Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Представник позивача звернувся 17.10.2018 до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати поновленим з ТОВ «Інтерагроінвест» договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 4,7546 га, кадастровий номер 3224487700:02:002:0037, що укладений 27 серпня 2012 року між [PERSON] та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 05 квітня 2017 року до договору № 371 оренди земельної ділянки від 27 серпня 2012 року, строком на 7 років; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову зазначив, 27.08.2012 між СП «Світанок» та власником земельної ділянки [PERSON] терміном на 5 років укладено договір № 371 оренди земельної ділянки під кадастровим номером 3224487700:02:002:0037. Земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7546 га розташована в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області та використовувалось СП «Світанок» за цільовим призначенням. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в Управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004005248. 01.08.2017 запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 21736091. Термін дії договору оренди земельної ділянки з урахуванням дати реєстрації договору, закінчився 29.12.2017. Відповідно до п. 3.3 Договору № 371 оренди земельної ділянки від 27.08.2012: «Після закінчення строку договору, орендар має першочергове право поновлення його на новий строк в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством». Маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем [PERSON] , СП «Світанок», як орендар 19.04.2017 за вих. № 371/126 від 05.04.2017 надіслало на адресу [PERSON] лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 05.04.2017 до договору № 371 оренди земельної ділянки від 27.08.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, що підтверджується повідомленням про вручення. 12.08.2017 до СП «Світанок» поштовим відправленням надійшла письмова заява від [PERSON] датована 09.03.2017, якою він просить розірвати договір оренди земельної ділянки, адже планує земельну ділянку використовувати для ведення власного підсобного селянського господарства. Жодних інших звернень або ж письмових повідомлень від [PERSON] до даного часу не надійшло. Зокрема, жодних листів-повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду укласти додаткову угоду або ж обґрунтувань відмови в її підписанні на лист-повідомлення позивача надісланий 19.04.2017, до СП «Світанок» не надходило. У жовтні 2018 позивач отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про належну [PERSON] земельну ділянку, а саме, що 05.01.2018, тобто через кілька днів після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», [PERSON] уклав новий договір оренди земельної ділянки № 434 під кадастровим номером 3224487700:02:002:0037, площею 4,7546 га з іншим орендарем - СП «Дубівське». Право оренди за вказаним договором зареєстровано 02.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 24721999. В подальшому, 10.12.2018 інше речове право було припинено. Вважає, що відповідач [PERSON] надав СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну йому земельну ділянку, оскільки мав наміри укласти договір з іншим орендарем. Окрім того, СП «Світанок» пропонувало Голоску І.М. укласти договір оренди землі на значно кращих умовах. А саме, орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована [PERSON] в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 26335,412 грн, що на 16385,408 грн більше за пропозицію СП «Дубівське». Враховуючи зазначене, вважає, що є наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки орендодавцем [PERSON] І .М. на новий строк. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідачів [PERSON] , СП «Дубівське» - адвокат Кривошеєв М.Ю. зазначив, що 26.10.2018 між [PERSON] та сільськогосподарським підприємством «Дубівське» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 434 від 05.01.2018 про розірвання договору оренди № 434 від 05.01.2018 року за взаємною згодою сторін. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.12.2018 (індексний номер витягу 149071665) додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № 434 від 05.01.2018, була зареєстрована 12.12.2018, якою речове право (право оренди) на зазначену земельну ділянку було припинено. Крім того в своїй позовній заяві позивач підтверджує факт отримання від [PERSON] письмової заяви від 09.03.2017 про припинення договору оренди, в якій просить припинити дію договору оренди земельної ділянки під № 371 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 495536 виданого 16.06.2005 для ведення власного підсобного селянського господарства. Однак позивач вказує на те, що [PERSON] надав СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну йому земельну ділянку, оскільки мав намір укласти договір з іншим підприємством. Скоріше за все, позивач перекручує зміст речення із заяви [PERSON] «для ведення власного підсобного селянського господарства». Однак дана фраза застосовувалась виключно в контексті цільового призначення земельної ділянки. В той же час позивач вказує на те, що [PERSON] більше не направляв жодних листів - повідомлень з обґрунтуваннями в відмові підписати додаткову угоду запропоновану позивачем, що само по собі являється абсурдним, так як [PERSON] повідомив по те, що не має наміру продовжувати договірні відносини з позивачем, оскільки розмір орендної плати, яку пропонував позивач був значно нижчим ніж пропонувалось на ринку оренди землі в їхньому регіоні, а саме 7% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в той час як інші підприємства пропонували набагато кращі умови, в тому числі СП «Дубівське» пропонувало 8,3 % від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Питання підвищення орендної плати неодноразово обговорювались з працівниками СП «Світанок», зокрема з тодішнім керівником [PERSON] та юристами й бухгалтерами. Однак з усних відповідей працівників підприємства було зрозуміло, що підприємство переживає скрутні часи та невдовзі може взагалі припинити свою діяльність, тому більше ніж 7% від НГО вони запропонувати не можуть. Той факт, що СП «Світанок» дійсно було на межі припинення діяльності підтверджує те, що вже 13 квітня 2018 року СП «Світанок» припинило свою діяльність. Також позивач своєю позовною заявою хоче переконати суд і сторони по справі в тому, що орендна плата запропонована СП «Дубівське» 8,3 % від базової нормативної оцінки ділянки, значно менше ніж запропоновані ТОВ «Інтерагроінвест» 7% від базової нормативної оцінки ділянки. Позивач навмисно вказує що орендна плата, яку виплачує СП «Дубівське» 8,3% від НГО становить 9950,004 грн , але називає суму виплати за 1 пай, в той час свою орендну плату позивач розшифровує як 7%, що нібито становить 16783,139 грн, однак ця сума вказана за 2 паї, однак це позивач не вказує і дає суду заплутану інформацію 8% - 9950,004 грн, а 7% - 16783,139 грн, не вказуючи, що мова йде про 1 і 2 паї відповідно. Також позивач просить суд поновити договір оренди земельної ділянки, що належить [PERSON] на праві приватної власності на умовах, викладених в додатковій угоді, тобто позивач фактично просить суд змусити [PERSON] підписати додаткову угоду проти його волі. В той же час ч. 1 ст. 316 ЦК України вказує на те, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Крім того, 28.10.2018 між [PERSON] та СП «Дубівське» було укладено договір № 13 про надання послуг по обробітку ґрунту на належній йому земельній ділянці, що свідчить про факт використання [PERSON] належної йому земельної ділянки для ведення власного підсобного господарства для власних потреб. Виходячи з наведеного, вважає, що предмет спору відсутній, а вимога щодо поновлення договору оренди являється такою, що обмежує конституційне право [PERSON] на розпорядження своєю власністю. У поданій відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що відповідач [PERSON] помилково вважає, що його заява від 09.03.2017 року, надіслані позивачу, є заявою про відмову у поновленні договору на новий строк, адже позивач є первісним ініціатором листа - повідомлення з проектом додаткової угоди № 371/126 від 19.04.2017, а відповідач [PERSON] за наявності заперечень щодо поновлення договору оренди землі повинен був направити до СП «Світанок» лист-повідомлення про прийняте рішення (надати відповідь на лист позивача). Таких відповідей Позивачу від Відповідача не надходило. Крім того, не відповідає дійсності твердження відповідачів про те, що СП «Світанок» та [PERSON] не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, а тому переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося, адже по суті з боку відповідача такі перемовини не велися, на відміну від позивача, який в порядку та строки визначені законодавством дотрималось процедури, що дає право на поновлення договору на новий строк. Не відповідає дійсності і твердження про те, що орендна плата, запропонована з боку ТОВ «Інтерагроінвест», є меншою за орендну плату, запропоновану СП «Дубівське». З підстав, аналогічних викладеній в позовній заяві, вважає наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем [PERSON] на новий строк. У поданих додаткових поясненнях представник відповідачів - адвокат Кривошеєв М.Ю. зазначає, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Зважаючи на забезпечення Верховним Судом України права та формування єдиної правозастосовної практики, з урахуванням мотивів та рішення, викладених у постанові Верховного Суду України від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, а також письмового заперечення орендодавця щодо поновлення договору оренди землі на новий строк, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі на новий строк - не реалізовано, не порушено, а тому не підлягає захисту у даній справі відповідно до ст. 3 ЦПК України. Крім цього зі сторони орендаря мали місце випадки дискримінації відносно орендодавця, а саме: орендні платежі у грошовій формі протягом 2016 - 2017 виплачувалися у меншому розмірі, порівняно з орендними платежами, що виплачувалися орендодавцям, які погодилися на поновлення договору оренди землі на новий строк. Також зволікалося надання послуг з обробітку присадибної ділянки орендодавця, що змушувало звертатися до інших надавачів послуг, щоб вчасно та невідкладно (у сезон) посадити городину, вирощування якої необхідно для забезпечення продовольчих потреб сім`ї орендодавця. Примушування у такий спосіб орендодавця до поновлення договору оренди землі на новий строк, суперечить, зазначеним у мотивувальній частині постанови Верховного Суду України від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, цивільним засадам про те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладених у позові обставин. Також пояснила, що СП «Світанок» тривалий період часу добросовісно використовувало на умовах оренди земельну ділянку відповідача та вчасно виплачувало йому орендну плату, що підтверджується довідками про виплачену орендну плату. Також підприємство мало намір продовжити з відповідачем орендні стосунки і у зв`язку із цим направило йому 19.04.2017 за вих. № 371/126 від 05.04.2017 лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 05.04.2017 до договору № 371 оренди земельної ділянки від 27.08.2012 у трьох примірниках, відповідно до умов якої строк дії договору оренди пролонгується до 31.12.2024. Проте, 12.08.2017 до СП «Світанок» поштовим відправленням надійшла письмова заява [PERSON] датована 09.03.2017, в якій він просить розірвати договір оренди земельної ділянки, адже планує земельну ділянку використовувати для ведення власного підсобного селянського господарства. Жодних листів повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду класти додаткову угоду або ж обґрунтувань відмови в її підписанні на лист-повідомлення позивача, до СП «Світанок» не надходило. Однак, [PERSON] згодом уклав договір оренди землі з іншим суб`єктом, а саме з СП «Дубівське» та порушив таким чином першочергове право позивача на укладення такого договору. Те, що відповідач [PERSON] 10.08.2017 до СП «Світанок» поштовим направленням направив письмову заяву від 09.03.2017, якою він повідомив про відсутність намірів продовжувати на новий строк договір оренди належної йому земельної ділянки та просив передати останню у його користування для ведення власного підсобного селянського господарства просить до уваги не брати, так як відповідач у встановлений термін не надав відповіді на пропозицію додаткової угоди і ніяких самостійних дій на належній йому земельній ділянці не вчиняв. Просить позов задовольнити. Зазначила, що договір з СП «Дубівське» [PERSON] уклав на гірших умовах, оскільки орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована [PERSON] в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 26335,412 грн, що на 16385,408 грн більше за пропозицію СП «Дубівське». Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно. Представник відповідачів адвокат Клапчук Ф.П. у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Зауважив, що право оренди позивача було припинено, виключені відомості про право оренди з реєстру. При реалізації переважного права інші умови договору, відповідно до ч.4 ст. 33 Закону України «про оренду землі» не повинні змінюватися. Однак, в пропозиції позивача були інші умови стосовно суборенди, строків оплати. В договорі оренди землі від 05.01.2018 між [PERSON] та СП «Дубівське» в п. 4 була зазначені нормативно-грошова оцінка землі в розмірі 119879 грн, - це вартість одного паю. Земльна ділянка [PERSON] включає два паї, отже орендна плата виплачувалася виходячи з двох паїв в розмірі 19900. Зараз [PERSON] самостійно обробляє свою земельну ділянку. Представник відповідачів адвокат Кривошеєв М.Ю. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що підстав для поновлення договору між позивачем та відповідачем [PERSON] немає. [PERSON] направив заяву до СП «Світанок» про відмову в поновленні договору оренди землі. Отже, [PERSON] дотримана процедура. Він не бажає підписувати договір оренди з позивачем. Заява [PERSON] носить правоприпиняючий характер. Договір з СП «Світанок» був укладений не на гірших умовах, орендна плата близько 19 тис грн. Крім того, 26.10.2018 між [PERSON] та СП «Дубівське» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 434 від 05.01.2018 про розірвання договору оренди № 434 від 05.01.2018 за взаємною згодою сторін. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює керуючим відділком №4 ТОВ «Інтерагроінвест». В 2017 році він працював керуючим в СП «Світанок». Земельну ділянку [PERSON] використовували з 2000-х років, звернень та зауважень з боку [PERSON] не було. В серпні 2017 року вони отримали заяву [PERSON] про вихід з господарства для обробітку землі самостійно. Пізніше [PERSON] передав земельну ділянку СП «Дубівське». Земельна ділянка ні ним, ні ким іншим з працівників СП «Світанок» Голоску І .М. не виділялась. Договір з [PERSON] закінчувався 29.12.2017 року. Порядок передачі земельних ділянок затверджувався директором: людина пише заяву, виділяється земля в натурі, погоджуються межі. Достроково земельна ділянка не передавалась, перемовини не велись. Як такого погодження обміну масивами землі між СП «Світанок» та СП «Дубівське» не було. Однак, керівник СП «Світанок» [PERSON] пішов на узгодження, що цей масив земельних ділянок відходить до СП «Дубівське». Зборів представників сільськогосподарських підприємств як таких не було, він участь в них не приймав. Від СП «Світанок» на той час «вийшло» близько десяти власників землі . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює заступником начальнику земельного відділу ТОВ «Інтерагроінвест». В 2016 року по липень 2018 він працював юрисконсультом по земельним питанням в СП «Світанок». В 2016 році основна маса договорів з СП «Світанок» закінчувалася у листопаді-грудні 2017 року 19.04.2017 року [PERSON] надіслали пропозицію та проект додаткової угоди. Ніякої реакції [PERSON] не було. У серпні 2017 року від [PERSON] надійшов лист з проханням достроково розірвати договір оренди. В 2018 році з реєстру побачили, що [PERSON] уклав договір оренди з СП «Дубівське». Але в пропозиції СП «Світанок» були кращі умови. В СП «Світанок» була внутрішня інструкція про виділення меж земельної ділянки в натурі, була комісія, в яку входили [PERSON] та агроном [PERSON], а також представник відділу безпеки. Комісія мала виїхати на місце, скласти акт прийому-передачі. [PERSON] особисто не звертався щодо повернення земельної ділянки. Достроково до закінчення договору земельна ділянка не передавалась. Весною 2018 року до СП «Світанок» звернувся представник СП «Дубівське» Лошицький з пропозицією передати йому масив землі. За рішенням директора СП «Світанок» Крупки було передано СП «Дубівське» масив землі, у тому числі земельна ділянка [PERSON] , оскільки юридичних підстав використовувати земельну ділянку не було, оскільки договір не продовжився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює головою ФГ «Тікич» в с. Косяківка. З керівником СП «Світанок» кілька раз збиралися з питання виділення землі масивами. Так, в серпні 2017 року були збори, на яких були присутні: агроном СП «Світанок» [PERSON], керуючий СП «Світанок» [PERSON], він, [PERSON] . Від СП «Дубівське» на цих зборах був присутній [PERSON] . На зборах вирішувалось питання обміну земельними ділянками масивами для зручності обробітку, у зв`язку з закінченням договорів оренди у СП «Світанок» з власниками землі. Обговорювалися списки власників землі, які відходять від СП «Світанок». Керівництво СП «Світанок» знало, що ці власники нададуть в оренду землю інших господарствам. Керівництво СП «Світанок» не заперечувало, проблем не було. В 2018-2019 роках СП «Світанок» не використовувало ці земельні ділянки, і поліцію не викликали у зв`язку з так званим «самозахватом». За результатами зборів в серпні 2017 року був складений протокол, його писав [PERSON] в одному екземплярі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є засновником ФГ «Даценко». В серні 2017 року відбулися збори, на яких були присутні представники СП «Світанок» - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Також були присутні представники інших підприємств: Ілляшенко, [PERSON] Обговорювалося питання обміну земельними ділянками. Від СП «Світанок» до інших підприємств відходило близько 1000 га землі. Керівник СП «Світанок» [PERSON] запропонував обмінятися масивами, щоб було зручніше обробляти землю. СП «Світанок» вирішувало, які поля кому з підприємств надати. Представники підприємств надавали списки власників землі, які бажають з ними укласти договори оренди після закінчення договорів з СП «Світанок». Представники СП «Світанок» перевіряли ці списки, [PERSON] висловив згоду віддати ці земельні ділянки. Списки на зборах зачитували. До грудня 2017 року закінчився обмін землями. Агроном СП «Світанок» в натурі виділяв землю після фактичного збору врожаю в 2017 році. Ініціатором обміну був [PERSON] . До ФГ «Даценко» від СП «Світанок» відійшло близько 150 власників землі через погане відношення: не давали зерна, не обробляли городину. СП «Світанок» не заперечувало, що люди будуть укладати договори з іншими підприємствами. За результатами зборів він написав протокол, всі розписались в ньому. Суд, заслухавши у судовому засіданні вступне слово учасників справи, покази свідків, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, що підстав для задоволення позову немає. Судом встановлено, що 27.08.2012 між СП «Світанок», правонаступником якого є позивач та власником земельних ділянок [PERSON] терміном на 5 років укладено договір № 371 оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим № [NUMBER] :02:002:0037, площею - 4,7546 га, розташованої на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, яка використовувалася СП «Світанок» за цільовим призначенням. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004005248. 01.08.2017 запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових права на нерухоме майно, номер запису 21736091. Термін дії договору оренди земельної ділянки, з урахуванням дати реєстрації договору, закінчився 29.12.2017. Відповідно до п. 3.3 Договору № 371 оренди земельної ділянки від 27.08.2012: «Після закінчення строку договору, орендар має першочергове право поновлення його на певний строк в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством». Маючи наміри використати своє переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем [PERSON] , СП «Світанок», як орендар, 05.04.2017 року за вих. № 34 від 27.03.2017 надіслало на адресу [PERSON] лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 05.04.2017 до договору № 371 оренди земельної ділянки від 27.08.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується строком на 7 років, до 31.12.2024 (відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі» мінімальний строк оренди не може бути меншим ніж 7 років). Вказаний лист відповідач отримав 20.04.2017. Проте, 12.08.2017 до СП «Світанок» поштовим відправленням надійшла письмова заява [PERSON] датована 09.03.2017, в якій він просить розірвати договір оренди земельної ділянки, адже планує земельну ділянку використовувати для ведення власного підсобного селянського господарства. 05.01.2018 після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», [PERSON] уклав з СП «Дубівське» новий договір № 434 оренди належної йому земельної ділянки з кадастровим № 3224487700:02:002:0037 площею - 4,7546 га. Право оренди зареєстровано 02.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 24721999, строк дії договору 10 років. 10.12.2018 зазначене інше речове право 10.12.2018 було припинено на підставі додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки № 434 від 05.01.2018, серія та номер: б/н, укладену 26.10.2018 між [PERSON] і СП «Дубівське». Відомості внесені до реєстру 12.12.2018, індексний номер рішення: 44549537. Крім того, 28.10.2018 між [PERSON] та СП «Дубівське» було укладено договір № 13 про надання послуг по обробітку ґрунту на належній йому земельній ділянці, що свідчить про факт використання [PERSON] належної йому земельної ділянки для ведення власного підсобного селянського господарства для власних потреб. (а.с.103). Після збору врожаю 2017 року належна [PERSON] земельна ділянка була повернута [PERSON] за погодженням з СП «Світанок», на що вказують наявні у матеріалах справи дані результатів зібрання від 20.08.2017 за участю діючого на той час керівника СП «Світанок» [PERSON], агронома цього підприємства [PERSON] , голови ФГ «Тікич» [PERSON], засновника ФГ «Даценко» [PERSON] та заступника директора СП «Дубівське», порядком денного якого було питання про кількість земельних ділянок, які повинні були вибути із оренди СП «Світанок» у зв`язку із закінченням строку дії договорів та визначення єдиним масивом земельних ділянок для їх виділу з метою зручності обробітку. За результатами розгляду питань порядку денного було оформлено протокол, з якого вбачається, що СП «Світанок» в особі його керівника було достовірно відомо про намір окремих власників земельних ділянок і в тому числі [PERSON] , строк дії оренди яких з підприємством закінчувався у 2017 році, не продовжувати останні та намір укласти такі договори з іншими суб`єктами сільськогосподарського виробництва і керівництво цього підприємства не заперечувало проти цього.(а.с.216) Цю обставину підтвердили у судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином з осені 2017 СП «Світанок» земельною ділянкою [PERSON] не користується, що підтвердили в судовому засіданні вищевказані свідки і чого не заперечує представник позивача. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічна вимога вказана у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частина перша статті другої Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов`язки. Відповідно до ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 626, ст. ст. 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В частині першій статті третьої вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами другою та третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов : реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. В ч. 1 ст. 4 вказаного Закону зазначено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 17 вказаного Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц зроблено висновок про те, що «реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору». Даний висновок суду знайшов своє підтвердження у постанові ВСУ від 10.01.2019 року у справі № 594/285/17, провадження №61-31996св18. Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Відповідно до пункту 3.3 Договору № 371 оренди земельної ділянки від 27.08.2012 після закінчення строку Договору Орендар має першочергове право поновлення його на новий строк в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством. Відповідно до пункту 3.4 вказаного Договору, якщо Орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з Орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за 6 (шість місяців) до закінчення строку дії даного Договору повідомити про це Орендаря у письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі. Відповідно до пунктів 7.1, 9.4 Договору № 371 оренди земельної ділянки від 27.08.2012 після припинення Договору Орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Зазначені правовідносини регулюються Конституцією України, ЦК України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі». Згідно із ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Частинами першою-п`ятою ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 6-1634цс17 від 18.10.2017 року, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Разом з тим, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Судом встановлено, що орендар СП «Світанок» належним чином направив пропозицію про поновлення договору оренди, але оскільки [PERSON] після отримання пропозиції, звернувся до позивача з листом-повідомленням про відмову у його поновленні, суд приходить до висновку про припинення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк. Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.04.2019 № 625/166/18 наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено. Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.05.2019 № 709/1899/17 при наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди та заявленої вимоги власника про повернення земельної ділянки, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами. Також Верховним Судом зазначено про помилковість позиції щодо обов`язку орендодавця обґрунтовувати причини відмови у поновленні договору оренди. За встановлених обставин спору відсутність у орендодавця волевиявлення на поновлення договору оренди землі на переконання суду не надає переважного права позивачу на поновлення договору оренди землі. Крім того, як встановлено в судовому засіданні на даний час договір оренди землі між [PERSON] та СП «Дубівське» розірвано і [PERSON] самостійно обробляє земельну ділянку, отже не можливо порушувати питання про переважне право ТОВ «Інтерагроінвест» перед СП «Дубівське». Крім того слід зазначити, що станом на 05.01.2018 на час укладення та 02.02.2018 - на час реєстрації договору оренди землі [PERSON] із СП «Дубівське» не було перешкод для укладення та реєстрації цих договорів, так як договір оренди землі з СП «Світанок» на той період часу вже закінчився (29.12.2017). Такий висновок суду відповідає правовому висновку ВССУ, зроблений ним в ухвалі ВССУ від 04 лютого 2015 року в справі N 6-26608св14. Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.06.2019 року № 910/11518/18 поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми. Належним способом захисту порушеного права, у цьому випадку, є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим, за своєю суттю, є встановленням факту, який має юридичне значення і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Таким чином, позивачем ТОВ «Інтерагроінвест», у даному випадку, обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав в частині визнання поновленим договір оренди земельної ділянки, що укладений 27 серпня 2012 року між [PERSON] та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 05 квітня 2017 року до договору № 371 оренди земельної ділянки від 27 серпня 2012 року, строком на 7 років. Позов складений без викладення змісту додаткової угоди. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання поновленим договору оренди землі незалежно від інших, встановлених судом обставин. З урахуванням того, що суд не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного, беручи до уваги невірно обраний спосіб захисту, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», враховуючи те, що позивачем було зменшено позовні вимоги, судовий збір в розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 к.), сплачений згідно платіжного доручення № 2289 від 03.10.2018, підлягає поверненню.

Outcome: dismissed