Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість по кредитному договору №014/1833/74/113318 від 09.07.2007 у розмірі 24344, 66 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 522545 грн. 20 коп., із них: заборгованість за кредитом 21800, 66 дол. США, що в еквіваленті 467939 грн. 59 коп.; заборгованість за відсотками 2544,00 дол. США, що в еквіваленті 54605 грн. 61 коп. та судовий збір в сумі 3919, 09 грн. з кожного, мотивуючи тим, що 09.07.2007 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]», назву якого було змінено на ПАТ «[PERSON] [PERSON]», та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1833/74/113318, відповідно до умов якого було надано останній кредитні кошти в сумі 25 000 доларів США зі строком повернення до 09.07.2027 та зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами. Поручителем позичальника по вказаному кредитному договору виступив [PERSON], про що було укладено договір поруки №019/1833/74/113318 від 09.07.2007. 03.02.2014 між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №014/1833/74/113318/81-1-0-00/6901 до кредитного договору, згідно умов якої процентна ставка за кредитом з 03.02.2014 становить 13% річних, так як позичальник виконав умови договору щодо щорічного страхування. Відповідно було графік повернення кредиту та сплати інших платежів викладено в новій редакції. Позичальник же припинив належним чином виконувати свої грошові зобовязання за кредитним договором і, починаючи з грудня 2014 року, не було жодного місяця, в якому б вона не прострочила обовязкового щомісячного платежу. 13.05.2015 позичальнику та поручителю були направлені вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором та договором поруки, але заборгованість так і не було погашено. Станом на 25.09.2015 загальна заборгованість становить 24344, 66 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 522545 грн. 20 коп., із них: заборгованість за кредитом 21800, 66 дол. США, що в еквіваленті 467939 грн. 59 коп.; заборгованість за відсотками 2544,00 дол. США, що в еквіваленті 54605 грн. 61 коп.. Відповідачі звернулися до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» про розірвання кредитного договору №014/1833/74/113318 від 09.07.2007 та просять по уточнюючій заяві розірвати кредитний договір №019/1833/74/113318 від 09.07.2007, розівати договір поруки №019/1833/74/113318 від 09.07.2007 та розірвати договір іпотеки від 12.07.2007, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що кредитний договір суперечить законодавсту України, а саме: нормам Закону України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про банки і банківську діяльність», Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ЦК України і відповідно є таким, що порушує права позичальника та є недійсним. Так, зокрема, банком не було розтлумачено позичальнику п. 8.3 кредитного договору, а саме, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної гошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника. Банком було пояснено, що зміна курсу іноземної валюти може бути перевищено на 5-7%. Однак, станом на 01.12.2015 курс долара піднявся до 25 грн. за 1 долар або на 495%, чого ніяк не могла передбачити позичальник. Кредитний договір суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти як засобу платежу на території України Відповідно до п.2.1 договору поруки поручитель поручається за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі основного договору. 03.02.2014 між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» та позичальником було укладено угоду, про яку поручителю стало відомо тільки при одержанні копії позовної заяви і згідно якої обсяг його відповідальності значно збільшується, що є порушенням ст. 559 ЦК України, так як даної угоди він не підписував. В судове засідання представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) не зявився, але надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Щодо задоволення зустрічного позову заперечують (а.с.164-169). Відповідачі (вони ж позивачі за зустрічним позовом) в судове засідання не зявилися. [PERSON] надала клопотання про розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] не повідомив про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1833/74/113318 від 09.07.2007 слід задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» про розірвання кредитного договору №014/1833/74/113318 від 09.07.2007 слід відмовити з наступних підстав. 09.07.2007 між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1833/74/113318 від 09.07.2007, відповідно до умов якого було надано останній кредитні кошти в сумі 25 000 доларів США зі строком повернення до 09.07.2027 зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами. Загальними зборами акціонерів протокол №3-б-45 від 14.10.2009, прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]», яке є правонаступником за всіма правами та обовязками Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]». 03.02.2014 між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] було укладено укладено додаткову угоду №014/1833/74/113318/81-1-0-00/6901 до кредитного договору, згідно умов якої процентна ставка за кредитом з 03.02.2014 становить 13% річних, так як позичальник виконала умови договору щодо щорічного страхування. Відповідно графік повернення кредиту та сплати інших платежів, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено в нових редакціях. Поручителем позичальника по вказаному кредитному договору виступив [PERSON], про що було укладено договір поруки №019/1833/74/113318 від 09.07.2007. Вказані обставини підтверджуються копіями вказаних договорів з додатками до них, заяви [PERSON] на отримання кредиту, виписки по рахунку, меморіального ордеру №74/113318 від 12.07.2007, статуту ПАТ «[PERSON] [PERSON]» (а.с. 13- 32, 48-50). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З копії договору поруки №019/1833/74/113318 від 09.07.2007 вбачається, що [PERSON] дійсно виступає поручителем [PERSON] по кредитному договору №014/1833/74/113318 від 09.07.2007 і для нього не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність, а тому [PERSON] та [PERSON] мають відповідати перед позивачем як солідарні боржники за вказаним кредитним договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно від суми позики. В ст. 652 ЦК України законодавець закріпив, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Аналізуючи зміст ст. 652 ЦК України суд звертає увагу, що розірвання договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за наявності всіх чотирьох обовязкових умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після її виникнення при всій турботливості і обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, однією з обов'язкових умов для розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин є умова, за якою в момент укладення договору сторони повинні були виходити з того, що така зміна обставин не настане. Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України Про Національний банк України офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Частиною 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання та валютного контролю визначено, що валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. За змістом Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2003 року за № 1094/8415, а також додатку № 1 до нього, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема: долару США, євро та швейцарського франку, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Сама відповідач в уточнюючій зустрічній позовній заяві зазначила, що п. 8.3 кредитного договору передбачено, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе Позичальник. З підписанням договору позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може призвести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника. Посилання відповідача, що банком не було їй розтлумачено наслідки зміни курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України і, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної гошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення її фінансового стану, суд не може покласти в основу рішення, оскільки будь-якими обєктивними доказами вказане твердження відповідача не підтверджено, хоча це є її обовязком відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України. Напроти, підписуючи договір сторони погодили, що з укладанням договору вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом договору (п.8. 1 договору). Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, відповідач брала на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору, враховуючи динаміку зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні і її девальвації, не мала будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане, а тому одна з обов'язкових умов для розірвання кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин відсутня. Виходячи зі змісту ст. ст. 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення його від відповідальності за порушення зобовязання, як це передбачено ст. 617 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Тобто, позивач зобовязаний виконувати умови кредитного договору відповідно до його умов та законодавства. В ч.ч.10,12 постанови №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» із змінами пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦКпередбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Позивач отримав банківську ліцензію №10 від 11.10.2006 та дозвіл №10-4 від 11.10.2006 (а.с.43-46), а тому відповідно має право на здійснення операцій з надання кредитів в іноземній валюті. Заборгованість по кредитному договору №014/1833/74/113318 від 09.07.2007 станом на 25.09.2015 станогвить 24344, 66 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 522545 грн. 20 коп., із них: заборгованість за кредитом 21800, 66 дол. США, що в еквіваленті 467939 грн. 59 коп.; заборгованість за відсотками 2544,00 дол. США, що в еквіваленті 54605 грн. 61 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.7-12). Під час розгляду справи представник позивача суму позовних вимог на час розгляду справи не уточнював. Таким чином, з врахуванням всіх обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного позову та для відмови у задоволенні зустрічного позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в дольовому порядку судовий збір в сумі по 3919, 09 грн..

Outcome: approved