Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і з врахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог просив суд стягнути з відповідача завдану йому матеріальну та моральну шкоду в загальному розмірі 82569 гривень 16 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.04.2013 р. він придбав частину квартири [ADDRESS], однак з моменту придбання квартири відповідач перешкоджає йому користуватися належною частиною даного нерухомого майна, не впускаючи до помешкання, погрожуючи фізичною розправою та, залякуючи собакою. З даного приводу позивач неодноразово звертався до органів внутрішніх справ, які проводили профілактичну бесіду з [PERSON] щодо недопущення протиправної поведінки. Крім того, з приводу усунення перешкод у користуванні частиною квартири, яка належить позивачу на праві власності, він звертався до Голосіївського районного суду м.Києва з відповідним позовом, який був судом задоволений і зобов»язано [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні частиною квартири, яка належить позивачу на праві власності, спільними приміщенням, вселено позивача в квартиру та заборонено утримувати собаку в квартирі. Незважаючи на рішення суду, відповідач продовжує чинити перешкоди у користуванні частиною квартири, змінюючи замки, погрожуючи фізичною розправою.. Позивач посилається на те, що він мав намір передати належну йому частину квартири в оренду, уклавши відповідний договір з [PERSON], однак, прийшовши до квартири відповідач не впустив ні його, як власника, ні орендаря. Неможливість користуватись квартирою самостійно та передати його в оренду завдають позивачу матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди, які, виходячи з вартості оренди майна в розмірі 1800 гривень за 17 місяців становлять 30600 гривень. За проведення і складання незалежної цінової довідки про оренду частини квартири позивачем були сплачені грошові кошти в розмірі 200 гривень на підставі угоди, укладеної з ПП «Приват-Інвест». Позивач, не користуючись житлом, постійно несе витрати на оплату комунальних послуг, які за період з 28.04.2013 р. по лютий 2015 р. становлять 1769 гривень. Також, в обгрнтування свого позову позивач посилається на те, що неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає в постійних емоційних і фізичних перевантаженнях, які впливають на його стан здоров»я, через постійні погрози він перебуває у стресі, побоюючись на своє життя. Моральну шкоду позивач оцінює в 50000 гривень. В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги та обґрунтування позову в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач своїми неправомірними діями перешкоджає вільно реалізувати своє право власності на частину квартири [ADDRESS], що завдає йому матеріальних збитків та моральних страждань. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, в зв»язку з чим за згодою позивача, на підставі ст.ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу частини квартири від 26.04.2013 р. [PERSON] є власником 22\\100 частини квартири [ADDRESS]. Згідно з умовами даного Договору у користування позивача перейшла житлова кімната, позначена на плані № 4 площею 9,7 кв.м. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власника забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як встановлено судом з моменту придбання квартири позивач не може реалізувати своє право власності у визначений законом спосіб, оскільки [PERSON], який мешкає в даній квартирі перешкоджає [PERSON] у вселенні в квартиру, у вільному доступі до майна, що належить йому на праві власності, висловлюючи погрози фізичною розправою та, залякуючи собакою. З даного приводу позивач звертався до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві з заявами від 28.04.2013 р., 29.04.2013 р., 18.05.2013 р., за якими були проведені відповідні перевірки і з [PERSON] профілактичні бесіди. Проведення профілактичних бесід з [PERSON] підтверджується також покзами свідка [PERSON], який є дільничним інспектором Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Судом встановлено, що позивач звертався до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та вчинення певних дій. 10.07.2013 р. у даній справі Голосіївським районним судом м.Києва було постановлено рішення, відповідно до якого позов був задоволений, зобов»язано [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у здійсненні ним права власності кімнатою площею 9,7 кв.м. в квартирі [ADDRESS] та не перешкоджати у користуванні спільними приміщеннями квартири, вселено позивача до кімнати, що належить йому на праві власності, та заборонено [PERSON], [PERSON] без згоди [PERSON] утримувати собаку породи ройтфелер в квартирі. Зазначене рішення залишено без змін відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 10.12.2013 р. Незважаючи на зазначене судове рішення і вселення позивача в примусовому порядку до спірної квартири, про що складені відповідні акти державного виконавця про виконання рішення суду, відповідач продовжує перешкоджати [PERSON] у користуванні кімнатою в [ADDRESS], що стало підставою для відновлення ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про зобов»язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у здійсненні ним права власності, не перешкоджати у користуванні спільними приміщеннями в [ADDRESS], про що державним виконавцем 12.02.2015 р. винесена постанова. З приводу неправомірних дій відповідача щодо перешкоджання користуватись квартирою, погроз фізичною розправою, які висловлювались вже після ухвалення Голосіївським районним судом м.Києва рішення від 10.07.2013 р. позивач неодноразово звертався з заявами до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві, за якими проводились відповідні перевірки, що підтверджується відповідями на звернення від 03.10.2013 р. № 58\\с-1814, від 22.10.2013 р. № 53 \\с-2013, від 25.10.2013 р. № 53\\с-2110, від 26.02.2014 р. № 53\\ЄО-5308, від 08.01.2014 р. № 53\\С-2763, від 21.11.2014 р. № 53\\с-2538, № 53\\с-2582, С-2582\\1, Крім того, згідно відповіді Прокуратури м.Києва на звернення [PERSON] за № 04\\2\\2-3169-14 від 09.02.2015 р. за заявами позивача порушені кримінальні провадження № 12013110010005991 за ст.356 КК України за фактом протиправних дій [PERSON] та № 12014100010002147 за ч.1 ст.129 КК України щодо погроз [PERSON] фізичною розправою, у яких проводиться відповідне досудове розслідування. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Звертаючись до суду позивач просить відшкодувати йому збитки у виді упущеної вигоди в розмірі 30600 гривень, які він би міг отримати у разі передачі свого майна в оренду. Судом встановлено, що позивач мав намір передати в оренду своє житло за адресою: [ADDRESS], про що уклав відповідну угоду з [PERSON], однак відповідач не впустив до квартири ні позивача, ні орендаря. Позивач просить стягнути з відповідача суму упущеної вигоди за період з 28.04.2013 р. по 27.02.2015 р., виходячи з розміру щомісячної орендної плати, яку б він міг отримати в розмірі 1800 гривень. Вартість оренди аналогічного житла підтверджується роздруківками з Інтернет-порталу «Сландо» та ціновою довідкою ПП «Приват-Інвест». На думку суду, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 30600 гривень, що є упущеною вигодою не отриманою внаслідок неправомірних дій відповідача, що унеможливило передачу майна в оренду, є обгрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Також підлягають стягненню з відповідача грошові кошти в розмірі 200 гривень, які були сплачені позивачем на підставі Договору № 150128 від 28.01.2015 р. за проведення незалежної оцінки майна. Позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів в розмірі 1769 гривень, які були сплачені за комунальні послуги за період з 28.04.2013 р. по лютий 2015 р. не підлягають задоволенню з наступних підстав. В силу положень ст.319 ЦК України власність зобов»язує. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 р., власники, наймачі квартир багатоквартирних будинків зобов"язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування та ремонт будинку. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. Зазначені вимоги щодо внесення власниками квартири плати за житлово-комунальні послуги містяться також в ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З огляду на викладені обставини, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача коштів, внесених в рахунок оплати комунальних послуг є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім випадків, встановлених законом. Згідно з роз"ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичв; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що протиправними діями відповідача, які полягали у перешкоджанні позивачу користуватись належним йому жилим приміщенням, погрози фізичною розправою, недопущення до квартири, позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, перебуванні у постійному стані стресу, емоційних переживань, що впливає на стан його здоров»я. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі відповідно до задоволених вимог.

Outcome: partial