Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення грошового боргу із [PERSON] посилаючись на те, що 16.08.2012 року між Національним університетом державної податкової служби України та [PERSON] укладено договір №6 про надання освітніх послуг. Університет державної фіскальної служби України є правонаступником Національного університету державної податкової служби України. Згідно наказу №1093 від 23.08.2012 року [PERSON] зараховано студентом першого курсу ОКР заочної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. Відповідно до умов договру позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання студента [PERSON] . Загальна вартість освітньої послуги становить 21 936 грн.. Відповідно до п.4.3 відповідач щосеместрово здійснює оплату за послуги до початку їх надання в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок позивача. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором. Наказом Університету ДПС України "Про відрахування" №1376 від 25.08.2014 року [PERSON] студента заочної форми навчання відраховано з числа студентів за невиконання навчального плану. таким чином освітня послуга була надана на суму 5484 грн. Проте відповідачем дану суму не було сплачено. Згідно п.5.2 Договору, за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ ха кожний день прострочення від вартості невиконаного в строк зобов`язання. Пеня складає 1863 грн. 82 коп. Заборгованість відповідача складає 7347 грн. 82 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що складає 7347 грн. 82 коп. та судові витрати. Провадження у справі відкрито 01.07.2019 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження судового засідання на 30.07.2019 р., з повідомленням сторін про день, час та місце проведення судового засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позові та клопотанні доданому до позову просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлена судом належним чином. Відзив на позов не надала, а тому виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд визнає причину неявки позивача поважною та знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Судом встановлено, що 16.08.2012 року між Національним університетом державної податкової служби України та [PERSON] укладено договір №6 про надання освітніх послуг. Університет державної фіскальної служби України є правонаступником Національного університету державної податкової служби України. Згідно наказу №1093 від 23.08.2012 року [PERSON] зараховано студентом першого курсу ОКР заочної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. Відповідно до умов договру позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання студента [PERSON] . Загальна вартість освітньої послуги становить 21 936 грн. Відповідно до п.4.3 відповідач щосеместрово здійснює оплату за послуги до початку їх надання в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок позивача. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором. Наказом Університету ДПС України "Про відрахування" №1376 від 25.08.2014 року [PERSON] студента заочної форми навчання відраховано з числа студентів за невиконання навчального плану. таким чином освітня послуга була надана на суму 5484 грн. Згідно п.5.2 Договору, за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ ха кожний день прострочення від вартості невиконаного в строк зобов`язання. Пеня складає 1863 грн. 82 коп. Заборгованість відповідача складає 7347 грн. 82 коп. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Крім того, позивач ставить питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня сплаченого судового збору. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Понесені позивачем судові витрати підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 526, 530, 546, 554, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: approved