Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

позивач звернулася 11 березня 2015 року до суду з позовом, вказавши, що протягом більше ніж 16 років її батько [PERSON] працював у структурному підрозділі відповідача - шахта «Родина» підземним електрослюсарем. Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у її батька захворювання на пиловий бронхіт 2 ст. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05 березня 1991 року причиною виникнення професійного захворювання у її батька було визнано його багаторічну роботу умовах видиву шкідливих виробничих факторів, зокрема запиленості робочого повітря з перевищенням гранично-допустимої концентрації. Відповідно до матеріалів розслідування професійне захворювання у її батька виникло у зв'язку з невиконанням посадовими особами відповідача вимог чинного законодавства в частині охорони праці. [INFO] її батько помер. Висновком розширеної експертної комісії № 2 Комунальної установи «Обласний центр медичної соціальної експертизи» департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, оформленим довідкою серії ДНА-03 № 000363 від 16.02.2011 р. встановлено причинний зв'язок смерті її батька, з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Смертю батька їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона втратила рідну їй людину. Вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Тому зважаючи на втрату батька, смерть якого наступила у зв'язку з систематичним порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, що призвело до його професійного захворювання і згодом до його смерті, глибину та тривалість її моральних страждань, суттєвих незворотних змін, які відбулися у її особистому житті, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану їй смертю батька внаслідок професійного захворювання в розмірі 220 000,00 грн. буз утримання податку на доходи фізичних осіб. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи без його участі, позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав, викладених в запереченнях (а.с. 60-61), вказавши, що висновком МСЕК від 04 лютого 2004 року батькові позивача встановлено втрату працездатності у розмірі 60% та 3 групу інвалідності і висновком МСЕК від 26 серпня 2008 року - 80% втрати працездатності та 2 групу інвалідності. У віці 69 років [PERSON] помер. Довідкою обласної МСЕК від 16 лютого 2011 року встановлений причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням 05.03.1991 р. Між тим, вирішуючи спір на підставі ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, що набув чинності з 01 січня 2004 р., суд першої інстанції повинен врахувати наведені роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та звернути увагу на те, що спірні правовідносини, зокрема професійне захворювання [PERSON], що було виявлене первинно у 1991 році та яке в свою чергу потягло смерть батька позивача, виникло до набрання чинності ЦК України 2003 року, яким було визначене право члена сім'ї потерпілого на відшкодування моральної шкоди, завданої його смертю. Крім того, на момент смерті батька [PERSON] було 38 років, вона на той моменту перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з яким вона проживає однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] проживав окремо за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, 90/48. Тому оскільки позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі і являється членом іншої сім'ї, на момент смерті батька їй було більше 18 років, однією сім'єю з батьком вона не проживала, тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню вимоги ст. 1168 ЦК України. Батько позивачки отримав професійне захворювання у 1991 р., а помер у 2009 р. у віці 69 років, тобто через 18 років після встановлення йому професійного захворювання. Таким чином позивач не надала доказів протиправної поведінки, неправомірних рішень, дій чи бездіяльності, вини об'єднання «Кривбасруда» щодо її батька. А сама по собі смерть [PERSON], яка знаходиться в причинному зв'язку з професійним захворюванням без наявності доказів протирпавної поведінки, неправомірних рішень, дій чи бездіяльності, вини відповідача не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. До того ж обставини щодо спричинення моральної шкоди повинні доводитись відповідними висновками медичних установ, але [PERSON] таких висновків суду не надала, тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідотцва про народження серії [NUMBER] виданого Дзержинським відділом РАЦСу м. Кривого Рогу, [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Довгинцівським відділом РАЦСу 15.10.1988 р., після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 7 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). З 10.12.1984 р. по 29.03.1990 р. [PERSON] працював підземним електрозварювальником ручної зварки 4 розряду шахти «Родіна» ПО «Кривбасруда» (а.с. 50-57 - копія трудової книжки). Батько позивачки [PERSON] під час виконання трудових обов'язків на підприємстві «Кривбасруда» (шахта «Родіна»), правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», отримав захворювання на пиловий бронхіт 2 ст., відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05 березня 1991 року причиною виникнення професійного захворювання у її батька було визнано його багаторічну роботу умовах видиву шкідливих виробничих факторів, зокрема запиленості робочого повітря з перевищенням гранично-допустимої концентрації. Відповідно до матеріалів розслідування професійне захворювання у її батька виникло у зв'язку з невиконанням посадовими особами відповідача вимог чинного законодавства в частині охорони праці (а.с. 4-5 - копія акту). Згідно постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 вересня 2008 р. про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати у разі зміни ступеня втрати професійної працездатності, за висновком МСЕК від 04 лютого 2004 р. серія ДНА-01 № 159167 [PERSON] встановлена стійка втрата професійної працездатності 60% та 3 група інвалідності. Під час повторного переогляду за висновком МСЕК від 26 серпня 2008 р. серія ДНА-02 № 025484 [PERSON] встановлена стійка втрата професійної працездатності 80% та 2 група інвалідності (а.с. 8 - копія постанови). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 3 - копія свідоцтва про смерть). Висновком розширеної експертної комісії № 2 Комунальної установи «Обласний центр медичної соціальної експертизи» департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, оформленим довідкою серії ДНА-03 № 000363 від 16.02.2011 р. встановлено причинний зв'язок смерті її батька, з встановленим йому за життя професійним захворюванням (а.с. 6 - копія довідки). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до пунктів 1, 4 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. У зазначеній нормі поняття "діти" вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з п неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане із віком особи. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи. У даній справі [PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька [PERSON] і таке право на звернення до суду в неї виникло лише з настанням певних юридичних фактів, а саме: смерті батька [INFO] та встановлення 16 лютого 2011 року висновком розширеної експертної комісії № 2 Комунальної установи «Обласний центр медичної соціальної експертизи» департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, оформленим довідкою серії ДНА-03 № 000363 причинного зв'язку смерті [PERSON] з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Події, які породили цивільне право [PERSON] на відшкодування моральної ніколи та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, тому підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-208цс14) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд керувався тим, що: позивачка відчувала душевні страждання у зв'язку зі смертю батька, втрата рідної людини є найвищою немайновим втратою, яка не підлягає відновленню; позивачка позбавлена можливості моральної підтримки батька; відновити попередній стан життя позивачки неможливо. З врахуванням цього суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди, завдану внаслідок смерті батька позивачки внаслідок професійного захворювання в сумі 20000 гривень. Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. (вимога немайнового характеру), оскільки вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial