Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, посилаючись на те, що [INFO] року померла її тітка - [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS]. Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 30 вересня 2005 року [PERSON] заповіла заявниці належну їй квартиру в [ADDRESS] У жовтні 2006 року вона вернулася до нотаріальної контори з приводу отримання спадщини, однак їй було відмовлено, так як ?? квартири належить [PERSON], з яким [PERSON] з 1997 року по [INFO] року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] року [PERSON] помер. Заявниця просить встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] з 19 лютого 2002 року по [INFO] року. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та пояснили суду, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю десь з 1967 року, а в квартирі, яку вони отримали з 1997 року. [PERSON] до спільного проживання був одружений, розлучився чи ні їй не відомо. В 2002 році офіційно ніде не працював, хворів (рак горла), наймався по людях. [PERSON] на той час була пенсіонером, отримувала, пенсію. Просять заяву задовольнити. Справу розглянуто в відсутності представника зацікавленої особи - Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, так як до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника та просять рішення винести на розсуд суду. Допитаний в якості свідка [PERSON] вказав, що він товаришував з [PERSON] та [PERSON], вони проживали однією сім'єю. Допитана в якості свідка [PERSON] вказала, що вона працювала в ЛОР відділенні, а [PERSON] часто лежала в лікарні. Вона проживала з [PERSON], спочатку в гуртожитку, а потім отримали квартиру. В 2002 році він захворів раком горла. Офіційно не працював, ходив наймався по людях, за що йому люди давали харчі. Допитаний в якості свідка [PERSON] вказав, що він був директором комунгоспу, де працювали [PERSON] та [PERSON] та підтвердив їх факт проживання однією сім'єю, про факт утримання пояснень не надав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, свідків, доводи представника заявниці, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до положень ст.ст.10, 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року, №7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року, то застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Так, з матеріалів справи та пояснень заявниці, її представника, свідків вбачається, що [PERSON] та [PERSON] співмешкали з 1996 року по лютий 2003 року, в період чого, вони отримали квартиру за адресою - [ADDRESS] ? частка якої належала [PERSON], померлій [INFO] року та ? частка належала [PERSON], померлому [INFO] року. Відповідно до вимог ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час відкриття спадщини, встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 30 вересня 2005 року [PERSON] заповіла заявниці належну їй квартиру в [ADDRESS] Для отримання спадщини необхідно встановити вказаний вище факт, що має юридичне значення . Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року, №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", чинним на час відкриття спадщини, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Заявниця та свідки в судовому засіданні, пояснили, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали в період з 1997 року по 2003 рік без реєстрації шлюбу, однак доказів утримання [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні не наведено, так як [PERSON] не працював, жив за рахунок тимчасових заробітків, хворів на рак, що не заперечувалося свідками та самою заявницею , тобто суду не доведено, що [PERSON] отримував значно більший дохід, ніж розмір пенсії [PERSON]. Тому суд приходить до висновку, що та обставина, на яку посилається заявниця, що доходи [PERSON] перевищували доходи [PERSON] не може бути підставою для встановлення факту перебування її на утриманні у чоловіка та втрати джерела засобів до існування після його смерті. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed