Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що у провадженні головного державного виконавця Григоренко М.Ю. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області знаходяться виконавчі провадження ВП №33691782 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк національний кредит» 1495797,32 грн. і виконавче провадження ВП №40819596 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк національний кредит» 567557,02 грн. 08.01.2014 року йому стало випадково відомо, що державним виконавцем здійснено оцінку нежитлових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] і призначені прилюдні торги з їх реалізації на 21.01.2014 року о 10-00 год. в приміщені ПП «Нива-В.Ш». Він дізнався, що ринкова вартість об'єкту оцінки (нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS]) складає 1477641,00 грн. З результатами визначення вартості майна він ознайомлений не був. Відповідно до чинного законодавства, у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Питання обов'язкового призначення рецензування оцінки передбачено ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» і державному виконавцю не надано права щодо відмови у цьому. Позивач звернувся до державного виконавця з заявою щодо проведення рецензування оцінки спірних нежитлових приміщень. При цьому, враховуючи зміну місця проживання, в зазначеній заяві вказав адресу листування: [ADDRESS]. Також 20.01.2014 року він звернувся на адресу державного виконавця з заявою щодо зупинення виконавчого провадження на час проведення рецензування і встановлення ринкової вартості майна. В заяві зазначив як адресу листування - [ADDRESS] , а також місце фактичного проживання - [ADDRESS]. Однак, з 09.01.2014 року по теперішній час жодних дій щодо призначення рецензування оцінки, а також виставлення рахунку щодо його оплати, як це передбачено ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не вчинено. Зокрема, виконавче провадження не зупинено і державний виконавець здійснив заходи щодо реалізації майна без рецензії по заздалегідь заниженою вартістю -1477 641,00 грн. Оскільки призначені на 21.01.2014 року торги не відбулися, тому 30.01.2014 року між головним державним виконавцем Григоренко М.Ю. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області і ПАТ «Банк Національний кредит» був укладений правочин - договір купівлі-продажу. Зазначений правочин оформлений постановою та актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме - предмета іпотеки, яке складається: літ. «Щ» - будівля транспортного цеху, загальною площею 1793.2 кв.метри, літ. «Щ1» - ангар (складське приміщення) загальною площею 564,1 кв.м, огорожа 564 кв.м, мостіння 3843 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що належало [PERSON] , за ціною 1477641,00 грн. Вважає, що головним державним виконавцем Григоренко М.Ю. вартість продажу майна встановлена всупереч чинного законодавства України. Просить визнати недійсним правочин, який оформлено постановою від 30.01.2014 року і актом від 30.01.2014 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме предмета іпотеки - нерухомого майна, яке складається з: будівлі транспортного цеху загальною площею 1793,2 кв.м. (літ. «Щ»), ангару (складського приміщення) загальною площею 564,1 кв.м. (літ. «Щ1»), огорожі 564 кв.м., мостіння 3842 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS], які були складені головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Григоренко М.Ю. та Публічним акціонерним товариством «Банк Національний кредит». Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Просить визнати недійсним правочин, який оформлений постановою від 30.01.2014 та актом від 30.01.2014 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного державним виконавцем Григоренко М.Ю., оскільки вважає, що вартість майна є значно заниженою та встановлена всупереч чинного законодавства України. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Банк «Національний кредит»- просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Пояснила, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем на підставі виконавчого листа №2114/701/2012, виданого 18.07.2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» заборгованості на загальну суму 1495797,30 грн., описано нерухоме майно, а саме: будівлі транспортного цеху літ. «Щ», загальною площею 1793,2 кв. м., ангару літ. «Щ1», загальною площею 564,1 кв.м. та споруд: огорожі загальною площею 564 кв.м., мостіння загальною площею 3843 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Реалізація проводилася 22 Херсонською філією приватного підприємства «Нива-В.Ш.» згідно з Договором про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Торги проводились 21.01.2014 р. о 10:00 год. Прилюдні торги, призначені Філією 22 Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», на 21.01.2014 р. о 10-00 з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON] не відбулись через відсутність покупців. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку», протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. 23.01.2014 р. стягувачем ПАТ «Банк Національний Кредит» надано до ВПВР УДВС Головного управління юстиції у Херсонській області заяву щодо залишення за собою непроданого майна боржника [PERSON] шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, відповідно до ст.49 Закону України «Про іпотеку». Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державним виконавцем 27.01.2014 року винесено відповідну постанову. Вважає, що [PERSON] не надав доказів на підтвердження того, що 22 Херсонською філією приватного підприємства «Нива-В.Ш.» під час проведення торгів по реалізації нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , допущено порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5. Представник відповідача - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Григоренко М.Ю. - в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Херсонській області знаходиться виконавче провадження №33691782 на підставі виконавчого листа №2114\\701\\2012 виданого 18.07.2012 року Комсомольським районним судом м.Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Національний кредит» заборгованості у розмірі 1 495 797,32 грн. Добровільного виконання рішення суду боржником не виконано, тому був застосований один із заходів примусового виконання рішень - звернення стягнення на майно боржника. 08.11.2013р. державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта у виконавчому провадженні для визначення вартості арештованого нерухомого майна. Копію постанови 11.11.2013р. направлено сторонам за вихідним № 10597 сторонами виконавчого провадження не оскаржено. Згідно Звіту про незалежну оцінку майна, вартість арештованого майна склала 1 477 641,00 грн. Про результати визначення вартості майна [PERSON] повідомлено листом № 11097 від 06.12.2013, який направлено рекомендованою кореспонденцією згідно квитанції № 73003 22911210 від 09.12.2013р. У визначений законом строк боржник не висловив свою незгоду з оцінкою майна, складеною оцінювачем. Оскільки зауважень щодо вартості майна від боржника не надходило, а від стягувача надійшла згода з оцінкою майна, державним виконавцем передано матеріали виконавчого провадження щодо арештованого нерухомого майна боржника, для здійснення його реалізації. 20.01.2014р. на адресу відділу надійшов лист від [PERSON] щодо відкладення провадження виконавчих дій оскільки він не ознайомлений з результатом звіту про незалежну оцінку арештованого майна. 23.01.2014р. за вих. № 715 боржнику надано відповідь про відсутність підстави для відкладення провадження виконавчих дій із посиланням направлення повідомлення на його адресу про вартість майна. Продовжувати або поновлювати строк для надання заперечень проти визначеної вартості майна законодавством не передбачено. [PERSON] своїм правом на звернення до суду у встановлений законом десятиденний строк не скористався, дій державного виконавця оскаржено не було. Згідно повідомлення Філії 22 ПП «Нива-В.Ш.» від 21.01.2014 № 196, прилюдні торги з реалізації нерухомого арештованого майна, яке належить [PERSON] , не відбулися через відсутність покупців. 23.01.2014 від стягувана ПАТ «Банк Національний кредит» надійшла заява про передачу в рахунок боргу непроданого арештованого майна. 30.01.2014 державним виконавцем винесено постанову та складено акт про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу арештованого майна, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], за ціною згідно експертної оцінки 1477641,00 грн. За таких обставин державним виконавцем були вчинені всі необхідні дії, спрямовані на здійснення примусового виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах наданих законом повноважень, без порушення прав чи свобод позивача. Вважає, що позивачем надано доказів порушень норм закону під час оформлення постанови та акту від 30.01.2014р. та порушень прав та законних інтересів позивача, які давали б підстави для визнання їх недійсними в межах заявлених позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіванні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вважає, що позивач має право визнати недійсним правочин по продажу майна ПАТ «Банк Національний кредит», який оформлений постановою від 30.01.2014р. та актом від 30.01.2014 р. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що виконавчі провадження ВП №33691782 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк національний кредит» 1 495 797,32 грн. і виконавче провадження ВП №40819596 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк національний кредит» 567557,02 грн. знаходяться у провадженні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Григоренка М.Ю. Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ненадання боржником у строки встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника. Відповідно до п. 5 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до п. п. 1 та 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту, згідно з положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». 07.08.2012р. державним виконавцем описано й арештовано належне боржнику нерухоме майно-предмет іпотеки, а саме: нежитлові будівлі за адресою: [ADDRESS]. У відповідності з п. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Частиною 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Як зазначив представник позивача, 08.01.2014 року з листа Директора філії 22 ПП «Нива -В.Ш.» Сливченко Д.О. позивачу стало відомо, що державним виконавцем здійснено оцінку нежитлових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] і призначені прилюдні торги з їх реалізації на 21.01.2014 року о 10- 00 год. в приміщені ПП «Нива-В.Ш.» Ринкова вартість об'єкту оцінки, а саме - нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS] склала 1477641,00 грн. (один мільйон чотириста сімдесят сім тисяч шістсот сорок одна гривня 00 коп.). Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем (ч. З ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження"). Однак, в порушення вимог чинного законодавства України і у порядку, передбаченому ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», з результатами визначення вартості майна позивач ознайомлений не був. Посилання відповідача Григоренко М.Ю. на те, що [PERSON] був повідомлений про результати визначення вартості його майна шляхом направлення їх копії рекомендованою кореспонденцією не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, оскільки суду не надано доказів про їх вручення під особистий підпис позвиача. У відповідності з ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. При цьому, необхідно звернути увагу, що питання обов'язкового призначення рецензування оцінки передбачено ст. 58 Закону і державному виконавцю не надано права щодо відмови у цьому. Як слідує із копії запиту № 1 від 08.01.2014 року (згідно відмітки, отриманий відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області 09 січня 2014 року), 08.01.2014 року позивач звернувся з заявою щодо проведення рецензування оцінки нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS], вказавши змінене місце проживання для листування: [ADDRESS]. Також із копії заяви від 20.01.2014р. (згідно відмітки, отримана відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області 20 січня 2014 року) вбачається, що 20.01.2014 року позивач звернувся на адресу державного виконавця з заявою щодо зупинення виконавчого провадження на час проведення рецензування і встановлення ринкової вартості майна. При цьому зазначив адресу листування - [ADDRESS] та місце фактичного проживання - [ADDRESS]. Однак жодних дій щодо призначення рецензування оцінки, а також виставлення рахунку щодо його оплати, як це передбачено ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження" , державним виконавцем не вчинено, відповіді на адреси, зазначені у заявах, направлені не були. На даний час виконавче провадження не зупинено і державним виконавцем здійснені заходи щодо реалізації майна без рецензії за вартістю 1477 641,00 грн. Із листа філії 22 ПП «Нива-В.Ш.» вих, № 2770 від 30.12.2013 р. вбачається, що на 20.01.2014 року були призначені прилюдні торги з реалізації заставного нерухомого майна, яке складається: літ. «Щ» - будівля транспортного цеху, загальною площею 1793.2 кв.метри, літ. «Щ1» - ангар (складське приміщення) загальною площею 564,1 кв.метри, огорожа 564 кв.метри, мостіння 3843 кв.метри, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю покупців прилюдні торги були оголошені такими, що не відбулися. Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. 30.01.2014 року між головним державним виконавцем Григоренко М.Ю. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області і ПАТ «Банк Національний кредит» був укладений правочин - договір купівлі-продажу, який оформлений постановою та актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме - предмета іпотеки, яке складається: літ. «Щ» - будівля транспортного цеху, загальною площею 1793.2 кв.м, літ. «Щ1» - ангар (складське приміщення) загальною площею 564,1 кв.м, огорожа 564 кв.м, мостіння 3843 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], яке належало [PERSON] за ціною 1 477 641,00 грн. Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст.ст. 203, 215 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 54, 58 Закону України «Про виконавче провадження» і ч. 2 ст. 43, ст. 49 Закону України «Про іпотеку», вартість продажу предмета іпотеки встановлюється на підставі оцінки, проведеної відповідно до Закону України «Про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» і яка, у разі наявності вимоги Боржника, пройшла відповідне рецензування, що також передбачено ст. 13 Закону України «Про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Судом встановлено, що вимога [PERSON] щодо рецензування оцінки спірних нежитлових приміщень залишена поза увагою. У відповідності зі ст. 691 ЦК України, істотною умовою договору купівлі-продажу є вартість товару. В процесі розгляду вказаної цивільної справи судом була призначена судова експертиза для встановлення вартості нерухомого спірного майна станом на грудень 2013 року. Згідно висновку № 3043 судової оціночно-будівельної експертизи, складеного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 30.12.2014 року, ринкова вартість нежитлових приміщень, а саме - приміщення транспортного цеху літ. «Щ» загальною площею 1793 кв.м. та ангару-складу літ. «Щ1» загальною площею 564,1 кв.м., що розміщені за адресою: [ADDRESS] станом на дату проведення оцінки фірмою «Профіт» в грудні 2013 року складає 3224 тис. грн. (три мільйони двісті двадцять чотири тисячі гривень). Згідно з ч. 3 п. 3 ст. 692 ЦК України, положення цієї частини про визначення ціни товару застосовуються, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (п. 2 ч. 1 ст. 632 ЦК України). Як встановлено судом, 30.01.2014 року між головним державним виконавцем Григоренко М.Ю. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області і ПАТ «Банк Національний кредит» був укладений правочин (договір-купівлі-продажу), порядок укладання якого, на сам перед визначення вартості (ціни) придбання майна регламентується вимогами ст. ст. 54, 58 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. ст. 43, 49 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи викладене, у відповідності зі ст. 203, 632, 692 ЦК України, ціна (вартість) продажу майна боржника стягувачу в процесі виконавчого провадження повинна бути встановлена згідно з вимогам ст. ст. 54, 58 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. ст. 43, 49 Закону України «Про іпотеку» і відповідати її ринковій вартості згідно експертної оцінки. З наведеного вище вбачається, що ціна продажу нерухомого майна боржника - [PERSON], яке складається: літ. «Щ» - будівля транспортного цеху, загальною площею 1793.2 кв.м, літ. «Щ1» - ангар (складське приміщення) загальною площею 564,1 кв.м, огорожа 564 кв.м, мостіння 3843 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] встановлена державним виконавцем договорі купівлі-продажу від 30.01.2014 року з порушеннями вимог ст. ст. 54, 58 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. ст. 43, 49 Закону України «Про іпотеку», є значно заниженою і, як наслідок, зазначений договір підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд вважає, що проведена експертиза є належним та допустимим доказом у справі та може слугувати підтвердженням того, що дійсно вартість продажу спірного нерухомого майна, зазначена державним виконавцем, є заниженою. Сумнівів у достовірності експертизи у суму не виникає, оскільки експерти попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Одночасно, судом під час розгляду справи було відхилено клопотання представника ПАТ «Банк Національний кредит» щодо призначення по справі повторної експертизи з огляду на наступне: У відповідності з п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України N 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» передбачено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В даному випадку відповідачем у відповідному клопотанні підставою для проведення повторної експертизи зазначений факт не відповідності висновку судового експерта висновкам оцінювача під час проведення оцінки спірного майна, в рамках виконавчого провадження, що є недостатнім і не належним доказом, в розумінні п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України N 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», для призначення повторної експертизи по справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що представниками відповідачів не обґрунтувані та не доведені обставини, на які вони посилаються як на підставу заперечень проти позову.

Outcome: approved