Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовував тим, що 11.06.2018 було укладено договір №ПК 0606 за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач - прийняти цей комплекс згідно з актом приймання-передачі товару та сплатити грошову суму в розмірі 19076 грн 00 коп. Відповідач зобов`язалась розраховуватися частинами рівними платежами не пізніше 11 числа кожного місяця у сумі 1 608 грн 10 коп, остаточно розрахуватися за комплекс не пізніше 11.04.2019. Однак в порушення умов договору відповідач оплату вартості комплексу виконала не в повному обсязі, а саме сплатила лише частину вартості комплексу у розмірі 8 880 грн. Основна сума заборгованості складає 10 190 грн 00 коп. Не виконала свого зобов`язання і після направлення письмової претензії. Посилаючись на ці обставини, ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, пеню з урахуванням індексу інфляції - 3 084 грн 88 коп, 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України - 305 грн 70 коп, а всього 13 580 грн 58 коп, а також 840,80 грн судового збору. В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував (а.с.32). Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Чорнухинського районного суду Полтавської області, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, в силу силу ч.7 ст.128, ч.1 ст.131 ЦПК України вважається такою, що належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с.28,31,35,36,40,41). Враховуючи зазначене зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2018 між сторонами укладено договір №ПК0606 (далі - Договір), за умовами якого позивач передав відповідачу у власність косметичні засоби ціною 19 076 грн., найменування і кількість яких зазначені в акті прийому-передачі товару, а відповідач зобов`язалася розрахуватися за товар шляхом сплати першого платіжу в сумі 3 000 грн, а залишок у розмірі 16 076 грн сплатити рівними платежами у сумі 1 608 грн протягом 10 місяців, оплату здійснювати не пізніше 11 числа кожного місяця. При цьому повністю розрахуватися за товар не пізніше 11.04.2019 (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26.10.2020 [PERSON] сплатила частину вартості товару у розмірі 5 520 грн та отримала всі косметичні послуги. Дати отримання послуг: 14.06.2018 - глибока регенерація; 28.06.2018 - безопераційний ліфтинг; 10.07.2018 - мікроголкова мезотерапія; 02.08.2018 - глибока регенерація; 09.08.2018 -глибока регенерація; 13.09.2018 - глибока регенерація, загальна сума - 9 790 грн, сплачено - 3 360 грн. Датами оплати: 11 червня 2018 року - перший внесок у розмірі 3 000 грн; 10.07.2018 - 1 500 грн, з яких 840 грн направлено в рахунок оплати товарів, 660 грн - оплата послуг; 09.08.2018 - 1 480 грн, з яких 840 грн направлено в рахунок оплати товарів, 640 грн - оплата послуг; 13.09.2018 - 1 400 грн, з яких 840 грн направлено в рахунок оплати товарів, 560 грн - оплата послуг; 10.10.2018 - 1 500 грн, з яких 840 грн направлено в рахунок оплати товарів, 660 грн - оплата послуг. Заборгованість [PERSON] згідно з зазначеним розрахунком складає 3 760 грн зі сплати вартості товару та 6 430 грн за фактично отримані послуги, а всього - 10 190 грн (а.с.14). Згідно з товарними чеками №511 від 09.08.2018 відповідач сплатила 1 480 грн; №587 від 13.09.2018 - 1 400 грн; №261 від 11.06.2018 - 3 000 грн; №408 від 10.07.2018 - 1 500; №673 від 10.10.2018 - 1 500 грн (а.с.17-19). 03 квітня 2019 року позивачем направлено ваідповідачу претензію щодо добровільної сплати суму боргу у розмірі 10 196 грн згідно з укладеним договором №ПК 0606 від 11.06.2018 (а.с.16). Відподно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням визнаються правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст. 656 ЦК України). Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). За приписами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Таким чином, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, оскільки відповідач порушила умови договору та не виконала взяті на себе грошові зобов`язання, розрахунок 3% річних, наведений позивачем, є правильним, а тому з неї слід стягнути не сплачені за товар кошти з урахуванням 3 % річних від простроченої суми на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, а саме 10 495,70 грн (10 190 грн + 305,70 грн). Разом з тим, з огляду на підстави позову, позовні вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають. Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Оскільки відповідач не є суб`єктом підприємницької діяльності та зазначених правовідносин, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. В зв`язку з тим, що позов задоволено частково (на 77,3% (10 495,70 х100/13580,58)), згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволеної частини вимог понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 649, 94 грн (840,80х77,3%). Виходячи з наведеного,

Outcome: partial