Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до Білицької міської ради м.Добропілля. Свій позов обґрунтовувала наступним. [INFO] помер її батько [PERSON]. Вони проживали разом за адресою [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно яке складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS]. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з тим , що в свідоцтві про право власності на квартиру, виданому 28.10.1998 року житловим фондом ВАТ «Точмаш», відсутні відмітки про реєстрацію права власності за її батьком. Позивач не може оформити спадкові права у нотаріальному порядку, тому звернулась до суду для захисту своїх прав на спадщину. Просить суд визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частини квартири [ADDRESS], що залишилась після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO] В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Білицької міської ради м.Добропілля, в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що заперечень проти позовних вимог [PERSON] не має. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вивчивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено. Позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 28.10.1998 року №1101, виданому житловим фондом ВАТ «Точмаш», на праві спільної часткової власності належить 1/5 частини квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.34). З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с11-13) вбачається, що вказана квартира належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [INFO] помер (а.с.35). Позивачка після смерті батька - [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті останнього, що підтверджується копією її заяви від 01.02.2006 року №62 (а.с.64). Як вбачається із копії заяви [PERSON] від 02.06.2014 року (а.с.86) позивачка наполягала на видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 ідеальну частину квартири за адресою [ADDRESS], яка належала її батьку [PERSON], померлому [INFO] . Постановою державного нотаріуса другої Добропільської державної нотаріальної контори від 02.06.2014 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її батька [PERSON], на спадкове майно, яке складається з 1/5 ідеальної частини квартири за адресою [ADDRESS] - відмовлено. З копії вказаної постанови вбачається, що позивачем для видачі свідоцтва про право на спадщину було надано свідоцтво про право власності на квартиру, видане 28.10.1998 року житловим фондом ВАТ «Точмаш», на якому були відсутні відмітки про реєстрацію права власності за спадкодавцем. Згідно довідки ТОВ «Добропільське БТІ» від 23.05.2014 року №1349 (а.с.87), станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] - не зареєстроване. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2 ст.15 ЗУ «Про власність», яка діяла станом на 28.10.1998 року (на момент видачі свідоцтва про право власності на квартиру № 1101), наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Згідно ст.49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Враховуючи наведене судом достовірно встановлено, що право власності у спадкодавця - [PERSON] на 1/5 частину квартири за адресою [ADDRESS] виникло з 28.10.1998 року на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 28.10.1998 року №1101, яке виданеу житловим фондом ВАТ «Точмаш» і вказаним майном він володів правомірно. Тобто право на нерухомість у спадкодавця виникло на той момент, коли законодавство не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка в установлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті останнього не має можливості у зв»язку з відмовою нотаріуса в здійсненні цих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний строк закінчився ще в березні місяці 2006 року. Отже, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на 1/5 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON], яка є спадкоємицею першої черги за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved