Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на майно його матері [PERSON], яка померла [INFO], а саме: земельну ділянку. Позов мотивує тим, що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та площею 0.6 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. Спадщину прийняла [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину, однак не оформила належним чином, а саме: не зареєструвала свідоцтво про право на спадщину в органах місцевого самоврядування та не отримала державний акт на право власності на земельні ділянки. Після смерті матері відкрилась спадщина на належні останній земельні ділянки площею. Позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви у нотаріальну контору, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно не може у зв'язку із відсутністю у матері правовстановлюючого документа на вказані земельні ділянки. Позивач у судове засідання подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Нововижівська сільська рада подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності її представника, позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] /а.с.6/. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 24 травня 2007 року /а.с.11/ вона була спадкоємцем після чоловіка - [PERSON] - земельних ділянок площею 0.25 та 0.6 га, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її син - позивач /а.с.12/, який прийняв спадщину шляхом подачі заяви в нотаріальну контору, однак не зміг належним чином оформити свої спадкові права, у зв'язку з відсутності державної реєстрації права власності на майно, що належало спадкодавцю /а.с.15/. Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право власності на землю батькові позивача - [PERSON] на підставі рішення Нововижівської сільської ради від 10.08.1993 р. № 14/2 належала земельна ділянка площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та площею 0.6 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. Мати позивача - [PERSON] за життя спадщину прийняла, однак не зареєструвала право власності на вказані земельні ділянки та не отримала державний акт на них, у зв'язку із чим нотаріусом правомірно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем житлового будинку та решти майна після матері. Відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до п 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. №7, правило ст.1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Згідно з п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що право власності на земельні ділянки, яке засвідчене державним актом, мав батько позивача, а після його смерті спадщину прийняла [PERSON] (матір позивача), однак не оформила право власності, нотаріусом відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, захистити свої права він може лише в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позивач також має право на спадкове майно, як єдиний спадкоємець померлої матері.

Outcome: approved