Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач - ТОВ "Кредитні ініціативи" звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 2608/0607/88-015 від 16.06.2007 року, яка станом на 01.03.2014 року становить 1 124 589,11 грн. та складається з заборгованості: за кредитом - 602 625,77 грн.; по відсотках - 390 707,00 грн.; пеня - 131 256,34 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 16.06.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк»), та [PERSON], уклали кредитний договір № 2608/0607/88-015. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, Банк зобов'язується надати Боржнику (за кредитним Договором - Позичальникові) кредит у сумі 70 000,00 USD, а Боржник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав і повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 70 000,00 USD, натомість, позичальник свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, в результаті чого утворилася прострочена заборгованість. Станом на 01.03.2014р. прострочена заборгованість становить 1 124 589,11 грн. та складається з заборгованості: за кредитом - 602 625,77 грн., по відсотках - 390 707,00 грн. та пені - 131 256,34 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання позичальника за Кредитним договором № 2608/0607/88-015 від 16.06.2007 року ВАТ «Сведбанк», [PERSON], та відповідач [PERSON] уклали 16.06.2007 року Іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавці - [PERSON] і [PERSON] передали Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме - двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], що належать іпотекодавцям на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 13.08.2004 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №6868. 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (надалі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (надалі - ФК «Вектор Плюс») було укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. вказаного Договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, право грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також було укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. зазначеного Договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі переданої документації. З моменту відступлення Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, з 28.11.2012р. усі права кредитора за Кредитним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи». Як новий кредитор, ТОВ «Кредитні ініціативи» направило відповідачам письмові повідомлення про необхідність погасити прострочену заборгованість і попередження про те, що у випадку невиконання зобов'язань за Кредитним договором буде звернуто стягнення на предмет іпотеки. Оскільки позичальником порушені умови Кредитного договору, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість, на письмову вимогу про усунення порушень договору відповідачі заборгованість не погасили, позивач просить захистити порушене право у визначений ним спосіб - шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте, надіслав на адресу суду дві письмові заяви, у яких просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився, відповідно до вимог ст.. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явилася, направила свого представника [PERSON] в судове засідання, призначене на 16.09.2014р., який не надав суду письмових заперечень. В інші судові засідання відповідач [PERSON] та її представник не з'явилися, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки у судове засідання всіх відповідачів. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних доказів. Вивчивши позовну заяву, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне. 16.06.2007 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 2608/0607/88-015. Відповідно до п.п. 1.1 Кредитного договору, Банк зобов'язується надати [PERSON] кредит у розмірі 70 000,00 USD на строк з 16.06.2007 р. по 15.06.2017 р. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором (а.с. 5-7). 16.06.2007 року, з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язання за Кредитним договором № 2608/0607/88-015 від 16.06.2007 року між ВАТ «Сведбанк» (Банком) та [PERSON], [PERSON] (іпотекодавцями) був укладений Іпотечний договір, відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], що належать Іпотекодавцям на підставі Договору .купівлі-продажу, посвідченого 13.08.2004 р. [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстр. №6868 Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав і повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 70 000,00 USD. В свою чергу, позичальник неналежно виконував взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка станом на 01.03.2014 року становить 1 124 589,11 грн. та складається з заборгованості: за кредитом - 602 625,77 грн., по відсотках - 390 707,00 грн. та пені - 131 256,34 грн. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (надалі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (надалі - ФК «Вектор Плюс») було укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. вказаного Договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, право грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також було укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. зазначеного Договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі переданої документації. З моменту відступлення Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, з 28.1.2012р. усі права кредитора за Кредитним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Оскільки позичальник - відповідач [PERSON], всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення заборгованості по кредиту та нарахованим процентам за Кредитним договором №2608/0607/88-015 від 16 червня 2007 року , чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, позивач має право вимоги до відповідачів, направив письмову вимогу про усунення порушень договору, необхідність сплати заборгованості та можливість задоволення своїх вимог, як кредитора, за рахунок предмета іпотеки, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку», - реалізація майна за рішенням суду може проводитися шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» N 5 від 30.03.2012р., - резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому, суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», - оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Процедура оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Звіту про оцінку майна позивачем суду не надано. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що законним і обґрунтованим буде висновок про встановлення початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача, які складаються з 3 654, 00 грн. судового збору. Вказані витрати в рівних частках підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved