Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати трикімнатну квартиру [ADDRESS] (далі - Квартира), спільною частковою власністю, належною в рівних частках їй та померлому [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної Квартири. В обґрунтування позову, з урахуванням наступних уточнень, зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], з яким вона з 1996 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а в січні 2002 року зареєструвала шлюб. 05.11.1999 року за їх спільною згодою [PERSON] придбав спірну Квартиру за договором купівлі-продажу. Відповідно до умов вказаного договору Квартира була придбана за 19000,00 грн., які були сплачені із її та [PERSON] спільних коштів, а саме. Половину вартості Квартири було сплачено [PERSON], другу половину вартості Квартири сплатила вона з власних коштів та коштів, отриманих від її батьків. Крім того, грошові кошти на придбання Квартири частково було отримано від продажу квартири № 208, що розташована в тому ж будинку та була раніше придбана ними також за спільні кошти. Враховуючи наведене, її право власності на 1/2 частину Квартири підтверджується її власною участю у набутті вказаного майна. Крім того, її право власності на 1/2 частину Квартири виникло також на підставі набувальної давністї відповідно до ст. 344 ЦК України. В період знаходження в шлюбі вони за спільні кошти здійснювали поточний та капітальний ремонт Квартири, купували побутову техніку та обладнання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої також входить спірна Квартира, в якій вона зареєстрована та проживає. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є вона та відповідачі по даній справі. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримали в повному обсязі. При цьому позивач, допитана за її згодою в якості свідка, зазначила, що квартира № 208 була придбана в 1997 році приблизно за 7000 доларів США за її кошти та кошти [PERSON] При цьому [PERSON] сплатив приблизно 4000 доларів США, а вона - приблизно 3000 доларів США. Вказані грошові кошти в розмірі 3000 доларів США були нею отримано від продажу дачі батьків в 1994 році, продажу її автомобіля в 1995 році, а також від коштів, що були заощаджені її батьками. Також зазначила, що назвати точну суму, за яку була придбана квартира № 208, та точний розмір її внеску та внеску [PERSON] в придбання вказаної квартири вона не може. В 1999 році квартиру № 208 було продано приблизно за 7000 доларів США та було придбано спірну Квартиру № 175 за 11700 доларів США. При цьому вартість спірної Квартири в розмірі 11700 доларів США була сплачена наступним чином: 7000 доларів США було отримано від продажу квартири № 208 та 5000 доларів США було надано її батьками. Також позивач пояснила, що однокімнатну квартиру [PERSON] в 1996 році придбавав за власні кошти. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що не може назвати точного розмірі вкладу позивача в придбання спірної Квартири. При цьому зазначив, що частка позивача у вартості спірної Квартири складає приблизно 8000 доларів, що дорівнює приблизно 2/3 вартості Квартири. Проте вони просять визнати право власності лише на 1/2 частину Квартири з наступних підстав. Між позивачем та [PERSON] існувала усна домовленість про те, що їх частки у праві власності на Квартиру є рівними. Проте у зв'язку із смертю [PERSON] останній та позивач не встигли укласти відповідний договір про визначення їх часток у праві спільної власності на Квартиру. Крім того, позивач враховує, що у [PERSON] залишились інші спадкоємці першої черги, в зв'язку з чим, виходячи із вимог справедливості та загальноприйнятих норм моралі, вважає за необхідне претендувати лише на 1/2 частину Квартири, а не на 2/3 її частини. На уточнююче запитання суду, з яких саме підстав позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину Квартири - з підстав сплати частини вартості Квартири за власні кошти або за набувальною давністю, представник позивача зазначив, що просить визнати право власності за сукупністю вказаних вище підстав. Також на уточнююче запитання суду пояснив, що позивач не посилається на факт проведення капітальних та поточних ремонтів в Квартирі та придбання побутової техніки в період шлюбу як на підставу визнання права власності на частину Квартиру з мотивів істотного збільшення вартості Квартири внаслідок спільних трудових та грошових затрат позивача. Відповідачі, їх представники в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на його безпідставність. При цьому пояснили, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - його дітьми. В обґрунтування заперечень зазначили, що позивач участі у придбанні ані квартири № 208, ані спірної Квартири не приймала. [PERSON] був заможною людиною та самостійно, з власних коштів, сплачував вартість вказаних вище Квартир. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON], допитана за клопотанням відповідачів, пояснила, що позивача не знає. Їй відомий відповідач [PERSON], який є сином [PERSON] З останнім вони жила в одному будинку [ADDRESS]. Її чоловік [PERSON] працював у колбасному цеху, який належав [PERSON] Вона допомагала [PERSON] по господарству, в її обов'язки входило готувати та прибирати в його квартирі. Вказана робота виконувалась нею протягом 1996 - 2000 років. Вона приходила до нього додому в середньому двічі на тиждень, вдень на 3-4 години, інколи приходила ввечері. При цьому позивача вдома у [PERSON] ніколи на бачила, жіночих речей у квартирах [PERSON] також не було. Також зазначила, що спочатку [PERSON] проживав в однокімнатній квартирі, потім - в двокімнатній, пізніше - в трикімнатній квартирі в одному і тому ж будинку [ADDRESS]. Крім того, пояснила, що була присутня вдома у [PERSON] на святкуванні Нового, 2000-ого року, при цьому [PERSON] зустрічав вказане свято сам, без жінки. Свідок [PERSON], допитана за клопотанням позивача, пояснила, що з 1993 року проживає за адресою: [ADDRESS]. В 1996 році у вказаному будинку купив квартиру [PERSON] Вона з ним разом працювала в приміщенні магазину "Океан". [PERSON] розповідав їй, що хоче купити двокімнатну квартиру, так як у позивача є дитина та однокімнатної квартири ним мало. В подальшому вони купили двокімнатну квартиру. За чиї кошти була придбана двокімнатна квартира, вона не знає. Потім була придбана трикімнатна квартира. При цьому [PERSON] їй розповідав, що позивач є його дружиною. Свідок [PERSON], допитаний за клопотанням позивача, пояснив, що 02.11.1999 року купив у [PERSON] квартиру № 208. Під час перемовин щодо продажу вказаної квартири в ній також була присутня позивач, яка приймала участь в перемовинах, так як [PERSON] інколи щось уточняв у позивача. Він вирішив, що позивач є дружиною [PERSON] У зв'язку з наведеним він спитав [PERSON], чи потрібний підпис та згода позивача на продаж квартири № 208, на що [PERSON] відповів, що підпис позивача не потрібний, все вирішує він сам та договір підписує тільки він. Квартиру він купив за ціну, що вказана в договорі, та розраховувався з [PERSON] у гривнях. Позивач у нотаріуса під час укладання договору купівлі-продажу квартири № 208 була відсутня. Свідок [PERSON], допитаний за клопотанням позивача, зазначив, що його дочка 05.11.1999 року продала спірку Квартиру [PERSON] Під час укладання договору купівлі-продажу Квартири у нотаріуса були присутніми він з дочкою та [PERSON] з позивачем. Гроші за Квартиру ним передавав особисто [PERSON] в присутності позивача. Зазначив, що вартість Квартири, визначена в договорі купівлі-продажу Квартири, та сума отриманих за неї від [PERSON] коштів співпали, він отримав стільки грошей, як зазначено в договорі. При цьому [PERSON] спочатку зазначив, що Квартира була ними продана не за долари, в подальшому уточнив, що розрахунки за Квартиру проводились скоріше всього в доларах, потім на уточнююче запитання суду остаточно пояснив, що у зв'язку з тривалим часом не може точно пояснити, за яку валюту ними було вчинено продаж спірної Квартири. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 11.02.2002 року був укладений шлюб між позивачем та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серій [NUMBER]. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] [PERSON] помер. Як встановлено судом з пояснень учасників судового розгляду, даних нотаріальної контори, а також судових рішень, що містяться в матеріалах справи, позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Інші спадкоємці першої черги у померлого [PERSON] відсутні. 19.06.1996 року [PERSON] придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 23.07.1997 року [PERSON] продав вказану однокімнатну квартиру за 11346,00 грн., що підтверджується умовами договору купівлі-продажу квартири. 24.07.1997 року [PERSON] за 16560,00 грн. придбав двокімнатну квартиру № 208 у тому ж будинку, що підтверджується умовами договору купівлі-продажу квартири. 02.11.1999 року [PERSON] продав квартиру № 208 за 16197,00 грн., що підтверджується умовами договору купівлі-продажу квартири. 05.11.1999 року [PERSON] придбав спірну Квартиру № 175 у тому ж будинку за 19000,00 грн., що підтверджується умовами договору купівлі-продажу квартири. При цьому доводи позивача відносно того, що квартира № 208 була придбана та в подальшому продана приблизно за 7000 доларів США, а не за суму, вказану у відповідних договорах купівлі-продажу, спростовуються як умовами відповідних договорів, так і показаннями свідка [PERSON], який зазначив, що придбав вказану квартиру у [PERSON] за суму, вказану у договорі, та розрахунки проводив у національній валюті України. Доводи позивача відносно того, що спірна Квартира була придбана за 11700 доларів СЩА, а не за суму, вказану у відповідному договорі купівлі-продажу квартири, спростовуються умовами вказаного договору. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав суперечливі дані відносно суми, за яку його дочкою було вчинено продаж спірної Квартири [PERSON], та остаточно зазначив, що не може підтвердити пояснення позивача щодо вартості квартири та валюти, в якій були проведені розрахунків за неї. Крім того, з показань вказаних свідків судом встановлено, що розрахунки за вказані вище Квартири проводились виключно з [PERSON], при цьому останній при свідках грошові кошти позивачу не передавав та від неї не отримував. Пояснення позивача, а також письмову заяву її матері [PERSON] відносно того, що спірна Квартира придбавалась за спільні кошти позивача та [PERSON], суд не може визнати достатніми та належними доказами, що підтверджують вказану обставину. Інших доказів позивачем суду не надано. Таким чином, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не доведений факт придбання квартири № 208, а також спірної Квартири № 175 за рахунок в тому числі її особистих коштів, а також наявність між нею та [PERSON] домовленості щодо придбання спірної Квартири в їх спільну власність та визначення часток кожного з них в праві власності на спірну Квартири в розмірі 1/2 частина кожного. Крім того, суд враховує, що пояснення позивача відносно вартості вказаних вище квартир, та, відповідно, розміру її частки у витратах на їх придбання, спростовуються як умовами договорів купівлі-продажу квартир, так і показаннями свідків. Доводи позивача та її представника щодо наявності підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину Квартири за набувальною давністю також не можуть бути визнані судом обґрунтованими з огляду на наступне. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Як вбачається з пояснень учасників судового розгляду, а також довідки № 46 від 17.01.2013 року, виданої КП "Жилкомсервіс", [PERSON] проживав в спірній Квартирі з 1999 року по день своєї смерті в 2013 році. Враховуючи наведене, спірна Квартира протягом вказаного періоду часу перебувала у його правомірному володінні та користуванні як власника зазначеного житла. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, що саме вона була добросовісним володільцем Квартири та відкрито нею володіла як власним майном протягом вказаного періоду часу, в зв'язку з чим відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на частину Квартири на набувальною давністю. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed