Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] . Стверджує, що вона спадщину прийняла, і, хоча будинок до смерті належав її чоловіку, правовстановлюючі документи на це майно відсутні. З цієї підстави приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Савинецької сільської радив судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позов визнав та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 19.11.1972 р.. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 19.07.2018 р.. З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач спадщину прийняла, звернувшись із відповідною заявою від 10.10.2018 р. та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.02.2019 р. на частину спадкового майна - земельну ділянку. Спадкоємець за заповітом - син [PERSON] - [PERSON] подав заяву про прийняття лише тієї спадщини, яка охоплена заповітом від 03.07.2015 р. (земельну ділянку) та не включала спірного майна. Заявою від 12.07.2019 р. він визнав про відсутність у нього будь-яких претензій на спірне майно та просив не залучати його до участі у справі. Інший спадкоємець за законом - син [PERSON] - [PERSON] подав заяву від 26.12.2018 р. про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Позивач звертався до нотаріуса за оформленням спадкових прав і щодо спірного майна - будинковолодіння, однак, листом приватного нотаріуса від 07.02.2019 р. №84/02-14 йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спірне майно спадкодавця. Згідно із технічним паспортом, виготовленим 19.10.2018 р., будинковолодіння в [ADDRESS] , складається з житлового будинку літ. «А-1» 1972 року побудови загальною площею 68,7 кв.м., сараю з літньою кухнею літ. «Б», підвалу літ. «б», сараю літ. «б1», сараю літ. «б2», металевої огорожі 1-2. З довідки-характеристики вбачається, що право власності зареєстроване не було. Докази належності спірного будинку будь-якій іншій особі суду не надані, відповідач листом №01-98 від 15.05.2019 р. визнав факт належності спірного будинковолодіння [PERSON] до його смерті, а згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Ця позиція відображена і в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». При цьому, враховуючи посилання позивача на завершення будівництва спірного майна до дати відкриття спадщини, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. У зв`язку із цим, згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved