Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,14га. (кадастровий номер 6122682500:01:001:0463), яка розташована на території Годівської сільської Ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 006416, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,15га. (кадастровий номер 6122682500:01:001:0997), яка розташована на території Годівської сільської Ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 004070, права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства "Годівське", що в с. Годів, Зборівського району, розміром 1,81 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0265080, посилаючись на те, що він після смерті бабці згідно заповіту, є спадкоємцем її майна. Однак свідоцтво про право на спадщину не видано. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, якою просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 1 статті 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що [INFO] року померла бабця позивачки [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,14га. (кадастровий номер 6122682500:01:001:0463), яка розташована на території Годівської сільської Ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 006416, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,15га. (кадастровий номер 6122682500:01:001:0997), яка розташована на території Годівської сільської Ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 004070, прав на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства "Годівське", що в с. Годів, Зборівського району, розміром 1,81 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0265080. 12 березня 2003 року [PERSON] в Годівській сільській Раді Зборівського району розпорядилася своїм майном склавши заповіт в користь позивачки. Спадкоємців обов'язкової частки не має. Звернувшись в Зборівську державну нотаріальну контору для оформлення спадщини, позиваці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки втрачено оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном і згідно заповіту є спадкоємницею даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved