Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому вказує, що в період з 07.09.2017 року по 27.10.2017 року позивач, [PERSON], помилково здійснив ряд перерахувань грошових коштів на картковий рахунок 4731219100385644 відповідача, [PERSON], на суму 24750,24грн., а саме: 07.09.2017 року на суму 2500,00грн.; 09.09.2017 року на суму 2512,56грн.; 15.09.2017 року на суму 2512,56грн.; 22.09.2017 року на суму 2512,56грн.; 26.09.2017 року на суму 2512,56грн.; 04.10.2017 року на суму 5700,00грн.; 10.10.2017 року на суму 2500,00грн.; 27.10.2017 року на суму 4000,00грн. Факт здійснення перерахувань підтверджується платіжними дорученнями, отриманими позивачем від банку. Відповідач не вчинив жодних дій щодо повернення безпідставно отриманих коштів, тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 24750,24грн. отриманих без достатньої правової підстави. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі. \~\~\~\~ Відповідач позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що коли в інтернеті побачив обяву позивача [PERSON] з пропозицією розробити для нього міні СRM систему для управління задачами та проектами, він написав йому листа через програму Скайп, що у нього є можливість виконати дану задачу. В кінці вересня 2017 року до нього у програмі Скайп добавився [PERSON] та вони звязалися у телефонному режимі, для того, щоб домовитися з приводу обсягу роботи та її оплати. Після чого, він запропонував дану роботу своєму товаришу відповідачу [PERSON], так як він являється спеціалістом з ІТ-технологій, на що останній дав свою згоду. Після того як позивач перерахував перший платіж, відповідач [PERSON] почав працювати над даною програмою. В подальшому усі перемовини з позивачем з приводу розробки даної програми проводилися через нього у телефонному режимі та після кожної такої розмови він усю необхідну інформацію передавав відповідачу. Також пояснив, що програму, яку було замовлено позивачем [PERSON], було розроблено відповідачем [PERSON] до кінця та після її розробки вона була передана позивачу, за що останній і перерахував кошти, які він бажає стягнути з відповідача, як такі, які набуті без достатньої правової підстави. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що в період з 07.09.2017 року по 27.10.2017 року [PERSON], здійснив перерахування грошових коштів на рахунок [PERSON], на суму 24750,24грн., а саме: 07.09.2017 року на суму 2500,00грн.; 09.09.2017 року на суму 2512,56грн.; 15.09.2017 року на суму 2512,56грн.; 22.09.2017 року на суму 2512,56грн.; 26.09.2017 року на суму 2512,56грн.; 04.10.2017 року на суму 5700,00грн.; 10.10.2017 року на суму 2500,00грн.; 27.10.2017 року на суму 4000,00 грн. що підтверджується платіжними дорученнями ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні відповідач стверджував, що дані кошти були перераховані за домовленістю з позивачем на його кредитну картку за виконання робіт за договором, який був укладений з позивачем за допомогою інформаційно-телекомунакаційних систем його товаришем [PERSON] щодо розробки для позивача міні CRM системи для управління задачами та проектами, як спеціалісту з ІТ технологій з оплатою за виконану роботу та на підтвердження даних пояснень надав суду роздруківку спілкування між ним та позивачем за Інтернетом через програму Скайп. Проте, суд не може погодитися з ствердженнями відповідача виходячи з наступного. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст.205 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), ч. 2 ст. 207 ЦК України. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про електрону комерцію» відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обовязків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обовязки майнового характеру, вважаються електронною комерцією. Під електронним договором розуміється домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі (тобто дистанційно і з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем). Електронний правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Субєкт електронної комерції - субєкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Термін "електронний підпис" вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про електронний цифровий підпис». Термін "електронний документ" вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про електронні документи та електронний документообіг». Електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки), електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Суд не бере до уваги посилання відповідача, щодо того, що між ним та позивачем було укладено договір, оскільки за ч.1, 5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані відповідачем докази не мають сили належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, оскільки роздруковане електронне листування без підписів (цифрових підписів) не є договором у розумінні вимог чинного законодавства, що предявляються до договорів, укладених за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, не можливо у передбаченому порядку (за допомогою цифрового підпису) встановити достовірне авторство такого листування, визначити точний зміст та обсяг зобовязань, існує імовірність модифікацій змісту та суті листування (без використання цифрового підпису). Інших доказів, які б підтверджували, що між ним та позивачем було укладено договір про надання певних послуг відповідачем не надано. Враховуючи те, що позивачем доведено факт перерахування коштів відповідачу, в той час як відповідачем, в силу ст. 81 ЦПК України, не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження укладення між ним та позивачем договору про виконання робіт, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved