Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника посилаючись на те, що 08.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11164967000, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 8220.00 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 08.06.2012 року зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль, а саме: легковий седан -В; марка ВАЗ; модель 211040; номер кузова [NUMBER]; рік випуску 2007; державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу автомобіля № 517 від 31.05.2007. Згідно Договору застави, вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 48850,00 грн. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11164967000 від 08.06.2007 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив на користь ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11164967000 від 08.06.2007 року. На підставі вказаних договорів від 20.04.2012 року до ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання кредиту, Договору застави, які укладені з відповідачем. Через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 03.12.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 94209,61грн..Через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, Позивач набув права стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст. ст. 26,30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Однак позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж через те, що відповідач не забезпечує доступ до автомобіля, автомобіль з усіма приналежностями знаходиться у відповідача, позивач позбавлений можливості передати автомобіль новому покупцю, у позивача відсутні оформлені документально повноваження , необхідні для відчуження автомобіля, зняття його з обліку та вчинення усіх інших необхідних для продажу дій. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий позов суд задоволити. Представник позивача в судове засідання не прибув, однак на адрес суду подав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі. Проти заочного розгляду та винесення заочного рішення не заперечує. Проте , 21.05.2014 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримував в повному обсязі та подав письмові заперечення на заперечення відповідача [PERSON] в яких просив прийняти пояснення щодо заперечень на позовну заяву ТОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника та залучити їх до матеріалів справи. Заперечення [PERSON] відхилити. Задовольнити вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника в повному обсязі. Відповідач в жодне судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак представник відповідача на адресу суду 05.05.2014 року подав письмові заперечення на позов по справі, в якому відповідач заперечив, щодо укладення договору застави 08.06.2007року . Додав, що згідно договору факторингу від 20.04.2012року не вбачається право наступного відступлення яке перейшло від ТОВ «Кредекс Фінанс» до ТОВ «Вердикт Фінанс», просить суд застосувати строк позовної давності до позовної заяви ТОВ «Вердикт Фінанс» від 14.02.2014 року та відмовити у задоволенні даного позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін по справі та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків . Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11164967000 від 08.06.2007 року. У рахунок забезпечення і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором [PERSON] відповідно до пункту 2.1 кредитно-заставного договору надано банку в заставу автомобіль марки ВАЗ, модель 211040, рік випуску 2007, колір бежевий. Тип ТЗ легковий-седан-В, номери агрегатів кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], державний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності. Вартість автомобіля за домовленістю сторін складає 48 850 грн. та залишається у володіння та користуванні позичальника 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив на користь ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11164967000 від 08.06.2007 року. На підставі вказаних договорів від 20.04.2012 року та ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про заставу», ч. 2 ст. 23 ЗУ « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання кредиту, Договору застави, які укладені з відповідачем. Через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 03.12.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 94209,61грн., яка складається з : 41595,94 грн. - заборгованість по основній сумі; 31497,95грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 8564,66 грн. - нараховані відсотки на дату подачі позову; 11373,18 грн. - пені за несвоєчасно виконані зобов'язання; 1247,88 грн. три проценти річних від простроченої суми. Через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, Позивач набув права стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст. ст. 26,30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Однак позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж через те, що відповідач не забезпечує доступ до автомобіля, автомобіль з усіма приналежностями знаходиться у відповідача, позивач позбавлений можливості передати автомобіль новому покупцю на виконання Договору купівлі-продажу разом з усіма при належностями, у позивача відсутні оформлені документально повноваження , необхідні для відчуження автомобіля, зняття його з обліку та вчинення усіх інших необхідних для продажу дій. Відповідно до п. 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2014 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014року), право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до ст. 620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору застави, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки. Відповідно до ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не передбачено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 Закону, якою передбачена і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження,не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. А тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений позивачем при подачі до суду позову - судовий збір .

Outcome: approved