Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати відповідача, який являється її колишнім чоловіком, таким, що втратив право на користування квартирою № 1 в будинку № 104 по вул. П. Соломки в с. Бистри Житомирського району Житомирської області та скасувати реєстрацію його місця проживання за даною адресою. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що є власником зазначеної нерухомості, у якій, в свою чергу, зареєстрований відповідач, який тривалий час не проживає у даній квартирі та факт його реєстрації перешкоджає заявнику в повній мірі розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном. У судове засідання по розгляду даної справи сторони не зявились. Позивач спрямувала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки у судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно і належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання відповідача, належне його сповіщення про розгляд справи, відсутність заяви від останнього про розгляд справи за його відсутності та беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивач, дошлюбне прізвище якої "Дмитрук" (а.с.10), являється власником квартири [ADDRESS] (а.с.8-9). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 5 квітня 2011 року, що набрало законної сили 16 квітня 2011 року (а.с.11), між сторонами розірвано шлюб. Згідно довідки, виданої 24 листопада 2017 року виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON], тобто відповідач, не проживає у належній позивачеві квартирі з 2011 року. Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, яку не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до часткового задоволення на підставі наступного. Факт порушення прав позивача з боку відповідача в ході розгляду справи судом встановлено, а відтак вони підлягають судовому захисту у спосіб, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" шляхом визнання даних відповідача таким, що втратив право користування спірною у даній справі нерухомістю. Водночас, вимога про скасування реєстрації відповідача за згадуваною адресою не може бути задоволеною судом, адже такі дії входять до дискреційних повноважень відповідних органів державної влади, які вчиняють їх, зокрема, на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом згідно вимог названого вище Закону. Крім зазначеного, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial