Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив про звернення стягнення на заставлене майно, а саме на автомобіль «БМВ» модель 7501, 1996 року випуску, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер : ВЕ 4052 АІ, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ « Приват Банк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про право власності на транспортний засіб замість втраченого, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. 19.09.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем був укладений договір №NKSDAA00002888, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 17951,59 дол.США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,28 % на рік з кінцевим строком поверненя кредиту 18.09.2011 року. Відповідач зобов*язання за вказаним договором не виконував належним чином, в зв*язку з чим станом на 20.07.2011 року виникла заборгованість в загальній сумі 19741,77 дол. США, з яких заборгованість за кредитом в сумі 9804,15 дол. США, заборгованість за відсотками в сумі 5811,74 дол. США, комісія в сумі 386,20 дол. США, пеня в сумі 3739,68 дол. США. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що відповідачем порушені умови договору і взяті на себе зобовязання він не виконав належним чином, тому права позивача підлягають судовому захисту, в звязку з невиконанням зобовязання. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір застави від 19.09.2007 року. Положення\~ст. 572 ЦК України, передбачає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно до вимог ч. 1\~ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпечення заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Вимоги ч. 1\~ст. 591 ЦК України, передбачають, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 44 Закону України "Про заставу"\~заклад - це застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Відповідно до ст. ч. 6\~ст. 20 Закону України "Про заставу"\~звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до ч. 2\~ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад). Пукт 23 договору застави передбачає звернення стягнення на предмет застави Згідно п. 24 вказвного договору застави, звернення стягнення на предмет застави заставодержателем здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів: шляхом передачі передачі предмету застави у власність заставодержателю; шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем; на підставі виконнавчого напису нотаріусу; іншим незабороненим законом способом. Позивачем надіслане боржнику письмове повідомлення з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, штрафні санкції та з попередженням наміру звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання вимог щодо погашення заборгованості. ПАТ КБ «Прива Банк» дотримано процедуру початку звернення стягнення на предмет застави, а тому Банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави. Стосовно вимог про надання позивачу повноважень необхідних для здійснення продажу предмета застави, це вже передбачено способом звернення стягнення на автомобіль - шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені боржника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, та надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу спірного автомобіля не підлягають задоволенню, оскільки ці повноваження полягають у самому способі звернення стягнення на майно визначеному судом. Вимоги щодо зняття вказаного автомобіля з обліку ДАІ України не підлягають задоволенню, оскільки після продажу автомобіля зняття його з реєстрації чи реєстрація входять до повноважень ДАІ України та є похідним від продажу автомобіля. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути судові витрати в розмірі 1543,72 грн. та витрати на ітз в сумі 120,00 грн.

Outcome: partial