Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просить стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у сумі 5 878, 64 грн, з яких: 511, 19 грн за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.1999 по 29.02.2000; 3 896, 22 грн за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2009 по 31.01.2013; 15, 60 грн за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.1999 по 31.12.1999; 1 091, 16 грн за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2011 по 31.01.2013; 189, 29 грн 3% річних та 175, 18 грн інфляційних витрат. В обґрунтування позовних вимог, позивач стверджує, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є, а [PERSON] була до 09.01.2018, споживачами послуг КП «Харківводоканал» за адресою: [ADDRESS] , облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] , однак за надані послуги не сплачують в повному обсязі, внаслідок чого перед позивачем утворилася заборгованість у вищезазначеному розмірі. Крім того позивач просить стягнути з відповідачів 189, 29 грн 3% річних та 175, 18 грн інфляційних витрат. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про переривання строків позовної давності. 22.05.2020 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх заперечень. 25.11.2020 до суду від представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвоката Мартіної Л. Г. надійшов відзив на позовну заяву разом з заявою про застосування наслідків спливу позовної давності, у якому представник позивача просила застосувати до позовних вимог КП «Харківводоканал» наслідки спливу строку позовної давності, у задоволенні позову відмовити повністю. 05.01.2021 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просив позов задовольнити. 21.01.2021 до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку позовної давності, в якій представник позивача просив визнати поважними причини пропуску та поновити строк позовної давності за вимогами у справі. В обґрунтування зазначено, що 27.03.2013 Червонозаводським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ по справі № 646/2021/13-ц про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за період з 01.01.1999 по 31.01.2013 у розмірі 4463,89 грн, за послуги централізованого водовідведення за період з 01.01.1999 по 31.01.2013 у розмірі 1216,68 грн, індекс інфляції 175,18 грн, 3% річних від простроченої суми 189,29 грн. Станом на 31.12.2016 зазначений судовий наказ було виконано у повному обсязі. 07.12.2017 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова судовий наказ від 27.03.2013 скасовано. 23.10.2019 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова було задоволено заяву про поворот виконання судового наказу від 27.03.2013. Отже, саме з цього моменту позивач дізнався про відсутність підстав вважати, що надані відповідачам послуги ними не оплачені. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається знаявних в матеріалах справи інформаційних довідок з Реєстру територіальної громади м. Харкова[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані, а [PERSON] була з 27.10.2004 по 09.01.2018 зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . За вказаною адресою у КП «Харківводоканал» відкрито абонентський особовий рахунок № [NUMBER] , за яким здійснюється облік нарахувань та оплат за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у квартирі за зареєстрованим місцем проживання відповідачів. Статтею 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» (та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 24.06.2004 № 1875-IV, який діяв в період існування спірних правовідносин до 01.05.2019) передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ч. 1 п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно наданої позивачем зведеної картки абонента В+К з розрахунком заборгованості за адресою: [ADDRESS] заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.1999 по 29.02.2000 становить 511, 19 грн; за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2009 по 31.01.2013 - 3 896, 22 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.1999 по 31.12.1999 - 15, 60 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2001 по 31.01.2013 - 1 091, 16 грн. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України КП «Харківводоканал» на вищевказану заборгованість нараховані 189, 29 грн 3% річних та 175, 18 грн інфляційних витрат. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно ч. 1ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Члени сім`ї наймача житлового приміщення за своїм статутом згідно ЖК України прирівняні до наймача. Оскільки послуги водопостачання та водовідведення надаються до квартири відповідачів через системи водопостачання та водовідведення, встановити чіткий об`єм послуг наданих кожному відповідачу неможливо, через що зобов`язання щодо надання і сплати наданих послуг є солідарним. 27.03.2013 Червонозаводським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ по справі № 646/2021/13-ц про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 по 31.01.2013 у розмірі 4463,89 грн, за послуги централізованого водовідведення за період з 01.01.1999 по 31.01.2013 у розмірі 1216,68 грн, індекс інфляції 175,18 грн, 3% річних від простроченої суми 189,29 грн. Зазначений судовий наказ було виконано у повному обсязі. 07.12.2017 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова судовий наказ від 27.03.2013 скасовано. 23.10.2019 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова було задоволено заяву про поворот виконання судового наказу від 27.03.2013. На підставі заяви [PERSON] , поданої до КП "Харківводоканал" 26.02.2020, грошові кошти стягнуті на підставі скасованого судового наказу були зараховані в якості оплати відповідачів на користь позивача за надані послуги за інший період. Таким чином, у відповідачів існує солідарна заборгованість перед позивачем за надані послуги з централізованого водопостачання у сумі 5 878, 64 грн, з яких: 511, 19 грн за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.1999 по 29.02.2000; 3 896, 22 грн за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2009 по 31.01.2013; 15, 60 грн за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.1999 по 31.12.1999; 1 091, 16 грн за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2001 по 31.01.2013; 189, 29 грн 3% річних та 175, 18 грн інфляційних витрат. Разом з тим, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, встановлений ст. 257 ЦК України, у три роки. А представником відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Згідно ст. 257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Щодо клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності та його поновлення суд зазначає наступне. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру"). Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Судом встановлено, що в частині стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.02.2010 по 31.01.2013 позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу в межах трирічного строку позовної давності. Заборгованість відповідачів перед позивачем, в тому числі за вказаний період, була стягнута на користь позивача судовим наказом, який було виконано, але в подальшому скасовано та здійснено поворот виконання. Таким чином, очевидно, що видача судового наказу та його повне виконання на думку добросовісного розсудливого спостерігача виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на захист прав позивача в порядку позовного провадження. В позивача були об`єктивні причини вважати, що заборгованість відповідачів погашена у передбаченому законодавством порядку для виконання судових рішень, тому порушення його прав відсутнє. За таких обставин є неправильним та несправедливим покладення виключно на позивача відповідальності за помилку при захисті прав в порядку наказного провадження. Тому, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом у цій справі (21.05.2020) через три місяці з моменту, коли дізнався про поворот виконання судового наказу (згідно поданої 26.02.2020 відповідачем заяви), суд вважає, що причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за вищевказаний період є поважними, тому строк позовної давності щодо цих вимог може бути поновленим. Так, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2010 по 31.01.2013 становить 3 691, 87 грн (100,70 грн х 11 + 1 195,17 грн + 1 280,31 грн + 108, 69 грн); за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2011 по 31.01.2013 становить 1 091, 16 грн. При цьому, оскільки відповідно до позовної заяви та розрахунків заборгованості позивачем фактично не заявлено вимогу про стягнення 3% річних та інфляційні витрати на суму заборгованості за попередні періоди, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 189, 29 грн 3% річних та 175, 18 грн інфляційних витрат можуть бути задоволені у заявленому обсязі. Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17, відповідно до якої подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. Тому суд доходить висновку, що клопотання позивача про переривання строків позовної давності задоволенню не підлягає. Водночас, своєчасне (в межах строку позовної давності) звернення до суду з вимогою про видачу судового наказу, який в подальшому було скасовано, щодо частини позовних вимог не перериває позовну давність, однак є поважною підставою для його поновлення щодо відповідної частини позовних вимог. Разом з тим, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за період до 31.01.2010, суд зазначає, що оскільки при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за вказаний період позивачем було пропущено позовну давність, а з заяви позивача про поновлення строку судом не встановлено поважності причин його пропуску, то у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених по справі доказів та висновків суду. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial