Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою посилаючись на те, що їй належить на праві власності 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 03.12.2012 року. Інші 5/6 частини даного житлового будинку належали її сестрі [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті право влсності перейшло до її синів, а на даний час ця частка перебуває на праві спільної суміжної власності відповідачам. Спірний будинок є одноквартирним і складається з чотирьох жилих кімнат. Як власник частини житлового будинку вважає за можливе і доцільне виділити їй її частку в натурі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і суду пояснили, що позивачці належить 1/6 частина вказаного житлового будинку вона бажає скористатися своїм правом володіння, користування, розпорядження своєю власністю. Просить суд виділити належну їй частину за висновком проведеної експертизи, за варіантом № І та встановити порядок користування земельної ділянки відповідно до вказаного варіанту, а також стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме не заперечують проти виділення позивачу її частки але просять суд здійснити виділення частки відповідно до варіанту №2 та врахувати те, що у спірному будинку зареєстровані та проживають чотири чоловіки і виділення частини позивачці за варіантом №1 призведе до погіршення їх житлових умов, а також просять суд врахувати, що існує державни акт на право приватної власності на землю від 18 серпня 1996 року виданий на ім"я [PERSON] і він ніким не скасовувався. Заслухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2012 року визнано за позивачем право власності на 1/6 частини будинку [ADDRESS] (а.с.4-7) Інші 5/6 належить [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.8,14). Спадкодавиця залишила заповіт від 03 грудня 2007 року посвідчений секретарем Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області. Зареєстровано в реєстрі за №269, яким все належне їй майно заповідала синам [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). [PERSON] помер [INFO] і відповідно до листа Фастівської районної державної нотаріальної контори №628/02-14 від 29.07.2013 року спадкоємцями після його смерті є [PERSON] та малолітня донька [PERSON] (а.с.17). На час розгляду справи в суді, відповідачами не надано суду доказів, що підтверджують їх право на вищевказаний житловий будинок з визначенням часток кожного. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, як передбачено ст.ст.356,364 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує позов в межах заявлених позовних вимог позивача, як передбачено ст.11 ЦПК України, а саме, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За клопотанням позивача було проведено судову будівельну-технічну експертизу для встановлення можливих варіантів розподілу та виділення в натурі відповідно до частки кожного із сторін спірного будинку. За результатами висновку №57/47-13 від 30 грудня 2013 року, експерт вважає можливим поділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] близьких до 1/6 частини належної позивачу, а інші 5/6 частини належна відповідачам на праві спільної часткової власності та надав два варіанти поділу. Позивачем та її представником заявлено клопотання про виділення її частини в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом №І висновку вищевказаної судово-будівельної експертизи на що відповідачі заперечували і вважають, що враховуючи інтереси осіб які зареєстровані у вищевказаному житловому будинку буде доцільно здійснити виділення частки позивача за варіантом №2 експертизи. Разом з тим, суд неможе погодитися з такими доводами так, як відповідачами не надано суду належних доказів щодо їх права власності на даний житловий будинок. Як вбачається із вказаного висновку експертизи, варіант №І є найбільш доцільним, а також зазначено, що варіант №2 поділу житлового будинку можливий за умовами надання на нього згоди позивачки. Така згода вітсутня. Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок №7 від 4.10.1991 року передбачив, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв"язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнення та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради відповідно до ст.152 ЖК України. В результаті проведеного поділу нерухомого майна, частки сторін не відповідають ідеальним і передбачена грошова компенсація на різницю від ідеальної частки яка за варіантом №1 є меншою ніж за варіантом №2. Щодо позовних вимог про визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою суд неможе їх задовільнити виходячі з того, що в ході розгляду справи відповідачами було надано суду Державний акт на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 18.08.1996 року виданий на ім"я [PERSON], якій передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2012 га розташовану на території с.Червона Мотовилівка Червономотовилівської сільської ради для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №927 (а.с107). Будь-яких доказів щодо скасування вказаного державного акту позивачем не надано. Відповідно до ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved