Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай). В позові зазначив, що 05 серпня 2002 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), у розмірі 6.60 умовних кадастрових гектарів із земель Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД12 № 0215190, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.08.1996 року за № 210. Позивач вказав, що являється спадкоємцем після померлої однак не може оформити право на спадщину, оскільки не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як це не вимагалося діючим на той час законодавством, а наданий час не може підтвердити своє право на спадкування. Просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Заперечень проти позову не має. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2002 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 05.08.2002 року, тобто до 1 січня 2004 року, а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Положеннями частин 1 та 2\~ст. 549 ЦК УРСР\~(1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З повідомлення Кодимської державної нотаріальної контори вбачається, що позивач не прийняв спадщину, оскільки після смерті [PERSON] в держнотконтору не звертався, спадкова справа не заводилась. Враховуючи, що позивач доводиться сином померлій 05.08.2002 року [PERSON], суд приходить до висновку, що він дійсно має право на спадкування відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, суд зазначає наступне. Статтею 15 ЦК України передбачено виникнення права особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи встановлено, що позивач не звертався до нотаріуса та не отримував відмови нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії, а тому позовна вимога про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є передчасною. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлення факту прийняття позивачем спадщини є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, а тому позовні вимоги в частині визнання права на земельну частку (пай) задоволенню не підлягають.

Outcome: partial