overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що відповідачу були надані послуги по теплопостачанню, але вона не виконує вимоги ст.ст.67,68,162 ЖК України та п.п.18,20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, не оплачує послуги з теплопостачання. Відповідач неодноразово була сповіщена про суму заборгованості й про те, що у випадку непогашення її в добровільному порядку, підприємство буде змушено звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. Просить суд стягнути на користь підприємства з відповідача заборгованість за використане опалення у сумі 5535 грн. 21 коп., судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, проте надав заяву в якій на позовних вимогах наполягає, просить суд розглянути справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини її неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду представника позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, встановивши факти по справі та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідач згідно довідки Первомайського РС ГУ ДМС України Харківської області від 01.03.2014 року, значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 16). Позивачем було розміщено оголошення в газеті «Знамя труда» № 95 від 26.11.2013 р. про необхідність переукладення договору на теплопостачання з абонентами ( населенням) ( а.с. 14). Відповідач отримує послуги по теплопостачанню, але всупереч вимог ст.714 ЦК України та п.п.18,20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630, своєчасно не оплачує надані послуги, про що свідчить довідка про заборгованість за період з 01.03.2011 р. по 01.01.2014 р. (а.с.5). У ст. 162 Житлового кодексу України передбачено, що споживачі зобов'язані вносити плату за водопостачання та теплову енергію згідно встановлених тарифів у встановлені строки. Відповідач своєчасно не оплачує надані послуги, внаслідок чого станом на 01.01.2014 року утворився борг у розмірі 5535 грн. 21 коп., який підлягає стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. Позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що співвідповідачі є абонентами ПКП «Тепломережі» та користуються послугами з централізованого опалення які надає підприємство. Послуги абонентам надаються у відповідності із договором про надання послуг по опаленню від 16.10.2012 року. У порушення вимог ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України та п.п. 18,20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, відповідачі не оплачують послуги з теплопостачання. Співвідповідачі неодноразово були сповіщені про суму заборгованості й про те, що у випадку непогашення її в добровільному порядку, підприємство буде змушено звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. Просить суд після уточнення позовних вимог стягнути солідарно на користь підприємства з співвідповідачів заборгованість за теплопостачання у сумі 4976 грн.04 коп., за період з 01.08.2011 року по 01.11.2013 року, та судові витрати сплачені підприємством при подачі позову до суду у сумі 243 грн. 60 коп.. Сторони в судове засідання не з'явились, надали до суду письмову заяви про розгляд справи без їх участі, позивач просив задовольнити уточнені позовні вимоги, відповідачі не заперечували проти уточнених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: співвідповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], отримують послуги по теплопостачанню, але всупереч вимог ст. 714 ЦК України та п.п. 18,20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630, не повністю оплачують послуги з теплопостачання і станом на 01.11.2013 рік за ними утворився борг у сумі 4976 грн. 04 коп., за період з 01.08.2011 року по 01.11.2013 року, про що свідчить довідка про заборгованість від 14.05.2014 року з детальним розрахунком ціни позову. Таким чином, позов обґрунтований, не спростований доказами відповідачів, а тому є таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи, що з 10.08.1996 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO] 16.06.2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі приблизно 400 грн, однак вказаної суми не вистачає на утримання їх спільної доньки. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечував. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до 206 ЦПК України, у разі\~ визнання\~відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб від 10.08.1996 року, між сторонами було укладено шлюб. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], 21.08.2000 р.н, в свідоцтві про народження в графі батьки вказані: батько [PERSON], мати [PERSON]. У ст. 180 СК України відтворюється положення, що містяться в ст. 51 Конституції України, що зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Неповнолітні діти не здатні самі добувати коштів до існування, не можуть як правило утримувати себе самі, тоді як на харчування, одяг, лікування та на інші нестатки необхідні кошти. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до Постанови ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 N 3 та ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" розмір аліментів, що стягується з особи, у сукупності не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, та те що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] Вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем був укладений 08.06.2012 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейні стосунки, взаємні права та обов"язки подружжя. Ведення спільного господарства та шлюбні стосунки між ними припинені, дитина на даний час проживає з матір"ю. Подальше перебування з відповідачем у шлюбі буде лише погіршувати їхні взаємні стосунки. В судовому засіданні позивач підтримав позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснив, що з відповідачем проживають окремо за різними адресами з 17.11.2014 року, він не бажає відновлювати стосунки з відповідачем, його рішення про розірвання шлюбу є обдуманим та виваженим. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову спочатку заперечувала, в подальшому позов визнала. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року сторонам надавався строк для примирення. Як убачається із матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 08 червня 2012 року, про що Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім"ї зроблений відповідний актовий запис за № 649. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити позивача та відповідача успіху не мали, строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, сімейно-шлюбні стосунки між сторонами не відновились, примирення не відбулося; позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім"ї носить формальний характер протягом тривалого часу, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати позивач просив покласти на нього та з відповідача на його користь на стягувати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 26.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 323. В обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач зареєстрували шлюб, однак сімейні відносини не склались, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Від шлюбу у сторін є неповнолітний син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відсутність порозуміння в поглядах на життя призвели до втрати почуття любові та припинення шлюбних відносин. На сьогоднішній день сторони разом не проживають. Спору щодо майна між ними немає. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно та бути відновлена в подальшому не може. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 26.03.2011 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 323, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Після укладення шлюбу у дружини залишилося прізвище - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, в зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу, відповідно до заяви позивача, суд залишає позивачу прізвище "[PERSON]". Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, сплачені позивачем у повному обсязі під час подання позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на його утримання у розмірі 1200 грн., на час навчання, щомісячно до закінчення позивачем навчання. Відповідно до позову встановлено, що позивач народився [INFO] Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. На даний час позивач є студентом 2 курсу денної форми навчання транспортного машинобудування факультету "ХПІ", що підтверджується довідкою з місця навчання. Позивач потребує матеріальної допомоги так, як несе витрати на придбання учбової літератури, проїзду до місця навчання, сезонні придбання одягу, та харчування. Відповідач може надати утримання на час навчання позивача, оскільки є так як є здоровою, працездатною людиною, інших осіб, яким би відповідач мав виплачувати аліменти немає. Позивач в судовому засіданні зменшив позовні вимоги, а саме просив стягнути аліменти на його користь на час навчання у розмірі 600 грн. Відповідач в судовому засіданні погодився сплачувати аліменти у розмірі 600 грн. до на час навчання сина. Суд, вивчив та дав оцінку наданим по справі доказам, прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, так, як згідно вимог ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.01.1997 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки від 04.09.2015 року [PERSON] є студентом 2-го курсу денної форми навчання транспортного машинобудування факультету "ХПІ" з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року. Позивач потребує матеріальної допомоги так, як несе витрати на придбання учбової літератури, проїзду до місця навчання, сезонні придбання одягу, та харчування. Підстави виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку , сина передбачені ст. 198 СК України , відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку , сина які потребують матеріальної допомоги , якщо можуть таку матеріальну допомогу надавати . Статтею 199 СК України, передбачено те, якщо повнолітня дочка ,син , продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови , що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання . При розгляді даного позову встановлена потреба повнолітньої дитини на утримання на час навчання . По справі також відсутні об'єктивні дані про неспроможність батька у наданні матеріальної допомоги своєму повнолітньому сину, а наявне небажання в наданні матеріальної допомоги дитині . Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі , з урахуванням обставин , зазначених у ст. 182 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в клопотанні про розгляд справи без його участі представник і мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №1830-мк від 05.09.2008р. [PERSON] отримала кредит в ПАТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом із кінцевим строком повернення до 04.09.2009р. Згідно договору поруки № 1830-мк від 05.09.2008 [PERSON] поручився за виконання зобов'язання [PERSON] згідно договору. Заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим процентам боржниками у встановлені строки не була сплачена. Сума заборгованості [PERSON] та [PERSON] станом на 04.11.2013р. становить 24084,30 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості в розмірі 24084 грн. 30 коп., а також судові витрати. Відповідачі, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили. Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №1830-мк від 05.09.2008р. [PERSON] отримала кредит в ПАТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом із кінцевим строком повернення до 04.09.2009р.(а.с. 8-11) Згідно договору поруки № 1830-мк від 05.09.2008 [PERSON] поручився за виконання зобов'язання [PERSON] згідно договору.(а.с. 12) Заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим процентам боржниками у встановлені строки не була сплачена. Сума заборгованості [PERSON] та [PERSON] станом на 04.11.2013р. становить 24084,30 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту - 4067,01 грн.; заборгованість по відсоткам - 10323,02 грн.; пеня - 7504,79 грн.; штраф (процентна складова) - 2189,48 грн. (а.с. 5) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути банку (фінансовій установі) грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, сума заборгованості по кредиту в розмірі 24084 грн. 30 коп. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 240 грн. 84 коп. в дольовому порядку, по 120 грн. 42 коп. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в клопотанні про розгляд справи без його участі представник і мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №DNH4KP23550490 від 23.04.2006р. [PERSON] отримав кредит в ПАТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 700,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% на рік на суму залишку. Заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим процентам боржником у встановлені строки не була сплачена. Сума заборгованості [PERSON] станом на 29.08.2014р. становить 7955,72 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 7955 грн. 72 коп., а також судові витрати. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору DNH4KP23550490 від 23.04.2006р. [PERSON] отримав кредит в ПАТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 700,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% на рік на суму залишку.(а.с. 7-16) Заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим процентам боржником у встановлені строки не була сплачена. Сума заборгованості [PERSON] станом на 29.08.2014р. становить 7955,72 грн., з них: заборгованість за кредитом - 357,46 грн., заборгованість по відсоткам - 2233,96 грн.; заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобов'язання - 4509,27 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 355,03 грн. (а.с. 5-6) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути банку (фінансовій установі) грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, сума заборгованості по кредиту в розмірі 7955 грн. 72 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved