Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів, мотивуючи тим, що згідно рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 18.03.2016 року з нього стягують аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини- [PERSON] [INFO] в розмірі по 800 (вісімсот) грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час збільшився прожитковий мінімум на дитину, зросли ціни на харчі та одяг дитини, у зв'язку з чим позивачка просила позов задоволити та змінити розмір стяггуваних аліментів на 930 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, дитина на даний час відвідує садочок, постійно хворіє, у звязку з чим вона змушена нести витрати на лікування, куплати одяг, взуття, шкільне приладдя, у звязку з чим просила стягувати на її користь . додаткові витрати а утримання сина щомісячно по 1385 грн. 26.11.2018 року на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини щомісячно по 1385 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, та з підстав вказаних у поданому до суду відзиві на позовну заяву просив в позові відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов"язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 18.03.2016 року вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] року року народження в розмірі по 800 (вісімсот) грн. щомісячно, починаючи з 10.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, а сума аліментів в розмірі 800 грн. покриває лиш малу частину витрат на дитину, а тому враховуючи, що відповідач заперечує проти позову, суд вважає за можливе змінити розмір стягуваних аліментів та стягати такі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного разового понесення, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, тобто участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Верховний суд України у Постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс 17 надає правовий висновок, щодо застосування ст. 185 СК України, зокрема вказує, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З аналізу даних норм та позицій Верховного Суду України слід прийти до висновку, що не всі перелічені позивачем витрати можуть відноситися до поняття додаткових витрат на утримання дітей в розумінні статті 185 СК України. Беручи до уваги наведені обставини, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги у розмірі 1385,00 грн. У звязку з частковим задоволенням позову стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved