Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом і вказала, що з 13 червня 2003 року по 05 квітня 2005 року вона з відповідачем перебували у цивільному шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 13 червня 2003 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 05 квітня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 24 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Позивачка вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем вони з донькою переїхали проживати до міста Харкова. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 червня 2006 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно. Проте відповідач весь час аліменти на утримання доньки позивачці не надає у зв'язку з чим має заборгованість починаючи з 24 січня 2008 року по 19 лютого 2018 року в сумі 95 633,45 грн., які позивачка і просить стягнути з відповідача. Крім того позивачка просить стягнути відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 24 січня 2008 року по 19 лютого 2018 року в сумі 29740,18 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений, письмово повідомив суду слухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. 14 березня 2007 року Московський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист № 2-7737/06, згідно якого відповідача зобов'язано виплачувати аліменти у розмірі ? частини його доходів, щомісяця із всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця із всіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різним. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року та № 6-2589цс15 від 16 березня 2016 р., ухвалених за результатом розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України (в редакції 2004 року з наступними змінами), яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази на підтвердження відсутності його вини щодо несплати аліментів. Загальна сума пені з січня 2008 року по лютий 2018 року складає 29 740,18 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача (в межах заявлених позовних вимог) 29740,18 грн., пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2008 року по лютий 2018 року. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, - розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", - спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved