Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину, який було уточнено. В заяві вказує, що 23.11.2007 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 17.09.2020 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка має захворювання «Хронічний гломерулонфрит гематургична форма аномалія М.В.С. подвоєння правої нирки». Вказане захворювання має серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я, лікування при такому діагнозі потребує значних коштів на придбання ліків та спеціального харчування. Відповідач знаючи про хворобу доньки не бажає в добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу, тому вона вимушена сама нести витрати по забезпеченню дитини щодо виховання та її лікування. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини із всіх видів доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, а також додаткові витрати на її утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно, до її повноліття. Ухвалою суду від 09.10.2020 року справу прийнято до розгляд, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомлення) сторін, призначено судове засідання на 30.11.2020 року. Сторони до суду не з`явились, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка на задоволенні уточненого позову наполягала. Відповідач уточнений позов визнав повністю, суду заперечень не надав. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 84, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, 23.11.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 473 (а.с.6). На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2020 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Дитина має захворювання «Хронічний гломерулонфрит гематургична форма аномалія М.В.С. подвоєння правої нирки», що підтверджується копіями медичних документів (а.с.11, 12). Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначені розміру утримання суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, їх дитини (за поясненнями сторін відповідач має постійне місце роботи, доказів інвалідізації, обмеження працездатності чи перебування когось на лікарському обліку суду надано не було), а тому, з урахуванням фактичних обставин справи, принципу розумності і справедливості, вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, зважаючи на достатність вказаного розміру та й на те, що розмір стягуваних аліментів не буде становити половини заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для прийняття визнання позову. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь держави підлягають і судові витрати. Згідно ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з наведеною вище нормою\~ЦПК України,\~стягненню\~з відповідача\~в доход\~держави підлягають\~50%\~судового збору,\~оскільки позивачка\~звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved