Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5000 дол. США. Позов мотивовано тим, що позивачем [PERSON] надано відповідачу кошти у сумі 5000 доларів США, що підтверджується розпискою від 25.04.2018 року, згідно якої [PERSON] отримав вказані кошти від [PERSON] як часткову плату за автомобіль Мерседес Е 211, при цьому також зобов"язався віддати вищевказаний автомобіль у користування до 08.05.2018 року. Станом на день подачі позову до суду відповідач автомобіль не віддав позивачу, відповідно коштів в сумі 5000 доларів США, які були надані йому як часткова плата за автомобіль, не повернуто. Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов"язання, добровільно кошти не повертає, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. також просив стягнути судові витрати по справі. Ухвалою судді від 26.07.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача за договором надання правової допомоги № 70 від 26.03.2019 року- [PERSON] у судовому засіданні 24.09.2020 року позов підтримали із аналогічних, викладеним у позовній заяві, підстав. 29.09.2020 р. представник позивача до суду подав клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, у якому заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судові засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов на адресу суду не надіслав. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 2 Суд, заслухавши пояснення позивача, преставника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 доларів США як часткову плату за автомобіль Мерседес Е 211 та зобов`язався віддати автомобіль в користування до 08.05.2018 року. Позивач зазначив, що розписка складена 25.04.2018 року, що відповідачем не спростовано (факт написання розписки). Усі умови договору позики були погоджені сторонами та викладені у відповідній розписці, підписаній відповідачем [PERSON] . Відносини з укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна регулюються ст. 635 ЦК України та параграфом 1 Глави 54 ЦК України. Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (упевний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі. Сторона, яка не обґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами 3 цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів,на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої із сторін, то аванс повертається його власникові. З огляду на викладене, встановивши, що у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, суд приходить до висновку про те, що платіж, переданий [PERSON] за попереднім договором, є авансом та підлягає поверненню власникові у розмірі 5 000 доларів США . Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Разом з тим, частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Згідно ч.1 ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до висновку Верховного Суду України, що викладений в Постанові від 02 липня 2014 року у справі 6-79цс14, аналіз норм ст.99 Конституції України, ст.ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов`язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і його виконання є національна валюта України гривня. Згідно ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 4 Відповідно до офіційного курсу валют НБУ на день подання (10.04.2020) позову вартість 1 долар США складає 26,6961 грн. Загальна сума заборгованості за договором позики становить 5000,00 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на день подання позову становить 133 481 грн. Щодо стягнення судового збору, то слід зазначити, що [PERSON] був звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", як учасник бойових дій. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1334,80грн., що становить 1 % від 133 481 грн. 00 коп.(5000 доларів США відповідно до офіційного курсу валют НБУ на день подання (10.04.2020) позову, де вартість 1 долар США складає 26,6961 грн.

Outcome: approved