Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягенння аліментів на утримання неповнолітніх дітей та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.12.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З грудня 2018 року вона не проживає з відповідачем. З січня 2019 року відповідач працює в Польщі на роботі, однак з березня 2020 року відповідач не надсилає гроші позивачці на утримання дітей, тому позивачка звернулася до суду із даним позовом та просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 12000 грн. на трьох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ними повноліття. Крім того, позивачка вважає, що також має право на утримання з боку відповідача, а тому просить суд стягувати з осаннього на її користь аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з"явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує та просить його задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 11.12.2000 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яка знаходиться в матеріалах справи. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , яка знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , яка знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , яка знаходиться в матеріалах справи. Згідно акту про фактичне проживання особи № 39 від 11.07.2020 року, позивачка [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживають її сини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки № 488 від 16.07.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку УПСЗН Трускавецької міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00грн. В матеріалах справи наявна розписка відповідача про те, що він зобов"язується з 01.11.2020 року надавати кошти на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1500-2500 злотих. Згідно виписок по надходженню на картковий рахунок позивачки, вбачається, що [PERSON] перераховував гроші позивачці, а саме: 12.01.2020 року - 12060,00 грн., 28.01.2020 року - 3000,00 грн., 19.02.2020 року 16080,00 грн. та 5680,00 грн. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Виходячи із вимог ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, що стягуються з батьків на утримання неповнолітніх дітей, визначає ст.184 СК України, яка вказує, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Таким чином, враховуючи, що відповідач має нерегулярний дохід, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Судом також враховуєтьсяте, що позивачем не надано жодних доказів щодо його спроможності виплачувати суму аліментів, яка заявлена позивачкою, що дає суду підстави вважати, що відповідач в змозі платити аліменти на утримання дітей у розмірі 12000,00 грн. щомісячно. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та не буде порушувати майнові права дітей. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути (аліменти) на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, враховуючи те, що відповідач є здоровим, не має жодних утриманців та має забезпечити дитині мінімальний рівень життя, з урахуванням потреб дружини, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей та дружину, є законними обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судові витрати по справі становлять 840,80 грн., від сплати якого позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved