Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7006,40 грн., судові витрати в розмірі 908 грн., витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 8348,60 грн. Обгрунтовує позов тим, що 16.12.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №5035891-02-00-00, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , за яким ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 25.07.2020 о 10.40 год по вул. Г.Хоткевича, 50 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, європротоколом від 25.07.2020, відповідно до якого [PERSON] з обставинами ДТП згоден та свою вину визнав. Згідно рахунку №М000003218 від 29.07.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] склала 24711,84 грн. На підставі страхового акту №2043751-1 від 04.08.2020 ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 24711,84 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АО/3540820, ПрАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», страхувальником за договором страхування виступила [PERSON] ПрАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «ВУСО» з врахуванням амортизаційного зносу та вирахуванням розміру франшизи в розмірі 17705,44 грн., якої недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди. 16.11.2020 між ПрАТ «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір №16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого новий кредитор отримав право вимоги про відшкодування в порядку регресу збитків в межах різниці між фактичним розміром шкоди та сплаченим страховим відшкодуванням, що склала 7006,40 грн. Про виникнення майнової вимоги відповідачам направлявся акт (вимога) №2043751-1, однак жодної реакції від відповідачів немає. Просить позов задоволити. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 30.06.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом учасників справи) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 13.08.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити. 06.09.2021 від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином повідомлені. [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористався. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Встановлено, що 25.07.2020 о 10.40 год по вул. Гната Хоткевича, 50 у м.Львові [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] під час повороту ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів та завдано матеріальних збитків, що підтверджується Європротоколом від 25.07.2020, згідно якого Чижевський з обставинами ДТП згіден та свою вину визнав (а.с.5). У відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.6). 16.12.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №5035891-02-00-00, майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , взяло на себе зобов`язання ПрАТ «СК «ВУСО» у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Потерпіла від дорожньо-транспортної пригоди особа звернулась до страховика ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. 27.07.2020 страховою коипанією здійснено огляд автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] щодо пошкоджень від ДТП, про що складено акт (протокол огляду транспортного засобу - заява на виплату, фото-таблицю пошкоджень (а.с.9, 10). Згідно рахунку №М000003218 від 29.07.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] склала 24711,84 грн. (а.с.11). ПрАТ «СК «ВУСО» визнала подію, що мала місце 25.07.2020 страховим випадком. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору №5035891-02-00-00 від 16.12.2019, згідно платіжного доручення №21161 від 04.08.2020, страхового акту №2043751-1 від 04.08.2020 сума страхового відшкодування за ремонт автомобіля в розмірі 24711,84 грн. перерахована на рахунок СТО ФОП [PERSON] (а.с.20, 21). Цивільно-правова відповідальність іншого автомобіля на момент ДТП застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3540820, ПрАТ «Українська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», останньою частково відшкодовано шкоду у розмірі 17705,44 грн. в порядку регресу, що підтверджується платіжним дорученням №3Р090595 від 08.09.2020 (а.с.17). Страхувальником транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] за договором страхування виступила [PERSON] 16.11.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір №16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до п. 2 якого первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до боржників згідно з додатком 1 до договору. Відповідно до додатку № 1 до договору № 16/11/2020 про відступлення права вимоги, серед переліку боржників є [PERSON] , згідно з страховим актом №2043751-1, сума боргу 7006,40 грн. (а.с.22-24). Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 27.11.2020 на адресу відповідачів направлено повідомлення про відступлення права вимоги та акт (вимогу) №2043751-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, вимога залишена без реагування (а.с.28, 30, 31). Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) на користь позивача. Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2878 цс15, за змістом ст.1194 ЦК Україні в системному зв`язку зі ст.993 цього Кодексу та ст.27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3540820 щодо транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] виступила [PERSON] , у зв`язку з чим позивач визначив її співвідповідачем по справі. Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при ДТП страхується цивільна відповідальність власника або інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим ТЗ вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Так, згідно із пунктом 2.2 статті 2 ПДР власник транспортного засобу може передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Таким чином, оскільки в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] на правовій підставі володів транспортним засобом, та згідно Європротоколу визнав свою вину, отже саме він несе відповідальність за відшкодування завданої шкоди, тому позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними і в задоволенні позову до останньої слід відмовити. Частиною 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з [PERSON] недоплаченої суми страхового відшкодування. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, що становить 7006,40 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Трикоз Д.Є. серії КС № 6070/10 від 18.05.2017, посвідчення адвоката, ордер серії КС №840631 від 08.09.2020 про надання правової допомоги ФОП [PERSON] адвокатом Трикоз Д.Є., договір №07 про надання правової (правничої) допомоги від 08.09.2020; додаткова угода №5 з актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги №07 від 08.09.2020, складеної 02.03.2021, якою зазначено перелік виконаної адвокатом роботи та її вартість у розмірі 8348,60 грн. Зазначені витрати підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.03.2021 про сплату позивачем коштів у розмірі 8348,60 грн. (а.с.32-37). Враховуючи наведене, те що представник позивача не приймав участь в судових засіданнях у даній справі, а позивачем в судовому засіданні заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а саме відповідно до розрахунку таких витрат не стягувати за представництво інтересів позивача у суді стосовно позову у розмірі 2197 грн., з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги представника позивача та стягнення з належного відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6151,60 гривень. На підставі ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України та

Outcome: partial