Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що 20 жовтня 2011 року Волочиським районним судом Хмельницької області ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак вказаний розмір аліментів на даний час не забезпечує мінімальних потреб дитини. А тому звертається до суду та просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] до судового засідання подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та згоден виплачувати аліменти у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2011 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісячно, починаючи з 23 вересня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Встановлено, що вказаний розмір аліментів на даний час не забезпечує мінімальних потреб дитини, її фізичного та розумового розвитку. Законом України № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч.2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на досліджені докази, факт того, що відповідач визнає позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 704, 80 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 183, 184, 192 СК України, ст. ст. 12, 81, 141, 206, 207, 247, 259, 263-265, ЦПК України , суд,-

Outcome: approved