Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] завдану майнову шкоду в розмірі 193617,48 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. та сплачений судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 10.09.12015 року по вул. Київській в с. Софіївська Борщагівка відбулась ДТП за участю автомобіля Фольцваген Транспортер, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Чері Тіго, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.01.2015р. водія [PERSON] було визнано винним в порушені ПДР України, які призвели до пошкодження транспортних засобів, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП було заподіяно майнову та моральну шкоду. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 610/15 від 14.10.2015 р. розмір майнової шкоди становить 192267,48 грн., за дане товарознавче дослідження були сплачені кошти в сумі 1350,00 грн. Загальна сума заподіяної позивачу майнової шкоди складає 193617,48грн. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача позивачу, крім майнової шкоди, була заподіяна моральна шкода, яка знаходиться в прямому причинному зв'язку із заподіянням матеріальної шкоди. У результаті ДТП позивач на протязі тривалого часу мав негативні переживання внаслідок пошкодження своєї приватної власності, що не давало можливості нормальним чином та у повному обсязі володіти і розпоряджатися автомобілем, також у [PERSON] змінився нормальний ритм життя за відсутності засобів до пересування, через що позивачу потрібно втрачати багато часу на інші засоби для пересування. Крім того, позивач має хвору дитину, яку в момент ДТП віз в лікарню. На протязі тривалого часу позивач відчуває незручності та негативні емоційні переживання від наслідків дорожньо-транспортної пригоди, не має змоги вести нормальний ритм життя, що позбавляє можливості нормальним чином використовувати свою власність. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2016 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Страхова компанія «Україна» (а.с. 63). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та викладені у заяві обставини. Відповідач та його представник [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на те, що цивільна відповідальність відповідача станом на дату ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Україна», тому страхова сума в розмірі 49 490 грн. не підлягає стягненню з відповідача, крім того при визначені вартості майнової шкоди не було враховано залишкову вартість автомобіля, також вважають, що моральна шкода у розмірі 5 000 грн. буде достатньою та співрозмірною. Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] (а.с.10). Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2015 року визнано винним [PERSON] у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с.6-7). Зазначеною постановою суду встановлено, що [PERSON] 10.09.2015року близько о 12.45 год., перебуваючи в с. Софіївська Борщагівка, керуючи автомобілем марки Chery, з номерним знаком [NUMBER], рухаючись по вул. Київська в напрямку м.Київ, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, на регульованому перехресті з вул. Л.Українки, змінив напрямок руху, виїхав на смугу зустрічного руху, проїхавши на заборонений сигнал світлофору, де скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen, з номерним знаком [NUMBER], який виїхав з вул. Л.Українки на вул. Київська в напрямку м. Вишневе, в результаті чого сталося зіткнення між автомобілями, які отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] тілесні ушкодження. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ст. 16 ЦК України). На час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.09.2015 р., цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПАТ «СК «Україна», згідно полісу №АІ/5597662 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом страхового відшкодування, за шкоду завдану майну третіх осіб - 50000,00грн., франшиза - 510,00 грн (а.с.54). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За нормою частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). За клопотанням представника відповідача ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2016 року була призначена судова автотоварознавча експертиза для з'ясування розміру спричиненої позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди через пошкодження транспортного засобу (а.с. 112, 113). Відповідно до Висновку експерта №19/111/12-2 від 31.01.2017р. розмір матеріальної шкоди, завданий власнику автомобіля «Фольксваген Транспортер», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 10.09.2015р., складає 194 189,94 грн. Ринкова (залишкова) вартість даного автомобіля внаслідок пошкодження в ДТП становить 90 040,02 грн. (а.с. 120-132). З висновку експерта вбачається, що розмір матеріальної шкоди, завданий власнику автомобіля «Фольксваген Транспортер» рівнозначний ринковій вартостості непошкодженого транспортного засобу «Фольксваген Транспортер» (а.с. 130). Відповідно п. п. 14, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник ТЗ згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. За повідомленням представника позивача, [PERSON] не бажає визнавати автомобіль «Фольксваген Транспортер» фізично знищеним, оскільки транспортний засіб на даний час відновлений позивачем, ремонт здійснювався не на спеціалізованому СТО, а приватним шляхом, тому документи щодо цього відсутні. З урахуванням зазначеного та виходячи із позовних вимог, які у ході розгляду справи позивачем не змінювались, суд приходить до висновку, що при розрахунку заподіяної шкоди має враховуватись розмір майнової шкоди 192 267,48 грн., встановлений спеціалістом-оцінювачем експертом [PERSON], на який йдеться посилання у позові, з якого слід відрахувати залишкову вартість автомобіля внаслідок його пошкодження у розмірі 90 040,02 грн., визначену за висновком судової експертизи. Отже, майнова шкода, завдана позивачу внаслідок пошкодження автомобіля становить у розмірі 102 227 грн. 46 коп., яку слід стягнути з відповідача, як особи, винної у скоєнні ДТП. При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача про те, що з нього не підлягає стягненню сума у розмірі страхового відшкодування, яку має сплатити СК «Україна», оскільки відповідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Як роз'яснено у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати в сумі 1350 грн. по оплаті за проведення автотоварознавчого дослідження по складанню спеціалістом висновку № 610/15 з визначення розміру завданого матеріального збитку, що підтверджується квитанцією № 886995 від 14.10.2015р. (а.с. 36). Отже, беручи до уваги вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню завдана матеріальна шкода в сумі 102 227,46 грн. (192 267,48 грн. - 90 040,02 грн.) та витрати по оплаті послуг спеціаліста у розмірі 1350 грн., що загалом становить 103 577 грн. 46 коп. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, враховуючи суть позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивача, пережитий психічний стрес під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди та моральні переживання, заподіяні [PERSON], як власнику транспортного засобу, щодо неможливості у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою користуватися автомобілем за призначенням, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача та істотності вимушених змін у його житті, а також те, що позивач витрачав час на звернення до спеціалістів, до суду та з урахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути із відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем 20 000 грн., є завищеним, тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню частково. Як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір за вимогою майнового характеру в сумі 1035,77 грн. та за вимогою немайнового характеру в розмірі 551,20 грн., а всього 1586,97 грн.

Outcome: partial