Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом і просить усунути їй перешкоди у володінні та користуванні будинком, який розташований по [ADDRESS] , визнавши відповідача таким, що втратив право користування житлом в зазначеному будинку. Обгрунтовує вимоги таким. Вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 27 травня 2005року.В даному будинку зарестрований відповідач [PERSON] , який є її братом. з 2000року відповідач в будинку не мешкає. На теперішній час він фактично проживає в [ADDRESS] . Як член її сім"ї, він у будинку не мешкає. Вона сплачує комунальні послуги, які нараховуються в тому числі і на відповідача. У зв"язку з тим, що у будинку зареєстрований відповідач, у неї виникли труднощі щодо реалізації свого права власності. Відповідач самостійно визначився зі своїм іншим місцем мешкання. Знятись з реєстрації самостійно не бажає. Відповідач фактично не є членом її сім"ї. Ухвалою суду від 28 жовтня 2021р відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. (а.с. 20-21) В судове засідання сторони не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає (а.с.24) Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб . Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом, який власник вважає прийнятим. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 8-10). Судом встановлено, що в будинку позивача зареєстрований відповідач [PERSON] з 20.06.2001р (а.с. 19). Судом встановлено, що фактично відповідач в будинку не проживає з 2001року , його особистих речей в будинку немає, що підтверджується Актом від 25 серпня 2021року (а.с.12). Суд вважає встановленим, що реєстрація відповідач в будинку позивачки створює перешкоди останній в користуванні будинком, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved