Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 червня 2005 року у Вернигородоцькій сільській раді Козятинського району Вінницької області по актовому запису №5. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище " [PERSON] " Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем 17 червня 2005 року зареєстрували шлюб у Вернигородоцькій сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом №5. У шлюбі в них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Вони з відповідачем припинили спільне проживання три місяці тому, не підтримують сімейних відносин, причиною цього стало те, що вони різні за характером люди і не можуть знайти спільної мови при вирішенні побутових та сімейних питань. Тому подальше спільне життя з відповідачем неможливе, шлюб носить формальний характер і збереження його неможливе. Ухвалою суду від 22.07.2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У запропонований судом строк відповідач відзив на позов не надав, а тому суд вирішує справу за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони 17.06.2005 року уклали шлюб, зареєструвавши його в виконкомі Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області за актовим записом № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). У шлюбі в сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7,8) Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати, і бере до уваги той факт, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведеться, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхніх дітей. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України позивачці залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved