Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.01.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у сумі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином кредитні зобов'язання не виконує, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача виниклу станом на 31.10.2014 року заборгованість у сумі 12097,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач двічі у судові засідання не з'явився, хоча про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.01.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у сумі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Згідно п. 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Відповідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно заяви [PERSON] та п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг, підписаних відповідачем [PERSON], останній зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків, а у разі несвоєчасного погашення заборгованості - сплатити банку пеню та штраф. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого, згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 31.10.2014 року складає 12097,60 грн., яка складається з: 4656,72 грн. - заборгованість за кредитом; 4841,22 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1547,39 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 552,27 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені), та відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог та з заявою про застосування позовної давності він не звертався, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved