Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 20.03.2008року позивач та [PERSON] уклали кредитний договір CVJWAA00001305 відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 17087.59Доларів США на термін до 18.03.2011р.. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, тарифи. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним Договором між позивачем та нижчевказаними фізичними особами було укладено Договори поруки з поручителем [PERSON], [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON]. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідачі станом на 01.04.2015року мають заборгованість в сумі 56661.96Доларів США, що за курсом 23.45 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2015р. складає 1328723.01гривень. На підставі викладеного позивач просить винести рішення, яким стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 1328723.01гривень, судовий збір. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] Банку «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання поруки такою, що припинена, зазначивши, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості є безпідставними оскільки грунтуються на зобовязаннях, що виникли з договору поруки від 20.03.2008року, і які на момент звернення до суду були припинені внаслідок закінчення строку визначеного договором поруки. Не дивлячись на те, що зобовязання між ПАТ КБ «Приватбанк» та поручителем [PERSON] були припинені внаслідок закінчення строку визначеного договором поруки, ПАТ КБ «Приватбанк» не визнає цього факту та намагається стягнути з [PERSON] кошти які він платити не зобовязаний. Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК (постанова Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-69цс11). Згідно позову заявленого ПАТ КБ «Приватбанк», між ним та позичальником [PERSON] 20.03.2008 року було укладено кредитний договір CVJWAA00001305, [PERSON] зазначив, що цього ж 20.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Договір поруки, за яким поручитель надав поруку за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором CVJWAA00001305 від 20.03.2008 року. Вимога до поручителя може бути предявлена виключно за умови настання обставин, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК, - тобто у випадку порушення зобовязання боржником, невиконання або неналежного його виконання) Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Згідно договору п. 12 Договору поруки від 20.03.2008року - порука за цим договором припиняється після закінчення 5років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Згідно графіку погашення кредиту термін повернення кредиту настає 18.04.2008 року. З урахуванням 5-ти річного строку визначеного договором, порука (зобовязання поруки) за цим договором поруки припинена 19.04.2013 року. На підставі вищевикладеного [PERSON] просить суд, визнати зобовязання, що виникло з договору поруки від 20.03.2008р. укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] таким, що припинило свою дію 19 квітня 2008р.. [PERSON] звернулася в суд з зустрічним позовом до Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] Банку «ПриватБанк», заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] про визнання зобовязання, що виникло з договору поруки від 20.03.2008р. по кредитно-заставному договору № CVJWAA00001305 від 20 березня 2008р. припиненим, зазначивши, що позовна заява в частині стягнення з неї боргу за договором поруки не підлягає задоволенню в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, адже договір поруки припинив свою дію, що підтверджується слідуючим. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач виходив з того, що у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором у [PERSON] виникла заборгованість, на загальну суму 56661,91 доларів США. В частині стягнення заборгованості з неї як поручителя позивач виходив з положень ст. 554 ЦК України, оскільки у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Вважав, що порука не припинена, оскільки відповідно до п 12 договору поруки сторони домовилися про встановлення строку захисту порушеного права протягом п'яти років. Такі твердження позивача не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права. 20 березня 2008р. [PERSON] уклала з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір поруки відповідно до умов якого вона зобовязалась відповідати перед кредитором за виконання позичальником - [PERSON] зобовязання за кредитним договором № CVJWAA00001305 від 20 березня 2008 року. При укладанні договору між нею та позивачем було досягнуто умову, що порука за вищезазначеним кредитно-заставним договором припиняється після закінчення 5\\ пяти \\ років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором - п.12 Договору поруки від 28.03.2008 року. Як вбачається з графіку погашення кредиту за кредитним договором № СVJWAA00001305 від 20 березня 2008 року, першим днем настання терміну повернення кредиту є 18 квітня 2008 року, а тому з цієї дати починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України та п.12 Договору поруки пятирічний строк для предявлення вимог до поручителя, який закінчується 19 квітня 2013 року, а банк звернувся до суду з позовом лише в 2015 році. Відповідно, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Якщо договір поруки припинився, інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обовязки за цим договором слід вважати припиненими. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-6цс14, постанові №6-170цс14 від 17 вересня 2014 року. Враховуючи вищевикладене [PERSON] просить визнати зобовязання, що виникло з договору поруки від 20.03.2008р. укладеного між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» такими, що припинило свою дію з 21 квітня 2008р.. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання в якому просить розглянути справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтримує подані в суд заперечення на зустрічні позовні заяви [PERSON] та [PERSON] про припинення договорів поруки. В задоволенні зустрічних позовних заяв [PERSON] та [PERSON] просять відмовити. Крім того просила суд стягнути із відповідачів судові витрати за виклик через засоби масової інформації в розмірі 420.00грн. в газеті «Урядовий курєр». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про місце та час розгляду справи належним чином був повідомлений через пресу. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні основний позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні, щодо стягнення заборгованості з [PERSON], підтримав подану ним зустрічну позовну заяву, яку просить задовольнити, підтримав подану ним заяву про застосування строку давності до позову, та зазначив, що позивач в позові кредит у розмірі 17087,59 дол.США було надано відповідачу [PERSON] на термін до 18.03.2011 року. При цьому, відповідно договору погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами, які складаються з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інші витрати згідно договору. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013року у цивільній справі №6-116 цс.13 перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. 19.03.2011р. в позивача виникло право вимагати виконання обовязку від боржника чи від поручителя щодо останнього платежу визначеного графіком погашення кредиту. Для попередніх платежів трирічний строк позовної давності слід обраховувати окремо за кожним встановленим договором та графіком строком відповідного платежу. Трирічний строк позовної давності щодо вимог ПАТ КБ «Приватбанк» закінчився щодо усіх вимог по сплаті заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом та інші витрати згідно договору ще 20.03.2014 року, а позивач звернувся з позовом лише в травні 2015року. Таким, що сплив 3 річний строк по вимогах позивача щодо: -заборгованості за кредитом - 13090,81дол. США -заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1324,90 дол. США заборгованості по комісії за користування кредитом - 184 дол. США. Спливає позовна давність одночасно і для боржника, і для поручителя на підставі ст. 266 ЦК (зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги). Згідно ст.. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачами у встановленому законом порядку подано заяви про застосування строків позовної давності. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності. Будь-яких яких заяв та клопотань з відповідним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку позовної давності від позивача не надходило. Згідно договору п. 12 Договору поруки від 20.03.2008року - порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Згідно п. 16 Договору поруки від 20.03.2008 року значиться, що предметом договору поруки є надання поручителем [PERSON] поруки перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання Боржником зобовязання з повернення кредиту з 20.03.2008 року по 18 березня 2011 року включно. Отже договірними відносинами встановлено термін повернення кредиту з 20.03.2008 року по 18 березня 2011 року включно. Тобто термін повернення кредиту настає 20.03.2008 року і закінчується 18.03.2011 року. Вказаний строк дії поруки закінчився 20.03. 2013 року. Тому вважає такою, що підлягає до задоволення зустрічна позовна вимога про визнання зобовязання що виникло з договору поруки від 20.03.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] таким, що припинило свою дію з 20 березня 2013р.. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні основний позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні, щодо стягнення заборгованості з [PERSON], підтримав подану ним зустрічну позовну заяву, яку просить задовольнити, підтримав подану ним заяву про застосування строку позовної давності до позову, та зазначив, що позовні вимоги банку до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно відмовити, а зустрічний позов про визнання зобовязання, що виникло з договору поруки від 20.03.2008р. по кредитно- заставному договору №CVJWAA00001305 від 20 березня 2008 року припиненим - задовольнити зі слідуючих підстав. При укладанні договору між [PERSON] та позивачем було досягнуто умову, що порука за вищезазначеним кредитно-заставним договором припиняється після закінчення 5\\ пяти \\ років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором - п.12 Договору поруки від 28.03.2008 року. Термін повернення кредиту визначений в п.16 вищевказаного договору поруки, де зазначено, що повернення кредиту , наданого у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, в сумі 20441,16грн. у строк з 20 березня 2008р. по 18 березня 2011 року включно. Договором поруки встановлено строк її припинення - після закінчення пяти років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобовязань за кредитним договором, як то намагається довести позивач, а з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії порук, а цей термін сплив 20 березня 2013 року. Окрім того позивач не вчинив жодної дії, починаючи з останнього дня повернення кредиту -18.03.2011року для вилучення заставного майна, не вчинив жодної дії для повернення кредиту [PERSON] в межах трьохрічного терміну давності. Тому зобовязання, що виникло з договору поруки від 20.03.2008р. укладеного між [PERSON] та позивачем необхідно визнати таким, що припинило свою дію з 20 березня 2013р., а тому і необхідно відмовити позивачу у стягненні заборгованості з [PERSON]. Судом встановлено, що 20.03.2008року позивач та [PERSON] уклали кредитний договір CVJWAA00001305 відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 17087.59Доларів США на термін до 18.03.2011р.. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, тарифи. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним Договором між позивачем та нижчевказаними фізичними особами було укладено Договори поруки з поручителем [PERSON], [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON]. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 01.04.2015року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 56661.96Доларів США, що за курсом 23.45 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2015р. складає 1328723.01гривень. Позивач свої зобовязання за договором виконав надавши відповідачу кошти, а відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками. Таким чином у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 01.04.2015року має заборгованість в сумі 56661.96Доларів США, яка складається з наступного: 13090.81Доларів США заборгованість за кредитом, 1324.90Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 184.00Доларів США заборгованість по комісії; 39353.91Доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 10.66Доларів США штраф (фіксована частина), 2697.68 Доларів США штраф (процентна складова ). Позивачем на адресу боржника та поручителів 03.04.2015р. надіслано повідомлення про наявність заборгованості по вказаному кредитному договору з метою досудового врегулювання вказаного спору та запропоновано не пізніше 5календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість. У разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк вимагають повернути суму кредиту у повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.629 та ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеним, що відповідач [PERSON] взявши кредит у позивача, умови кредитного договору не виконує. Отже позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню по позову тільки в цій частині. Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Тому зі збігом строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Згідно правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14 визначено, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Якщо договір поруки припинився, інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки за цим договором слід вважати припиненими. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-6цс14, постанові №6-170цс14 від 17 вересня 2014 року. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченню припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. При укладанні договору між поручителями та позивачем було досягнуто умову, що порука за вищезазначеним кредитно-заставним договором припиняється після закінчення 5\\ пяти \\ років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором - п.12 Договору поруки від 28.03.2008 року. Термін повернення кредиту визначений в п.16 вищевказаного договору поруки, де зазначено, що повернення кредиту , наданого у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, в сумі 20441,16грн. у строк з 20 березня 2008р. по 18 березня 2011 року включно. Договором поруки встановлено строк її припинення - після закінчення пяти років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобовязань за кредитним договором, як то намагається довести позивач, а з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Відповідачами у встановленому законом порядку подано заяви про застосування строків позовної давності. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності. Будь-яких яких заяв та клопотань з відповідним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку позовної давності від позивача не надходило. Із матеріалів справи вбачається, що строк дії поруки закінчився 20.03. 2013 року, ПАТ КБ «Приватбанк» протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителів. На підстві викладеного суд дійшов висновку, що в основному позові про стягнення боргу з поручителів [PERSON] та [PERSON] відмовити, а зустрічні позовні заяви [PERSON] та [PERSON] заловольнити. В платіжному дорученні від 05.05.2015року вказано що ПАТ КБ «Приват Банк» оплатив судовий збір в розмірі 3654.00гривень. Крім того, приймаючи до уваги, що позов задоволено на користь позивача, суд,

Outcome: partial