Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати [PERSON], [INFO], батьком дитини [PERSON], [INFO]; зобов'язати Дніпровський районний у місті Дніпродзержинську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження № 225 від 15.04.2011 року дитини [PERSON], [INFO], зареєстрованого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, виключивши з актового запису відомості про [PERSON], як про батька дитини, вказавши батьком дитини [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON],[INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 гривень, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини до досягнення нею віку повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати в розмірі 551,20 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вони з відповідачем по справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з 2009 року по 2011 рік за адресою: [ADDRESS]. Від спільного сімейного життя з відповідачем у них [INFO] народилася дитина - донька [PERSON]. У зв'язку з відмовою відповідача подати до відповідного державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву по визнання себе батьком дитини, у свідоцтві про народження відомості про батька дитини зазначені за її вказівкою відповідно до частини першої статті 135 СК України, а саме вказане прізвище - [PERSON], а ім'я та по батькові зазначене - [PERSON]. На теперішній час відповідач визнає себе батько дитини, але не приймає участі у її утримані та виховані, а в неї не вистачає коштів на повноцінне утримання дитини, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала частково, змінила свої позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів, які просила суд стягнути в сумі 900 грн., в іншій частині позов підтримала повністю, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої змінені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з 2009 року по 2011 рік за адресою: [ADDRESS], що підтверджується спільними заявами сторін. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 225 від 15.04.2011 року (а.с. 8), позивач народила доньку [PERSON], [INFO], і запис про батька дитини в свідоцтві про народження було здійснено зі слів матері як «[PERSON]». Так, прізвище батька [PERSON], [INFO], за вказівкою матері було записано за прізвищем матері як [PERSON], а ім'я та по батькові батька вказано як [PERSON], що співпадає з ім'ям та по батькові відповідача. Відповідач визнає себе батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується його письовими запереченнями проти позову від 12.04.2017 року, та доданими позивачем до позову фотокопіями відповідача разом з донькою [PERSON], [INFO] (а.с. 10-14). На теперішній час позивач після реєстрації шлюбу з [PERSON], змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 9). Судом встановлено, що малолітня[PERSON], [INFO], на теперішній час мешкає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що визнається сторонами у справі. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає з дитиною та не надає достатньої матеріальної допомоги, проти стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 900 гривень щомісячно до її повноліття на користь позивача не заперечує. Отже, як встановлено судом, відповідач жодних заперечень проти позову не має, письмово визнає своє батьківства відносно доньки [PERSON] та погоджується на внесення змін у актовий запис про народження дитини, змінивши прізвище дитини та записавши його батьком цієї дитини, а також визнає змінені позовні вимоги позивача і погоджується на виплату аліментів в сумі 900 грн. на утримання малолітньої доньки до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач одружений з [PERSON], з якою мають спільну доньку [PERSON], [INFO], дружина відповідача [PERSON] знаходиться в декретній відпустці, відповідач є працездатним та має можливість надавати малолітній дитині [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу в сумі 900 грн. щомісячно, але в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Ці обставини підтверджуються наданими відповідачем письмовими запереченнями проти позову, свідоцтвом про народження, актовий запис № 245, свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 499, наказом про надання відпустки [PERSON] по догляду за дитиною № 73-К від 29.08.2016 року. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За умовами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позову, встановлені обставини справи, суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ч. 1, 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним , установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в ктові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дітей та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний і, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі , а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, судом встановлено, що батьківство відповідача визнано ним особисто під час розгляду справи, і ніким із учасників судового розгляду не оспорюється, що є підставою для задоволення цієї частини позовних вимог разом з позовними вимогами про внесення змін до актового запису про народження дитини. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що стягнення аліментів щомісячно в розмірі 900 грн., визнано самим відповідачем, відповідає обов'язку батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів у зазначеному позивачем розмірі підлягають задоволенню у повному обсязі. Сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1102,40 грн. за позовну вимогу про визнання батьківства та за позовну вимогу про внесення змін до актового запису, згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача по справі на користь позивача. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому останній підлягає стягненню відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави в сумі 640 грн. 00 кп. На підставі викладеного,

Outcome: approved