Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Представник позивача в липні 2020 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 14\~875,00 грн., 5 % річних в сумі 972,92 грн, індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 510, 83 грн та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 5359,38 грн. Всього 21\~718,13 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.11.2018 між ПАТ "Херсонський хлібокомбінат" та [PERSON] був укладений договір позики № 2211 , згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв грошову позику в розмірі 19 120 грн. Відповідач зобов`язався повернути позичені гроші до 25.03.2019р. Частково вказана сума відповідачем погашена, фактична заборгованість станом на час пред`явлення позову складає 14\~875 грн. Такимч чином взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, борг не повернув у встановлений строк в зв`язку з чим позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.09.2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження , справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилася. На адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заперечень проти винесення заочного рішення не надходило. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено , що 23 листопада 2018 року між Приватним акціонерним товариством "Херсонський хлібокомбінат" та [PERSON] укладено в письмовій формі договір позики № 2211 , за умовами якого позичальник ( відповідач) отримав від позикодавця ( позивача) грошові кошти в сумі 19 120 грн. Факт отримання грошових коштів з зазначеній сумі підтверджується видатковим касовим ордером № 514 ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» від 27.11.2018р. а також розпискою відповідача. Пунктом 2 б зазначеного договору передбачено, що повернення суми позики має здійснюватися щомісячно по 5000 грн. до 15 числа кожного місяця, але загальна сума позики має бути повернена не пізніше 25.03.2019 року. 10.01.2019р. відповідачу була направлена вимога про спалу боргу за договором позики від 23.11.2018р. в сумі 14\~875 грн та штрафу у розмірі 5 відсотків від простроченої суми в розмірі 250 грн., яка залишилась без реагування. З наданих позивачем прибуткових касових ордерів вбачається, що відповідач [PERSON] в рахунок погашення боргу за договором позики вносив до каси ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» наступні суми: 29.11.2018р. 124 грн.; 03.12.2018р. 3\~253,00 грн.;10.12.2018р. 868 , 00 грн. На загальну суму 4\~245,00 гривень. Відповідно дост.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Статтею 1047ЦК України\~передбачена письмова форма укладення договору позики. У постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63 цс письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтями\~526,\~530 ЦК України\~визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. За вимогами\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Виходячи з того, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику в сумі 19 120 грн. повністю не повернуті, враховуючи встановлену статтею 204ЦК України\~презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості. За змістом\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Отже, у частині 1\~статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умови, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений\~ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні втрати за період 25.03.2019р. по 14.07.2020р. становлять 510,83 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за квітень 2019 -101,00%, за травень 2019 -100,70%, за червень 2019 -99,50%, за липень 2019 -99,40% за серпень 2019 -99,70%, за вересень 2019 -100,70%, за жовтень 2019 -100,70%, за листопад 2019 -100,10%, за грудень 2019 -99,80%, за січень 2020 -100,20%, за лютий 2020 -99,70%, за березень 2020 -100,80%, за квітень 2020 -100,80%, за травень 2020 -100,30% Розрахований за формулою 14\~875,00 ( сума боргу) х 1,03434139 (індекс інфляції : 100 за кожний місяць ) - 14\~875, 00 = 510,83 грн. Згідно з ч.2 ст.625\~ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 4 договору позиви № 2211 від 23.11.2018р. передбачено сплата штрафу п`ять відсотків від простроченої суми та пені у розмір подвійної ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення . Таким чином нрахування 5 відсотків річних передбачено самим договором позики і є мірою відповідальності боржника за прострочення такого зобов`язання і полягає в отриманні компенсації за користування грошовими коштами. Розрахунок 5 % річних зроблений позивачем виходячи з періоду прострочення виконання зобов`язання за договором , починаючи з 25.03.2019р. до 14.07.2020 р., тобто за 478 днів ( в межах позовних вимог і строку користування відповідачем чужими грошима ), і складає 974,00 грн. ( по формулі 14 875 (сума боргу) х 478 (кількість днів прострочення) х 5 : 100 : 365). І підлягає задоволенню а заявленій позивачем сумі в розмір 972,92 грн. Облікова ставка НБУ та кількість днів прострочення правильно розрахована позивачем по формулі ( сума боргу 14 875 грн. ) х облікова ставка НБУ, а саме: з 25.03.2019 по 25.04.2019 -18,00% (32 дні), з 26.04.2019 по 18.07.2019р. 17,5% (84 дні), з 19.07.2019 по 05.09.2019 -17,00% (49 дні), з 06.09.2019 по 24.10.2019 -16,50% (49 дні), з 25.10.2019 по 12.12.2019 - 15,5% (49 дні), з 13.12.2019 по 31.12.2019 -13,50% (19 дні) з 01.01.2020 по 30.01.2020 -13,50% (30 дні) з 31.01.2020 по 12.03.2020 -11,00%(42 дні) з 13.03.2020 по 23.04.2020 -10,00%(42 дні) з 24.04.2020 по 11.06.2020 -8,00%(49 дні) з 12.06.2020 по 14.07.2020 -6,00 (33 дні)) : 100 % : 365 днів х (кількість днів користування коштами відповідно 32 днів, 84 дні, 49 днів, 49 дні, 49 дні, 19 дні, 30 дні, 42 дні, 42 дні, 49 дні, 33 дні) за договором позики та становить 5\~359,38 грн. На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута. Виходячи з того, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику не повернуті в повному обсязі, враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України\~презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмір 14 875 грн. ; з5 % річних в сумі 972,92 грн, індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 510, 83 грн та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 5359,38 грн. Всього 21\~718,13 грн. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 2102 грн. На підставі ст. ст.\~526,\~612, 625,\~629,\~1046, 1048,1049 ЦК України,

Outcome: approved