Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 10595,00 грн. відшкодування завданої майнової шкоди; 100\~000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди та судові витрати, в тому числі витрати на проведення експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 09.08.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказану вище шкоду завдано позивачу шляхом залиття квартири № 12, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 1, яке відбулося 13 та 14 травня 2018 року, що позивач підтверджує Актом КП «ВЖРЕП № 5» ЖМР від 14.05.2018 року. Залиття сталося по вині мешканців квартири № 17, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 1, внаслідок халатного відношення мешканцями квартири до сантехнічного обладнання в. Так, внаслідок підтоплення пошкоджена стеля на кухні в квартирі позивача, відпали укріплення панельних швів, залита стеля в житловій кімнаті, замокли меблі та постільна білизна, залиті приміщення ванни та санвузла. В даній квартирі неможливо проживати, санітарні норми грубо порушені. Матеріальну шкоду визначає у розмірі 10595,00 грн. Крім того, внаслідок залиття квартири, позивачу значної моральної шкоди яка заключалась в душевних хвилюваннях внаслідок пошкодження майна позивача в наслідок залиття квартири позивача відповідачем, неможливістю в повній мірі користування квартирою позивачем, в якій вона проживає та належним їй майном (меблі, речі), внаслідок залиття квартири позивача відповідачем, зірвались життєві плани позивача, вона втратила нормальний сон, змушена витрачати свій час на звернення в правоохоронні органи, експерта, суд. Позивач зазначає, що відповідач не зробив жодного кроку для добровільного відшкодування завданої позивачу в результаті залиття квартири майнової та моральної шкоди, не запропонувала позивачу провести будь-який ремонт. Позивач хвилюється за своє здоровя так як сирість може призвести до розповсюдження хвороб та подальшого ушкодження квартири. Завдану відповідачем таким чином моральну шкоду відшкодувати адекватно та повністю у матеріальній формі неможливо, але суму, яка б могла частково покрити моральні страждання, позивач оцінила у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень. Добровільно відшкодувати завдану нам шкоду відповідач відмовилася. Від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання не зявлялась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, \~судові повістки, направлені відповідачу повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини квартири №12, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 1, згідно свідоцтва №21483 від 22.10.1996 року про право власності на житло (а.с. 13). Зі змісту довідки від 22.06.2018 року №359 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с. 11). Згідно Інформаційної довідки № з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, власником квартири №17, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 1 є відповідач у справі - [PERSON] (а.с. 16). Згідно акту від 14.05.2019 року, у квартирі №12, за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 1 пошкоджена стеля кухні, відпали ущільнення панельних щитів, залита стеля в житловій кімнаті, площею 1,0 кв.м., замокли меблі та постійна білизна, залиті приміщення ванни та санвузла. Причиною залиття стало халатне відношення мешканців квартири №17 до користування сантехобладнанням (а.с. 19 на звороті). Зі змісту висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 09.08.2018 року №5/2018 вбачаться, що майнова шкода, як вартість відновлювального ремонту, становить 10595,00 грн. (а.с. 56). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України \~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частин\~1-4\~ЦК 319\~ЦК України\~власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При\~здійсненні своїх\~прав та\~виконанні обов'язків\~власник зобов'язаний\~додержуватися моральних\~засад суспільства. Усім\~власникам забезпечуються\~рівні умови\~здійснення своїх\~прав. Відповідач, як власник квартири, зобов'язана контролювати технічний стан свого майна,\~ Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~22\~ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1\~ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України \~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний звязок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно частини першої ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від\~ 17.05.2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій"\~ передбачено, що у разі\~ залиття,\~ аварії\~ квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Як вже встановлено, 14.05.2018 року відповідний акт було складено. За формою та змістом акт від 14.05.2018 року відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, крім того, наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. Розмір завданої матеріальної шкоди у розмірі 10595,00 грн. позивач підтверджує висновком експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 09.08.2018 року №5/2018. За наведених обставин, зібрані в матеріалах справи докази дають можливість встановити, що позивачу завдано матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, відповідач є власником квартири, з якої здійснено залиття квартири позивача, факт залиття та розмір завданого збитку підтверджено згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України. На підстав викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 10595,00 грн. Щодо стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода\~полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров'я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім'ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. Крім того, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 01.07.2010 року зокрема закріпив свою позицію щодо того, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі «Антипенко проти Російської Федерації» (Antipenkovv. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyyv. Russia), скарга № 30422 / 03, § 35 1; рішення у справі «Гарабаев проти Російської Федерації (Garabayevv. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р.) у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridinv. Russia), скарга Ns 4171/04, § 20 березня). Як вбачається з практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. З урахуванням викладених положень щодо стягнення моральної шкоди, а також враховуючи розмір завданого позивачу матеріального збитку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом встановлено наступне. Позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру, ціна позову становить 10595,00 грн., разом з тим, при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 2467,00 грн. З урахуванням ставки судового збору, передбаченої ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом), ціни позову, сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1704,80 грн. Виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі\~724,80 грн. На підставі чого, 742,20 грн. це надмірно сплачений судовий збір та його слід повернути позивачу з державного бюджету, що відповідатиме положенню ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Щодо стягнення витрат, повязаних з проведенням експертного дослідження, то позивачем не доведено належним чином понесення відповідних витрат та, відповідно, підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

Outcome: partial