Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого напису № 10468, виданого 31.10.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» забргованості в сумі 25211,82 грн. таким, що не підлягає виконанню та та просить винести окрему ухвалу відносно приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу [PERSON] Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі виконавчого напису нотаріуса за заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» старшим державним виконавцем Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] 19.01.2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 55584114. Як зазначає позивач, спірні правовідносини між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позивачем про стягнення заборгованості за укладеним між ними кредитним договором свого часу були предметом судового врегулювання та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 31.08.2016 року скасовано, а залишено в силі рішення Козятинського міськрайонного суду від 14.07.2016 року по цивільній справі №132/2830/15-ц, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. Незважаючи на наявність вищевказаного судового рішення, на підставі заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», 31.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинений виконавчий напису № 10468 відповідно до якого задоволені вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк". Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» 25211 гривень 82 копійки шляхом перерахування коштів на рахунок ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК», у розмірі: залишок заборгованості за кредитом 4939,86 гривень; залишок заборгованості за відсотками 15917,85 гривень; пеня та комісія 296,40 гривень; штраф 1057,71 гривень, всього 22211 гривень 82 копійки. Витрати повязані із вчиненням виконавчого напису 3000,00 гривень. Всього, з урахуванням витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису, 25211 гривень 82 копійки. Строк, за який проводиться стягнення, - десять років чотири місяці одинадцять днів, а саме з 19.05.2007 року по 30.09.2017 року. Таким чином, на думку позивача, вказаний виконавчий напис було вчинено внаслідок грубого порушення вимог чинного законодавства на підставі незаконних вимог кредитора (ПАТ КБ «Приватбанк»), і як наслідок органом ДВС неправомірно відкрито виконавче провадження з його примусового виконання, що призвело до порушення конституційних прав та інтересів позивача. Крім того, позивачем у позовній заяві зазначено про те, що виконавчий напис було вчинено також і всупереч вимогам чинного законодавства, а саме за відсутності належних документів, що підтверджували безспірність заборгованості позивача перед банком за кредитним договором Отже, на час вчинення виконавчого напису в розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних документів та відомостей, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому, на думку позивача, останній не мав передбачених законом підстав для його вчинення. При цьому позивач посилається на положення ст.ст.39, 87,88 ЗУ "Про нотаріат" Відповідач відзив не подав . \~ Третя\~особа \~особа ,\~приватний \~нотаріус \~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~ [PERSON]\~в свої\~поясненнях \~посилається на\~ ст.18\~ЦК України\~та \~ст.ст.87,88\~ЗУ «Про\~нотаріат »,\~зазначивши,\~що \~«безспірність» в\~розумінні ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~є не\~доведеність боргу,\~що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено,\~що судовим наказом Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 6 листопада 2008 року з [PERSON], стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 5 480 грн 36 коп., у тому числі тіло кредиту повністю. Однак позичальник не повернула отримані в кредит грошові кошти. В жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд з позовом і посилаючись на те, що 19 травня 2007 року згідно з кредитним договором [PERSON], надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7000. грн зі строком дії картки до травня 2011 року, взяті на себе зобов'язання не виконала, з врахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за процентами, нараховану на прострочену заборгованість за кредитом за період з 2 жовтня 2012 року до 2 жовтня 2015 року у розмірі 5 399 грн 27 коп. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2017 року по справі №132/2830/15-ц за позовом ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в задоволенні позову було відмовлено повністю. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2016 рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за процентами та кредитним договором за період з 02.10.2012 по 02.10.2015 у розмірі 5399,27 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2017 рішення апеляційного суду Вінницької області від 31.08.2016 скасовано , рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.07.2016 залишено в силі (а.с.9). Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 31.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №10468 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», грошові кошти в сумі 25211,82 грн. за боргом по кредитному договору № б/н від 19.05.2007 з урахуванням: залишок заборгованості за кредитом- 4939,86 грн.; залишок заборгованості за відсотками -15917,85 грн; пеня та комісія -296,40 грн, штраф- 1057,71 грн., витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису-3000 грн. (а.с.6) Зі змісту вказаного виконавчого напису слідує, що строк за який провадиться стягнення десять років чотири місяці одинадцять днів, а саме з 19.05.2007 по 30.09.2007 стягнення здійснюється за період з 1 лютого 2008 року по 11 листопада 2016 року. Статтею 18 Цивільного кодексу України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису подаються: - оригінал кредитного договору; - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з пунктом 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. З вищенаведеного слідує висновок, що безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості за наданими документами. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. При цьому, нотаріус має впевнитись у тому, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Однак, суду не надано доказів чи надавались оригінали цих документів, відповідно до вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ухвалу суду про витребування розрахунку заборгованості суду не надав, а тому суд оцінює існуючі докази відповідно до положень ч 10 ст 84 ЦПК України і приходить до висновку, відповідач не надав суду належних і допустимих доказів про наявність заборгованості [PERSON], перед банком.. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05 липня 2017 року в справі №6-887цс17, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Оцінюючи досліджені докази і співставляючи їх з нормами права суд приходить до висновку, що на момент вчинення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису за №10468 від 31.10.2017 року про стягнення з [PERSON] безспірної заборгованості перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» існувало рішення суду про стягнення з [PERSON], тіла кредиту в сумі 548036 грн., існувало судове рішення про відмову в задоволення вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за період 02.10.2012 по 02.10.2015 у розмірі 539927 грн. В порушення вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] під час вчинення виконавчого напису за №10468 від 31.10.2017 року не було враховано, що з дня виникнення у стягувача права вимоги минуло більше, ніж три роки. В результаті вчиненого нотаріального напису №10468 від 31.10.2017 року, [PERSON], була двічі піддана цивільні відповідальності, двічі з неї було стягнуто тіло кредиту, що суперечить Конституції України і нормам Цивільного права. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна вимога позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В той же час суд звертає увагу на те, що відповідачем у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів (Постанова Пленуму ВССУ від 07.02.2014р. №2 «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні»), а тому необхідно відмовити в задоволенні вимоги про винесення окремої ухвали відносно приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу [PERSON] Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позовні вимоги позивача задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial