Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КП «ЖУК», в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо здійснення агресивної підприємницької практики, яка фактично містить елементи примусу, докучання та неналежного впливу у відношенні до нього та нарахування йому грошових зобов'язань за адресою: [ADDRESS], за послуги, які він від КП «ЖУК» ніколи не отримував; зобов'язати відповідача у майбутньому утриматися від агресивної підприємницької практики, яка фактично містить елементи примусу, докучання та неналежного впливу у відношенні до нього та не нараховувати більше йому грошові зобов'язання щодо житлово-комунальних послуг, та не включати борг до його суми заборгованості за житлово-комунальні послуги в майбутньому, які від нього ніколи не отримував, а також не пред'являти йому квитанції, повідомлення та вимоги які містять інформацію щодо нарахування йому грошових зобов'язань за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати відповідача відкрити новий особовий рахунок і нарахування здійснювати виключно з моменту набування ним права власності, а саме з 09.06.2016 року; стягнути з відповідача моральну шкоду. Позивач посилається на те, що він та [PERSON] є співвласниками однокімнатної квартири, яка знаходиться за вищезазначеною адресою на підставі договору купівлі-продажу квартири. З квитанцій, які продовжують надходити від Відповідача, він довідався, що за вказаною адресою нараховуються грошові зобов'язання за комунальні послуги. Оскільки він як новий власник до даних нарахувань не має жодного відношення, він звернувся з заявою про відокремлення зобов'язань попереднього власника, якщо такі існують, відкрити новий особовий рахунок та укласти з ним договори щодо надання комунальних послуг, але йому було відмовлено. У відповіді було вказано, що квартира має заборгованість за житлово-комунальні послуги, тому КП «ЖУК» робить висновок про те, що наявність вказаної заборгованості, начебто є недоліком нерухомого майна, яке набуто на підставі договору купівлі-продажу. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, але разом з третьою особою підтвердив, що ввів в оману суд відносно неукладених договорів. Третя особа, [PERSON] , в судовому засіданні підтвердила, що знала за борги при купівлі квартири, також повідомила, що продавець, [PERSON], є її сином від першого шлюбу, з яким вони не повідомили про борги ні [PERSON], ні нотаріусу при укладенні договору. Представник відповідача Комунального підприємства "Житлова управляюча компанія" - Слєпченко А.С. в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позивач купив спірну квартиру з боргами, про це він повинен був знати, при таких обставинах, вважає, що відповідач, взяв борги на себе, ніяких погроз з боку відповідача нема, а новий особовий рахунок можливо буде відкрити після погашення боргів, згідно з Порядком відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів- споживачів житлово-комунальних послуг в житлових будинках житлового фонду м.Лозова. З'ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, яка передбачає , що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступного. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є співвласником спірної квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2016 року(а.с.10-11), згідно якого він та [PERSON] придбали у [PERSON] однокімнатну квартиру, загальною площею 30,7 кв.м., житловою площею - 16,5 м.кв.; копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 09.06.2016 року(а.с.12). Враховуючи ст.12 ЦК України, особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори, а саме в даному випадку був укладений договір купівлі-продажу квартири, передбачений ст.655 ЦК України. Так, згідно довідок розрахунків заборгованості за теплопостачання, водопостачання та послуги з утримання будинків і прибудинкових територій вбачається, що нарахування за комунальні послуги відповідачу здійснювалися з врахуванням боргу попереднього власника квартири, [PERSON], у якого позивач з [PERSON] придбали квартиру(а.с.18-23). Так як, позивач не звертався до суду з позовом про розірвання договору у зв'язку з невиконанням обов'язку продавцем, а саме неповідомленням про права третіх осіб на товар, можна вважати, що позивачу було відомо про наявність боргу. Зважаючи на ст.629, 638 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Суд вважає, зазначення в квитанціях по нарахуванню комунальних послуг боргу колишнього власника квартири, не може бути визначено як агресивна підприємницька практика Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, оскільки це насамперед надання продавцем достовірної інформації про послуги та заборгованість за цими послугами. Із відповіді Комунального підприємства «Житлова Управляюча Компанія» № П-84 від 06.03.2017 року(а.с.9) вбачається, що [PERSON] було роз'яснено, що продавець повинен був попередити покупця про наявні борги, а сам покупець поцікавитися даним фактом. Представник КП «ЖУК» зазначив, що на момент укладання договору купівлі-продажу заборгованість становила 15 120,70 грн., договором не було визначено, хто саме буде погашати заборгованість, а тому до сплати заборгованості, підстав для відкриття особового рахунку на ім'я позивача не має. Також у відповіді зазначено про наявність можливості з'явитися до КП «ЖУК» з метою укладення договорів реструктуризації. Відповідно ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а саме в даному випадку не повідомити про існуючу заборгованість. В своєму запереченні (а.с.29-33), КП «ЖУК» зазначив, що особовий рахунок [NUMBER], 14.09.2016 року було переоформлено з [PERSON] на [PERSON], а відкриття та закриття особового рахунку відбувається одночасно після погашення минулих боргів; позивачем не зазначено, які саме його права, як споживача, порушенні ними та, на їх думку, не вірно обраний спосіб судового захисту, оскільки він є неналежним та не передбаченим ст.16 ЦК України; щодо того, що не було укладено договір, то у відповіді було запропоновано з'явитися для укладення договорів, тому не вбачається порушення прав позивача. Відповідно до ст.20 «Про житлово-комунальні послуги», саме споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, тобто позивач своїми діями (бездіяльністю) унеможливлює укладення договорів. Відносно вимоги відкриття нового рахунку, відповідно до Порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів- споживачів житлово-комунальних послуг в житлових будинках житлового фонду м.Лозова(а.с.46-48), особовий рахунок відкривається один, як правило, та за адресою, а не за особою і є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства, новий рахунок може бути відкрито після закриття існуючого, але це можливе лише після погашення заборгованості. Щодо вимоги [PERSON] зобов'язати відповідача у майбутньому утриматися від агресивної підприємницької практики, яка фактично містить елементи примусу, докучання та неналежного впливу у відношенні до нього та не нараховувати більше йому грошові зобов'язання щодо житлово-комунальних послуг, та не включати борг до його суми заборгованості за житлово-комунальні послуги в майбутньому, які від нього ніколи не отримував, а також не пред'являти йому квитанції, повідомлення та вимоги які містять інформацію щодо нарахування йому грошових зобов'язань за адресою: [ADDRESS], суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки в зазначених діях КП «ЖУК» не вбачається агресивної підприємницької діяльності, а захисту цивільних прав та інтересів осіб на майбутнє чинним законодавством не передбачено. Щодо вимоги позивача стягнути моральну шкоду з відповідача в розмірі 10000 грн., то [PERSON] не доведено, які саме фізичні і душевні страждання були ним перенесені, як змінився його уклад життя в зв`язку з вказівкою в квитанції на оплату житлово-комунальних послуг загального боргу по комунальним платежам. Позивач вказав, що вказана в квитанції заборгованість позбавляє його права оформити субсидію, але згідно постанови КМУ від 21.10.1995 № 848, субсидія оформлюється на особу, а не на особовий рахунок, а тому позивач не позбавлений можливості оформити субсидію. Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, але враховуючи вищевикладене, суд не вбачає порушення прав [PERSON] З урахуванням положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільну справи в межах заявлених вимог і на підставі, відповідно до ст.60 ЦПК України, доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позиву, у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав та доказів, які б підтверджували порушення права позивача. При пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підстав п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі ст.ст. 11,12,13,629,655,638 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, ЗУ "Про захист прав споживачів",

Outcome: dismissed