Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі запису в погосподарській книзі №5 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . Ступінь родинного зв`язку між нею та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Факт прийняття спадщини на підставі ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року ) підтверджується довідкою Білошицької сільської ради Коростенського району Житомирської області №17/02-26 від 06.08.2019 року. Державна реєстрація права власності на спадковий будинок станом на 29.12.2019 року не проводилась, що на даний час перешкоджає реалізації спадкових прав в органах нотаріату, що стверджуться листом №162/01-16 від 06.02.2020 року. Рішенням суду просить визнати за нею ( [PERSON] , [INFO] ), в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] . Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 58 років в с.Щорсівка Коростенського району\~ Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого 08.06.1995 року. З довідки Ушомирської сільської ради №16/02-26 від 06.08.2019 року слідує, що [PERSON] на праві особистої власності належав житловий будинок [ADDRESS] , згідно запису в погосподарській книзі сільської ради № 5 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] (рік побудови 1898). Позивач, як дочка померлої [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 06.10.1961 року, копія якого наявна в матеріалах справи. Зміна прізвища позивача відбулась при реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 03.01.1987 року. \~ \~ \~ \~Статтями 548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З довідки Ушомирської сільської ради Коростенського району № 17/02-26 від 06.08.2019 року слідує, що [PERSON] після смерті матері фактично вступила в управління спадковим майном після смерті матері [PERSON] , а саме доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку. Державна реєстрація\~права власності\~на вказаний\~будинок не\~проводилась.\~Згідно технічного\~паспорту,\~виготовленого Коростенським\~МБТІ,\~\~інвентаризаціябудинку проводилась КП «Коростенське МБТІ» 22.08.2019 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена. З листа завідувача Коростенської районної державної нотаріальної контори №904/16/02-14\~ від 11.09.2020 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] спадкова справа не заводилась, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини (відмову від спадщини) не звертались. Разом з тим, з вищевказаних довідок, які наявні в справі слідує, що позивач, відповідно до положень ст.548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, вступила в фактичне володіння і користування спадковим майном протягом шести місяців після смерті свого спадкодавця. Дані про наявність інших спадкоємців, які протягом встановленого законодавством строку\~ прийняли спадщину після смерті [PERSON] , в справі відсутні. Листом завідувача Коростенською районною державною нотаріальною конторою Лугини О.І. №162/01-16 від 06.02.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на житловий будинок [ADDRESS] . Підставою відмови зазначено відсутність правовстановлюючого документа. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК\~ та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS] і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату на вказане спадкове майно, при цьому факт вступу позивача в управління та володіння вказаним спадковим майном ніким та нічим не було спростовано, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved