Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 5336,37 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], і є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, йому відкрито абонентський особовий рахунок № 109275. Відповідач не сплачував в повному обсязі за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення наступної заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 р. по 31.07.2015 р. у розмірі 3086,71 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2000 р. по 31.07.2015 р. у розмірі 1402,16 грн.; суму індексу інфляції - 776,85 грн.; три відсотки річних від простроченої суми - 70,65 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Заперечував проти застосування строків позовної давності. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог в повному обсязі. Крім того, надали суду письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень зазначили, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними. Так, в позові необґрунтовано поставлено питання про відстрочення сплати судового збору і за даних обставин без сплати судового збору позов взагалі не повинен розглядатися. Жодних документів, які б підтверджували тяжкий майновий стан, позивачем до суду не надано. Крім того, між відповідачем та позивачем відсутні договірні відносини. Також позивачем порушено строки позовної давності. Крім того, послуги відповідачу належним чином не надавались і не надаються, оскільки вони є неякісними. Заборгованість позивачем визначена за значно більший обсяг послуг, ніж той, що фактично був наданий, а також за ті послуги, які взагалі не надавались. При визначенні заборгованості позивачем безпідставно врахована послуга з централізованого постачання гарячої води. У 2005 році відповідач як споживач теплової енергії здійснив відключення своєї квартири від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, і, таким чином, відмовився від зазначених послуг КП «ХТМ». Крім того, на визначення суми заборгованості повинно впливати й те, що протягом тривалого часу відповідач мешкав не за вказаною у позові адресою, а за адресою місця проживання своєї тещі [PERSON], у м. Мерефі по вул. Руднєва, буд. 11, і зазначеними у заяві послугами взагалі не користувався. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з довідки № 254 від 28.01.2014 року, виданої КП «Жилкомсервіс», а також даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], і є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, які надає позивач. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в наступному розмірі: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 р. по 31.07.2015 р. у розмірі 3086,71 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2000 р. по 31.07.2015 р. у розмірі 1402,16 грн.; суму індексу інфляції - 776,85 грн.; три відсотки річних від простроченої суми - 70,65 грн., всього\~5336,37 грн. 13.06.2014 року Московським районним судом м. Харкова за заявою КП «Харківводоканал» видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 3785,79 грн. Як вбачається з листа УПФУ в Московському районі м. Харкова № 1075/к-3 від 30.10.2015 року, згідно судового наказу № 643/850/14-ц від 29.10.2014 року, виданого Московським районним судом м. Харкова, який надійшов до УПФУ 06.07.2015 року № В15-12533, в межах суми заборгованості 3785,79 грн. з пенсії [PERSON] в серпні 2015 року стягнуто та перераховано на депозитні рахунки ВДВС в Московському районі м. Харкова та КП «Харківводоканал» наступні суми: 624,55 грн. борг на користь КП «Харківводоканал», 78,07 грн. виконавчий збір, 65,30 грн. виконавчі дії. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.12.2014 року, вищевказаний судовий наказ від 13.06.2014 року скасовано. З пояснень відповідача судом встановлено, що вказана вище квартира не обладнана лічильниками для обчислення послуг з водовідведення. Згідно\~ст. 67 ЖК УРСР\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до\~ст. 162 ЖК УРСР\~плата за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Обов'язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги, у тому числі і за послуги водопостачання та водовідведення, передбачений ст. 68 ЖК УРСР, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно вимог п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 17 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 18 вказаних Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення заборгованості за надані послуги, а також 3 % річних та індексу інфляції. Відповідно до ст. ст.\~256,\~257 ЦК України, загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу, складає три роки. Згідно з ч. 1, 5\~ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 4, 5\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Всупереч вимог ст.\~10,\~60 ЦПК України, позивачем не доведено наявність поважних причин пропуску строку позовної давності. Доводи позивача щодо переривання строків позовної давності у зв'язку із пред'явленням вимоги про видачу судового наказу, суд до уваги не приймає, оскільки згідно\~ст. 264 ЦК України\~позовна давність переривається у разі пред'явлення особою саме позовної заяви. Позивач звернувся до суду з дійсним позовом 27.08.2015 року. Враховуючи те, що позивач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги за період з дати, від якої позивачем нараховано відповідні платежі, по 26.08.2012 року, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за вказаний період. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 27.08.2012 року по 31.07.2015 року. Згідно наданого суду остаточного розрахунку, заборгованість відповідача за отримані послуги за період з 01.09.2012 року по 31.07.2015 року складає 1420,38 грн., 3 % річних\~складає 59,03 грн., індекс інфляції\~ 655,10 грн., всього\~2134,51 грн. Оскільки позивачем не надано суду розрахунок заборгованості за період саме з 27.08.2012 року, з посиланням на те, що програмний комплекс не передбачає можливість розрахунку заборгованості за неповний місяць, суд стягує заборгованість за період з 01.09.2012 року. Як встановлено судом, в серпні 2015 року з відповідача на користь позивача, згідно судового наказу, стягнуто в рахунок погашення заборгованості минулих періодів грошові кошти в розмірі 624,55 грн. Представником позивача в судовому засіданні було зазначено, що вказані грошові кошти помилково зараховано в рахунок погашення поточної заборгованості та він не може пояснити суду, в рахунок заборгованості за який саме період часу, зазначений в судовому наказі, вказані грошові кошти повинні були бути зараховані. За таких обставин, оскільки позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не обґрунтовано та не доведено, за який саме період сплачено вказану вище заборгованість в сумі 624,55 грн., суд, виходячи з вимог справедливості, зменшує розмір заборгованості відповідача, нарахованої за період часу з 27.08.2012 року по 31.07.2015 року, на вказану суму та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 1509, 96 грн. (2134,51 грн. - 624,55 грн.). В іншій частині позову суд відмовляє з підстав пропуску строків позовної давності. При цьому доводи відповідача щодо відсутності між ним та позивачем укладеного в письмовій формі договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення як підстави для відмови в позові, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав. Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13, пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач зареєстрований за місцем проживання в квартирі. Враховуючи наведене, а також вказані вище правові позиції Верховного Суду України, відсутність укладеного в письмовій формі договору між сторонами не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг, які надавались позивачем. Доводи відповідача щодо неналежної якості послуг, які надавались позивачем, суд не приймає до уваги, оскільки всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача відносно того, що він хоч і був зареєстрований за адресою квартири, проте фактично там не проживав, з наступних підстав. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України, доказів на підтвердження вказаної обставини, суду надано не було. Крім того, вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи даними, згідно яких відповідач зареєстрований за місцем проживання у вказаній вище квартирі. Доводи відповідача щодо необґрунтованої відстрочення сплати судового збору судом не приймаються до уваги, оскільки судом було відмовлено в клопотанні позивача щодо звільнення від сплати судового збору, позов залишено без руху та в подальшому відкрито провадження після надання документу, що підтверджує сплату судового збору. Доводи відповідача щодо демонтажу ним мережі центрального опалення в якості підстав для відмови в позові не можуть бути визнані судом обґрунтованими, оскільки вказана обставина не свідчить про відсутність послуг з водопостачання та водовідведення, які надавав позивач. Доводи відповідача відносно того, що він був відключений від послуг водовідведення, що підтверджується повідомленням про відключення № 55, судом не приймаються до уваги, оскільки вказане повідомлення за своїм змістом є попередженням про можливість відключення та не може бути визнано судом належним та допустимим доказом, який підтверджує факт такого відключення. Судом було розяснено відповідачу та його представнику право заявити клопотання про витребування від позивача даних щодо підтвердження або спростування факту відключення, проте таке клопотання заявлено не було. Доводи відповідача відносно того, що позивачем не заявлялась вимога про видачу судового наказу за частину періоду часу, за який заявлено позовні вимоги, судом не приймаються до уваги, оскільки вказана обставина сама по собі не призвела до порушення прав відповідача та не позбавила його права обстоювати свою правову позицію та надавати заперечення проти позову. Крім того, вказана обставина згідно чинного законодавства України не може бути підставою для відмови в позові або закриття провадження у справі. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 68,92 грн.

Outcome: partial