Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей , в якому зазначив, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2013 року він був зобов"язаний до сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. На час розгляду справи діти перебували біля відповідача. приблизно в квітні 2014 року йому стало відомо, що діти знаходяться в дитячому закладі с.Стара Осота Олександрівського району Кіровоградської області , а місце знаходження матері не відоме. 15.09.2014 року він забрав дітей і на даний час вони постійно знаходяться біля нього. Він намагається з"ясувати обставини при яких відповідач залишила дітей, але марно.Оскільки діти постійно перебувають на його утриманні, вважає, що сплата аліментів на користь відповідача є безпідставною, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі, зазначає, що діти проживають біля нього з жовтня 2014 року. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Судова повістка, направлена за адресою місця проживання [PERSON], зареєстрованої у встановленому законом порядку, повернулася до суду з відміткою " адресат за зазначеною адресою не проживає ". Відповідно до вимог ч.3 ст.76 ЦПК України судову повістку направлено виконавчому органу місцевого самоврядування. За таких обставин відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст., ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом, встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони перебували з 11 лютого 2006 року в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]( а.с.8, 9). Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 30.05. 2013 року і до їх повноліття ( а.с.6-7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. З аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утриманні дитини є її проживання з одним із батьків. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З жовтня 2014 року діти проживають з батьком, знаходяться на його утриманні. Дані обставини підтвежуються актом соціального інспектування від 16.10.2014 року та довідкою Добровеличківської селещною ради Кіровоградської області від 17.10.2014 року. За такого відпали обставини, які були підставою для стягнення за рішенням суду від 03 липня 2013 року аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] . Приймаючи до уваги вищевикладене та вимоги закону, те, що в даний час змінилися обставини, які впливають на право [PERSON] отримувати аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO], а тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині звільнення його від сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. В силу ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 160, 180, 181 Сімейного Кодексу України, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,

Outcome: approved