Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за борговою розпискою в сумі 19145, 20 грн та 3 відсотки річних в сумі 1183,33 грн., а всього 20328, 53 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 09.01.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 1200 доларів США з терміном повернення до 15 лютого 2013 року. По закінченню зазначеного строку відповідач суму позики не повернув та ухиляється від її повернення по цей час. Позивач судове у засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлявся належним чином Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 09.01.2013 року, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 1200 доларів США та зобов'язався повернути позичені гроші не пізніше 15 лютого 2013 року. Добровільно повертати борг відповідач не бажає. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 36 Закону України "Про Національний Банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", встановлюються Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Офіційний курс гривні до іноземних валют, станом на 30.01.2015 року складає: 100 доларів США - 1615,7817 грн. У судовому засіданні встановлено, що відповідач умови повернення позики не виконав, кошти у строки, визначені у розписці, не повернув. Як вбачається з розрахунку ціни позову, позивач виходив із офіційного курсу гривні до іноземних валют, станом на 30.01.2015 року, в розмірі: 100 доларів США - 1595,4336 грн. У відповідності до частини 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем виконані всі умови щодо надання позики, а відповідачем вказані вимоги порушені, кошти у строки, визначені у розписці, не повернуті, а тому суд, з урахуванням положень ч1 ст.11 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за борговою розпискою в сумі 1200 дол. США, що станом на 30.01.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 19145, 20 грн. та 3 відсотки річних в сумі 74,17 дол. США, що станом на 30.01.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 1183,33 грн., а всього 20328, 53 грн. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов удоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 197 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved