Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 3977,93 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням строків її виплати та 5000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він з 14.09.2004 року по 31.03.2014 року перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Виробниче управління комунального господарства». На підставі наказу №42-К від 31.03.2014 року його звільнено за згодою сторін. Всупереч вимогам ст.116 КЗпП України відповідач при звільненні не виплатив всіх належних йому сум. На підставі судового наказу Ніжинського міськрайонного суду від 08.04.2014 року на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 17 238, 97 грн. Згідно довідки відповідач заборгував йому з вересня 2013 року по березень 2014 р. - 17 238, 97 грн., яка до цього часу не виплачена. Крім цього, позивач, посилаючись на положення Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» просить стягнути з відповідача індексацію за кожен місяць несвоєчасної сплати заробітної плати, яку він розраховує в сумі 3977,93 грн. Також вважає, що внаслідок несвоєчасного отримання ним чесно зароблених коштів йому була спричинена моральна шкода, яку оцінює в 5000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач, в судове засідання не з"явився. Повістка повернута без вручення у зв"зку з закінченняґм строків на її отримання. Відповідач в списках ліквідованих підприєсмтв чи підприємств щодо яких оголошено процедуру банкрутства не значиться. Тому суд прийняв рішення про розгляд справи у його відсутність з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач 31 березня 2014 року був звільнений з роботи, згідно наказу №42-К. На момент його звільнення Комунальне підприємство «Виробниче управління комунального господарства» не провело остаточного розрахунку і не виплатило заробітну плату. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі [PERSON] становить 17238,97 грн., яка згідно судового наказу Ніжинського міськрайонного суду від 08.04.2014 року стягнута з відповідача. На даний час судовий наказ про стягнення заборгованості по заробітній платі відповідачем не виконаний. Позивач просить стягнути суму 3977,93 грн. компенсації втрати частини заробітної плати, виходячи із наступного розрахунку, а саме: - за вересень, жовтень, листопад та грудень 2013 року в розмірі 2219,16 грн. (застосувавши індексацію за 2014 рік); - за січень 2014 року в розмірі 839,75 грн.(застосувавши індекс 121,7%); - за лютий 2014 року в розмірі 492,52 грн. (застосувавши індекс 121,7%); - за березень 2014 року в розмірі 426,50 грн. (застосувавши індекс 119,5 %); Таким чином, загальна заборгованість відповідача по виплаті компенсації на думку позивача становить 3977,93 грн. Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах пов»язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв»язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: 1) індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663, котрі йому відповідають,підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Наприклад, коли воно мало бути виконано до січня 1998 р., то він і є місяцем, з якого обчислюється (береться за 100 відсотків)величина порога індексації. Спір із цього приводу розглядається судом за заявою стягувача в позовному провадженні; 2) компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427,підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» структуру зарплати становить основна та додаткова зарплата, яка включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, тощо. З приписів п. 1.3 Розділу 1, п. 2.2.7 Розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики №5 від 13 січня 2004 року, вбачається, що суми виплат, пов'язаних з індексацію заробітної плати, входять до структури заробітної плати. Таким чином, індексаційні нарахування на грошові доходи позивача є складовою частиною його заробітної плати. Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Згідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03. 07. 2003 року та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи населення (заробітна плата) у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення, і проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Компенсація громадянам втрати ним частини доходів у зв»язку з несвоєчасною їхньою виплатою з 2001 року проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 р. «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати». Компенсацію обчислюють як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків й обов»язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення розміру компенсації обчислюється множенням місячних індексів споживчих цін (за даними Держкомстату) за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Отже розмір компенсації слід провести за наступним розрахунком: за вересень 2013 року: приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу з жовтня 2013 р. до грудня 2014 р. становить 26,2 (1,004х1,002х1,005х1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х 1,03х100-100), компенсація - 218,42 грн. (833,65 грн. х 26,2% :100); за жовтень 2013 року: приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу з листопада 2013 р. до грудня 2014 р. становить 25,7 (1,002х1,005х1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х 1,03 х 100-100), компенсація - 822,55 грн. (3200,57 грн. х 25,7% :100); за листопад 2013 року: приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу з грудня 2013 р. до грудня 2014 р. становить 25,5 (1,005х1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х 1,03 х 100-100), компенсація - 674,18 грн. (2643,87 грн. х 25,5% :100); за грудень 2013 року: приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу з січня 2014 р. до грудня 2014 р. становить 24,9 (1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х 1,03 х 100-100), компенсація - 556,31 грн. (2234,19 грн. х 24,9% :100); за січень 2014 року: приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу з лютого 2014 р. до грудня 2014 р. становить 24,6 (1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х 1,03 х 100-100), компенсація - 951,97 грн. (3869,81 грн. х 24,6% :100); за лютий 2014 року: приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу з березня 2014 р. до грудня 2014 р. становить 23,9 (1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х 1,03 х 100-100), компенсація - 542,45 грн. (2269,70 грн. х 23,9% :100); за березень 2014 року: приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу з квітня 2014 р. до грудня 2014 р. становить 21,2 (1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х 1,03 х 100-100), компенсація - 463,68 грн. (2187,18 грн. х 21,2% :100). Таким чином згідно зазначеного розрахунку сума індексації, яка повинна бути виплачена позивачу становить 4229,56 грн, . але позивач просить стягнути 3977,93 грн. Суд вважає, що слід задовольнити вимоги позивача в межах заявленого позову Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а ст.237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин справи. Суд вважає, що тривала невиплата відповідачем заробітної плати позивачу [PERSON] дійсно спричинила йому моральну шкоду, але, виходячи з обставин спричинення шкоди, принципів розумності і справедливості, суд вважає, що розмір заподіяної моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає суму в розмірі мінімальної мiсячної заробiтної плати, а саме 1218,00 грн., що є достатньою, справедливою та виваженою для компенсації моральних страждань позивача. Позивачем недостатньо обгрунтована наявність моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial