Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. Зазначила, що є прабабою дитини [PERSON], [INFO], мати якого [PERSON] померла [INFO]. Повідомила, що дитина зареєстрована та проживає разом із нею. Відповідач, який є батьком дитини, проживає окремо, участі у вихованні сина не бере, матеріально не допомагає, життям дитини не цікавиться, не працює та зловживає спиртними напоями. Вказала, що має намір стати піклувальником дитини, оскільки має змогу забезпечувати його всім необхідним. У зв'язку з наведеним просить: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області надав письмові пояснення, якими повідомив, зокрема те, що працівниками органу місцевого самоврядування було здійснено вихід до місця проживання відповідача, проведено опитування сусідів та з'ясовано, що [PERSON] з квітня 2016 року виїхав у невідомому напрямку та вже понад два роки не з'являвся на території селища Новогуйвинське. Нинішнє місце проживання відповідача Новогуйвинською селищною радою не вдалося з'ясувати (а.с. 46). У судове засідання з'явилися позивач, її представник, представник третьої особи Житомирської міської ради та дитина [PERSON] Представник третьої особи Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 46). Присутні у судовому засіданні учасники справи підтримали заяву [PERSON]. Дитина [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що не заперечує стосовно позбавлення відповідача батьківських прав стосовно нього та зазначив, що тривалий час проживає зі своєю прабабою [PERSON], яка повністю займається його вихованням та забезпеченням. Повідомив, що відповідач фінансово не допомагає, та що бачив його випадково близько року тому. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Згідно з довідкою ОСББ "Вацківський 9" від 11 квітня 2018 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з позивачем та її онуком (а.с. 10). З характеристики [PERSON], виданої 11 квітня 2018 року директором школи ЖСШ І-ІІІ ступенів № 20 вбачається, що вихованням дитини займається його прабаба [PERSON], яка контролює його навчання та поведінку, підтримує зв'язок з класним керівником; батько дитини [PERSON] проживає окремо, за період навчання вихованням сина не займався, батьківській збори не відвідував (а.с. 12). 03 травня 2018 року комісія у складі заступника директора з виховної роботи [PERSON], соціального педагога школи [PERSON], класного керівника 8-а класу [PERSON] склала акт обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], учня школи І-ІІІ ступенів № 20, згідно з яким дитина проживає у чотирикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], разом з прабабусею [PERSON]. У цій же квартирі мешкала мама [PERSON] - [PERSON], 1985 р.н., яка померла [INFO]. Батько хлопця, [PERSON], проживає окремо, участі у вихованні дитини не бере, жодного разу не був у школі та не цікавився навчанням та поведінкою свого сина. Квартира знаходиться на 4 поверсі дев'ятиповерхівки. Ростислав має окрему кімнату, в якій є місце для навчання та відпочинку дитини. Учень забезпечений шкільною та спортивною формами, сезонним одягом, підручниками, має телефон та ноутбук. В квартирі є все необхідне для проживання: ремонт, побутова техніка, в наявності всі зручності, чисто й охайно. [PERSON] багато уваги приділяє навчанню та вихованню онука, турбується про стан його здоров'я, між ними щирі стосунки, дитина з повагою ставиться до прабаби, яка з раннього дитинства виховує його (а.с. 13). Відповідно до заяви [PERSON] від 24 квітня 2018 року, засвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л. Л., відповідач дає свою згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) установлений обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зі змісту частини 1 статті 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р. за № 780-Х11, вбачається, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» регламентовані права та обов'язки батьків, якими, зокрема, є: відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини; обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. За пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України підставою для позбавлення матері, батька батьківських прав є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (частина 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року). З огляду на наведене, враховуючи заяву відповідача, згідно з якою останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд дійшов висновку про те, що відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є доведеним, та що позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дітей. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача в дохід держави має бути стягнутий судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved