Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, та в обгрунтування якого посилався на те, що [PERSON] (надалі - відповідач) 01.09.2009 був зарахований курсантом денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (надалі - КНУВС). Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 №1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (далі- НАВС), який є правонаступником КНУВС. Відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно укладеному між сторонами Договору №09-292 про підготовку фахівця у КНУВС (надалі - Договір) відповідач зобов»язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ (надалі - ОВС), а у разі відмови відшкодувати витрати, пов»язані з його утриманням у навчальному закладі. Оскільки після здобуття вищої освіти відповідач був направлений до ОВС для подальшого проходження служби, однак, за власним бажанням звільнився до спливу трирічного терміну перебування на службі, що призвело до порушення умов Договору, тому позивач просить суд стягнути з відповідача вартість витрат, пов»язаних із його утриманням у навчальному закладі, в розмірі 35 477 грн. 32 коп., а також понесені судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, відповідно до поданої заяви просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю (а.с. 4). В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали з тих підстав, що відповідач після закінчення навчання у НАВС проходив службу в міліції і наразі проходить службу в поліції, на посаді інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі. Оскільки в Договорі прямо не вказано про обов»язок відпрацювання безприривно в ОВС три роки після закінчення вузу, відповідач має намір і надалі проходити службу, просили у задоволенні позову відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію» (чинний на момент звільнення відповідача з ОВС), особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат пов»язаних з : грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України. Судом встановлено, що 29.09.2009 між КНУВС, комплектуючим органом ГУ МВС України у Житомирській області та відповідачем [PERSON], укладено договір №09-292 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с. 11). Відповідно до умов цього Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов»язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в ОВС, а у разі відмови відшкодувати витрати, пов»язані з утриманням в навчальному закладі. Нормами вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими пунктом 3 Договору, [PERSON] зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов"язані з його утримання у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. З 01.09.2009 по 14.06.2013 відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовий майном, грошовим утриманням та житлом і наданням комунальних послуг. Відповідно до наданих розрахунків, фактичні витрати, пов"язані з утриманням відповідача у навчальному закладі за період з 01.09.2009 по 14.06.2013, становлять 35 477,32 грн. Наказом НАВС від 14.06.2013 №602 відповідачу видано диплом за спеціальністю «Правознавство» та направлено до ОВС для подальшого проходження служби. В подальшому, наказом УМВС України в Житомирській області від 20.03.2014 №70 о/с, лейтенанта міліції [PERSON] (М-203325), оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Житомирського міського відділу, звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за п. 64 «ж» (за власним бажанням) (а.с. 17). З трудової книжки відповідача вбачається, що з 05.08.2014 по 30.11.2015 він проходив службу в Державній кримінально - виконавчій службі України, а з 11.01.2016 і на даний час проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області (а.с. 76). Тобто, з моменту закінчення НАВС (14.06.2013) і до моменту звільнення з ОВС (20.03.2014) відповідач не відпрацював не менше трьох років на посаді, на яку призначений Замовником, відповідно до п. 2.3.5Договору (а.с. 11). На адресу відповідача позивачем направлявся лист від 02.06.2015 за №46/9105 щодо відшкодування фактичних витрат за навчання, розмір яких за період навчання відповідача з 01.09.2009 по 14.06.2013 становить 35 477 грн. 32 коп. (а.с. 10,14, 18-28). Однак, вказана вимога позивача виконана відповідачем не була. Згідно вимог ст.639 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 цього ж Кодексу порушенням зобов»язання є його невиконання або неналежне виконання. Положеннями ст. 611 цього ж Кодексу встановлено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається . Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову, оскільки відповідач не виконав умов Договору та не відпрацював не менше трьох років на посаді, на яку призначений Замовником (ГУ МВС України в Житомирській області), отже, він зобов"язаний відшкодувати вартість витрат, пов"язаних з його утриманням у навчальному закладі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Згідно платіжного доручення від 13.12.2016р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved