки в межах норми споживання 75кВт на місяць по оплаті послуг спожитої електричної енергії. Також судом встановлено, що нарахування суми боргу за спожиту електроенергію в розмірі 166,77 грн. здійснено на підставі підтверджуючих документів та у відповідності до норм діючого законодавства. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій ПАТ «Одесаобленерго» по нарахуванню заборгованості в сумі 166,77 грн., так як нарахування суми заборгованості за спожиту електроенергію не є порушенням прав споживача тобто позивача по справі. Згідно з ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інших доказів, які б підтверджували законність позовних вимог та їх доведеність позивачем не надано суду. Враховуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів і встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed