Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В позові вказував, що18.04.2013 року між АТ "Брокбізнесбанк" (та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 від 18.04.2013 року (до договору № 20130215121515 від 18.04.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, згідно якої останній було надано кредит в сумі 11 000 грн. (одинадцять тисяч гривень) зі сплатою процентів у розмірі 32 % (тридцяти двох відсотків) річних на строк з 18.04.2013 року по 17.04.2015 року. Отриману суму кредиту Відповідач зобов'язався погашати відповідно до встановленого п. 2 Додаткової угоди строку, а нараховані Банком відсотки за користуванням кредиту до 25-го числа кожного місяця . Взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту, відсотків за користування ним Боржник не виконав, а відповідно до ст.612 ЦК України - «Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором». Відповідно до п. 15 Додаткової угоди У разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування Кредитною лінією, а також інших платежів Власник рахунку (Відповідач) сплачує Банку (Позивачу) пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена п. 2 Додаткової угоди (64%), від суми простроченої заборгованості. Відповідно до п. 20 Додаткової угоди, Банк (Позивач) має право вимагати дострокового погашення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, неустойки (пені), а також відшкодування збитків Банку в випадку невиконання чи неналежного виконання Власником рахунку (Відповідачем) своїх зобов'язань за Договором та цією додатковою угодою. Зазначав, що з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача надіслано претензійні листи за №432/058-чр від 02.07.2014 р.; №461/058-чр від 05.08.2014 р. з вимогою погасити суму заборгованості по кредиту, нарахованих відсотках. Відповідач залишив претензійні листи без відповіді, заборгованість не погасив. Станом на 27 жовтня 2014 року заборгованість по кредитній лінії [PERSON], складає 13 607,19 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 10980,75 грн.; заборгованість по несплачених відсотках - 1876,27 грн. ; сума пені - 750,17 грн. Посилався на те, що відповідно до 10.06.2014 року Постановою Національного банку України № 339 від 10.06.2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк»» та рішення ФГВО № 45 від 11.06.2014 року «Про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» », з 11.06.2014 року розпочато процедуру ліквідації Банку. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13607,19 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та день розгляду справи. Від нього до суду поступила заява з збільшенням позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача заборгованость за кредитним договором № 20130215121515 від 18.04.2013 року в сумі 16073,70 гривень та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково вказувала на те, що банком неправильно нараховані відсотки. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що що18.04.2013 року між АТ "Брокбізнесбанк" (та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 від 18.04.2013 року (до договору № 20130215121515 від 18.04.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, згідно якої останній було надано кредит в сумі 11 000 грн. (одинадцять тисяч гривень) зі сплатою процентів у розмірі 32 % (тридцяти двох відсотків) річних на строк з 18.04.2013 року по 17.04.2015 року. Отриману суму кредиту Відповідач зобов'язався погашати відповідно до встановленого п. 2 Додаткової угоди строку, а нараховані Банком відсотки за користуванням кредиту до 25-го числа кожного місяця (п. 8 Додаткової угоди). Взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту, відсотків за користування ним Боржник не виконав, а відповідно до ст.612 ЦК України - «Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором». Відповідно до п. 15 Додаткової угоди У разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування Кредитною лінією, а також інших платежів Власник рахунку (Відповідач) сплачує Банку (Позивачу) пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена п. 2 Додаткової угоди (64%), від суми простроченої заборгованості. Відповідно до п. 20 Додаткової угоди, Банк (Позивач) має право вимагати дострокового погашення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, неустойки (пені), а також відшкодування збитків Банку в випадку невиконання чи неналежного виконання Власником рахунку (Відповідачем) своїх зобов'язань за Договором та цією додатковою угодою. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача надіслано претензійні листи за №432/058-чр від 02.07.2014 р.; №461/058-чр від 05.08.2014 р. з вимогою погасити суму заборгованості по кредиту, нарахованих відсотках. Відповідач залишив претензійні листи без відповіді, заборгованість не погасив. Станом на 31 січня 2015 року заборгованість по кредитній лінії [PERSON], складає 16073,70 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості. Відповідно до 10.06.2014 року Постановою Національного банку України № 339 від 10.06.2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк»» та рішення ФГВО № 45 від 11.06.2014 року «Про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» », з 11.06.2014 року розпочато процедуру ліквідації Банку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з встановлених судом фактичних обставин справи та відповідних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах чинного цивільного законодавства України та діючих договірних відносинах між сторонами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, із стягненням з відповідача судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечення відповідача щодо неправильності розрахунку позивача по нарахуванню відсотків, суд вважає безпідставними, таке посилання не підтверджено жодними доказами, а договором, строк дії якого не закінчився, визначені конкретні строки сплати як кредиту так і відсотків. Посилання відповідача на неправильність розрахунку позивача, в частині штрафних санкцій передбачених в п.17 Додаткової угоди, в суді, також не підтверджено належними доказами, яким мав би бути інший обґрунтований розрахунок із зазначенням кількості випадків (фактів) порушення договірних відносин. Натомість вказана інформація міститься в розрахунках позивача, який суд знаходить обґрунтованим та приймає до уваги при ухваленні цього рішення. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення із стягненням з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір у сумі 243,60 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved