Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь аліментів на час навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до завершення навчання . В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є студентом Харківського професійного ліцею залізничного транспорту і у зв'язку із навчанням потребує матеріальної допомоги на витрати, пов»язані із навчанням. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. В судове засідання сторони не з»явилися, надали заяви, в яких позивач підтримав позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, але 23.09.1991 року шлюб було розірвано ( а.с. 7). На теперішній час сторони сімейних відносин не підтримують і проживають окремо. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], який є студентом 1 курсу денного відділення Харківського професійного ліцею залізничного транспорту. Строк закінчення навчання - 31 січня 2015 р. (а.с. 9). Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання),виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу ( п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] об'єктів рухомого і нерухомого майна не має, проживає із матір'ю, яка працює, але має невелику заробітну плату. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів на період навчання, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює сторожем ПМК-6, отже отримує дохід, позов визнав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. В силу абзацу 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у разі заявлення позову про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися одним із батьків, аліменти стягуються на користь повнолітніх сина, дочки. Витрати на правову допомогу в розмірі 150,00 грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять, ні договору на надання такої послуги, ні квитанції, що підтверджує сплату коштів за надання такої допомоги. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial