overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач вказує на те, що 18 липня 2009 року він зареєстрував шлюб із [PERSON]. Шлюб було зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського районного управління юстиції. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище чоловіка - "[PERSON]". З листопада 2013 року сторони проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Причиною фактичного розпаду сім'ї і звернення до суду послужила виявлена несумісність їх поглядів на різні сторони подружнього життя. Через це в сім'ї часто виникали непорозуміння, які дедалі важче стало долати, а тому подальше спільне проживання стало нестерпним і примирення між ними неможливе. Прийшло розуміння, що шлюб був помилковим і не призвів до створення сімейного затишку. Їх шлюб носить лише формальний характер. Питання розподілу спільного майна подружжя ними буде вирішено в подальшому. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд винести рішення про розірвання його шлюбу із [PERSON], зареєстрованого у 2009 році, актовий запис № 158. У судовому засіданні позивач не з'явився, але подав заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 18 липня 2009 року, сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка - "[PERSON]". Судом було встановлено, що причиною фактичного розпаду сім'ї послужила несумісність поглядів на різні сторони подружнього життя, через що часто виникали непорозуміння, які дедалі важче стало долати. З листопада 2013 року сторони проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. Шлюб був укладений без мети створення міцної сім'ї, а тому суд вважає, що за даних обставин збереження сім'ї [PERSON] неможливе і шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі ст.ст.104, 105 ч.3, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач вказує на те, що 24 січня 1988 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] у виконавчому комітеті Авратинської сільської ради Любарського району. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище чоловіка. Дошлюбне прізвище відповідачки - "[PERSON]". За період спільного проживання у них дітей немає. Відповідачка на його звернення подати заяву до державного органу реєстрації актів цивільного стану не реагує. На його звернення до відділу ДРАЦС Любарського РУЮ Житомирської області розірвати шлюб за заявою одного з подружжя, він отримав відмову. Причиною фактичного розпаду сім'ї і звернення до суду є фактичне перебування у шлюбі 2 роки. В подальшому між ними відбувались непорозуміння і несумісність характерів, різні погляди на життя. Окремо вони проживають з 1990 року. На даний час позивач проживає з іншою співмешканкою і разом з нею виховує їх спільного неповнолітнього сина. Їх із відповідачкою шлюб носить лише формальний характер, а тому він просить суд винести рішення про розірвання його шлюбу із [PERSON], зареєстрованого у 1988 році, актовий запис № 1. У судове засідання на розгляд справи позивач не з'явився, але подав заяву у якій позов підтримує повністю, справу просить слухати у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилась хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку через органи місцевого самоврядування і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 24 січня 1988 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка - "[PERSON]". [INFO] року народився [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії [NUMBER] Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Судом було встановлено, що причиною фактичного розпаду сім'ї є фактичне перебування у шлюбі 2 роки. В подальшому між сторонами відбувались непорозуміння і несумісність характерів, різні погляди на життя. Окремо вони проживають з 1990 року. Шлюб був укладений без мети створення міцної сім'ї. На даний час позивач проживає окремо із співмешканкою з якою має спільного неповнолітнього сина, а тому суд вважає, що за даних обставин збереження сім'ї [PERSON] неможливе і шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі ст.ст.104, 105 ч.3, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що остання не проживає в ній з 2004 року, тобто більше шести місяців без поважних причин. З того часу відповідач взагалі не цікавиться спірним житлом, будь-яких обов'язків по утриманню житла не несе. В судовому засіданні позивач позов підтримала з тих самих підстав, доповнила, що відповідач є бувшою жінкою її батька, який з 2007 року відбував покарання в місцях позбавлення волі та в 2014 році там і помер, з 2004 року в спірній квартирі не проживає, в квартирі не з'являється, комунальні послуги не сплачує. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, зокрема, від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Під час розгляду справи відповідач не заперечувала факт не проживання в спірній квартирі з 2004 року, з цього часу в квартиру не приходила, перешкод в користуванні квартирою їй ніхто не чинив, комунальні послуги не сплачувала, будь-які речі її в квартирі відсутні. Представник третьої особи: КП "ВЖРЕП № 6" Житомирської міської ради не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи: Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутності. Заслухавши позиції сторін та дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України. Судом встановлено, що позивач зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира не приватизована, є фондом Житомирської міської ради. Житлова площа квартири становить 55,01 кв.м. /а.с.4/. Відповідач є бувшою дружиною батька позивача, будучи зареєстрованою в квартирі, фактично не проживає в ній з 2004 року, тобто більше шести місяців, тому втратила право користування цією квартирою. Остання не несе будь-яких обов'язків, що передбачені ст. 64 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Факт не проживання відповідача з 2004 року в спірній квартирі стверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], які не викликають сумнівів та приймається як достовірний доказ, а також актами КП "ВЖРЕП № 6" Житомирської міської ради від 23.06.2014 року та від 20.12.2014 року /а.с. 5, 56/. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. Встановлених законом випадків збереження за нею права користування квартирою не встановлено. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача, у відповідності до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України, такою, що втратила право користування спірним житлом, у зв'язку з відсутністю без поважних причин більше шести місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач в листопаді 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.03.2012 року ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-01020-020312 від 02.03.2012 року. Відповідач станом на 25.07.2013 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 1243,77 грн., яку добровільно не сплачує. Представник позивача згідно заяви просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2012 року ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-01020-020312. Згідно п. 1.1 Договору позивач надав відповідачеві кредит у сумі 916 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених Договором. Відповідач станом на 25.07.2013 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 1243 грн. 77 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту становить 998 грн. 44 коп., заборгованість за відсотками становить 14 грн. 68 коп., заборгованість за комісіями становить 230 грн. 65 коп. Виходячи з положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси сторін. Також на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, що понесені позивачем витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача. Правовідносини, що виникли, регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 09.12.2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 7500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів банку". Відповідач свої зобовязання не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 26.10.2017 року заборгованість перед позивачем становить 18087,34 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Встановлено, що між сторонами 09.12.2011 року укладено кредитний договір б/н, за яким ПАТ ПриватБанк зобовязувався надати грошовий кредит у сумі 7500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на умовах та в строки визначених в умовах та правилах надання банківських послуг, а [PERSON] погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, передбачені договором. Свої зобовязання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 26.10.2017 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 18087,34 грн., а саме: - Заборгованість по кредиту 3287,64 грн.; - Сума заборгованості відсотків за користування кредитом 4833,75 грн.; - Сума заборгованості по пені за користування кредитом - 8628,46 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 837,49 грн. (процентна складова). Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що з врахуванням заявлених вимог, становить 18087,34 грн. Крім того, суд стягує з відповідача 1600,00 гривень судового збору, повязаних із сплатою при поданні позовної заяви, на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 12 вересня 2014 року між кредитною спілкою "Оберіг" та [PERSON] (надалі відповідач) було укладено договір споживчого кредиту №517к19, за яким останньому було надано кредит на загальну суму 4900,00 гривень строком на 12 місяців з 12.09.2014 року по 12.09.2015 року. Відповідач свої зобов'язання, а саме: щомісячно до 12 числа поточного місяця здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора сплату процентів за фактичне використання кредиту та погашення кредиту відповідно до графіку розрахунків не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 12.09.2015 року заборгованість перед позивачем становить 8864,22 грн. Представник позивача Абрамова Ю.О. до суду не з'явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явивсь, повідомлений належно, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань по суті позову до суду не подав. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Встановлено, що між сторонами 12 вересня 2014 року було укладено договір споживчого кредиту №517к19 за яким КС "Оберіг" зобов'язувалась надати грошовий кредит у сумі 4900,00 грн., а [PERSON] - повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобов'язання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 12.09.2015 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 8864,22 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що з врахуванням заявлених вимог становить 8864,22 грн., а саме: основної суми 4821,63 грн. та процентів за користування кредитом 4042,59грн. Крім того, суд стягує з відповідача 1378,00 гривень судового збору, сплачених позивачем при поданні позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 17.05.2005 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №925/887-КУ8-КС2, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 4320 (чотири тисячі триста двадцять) гривень. [PERSON] належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем станом на 26.01.2015 р. виникла заборгованість в розмірі 19739,43 грн. (дев'ятнадцять тисяч сімсот тридцять дев'ять) гривень 43 коп. Крім того між банком та [PERSON] 17.05.2005 року було укладено договір поруки №93, однак вимога, що була предявлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість в розмірі 19739,43 грн. (дев'ятнадцять тисяч сімсот тридцять дев'ять) гривень 43 коп. та покласти на відповідачів судові витрати. В судове засідання представник позивача направив заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримавши позовні вимоги та просив у разі неявки відповідачів до суду ухвалити заочне рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання двічі не зявилися по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що 17.05.2005 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №925/887-КУ8-КС2, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 4320 (чотири тисячі триста двадцять) гривень. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідач належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем станом на 26.01.2015 р. виникла заборгованість в розмірі 19739,43 грн. (дев'ятнадцять тисяч сімсот тридцять дев'ять) гривень 43 коп. В забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору, між позивачем та відповідачами [PERSON] укладено 17.05.2005 р. договір поруки №93, згідно якого поручитель зобовязалася відповідати перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором, солідарно з боржником. Пунктом 1.1 Договору поруки №93, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у випадках, передбачених договором кредиту. Таким чином поручитель самостійно несе відповідальність за невиконання позичальником договору кредиту. Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 526, 530, 546, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на премет застави, посилаючись на те, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 25 березня 2008 року був укладений кредитно - заставний договір про надання кредиту в сумі 54 184 грн. 00 коп. та заставу транспортного засобу - автомобіля «Чері», 2008 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, з терміном погашення кредиту в строк до 24 березня 2015 року, та з оплатою 9, 60% річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 19 січня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 15 730 грн. 29 коп., та складається з наступного: 11 930 грн. 92 коп. - заборгованість за кредитом; 855 грн. 70 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 768 грн. 61 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 187 грн. 90 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань по договору; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 737 грн. 16 коп. - штраф (процентна складова). У якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, відповідач передав у заставу рухоме майно - автомобіль марки «Чері», який є його власністю, та на який позивач просить звернути стягнення з підстав невиконання умов кредитного-заставного договору. У зв»язку з настанням обставин, визначених ст. 611 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач в підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що 19.11.2012 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір № LVH2F405430480 згідно якого останній отримав кредит в розмірі 4706,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, щомісячних погашень кредиту не здійснював, внаслідок чого станом на 18.08.2014 року має заборгованість в розмірі 8615,31 грн. Оскільки, відповідач добровільно не погашає заборгованість, тому позивач просить стягнути зазначену суму та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоч про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення справи не заявив, що дає підстави, відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглядати за її відсутності на підставі наявних у ній доказів, постановивши відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі дав їм оцінку і вважає, що заявлені вимоги є підставними, виходячи з наступного: Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно розрахунку за кредитним договором станом на 18.08.2014 р. заборгованість відповідача складає: 8615,31 грн., з них 4706,62 грн. - заборгованість за кредитом, 4,35 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом; 263.56 грн заборгованість за комісіями, 2754,34 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 386,44 грн. - штраф (процентна складова). Наведеним підтверджено факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов"язань перед позивачем, а відтак позовні вимоги є підставними. Стягненню в користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved