Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що після смерті його батька - [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі на право постійного користування земельною ділянкою площею 38,1 га, яка розташована в межах території Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, що належала останньому на підставі Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення 4 сесії 22 скликання Баштанської районної ради народних депутатів від 12 травня 1995 року №7. В лютому 2014 року він звернувся до відділу ДержземагенстваБаштанського району по питанню подальшого користування вищевказаною земельною ділянкою, де отримав роз'яснення, щодо неможливості успадкування права користування земельною ділянкою, так як це не передбачено законодавством. При звернені до нотаріуса по питанню оформлення в спадкових правах, останнім було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. На думку позивача право користування вищевказаною земельною ділянкою входить до складу спадкового майна та не припинилось в зв'язку зі смертю спадкодавця, оскільки смерть користувача земельною ділянкою не є підставою для припинення даного права, а тому просив визнати за ним право на постійне користування вищевказаною земельною ділянкою в порядку спадкування після смерті батька. Ухвалою суду від 19 квітня 2016 року до участі в розгляді справи в якості співвідповідача залучено Головне Управління Держгеокадастру у Миколаївській області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Баштанської районної ради Миколаївської області Бальчунас Л.В., зазначила, що до повноважень Баштанської районної ради на даний час не відноситься видача земельних ділянок для сільськогосподарських потреб, а тому вважає, що вони не є належним відповідачем, в зв'язку з чим питання щодо визнання позову або ж його заперечення, ними не вирішувалось по суті. В судове засідання представник Баштанської районної державної адміністрації Панарін В.В., до суду з'явився, підтримує свою позицію викладену у запереченнях та просив відмовити у позові в повній мірі. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Остапенко В.В. не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Представник Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області Бондарець В.В., до суду з»явився позовні вимоги не визнав, вважає, що немає підстав для задоволення позовних вимог. Представник прокуратури Баштанської місцевої прокуратури Кручко О.С., до суду з»явилась, позовні вимоги не визнала та в судовому засіданні вказала, що у сторони позивача не має права на земельну ділянку, яка знаходилась у спадкодавця у постійному користуванні, та вказана земельна ділянка не може спадкуватися в порядку спадкування. Будь-яких договорів емфітевзису між Баштанської РДА та [PERSON], не укладалися. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повній мірі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER]; копію свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON]; копію трудової книжки заповненої на ім'я [PERSON]; копію довідки АБ №697007 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; копію протоколу №1 зборів учасників фермерського господарства «[PERSON].» від 17.10.2013 року,; копії квитанції; копію статуту фермерського господарства; копію постанови приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області від 03.10.2014 року; копію спадкової справи №5/2014, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] відповіді Баштанської РДА від 18.04.2016 року), суд вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON], є син- позивач [PERSON], який прийняв спадщину у відповідності до закону, та отримав у нотаріальні конторі відповідне свідоцтво про право на спадщину у вигляді земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 4,9000 га, розташованої в межах території Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, яка належала на праві власності померлому. Дружина померлого- [PERSON], та брат позивача [PERSON], відмоввилися від прийняття спадщини. За життя батьку позивача [PERSON], як голові фермерського господарства «Зайченка Михайла Павловича» для ведення господарства у користування та на підставі рішення №-4 сесії 22 скликання Баштанської районної ради народних депутатів від 12.05.1995 року №-7 була надана земельна ділянка площею 38.1 га, розташована в межах території Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], правомірно набув право постійного користування вказаною земельною ділянкою, а саме на підставі діючих на час набуття ділянки положень ст.ст. 7, 48, 50-52 ЗК України 1990 року, ст.ст. 4-6 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" та за встановленою законом процедурою, оформивши своє право Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Однак з прийняттям чинних Земельного кодексу України (ст. 92) та Закону України "Про фермерське господарство" обмежено коло осіб, які мають право на отримання земельних ділянок в постійне користування. Зокрема фізичні особи виключені з цього переліку та у разі бажання ведення фермерського господарства отримали право на виділення їм земельної ділянки у власність або оренду. Також встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мали у постійному користуванні земельні ділянки, але згідно Земельного кодексу України не могли мати їх на такому праві, зобов'язані до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них (п. 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України). Рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року (справа про постійне користування земельними ділянками) даний пункт було визнано таким, що не відповідає Конституції України до здійснення відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. В той же час в рішенні зазначено, що ст. 92 ЗК України жодним чином не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року, тому таке право діє до його належного переоформлення. Тому підстав визнавати статтю 92 Кодексу неконституційною немає. Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте [PERSON], в установленому законом порядку, не втрачалося, а зберігалося до його належного переоформлення. Не може вважатися набуте спадкодавцем право на земельну ділянку й правом користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзисом), яке може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, оскільки згідно ст. 407 ЦК України та ст.102-1 ЗК України таке право виникає виключно на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб та не може виникати з інших підстав, зокрема на підставі рішення органів державної влади та місцевого самоврядування, судового рішення тощо. Судом встановлено, що будь-яких договорів емфітевзису по вказаній земельній ділянці, не укладалися. Таким чином право постійного користування спірною земельною ділянкою припинилося разом зі смертю спадкодавця, а тому не ввійшло до складу спадщини і спадкуванню не підлягає. За встановлених обставин позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, що жодним чином не свідчить про обмеження права позивача на продовження діяльності фермерського господарства у порядку, встановленому законом з внесенням відповідних змін до установчих документів господарства та його права на отримання у встановленому законом порядку земельної ділянки у власність, оренду, користування для продовження такої діяльності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed