Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що у шлюбі з відповідачем (який розірвано 07 лютого 1996 року) у них народилося двоє синів, які на даний час є повнолітніми: [PERSON] та [PERSON]. Син [PERSON] є інвалідом І-ї групи з дитинства, постійно проживає із нею і перебуває на її повному утриманні, вона здійснює постійним догляд за ним, як за інвалідом. Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2008 року вирішено стягувати з відповідача в її користь на утримання повнолітньої працездатної дитини сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 (двісті п?ятдесят) гривень щомісячно і до втрати ним непрацездатності. Зазначила, що не працює, є пенсіонером, підприємницькою діяльністю не займається, отримує пенсію в розмірі 1452 (одна тисяча чотириста п?ятдесят дві) гривні та допомогу по догляду за інвалідом І-ї групи у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. Син [PERSON], як інвалід І-ї групи отримує щомісячну соціальну допомогу у розмірі 2876 (дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень. У березні 2018 року вона (позивачка) отримала важкі травми опорно-рухового апарату, перенесла ряд операцій, станом на сьогоднішній день самостійно рухатись не в змозі, продовжує лікування, що потребує значних фізичних та матеріальних затрат. Розмір аліментів в сумі 250, 00 грн., визначений рішенням суду є недостатнім для забезпечення сина [PERSON] одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, сплати комунальних послуг, а в разі потреби - оплати його лікування. У зв?язку із наведеним просила суд змінити розмір аліментів, визначених рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2008 року та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], який є інвалідом першої групи в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та довічно з дня пред?явлення позову. Також просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на її утримання в сумі 500 (п?ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову і на весь час проживання та опікування за інвалідом з дитинства [PERSON], який є інвалідом першої групи з дитинства підгрупи «А» «довічно». У подальшому позивачка, шляхом подання письмової заяви, уточнила позовні вимоги та просить змінити розмір аліментів, визначених рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2008 року та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом першої групи з дитинства підгрупи «А» «довічно» в твердій грошовій сумі в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Позивачка [PERSON] попередньо подала суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Його представник [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що із вимогами, викладеними у позовній заяві відповідач погоджується частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно, оскільки він не має регулярного заробітку і не зможе сплачувати Ѕ частку з усіх його доходів. Вказала, що інші обставини, зазначені в обгрунтування позову відповідач визнає і не заперечує, також не заперечує щоб змінений розмір аліментів стягувався з дати звернення до суду із позовом. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, взявши до уваги відзив на позовну заяву відповідача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи\~ з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 07 лютого 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ИД №018640 від 13 лютого 1997 року. Як вбачається із посвідчення серії ААБ №117955, виданого 23 лютого 2007 року, [PERSON], [INFO] є інвалідом І-ї групи з дитинства; термін дії посвідчення довічно. Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради №28 від 28 лютого 2005 року встановлено опікунство гр.[PERSON] над її сином [PERSON]. Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК до довідки серії ТЕР №086585, [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства довічно та потребує постійного строннього догляду. Позивачка [PERSON] зареєстрована [INFO] разом із сином [PERSON] (довідка Бережанської міської ради №5608 від 18 вересня 2018 року). [PERSON] є пенсіонером відповідно до пенсійного посвідчення №2413719888 від 04 квітня 2016 року, виданого Пенсійним фондом України. Згідно довідки, виданої Бережанським об?єднаним управлінням ПФУ 18 вересня 2018 року, [PERSON] отримує пенсію у розмірі 1452, 00 грн. щомісячно. [PERSON] знаходиться на обліку в Бережанському РВСЗН і отримує державну соціальну допомогу для інваліда з дитинства І-ї групи у розмірі 2876,40 грн., що підтверджується довідкою Бережанського РУПСЗН №9464/1 від 27 вересня 2018 року. Позивачка [PERSON] отримує допомогу на догляд за інвалідом І-ї або ІІ-ї групи у розмірі 1700, 00 грн., про що свідчить довідка Бережанського РУПСЗН №9464/2 від 27 вересня 2018 року. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №229 від 30 листопада 2018 року, за період з 1 кварталу 2018 року по 3 квартал 2018 року інформація про доходи [PERSON] відсутня. Відповідач [PERSON] не пербуває на обліку в центрі зайнятості і не отримує допомоги по безробіттю, про що свідчить довідка Самбірського міськрайонного центру зайнятості. Згідно рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2008 року у справі №2-979 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини та стягнення аліментів на час навчання вирішено стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання повнолітньої непрацездатної дитини сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 250 (двісті п?ятдесят) гривень щомісячно і до втрати ним статусу непрацездатного. Зазначені обставини сторонами не заперечені та фактично визнані. Відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Із змісту позовних вимог [PERSON] вбачається, що вона звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів в сторону їх збільшення, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина, який є інвалідом І-ї групи з дитинства зі стягнення у твердій грошовій сумі на стягнення у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 1000, 00 грн. щомісячно. Як слідує із відзиву на позовну заяву, відповідач позов визнав частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення позивачкою до суду. У суду не виникло обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин визнаних стороною відповідача, як і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідача по суті справи. Статтею 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до п.1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, суд вправі змінити визначений судом розмір аліментів за позовом одержувача аліментів, однак лише за умови зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я боржника або стягувача та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст.\~182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність становить 1497 (одна тисяча чотириста дев?яносто сім) гривень. Суд вважає обгрунтованим твердження позивачки про необхідність збільшення розміру аліментів, оскільки нею доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, погіршення стану її здоров?я та у зв?язку із підвищенням прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб (зокрема, її сина, який є інвалідом з дитинства). Так, частина 2 статті 182\~СК України передбачає надання державою дитині та тому з батьків, з ким вона проживає гарантії щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У свою чергу, статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Суд вважає за доцільне зазначити, що 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року. Диспозиція ч. 2\~ст.\~182\~СК України викладена в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з положень статті 141\~СК України (мати й батько мають рівні обов'язки щодо дитини) та ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік», для забезпечення [PERSON] прожитковим мінімумом батьки повинні рівними частками брати участь в матеріальному утриманні дитини, тобто 1497,00 грн.: 2 = 748,50 грн. Отже, кожен із батьків (сторін по справі), на час вирішення даного позову, повинен щомісячно нести витрати на утримання повнолітнього непрацездатного сина в розмірі не меншому ніж 748,50 грн. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Зважаючи на вищевикладений аналіз доказів сторони позивача в їх сукупності, а також на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що сторона позивача не довела належними й допустимими доказами, достатніми в їх сукупності обґрунтованості заявлених нею вимог щодо необхідності стягнення аліментів в частці Ѕ від всіх видів доходу відповідача. Поряд з цим, суд враховує, що сторона відповідача визнала підставність вимог про необхідність зміни розміру аліментів в сторону їх збільшення і визнала розмір аліментів в 1\~000,00 грн. щомісячно. А тому суд, констатує, що розмір аліментів визначений згаданим рішенням суду в розмірі 250,00 грн. на даний час не є достатньою сумою для утримання повнолітного непрацездатного сина сторін по справі, оскільки прожитковий мінімум для такої категорії населення на даний час\~ становить 1497,00 гривень. Статтею 200 СК України, передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З урахуванням матеріального становища непрацездатного сина інваліда, який проживає з позивачкою, матеріального становища платника аліментів, інших обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Бережанського районного суду від 29 жовтня 2008 року та вважає за доцільне визначити розмір аліментів на утримання непрацездатного [PERSON], який є інвалідом І-ї групи з дитинства у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, довічно, починаючи з 04 жовтня 2018 року. Згідно до ч.1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. Поскільки при подачі позову даної категорії позивач звільнена від оплати судових витрат, тому на підставі\~ст.141 ЦПК України\~до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial