Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач МТСБУ звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16567,42 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 08.08.2019 року о 18 год. 30 хв. у м. Новоукраїнка, на перехресті вулиць Короленка - Лобановського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «ВАЗ 2101» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував відповідач [PERSON] та «Scoda Oktavia» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував потерпілий [PERSON] . Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2019 року по справі № 396/1444/19 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № А0/5107996). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 12.08.2019 року та Заявою про виплату страхового відшкодування від 12.08.2019 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 15 207 грн. 42 коп.. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 16 567 грн. 42 коп. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 15207 грн.42 коп., що підтверджується платіжним доручення № 1155875 від 05.12.2019 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1360 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1153533 ві 03.10.2019 року. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст 38.2 Закону, в позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 16 567 грн. 42 коп. Ухвалою суду від 31.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у зв`язку з малозначністю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного рішення. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, які відповідач отримав 24.04.2021 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (а.с.47). Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада» від 07.04.2021 року в судове засідання призначене на 25.05.2021 року. Станом на 25.05.2021 року відповідач відзив до суду не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не звертався. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з викликом сторін, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що [PERSON] в м. Новоукраїнка на перехресті вулиць Короленка керуючи т.з. ВАЗ 2101 д.н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та бокового інтервалу скоїв наїзд на автомобіль SKODA OKTAVIA д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1 ПДР України. Крім того [PERSON] в м. Новоукраїнка на перехресті вулиць Короленка керував т.з. ВАЗ 2101 д.н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп"яніння: нестійка хода, запах алкоголю з рота. Огляд на стан сп"яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер", в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України (а.с.5-6). Таким чином судом втановлено, що ДТП сталося з вини [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 26.10.2019 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача, через якого сталася дорожньо-транспортна пригода, як і факт перебування в стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення ДТП, встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу SKODA OKTAVIA д.н.з. [NUMBER] застраховано АТ «СГ «ТАС» на умовах договору страхування Поліс № А0/5107996 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, укладеного 11.02.2019 року, строк дії полісу - до 11.02.2020 року. Тобто вбачається, що поліс був діючий станом на ДТП (а.с.10). Судом встановлено, що [PERSON] якому належить пошкоджений автомобіль SKODA OKTAVIA д.н.з. [NUMBER] (а.с.12), 12.08.2019 року з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з заявою про страхове відшкодування (а.с.9). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Протоколом технічного огляду КТЗ транспортного засобу SKODA OKTAVIA д.н.з. [NUMBER] від 20.08.2019 року було зафіксовано пошкодження (а.с.17) та для визначення вартості відновлювального ремонту складено звіт про оцінку збитків, призначених пошкодженням транспортного засобу і ремонтну калькуляцію (а.с.13-16). Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 15 207 грн. 42 коп., що підтверджується наказом від 04.12.2019 року та довідкою №1 від 25.11.2019 року (а.с.23-24). Сума відшкодування була сплачена [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №1155875 від 05.12.2019 року (а.с.26). Крім того, МТСБУ були сплачені послуги аварійного комісара в розмірі 1360 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1153533 від від 03.10.2019 року (а.с.27). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У ст.990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.993 ЦК України до страховика (страхової компанії), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно до статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно з підпунктами «в», «ґ»пункту 38.1.1 статті 38 Закону страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та (або) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону). Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1. ст. 13 цього Закону. Отже, судом встановлено, що страхова відповідальність водія т.з. ВАЗ 2101 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент спричинення ДТП не була застрахована, а МТСБУ виплатило страхове відшкодування потерпілому внаслідок цього ДТП, тому МТСБУ, відповідно до положень статті 38 Закону, набуло права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування. Крім того, водій [PERSON] під час спричинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, що також є підставою для відшкодування з відповідача страхової виплати. Згідно вимог чинного законодавства право зворотної вимоги (регресу) до винної особи страховик має у розмірі виплаченого відшкодування, відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 15207,42 грн. понесених витрат за завдані відповідачем збитків внаслідок ДТП та 1360 грн. витрат за послуги аварійного комісара підтверджуються наявними матеріалами справи, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved