Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, та, змінивши в ході судового розгляду справи підстави позову в порядку ст.31 ЦПК України, просив суд визнати недійсним договір дарування двокімнатної квартири №18 загальною площею - 105,5 кв.м., житловою площею - 36 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 10/1, укладений 20.03.2013 р. від його імені [PERSON] на імя [PERSON] та посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 783, визнати недійсним договір іпотеки двокімнатної квартири №18 загальною площею - 105,5 кв.м., житловою площею - 36 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 10/1від 20.03.2016 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 789 та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №403651 від 20.03.2013р., припинити заборону на нерухоме майно двокімнатну квартиру №18 загальною площею - 105,5 кв.м., житловою площею - 36 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 10/1 від 20.03.2013 р. та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №401008 від 20.03.2013р., визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.03.2013р., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 790, визнати недійсним [PERSON] договору про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 20 березня 2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 790, укладений 25.03.2014р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1909, визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру №18 загальною площею - 105,5 кв.м., житловою площею - 36 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 10/1. Зазначає, що 03.08.2011 р. [PERSON] передала йому в дар квартиру за адресою: [ADDRESS] (далі «Квартира»). Зазначений договір дарування було посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2302. Квартиру від його імені прийняла в дар по довіреності його бабка [PERSON], у звязку з тим, що він знаходився на той час за кордоном України, на території Російської Федерації. У листопаді 2016 року йому зателефонувала матір [PERSON], яка сповістила про те, що її виселяє з Квартири [PERSON] (далі «Ярошенко» ), у звязку з невиконаними нею борговими зобовязаннями перед останнім. У ході отримання правової допомоги позивач дізнався про те, що 20.03.2013 р. від його імені по довіреності, [PERSON] був укладений договір дарування Квартири на імя [PERSON], якій посвідчено ПНОМНО [PERSON] за реєстровим номером 783. 20.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріальний договір позики [PERSON] грошей, в розмирі 102\~000 (сто дві тисячі) доларів США (реєстровий номер 787), який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. 20.03.2013 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки спірної Квартири (р.н. 788) за адресою: [ADDRESS], зальною площею 105,5 кв. м, яка після цього стала належати [PERSON]. 20.03.2013 року, нотаріусом [PERSON], було зареєстровано заборону на Квартиру (р.н. 789). 20.03.2013 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя предметом якого була спірна Квартира(р.н. 790). 25.03.2014 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором позики грошей між [PERSON] та [PERSON] (р.н. 1907). 25.03.2014 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки між [PERSON] та [PERSON] (р.н. 1908). 25.03.2014 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено [PERSON] договору про задоволення вимог іпотеко держателя по р.н.790 (р.н. 1908). 10.07.2015 р. [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовними вимогами до Приморського районного суду м. Одеси (с. Чернявська Л.М., 522/14764/15-ц) про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності на предмет іпотеки та зняття арешту з нерухомого майна, накладеного постановою ДВС за виконавчим написом нотаріуса в інтересах іншої особи [PERSON], яку залучено в цей спір як третю особу В ході судового розгляду справи представник позивача змінений позов підтримав, просив суд його задовольнити. На адресу суду надійшла заява від [PERSON] в який вона зазначила, що позивач відав їй довіреність та доручив здійснити державну реєстрацію договору дарування від 03.08.2011р. Також вказувала на те, що 20.03.2013 р. за пропозицією [PERSON] провести державну реєстрацію зявилась до нотаріуса та підписала певні документи зміст яких не памятає та не розуміла їх зміст в момент підписання, повідомила, що позивач не доручав їй дарувати Квартиру відповідачу. Відповідачі в судове засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчіть заяви на ознайомлення з матеріалами справи, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст.224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.08.2011 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір дарування, за реєстровим №2302, який зареєстровано у Державному реєстрів правочинів за номером 4572773, за яким [PERSON] отримав у дар від [PERSON] спірну Квартиру. Державна реєстрація даного договору дарування було проведено Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 19.03.2013р., за реєстраційним номером обєкту нерухомого майна: 24438351101, що підтверджується Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1402919 від 20.03.2013р. 20.03.2013 р. [PERSON], яка діяла від імені позивача на підставі виданої ним довіреності від 15.03.2013р., посвідченою віце-консулом Посольства України в Республіці Австрія за номером 570/208 було укладено договір дарування, за яким [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у дар спірну Квартиру. Зазначений договір дарування від 20.03.2013р. був посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 783. 20.03.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, який посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 787. 20.03.2013р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки, який посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 789, за яким [PERSON] передала в іпотеку спірну Квартиру, у якості забезпечення виконання зобовязань за договором позики грошей від 20.03.2013р. про що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку №403651 від 20.03.2013р., за яким зареєстровано обтяження №401008 у виді заборони відчуження Квартири. 20.03.2013р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 790, яким передбачено порядок звернення стягнення на Квартиру у разі невиконання зобовязання за договором позики грошей. 25.03.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором позики грошей, посвідченого 20.03.2013р. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 787. Зазначений договір відступлення прав вимоги за договором позики грошей було посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1907. 25.03.2014р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченого 20.03.2013р. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 789. Зазначений договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки було посвідчено Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1908. 25.03.2014р., у звязку з відступленням прав вимоги за договором позики грошей, між [PERSON] та [PERSON] було укладено [PERSON] договору про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 20 березня 2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 790, який посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1909. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача [PERSON] [INFO], тому є особою похилого віку у розумінні ст. 10 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Укладаючи 20.03.2013р. договір дарування від імені позивача, у звязку з віком, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення у звязку з тим що, діяла під впливом помилки, яку штучно створила останній відповідач [PERSON] зазначивши, що нотаріальним посвідченням завершується державна реєстрація договору дарування від 03.08.2011р.. Зазначене підтверджується заявою [PERSON], відсутністю штампа про державну реєстрацію на договорі дарування від 03.08.2011р., витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за договором дарування 03.08.2011р. №1402919 від 20.03.2013р., на який є посилання в наданих до суду матеріалах нотаріальних справ від нотаріуса [PERSON] Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Таким чином договір дарування від 20.03.2013 р. є недійсним, а право власності позивача є порушеним договором іпотеки від 20.03.2016 р., відповідною забороною та договором задоволення вимог іпотекодержателя від 20.03.2013 р., НОВОЮ РЕДАКЦІЄЮ договору про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 20 березня 2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 790, укладеного 25.03.2014р. так як обмежує право позивача щодо розпорядження власністю, шляхом створення йому додаткових обтяжень, в порушення прав власника встановлених частини першої статті 317 ЦК України, статті 41 Конституції України. Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Укладання відповідачем та представником позивача [PERSON] спірного правочину (договору дарування Квартири від 20.03.2013р.) зроблено під впливом помилки, не відповідає волі позивача та порушує його право власності, а тому договір дарування Квартири від 20.03.2013р., є недійсним, а право власності на Квартиру підлягає відновленню шляхом його визнання визнанню за позивачем. Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним тощо. Враховуючі викладене,

Outcome: approved