Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до Апеляційного суду міста Києва з даною позовною заявою. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 січня 2017 року підсудність позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Енергбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, визначено Шевченківському районному суду міста Києва. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 січня 2013 року, між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] було укладено договір № 16-001679-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA та додаткову угоду до нього. На виконання умов договору ПАТ «Енергобанк», надав [PERSON] кредитні кошти, проте відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань за цим договором щодо вчасного повернення суми кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду письмову заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав просив задовольнити, та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не надавав та не просив розглядати справу за його відсутності. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 14 січня 2013 року, між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] було укладено договір № 16-001679-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA та додаткову угоду до нього. На виконання умов вказаного договору ПАТ «Енергобанк» відкрило [PERSON] картковий рахунок з відновленою кредитною лінією з лімітом використання 50000,00 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість, яка згідно наданого ПАТ «Енергобанк» розрахунку, станом на 29.11.2016 року становить 438858,57 грн., з яких: 89996,10 грн. простроченої заборгованості за кредитом; 213966,56 грн. заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості; 72152,99 грн. заборгованості за штрафом за несанкціонований овердрафт; 5255,92 грн. заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості; 57487,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами. (а.с.8-18). Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення кредитної заборгованості. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов Договору та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що з [PERSON]на користь ПАТ «Енергобанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 16-001679-01 від 14 січня 2013 року, яка у в загальному розмірі складає 438858,57 грн., а також, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6582,88 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved