Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі кредитного договору б/н від 19.12.2014 відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 99970грн. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач за кредитним договором свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 27.01.2021 має заборгованість за договором в сумі 254117,41грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 125140,80 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 128976,61 грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. Представник позивача підтримав вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі, про що зазначив у відповіді на письмові пояснення (а.с.107-111), однак у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.127), тому суд розглянув справу у відсутність представника позивача згідно положень п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ковтун М.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Окрім цього, представником відповідача надані письмові пояснення, в яких він вказав, що відповідач при укладенні договору з банком не був ознайомлений з Умовами та Правилами банківських послуг, тому вважати, що саме надані позивачем Умови та Правила були додатком до підписаної ним анкети-заяви немає підстав, як і те, що вони є складовою частиною укладеного між ним та банком кредитного договору. Окрім цього, щодо тіла кредиту, представник відповідача зазначив, що використані кредитні кошти в межах кредитного ліміту в сумі 99970 грн були повернуті банку в значно більшому розмірі, однак банк зараховував ці кошти на погашення відсотків (а.с. 98-101). Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено наступна факти та відповідні їм правовідносини. 19.12.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», і [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви (а.с. 31). У заяві зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.32-65). Згідно наданого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 27.01.2021 становить 254117,41 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 125140,80 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 128976,61 грн (а.с. 6-12). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч.1, 2 статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Отже, дослідивши анкету-заяву позичальника від 19.12.2014 суд констатує, що процентна ставка за позиченими коштами в цій заяві не зазначена (а.с.31). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути проценти за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.12.2014 року, посилався на Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача www/privatbank.ua, як невід`ємні частини договору. Тарифами та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: www/privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що саме ці Тарифи та Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розміру і порядку їх нарахування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в період з часу виникнення спірних правовідносин 19.12.2014 до моменту звернення до суду із вказаним позовом 17.03.2021, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Тарифи та Витяг з Умов та Правил, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Саме такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в подібних правовідносинах у справі №342/180/17 (Постанова від 03.07.2019). При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 19.12.2014 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є такими, що ґрунтуються на законі та договорі (анкеті-заяві). При цьому вирішуючи питання щодо розміру такої заборгованості (тіла кредиту) суд уважає, що вона становить 99970грн. Саме такий розмір кредиту був наданий позичальнику [PERSON] 01.11.2018 шляхом зміни кредитного ліміту на виконання умов кредитного договору, про що позивач сам зазначив у своєму позові (оборотна сторона а.с.1), а також підтверджено довідкою про зміну умов кредитування (а.с.29). Будь-яких належних та допустимих доказів щодо надання позичальнику кредиту у розмірі 125140,80грн позивачем суду не надано. Крім того підписана сторонами анкета-заява від 19.12.2014 не містить в собі умов про те, що банк має право збільшувати розмір тіла кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, а Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. При цьому твердження представника відповідача про повне погашення відповідачем тіла кредиту грунтуються на припущеннях та не підтверджені належними та допустимими доказами. З урахуванням вище зазначеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є такими, що ґрунтуються на законі та договорі (анкеті-заяві). Тому суд уважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, яка становить 99970грн, що відповідає розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19.12.2014 та не суперечить виписці по рахунку та довідці про зміну умов кредитування (а.с.29, 13-28). Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з указаних вище підстав. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1499,55 грн з розрахунку: 99970 грн х 3811,76 грн / 254117,41 грн = 1499,55 грн.

Outcome: partial