Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалась на те, що вона є власницею будинку [ADDRESS] в м. Маріуполі. В даному будинку крім неї зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], але фактично не проживають з 2014 року і по теперішній час, мешкають у Росії. Більше одного року відповідачі не користуються зазначеним житловим приміщенням без поважних причин, не мешкають в ньому, речей своїх не мають в будинку, за комунальні послуги не сплачують. Просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] в м. Маріуполі та зняти їх з реєстраційного обліку у вказаному будинку. Позивачка [PERSON] до суду не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позов задовольнити в повному обсязі. Проти задоволення рішення заочно не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули з невідомих причин, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивачки, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.11.2008 р., на підставі рішення Приморського райсуду м. Маріуполя № 2-856/07 від 20.06.2007р.,будинок [ADDRESS] в м. Маріуполі належить на праві власності [PERSON] (а.с. 12). Згідно акту про фактичне проживання КСН «Селище Моряків» від 17.08.2018р., [PERSON] зареєстрована і мешкає за адресою вул. [ADDRESS] в м. Маріуполі, в будинку також зареєстровані: онука - [PERSON], [INFO]., правнучка - [PERSON], 2013р.н., правнучка - [PERSON], [INFO]., однак не мешкають з 2014 року, фактично мешкають в Росії, про що свідчать сусіди (а.с. 5). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог лише в частини визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку за адресою: м. Маріуполь, буд. [ADDRESS], і позов задовольняє частково, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки рішення суду є безумовною підставою для подальшого зняття з реєстрації. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial