Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності в рівних частках по 1/2 кожному в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки, що належали до смерті їх матері [PERSON], які вона заповідала позивачам, склавши заповіт 19 грудня 2013 року. [INFO] мати позивачів [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з: - земельної ділянки розміром 4,45 га, кадастровий номер 5124783800:01:001:0199 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Калачівської сільської ради, Тарутинського району Одеської області, яка належала до смерті [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області 28.07.2010 року за реєстровим № 1735, додатком до якого є Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА № 279083, виданий на ім"я [PERSON] на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації від 09 березня 2005 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 138, з відміткою про перехід права власності до [PERSON]; (а.с.15-19) - земельної ділянки розміром 1,64 га, кадастровий номер 5124783800:01:001:0199 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Калачівської сільської ради, Тарутинського району Одеської області, яка належала до смерті [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області 27.12.2011 року за реєстровим № 4778, додатком до якого є Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 080056, виданий на ім"я [PERSON] на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації від 30 квітня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 23, з відміткою про перехід права власності до [PERSON]; (а.с.21-25). При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності, позивачам було відмовлено у зв'язку з тим, що за [PERSON] не зареєстроване право власності у відповідному органі реєстрації прав на нерухоме майно на вищезазначені земельні ділянки (а.с.29). Враховуючи вищевикладене, позивачі просять в судовому порядку визнати за ними право власності в рівних частках по 1/2 кожному на вищевказані земельні ділянки. Позивачі позов підтримали, просили розглянути справу за їх відсутності, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача позов визнав, просив розглянути справу за його відсутності, надав суду відповідну заяву, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, з матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2013 року за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала позивачам усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось (а.с.14). Право на спадкування мають особи зазначені в заповіті. Заповіт на день смерті спадкодавця ніким не відмінявся і не виправлявся. Спадок відкрився на земельну ділянку розміром 4,45 га, кадастровий номер 5124783800:01:001:0199 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Калачівської сільської ради, Тарутинського району Одеської області, яка належала до смерті [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області 28.07.2010 року за реєстровим № 1735, додатком до якого є Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА № 279083, виданий на ім"я [PERSON] на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації від 09 березня 2005 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 138, з відміткою про перехід права власності до [PERSON] та на земельну ділянку розміром 1,64 га, кадастровий номер 5124783800:01:001:0199 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Калачівської сільської ради, Тарутинського району Одеської області, яка належала до смерті [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області 27.12.2011 року за реєстровим № 4778, додатком до якого є Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 080056, виданий на ім"я [PERSON] на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації від 30 квітня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 23, з відміткою про перехід права власності до [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] за життя не встигла зареєструвати перехід права власності на зазначені земельні ділянки. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO], в день її смерті відкрилася вищезгадана спадщина. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на спадкове майно в порядку спадкоємства за заповітом ст. ст. 1233-1236. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1216-1217, 1233-1236, 1268 ЦК України,

Outcome: approved