Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач ЖБК «Промбудівельник-7» у листопаді 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є власником квартири та відповідно споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються їй позивачем, як організацією, що здійснює утримання та обслуговування [ADDRESS] та його прибудинкової території. Оскільки, відповідачем належним чином не виконуються свої обов'язки як члена ЖБК, своєчасно та в повному обсязі не сплачуються внески на оплату комунальних послуг, витрат по експлуатації і ремонту будинку, утриманню прибудинкової території, позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 14396,871 грн., 3% річних - 797,91 грн., а також інфляційну складову у розмірі 4344,26 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва [PERSON]. від 24.11.2017 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018, у зв'язку із звільненням судді [PERSON]., справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А. У підготовчому засіданні від 07.02.2018 та від 09.02.2018 судом було прийнято від позивача заяви про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до яких позивач остаточно просив суд стягнути з відповідача лише інфляційні витрати у розмірі 4344,26 грн., 3% річних - 797,91 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн., оскільки відповідачем було здійснено оплату заборгованості за житлово-комунальні послуги. Ухвалою суду від 09.02.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. Представник позивача - Сенчило В.В. судовому засіданні остаточні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг виникла через її скрутне матеріальне становище, однак нараховану позивачем суму боргу за вказані послуги нею було сплачено у повному обсязі. Крім того, відповідач зазначила, що вона зверталась до керівництва позивача з приводу реструкторизації боргу, однак її звернення не було розглянуто. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ЖБК «Промбудівельник-7», який здійснює його утримання та управління, а також його прибудинкової території, обслуговування та ремонт майна, що забезпечує функціонування будинку в цілому, забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб членів Кооперативу, членів їх сімей та мешканців будинку, які не виявили бажання вступити до складу членів Кооперативу (а.с.12-20). Квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування квартири від 22.06.2010 (а.с.9,10). Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 25.10.2017, за заявою [PERSON] було скасовано судовий наказ, виданий Деснянським районним судом м.Києва від 31.07.2017 про стягнення з останньої на користь ЖБК «Промбудівельник-7» заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 21780,83 грн., а також судових витрат - 800 грн. (а.с.23). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Як свідчить розрахунок заборгованості по комунальним платежам, що був поданий позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, борг відповідача станом на 02.11.2017 року складав 14396,81 грн., інфляційна складова боргу складає 4344,26 грн., 3 % річних складають 797,91 грн. (а.с.4). Відповідно до наданої позивачем довідки №7 від 07.02.2018 відповідачем до початку розгляду справи по суті було сплачено заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, а відтак відсутня заборгованість по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS], власником якої є відповідач по справі (а.с.44). Відповідно до зменшених позовних вимог, у зв'язку зі сплатою відповідачем, в ході розгляду справи судом, заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 4344,26 грн. та 3% річних в сумі 797,91 грн., які були нараховані на прострочене невиконане грошове зобов'язання відповідача по сплаті зазначених послуг. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Також, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов'язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов'язаннями. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошового зобов'язання, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов'язання, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем було допущено порушення по оплаті наданих житлово-комунальних послуг у встановлені строки, а також враховуючи ту обствавину, що в ході розгляду справи судом відповідачем було здійснено оплату заборгованості по вказаним послугам, а відтак наявні підстави для стягнення з останньої на вимогу позивача інфляційних втрат у розмірі 4344,26 грн. та трьох процентів річних - 797,91 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved