Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», пред'явив позов до відповідача, [PERSON], згідно даних якого позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 19914 гривень 93 копійки. В обґрунтування позовних вимог приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» у позові зазначено про те, що 27 квітня 2012 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮ-ЛТД» було укладеного Договір добровільного страхування наземного транспорту №ТП61767Га/12зп, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль марки «Toyota Auris», номерний знак [NUMBER]. 23 листопада 2012 року по вулиці Українській в місті Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля марки «Toyota Auris», номерний знак [NUMBER], яким керувала водій [PERSON] (власник автомобіля - товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ-ЛТД"), автомобіля марки «Volkswagen Transporter (T4)», номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON], та автомобіля марки «ВАЗ 20199», номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля [PERSON]). Згідно відомостей №9112122 про дорожньо-транспортну подію та постанови Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03 грудня 2013 року дорожньо-транспортна подія сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1 Правил дорожнього руху, що потягло відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Іншим винуватцем дорожньо-транспортної події був водій [PERSON], відповідальність якого була застрахована в акціонерному товаристві «Страхова компанія АХА Страхування». 26 листопада 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ-ЛТД" звернулося до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування й надало усі необхідні документи. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.002.12.06002/VESK034831 від 11 грудня 2012 року та умов Договору страхування №ТП61767Га/12зп від 27 квітня 2012 року розмір страхового відшкодування склав 39829 гривень 86 копійок, яке позивачем було сплачено товариству з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-АВТО» (авторизована СТО). Підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення в частині оплати вартості відновлювального ремонту автомобіля та страховий акт в частині зарахування частини страхового відшкодування в рахунок страхового платежу за договором страхування. У цьому конкретному випадку виконавцем послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу було складено документи, які можуть бути належними доказами розрахунку вартості витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Auris», номерний знак [NUMBER]. Такими документами, окрім іншого, є рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-АВТО» № ВА-010632 від 05 грудня 2012 року та калькуляція, якими виконавець робіт фактично визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. З урахуванням положень ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України та ст. ст. 25, 26 Закону України «Про страхування» позивач вважає, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов'язаних з відновленням транспортного засобу, є відповідною за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами. Зважаючи на наявність вини двох водіїв, які були визнані винуватцями зазначеної дорожньо-транспортної події, вимоги до відповідача складають 50 % від розміру збитків (39829,86 грн х 50%), тобто розмір 19914 гривень 93 копійки. Відповідно до вимог законодавства страховик здійснює страхову виплату згідно умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). За приписами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За змістом ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до правил ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У судове засідання представник позивача, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», за довіреністю Мартинів Олег Ігоревич не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, подав суду письмове звернення щодо розгляду справи, поряд з іншим, за його відсутності, де позов підтримав повністю. Також електронною поштою сповістив суду, що позивач мав наміри раніше захистити своє цивільне право, пред'явивши позов до суду ще восени 2015 року. Втім, позов було повернуто позивачеві для подання до належного суду з незалежних від позивача обставин ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 21 листопада 2014 року (а.с. 88-91). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, подав суду письмове заперечення проти позову, де позов не визнав повністю, а також письмову заяву про застосування позовної давності, де зауважив, що розгляд справи необхідно проводити за його відсутності. Щодо позовної давності зазначив, що, оскільки страхове відшкодування було виплачене 12 грудня 2012 року, а позивач звернувся до суду лише у червні 2016 року, то позовна давність сплинула. Внаслідок цього позов, на погляд відповідача, задоволенню не підлягає (а.с. 84-87). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов має бути задоволений за обставин, викладених у позові, які знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні, адже вони доводяться наведеними відомостями документів, які додані до позову і досліджені судом у судовому засіданні, зокрема: копії платіжного доручення № ДП00015591 від 12 грудня 2012 року про перерахування страхового відшкодування в сумі 39829 гривень 86 копійок (а.с. 5); копії постанови Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03 грудня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою, разом з іншим, визнано винним у дорожньо-транспортній події відповідача (а.с. 6); копії відомості № 9112122 від 28 листопада 2012 року про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7); копії страхового акту № 1.002.12.06002/VESKO34831 від 11 грудня 2012 року (а.с. 8); копії розрахунку страхового відшкодування (а.с. 9); копії повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 11-12); копії звіту № 3825 про оцінку відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу (а.с. 13-15); копії калькуляції № 1.002.12.0 від 06 грудня 2012 року щодо ремонту (а.с. 16-17); копії протоколу технічного огляду транспортного засобу № 3825 з доданою фототаблицею (а.с. 18-21); копії договору добровільного страхування наземного транспорту № ТП61767Га/12зп від 27 квітня 2012 року (а.с. 22-25); копії постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 17 січня 2013 року щодо вини іншого водія [PERSON] (а.с. 29). Указані докази у своєму взаємозв'язку у їх сукупності дають достатні підстави суду для висновку про правомірність вимог позивача. Суд також переконаний, що всі розрахунки, наведені у позові, є правильними, арифметично коректними, і ґрунтуються на вихідних даних (параметрах) присутніх у справі доказів. З огляду на викладене, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з усіх заявлених приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» вимог зі стягненням з відповідача на користь позивача заявленої суми 19914 гривень 93 копійки на основі правил, закладених у норми ч. 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України. Разом з тим, суд не вважає можливим застосувати до правовідносин між позивачем і відповідачем за згаданою вище заявою відповідача позовну давність, адже позивач пред'являв позов до одного з кількох боржників про відшкодування частини коштів у межах строку позовної давності, але позов йому було повернуто судом з незалежних від позивача причин ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 21 листопада 2014 року (а.с. 91). Воднораз, за змістом ч. ч. 2, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України у контексті розглядуваного позову, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, заява відповідача про застосування позовної давності є безґрунтовною через що задоволена бути не може. Ухвалюючи рішення на користь позивача, суд відкидає зазначені у письмових зверненнях до суду наведені вище аргументи відповідача щодо не визнання ним позову, позаяк його доводи вимоги згаданого законодавства зовсім не спростовують. Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійок.

Outcome: approved