Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа комунальне підприємство "Житлова управляюча компанія" про визнання правочину договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, посилаючись на те, що18 червня 1997 року між ним і [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який посвідчений в Лозівській філії Харківської товарної біржі. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за ним в Лозівському міжміському БТІ Харківської області. В теперішній час йому необхідно зареєструвати право на нерухоме майно, тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідачка [PERSON] надала письмову заяву, в якій позов визнала та просить розглянути справу за її відсутності. Представник позивача [PERSON] також надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 18.06.1997 року, був укладений між [PERSON] (покупець) та [PERSON], [PERSON] (продавці) у письмовій формі. Сторони за договором визначили у ньому свою волю, прийшли до згоди по всіх найважливіших умовах угоди, що підтверджується змістом самого договору. Договір у письмовій формі затверджений Лозівською філією Харківської товарною біржею, підписаний сторонами, засвідчений директором біржі, зареєстрований на біржі за № 273 9а.с.8). Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладення спірної угоди, тобто ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. До теперішнього часу законність даного договору ніким із сторін договору не оспорювалась. Сторони за договором повністю виконали свої зобов'язання: продавці [PERSON] та [PERSON] передали, а покупець [PERSON] прийняв спірний будинок. У свою чергу покупець передав продавцям, а продавці одержали обумовлену сторонами суму за продаж зазначеної квартири. 18.06.1997 р. Лозівське міжміське бюро технічної інвентаризації зареєструвало будинок [ADDRESS] на праві приватної власності за [PERSON], реєстровий № 433. [PERSON] із часу придбання домоволодіння, зареєструвався в ньому, користується ним на свій розсуд (а.с.4-7). Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно зі ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. А тому,

Outcome: approved