Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати договір про розірвання договору купівлі - продажу квартири від 27.08.2008 року,укладений між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований в реєстрі під № 4214 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО [PERSON] недійсним. Визнати за [PERSON] право власності на трикімнатну квартиру №441 в будинку №7 по пров.Чередниченківському в м. Харкові, загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 03.08.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8009, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та договору про розірвання договору купівлі продажу квартири від 27.08.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4214, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 28.07.2006 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладеного договір купівлі - продажу нерухомого майна. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передала [PERSON] у власність трикімнатну квартиру № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м.Харкові . Вартість квартири за договором складала 303000 грн. 00 коп. Вказану суму, він сплатив в повному обсязі, ще до підписання договору, таким чином виконав усі покладені на нього договором обовязки. 27.08.2008 р. він та [PERSON] уклали договір про розірвання договору купівлі продажу від 28.07.2006 року, за яким вказана квартира повертається у власність [PERSON], а питання стосовно повернення грошових коштів було вирішено у складеній [PERSON] розпискою. Відповідно до якої, [PERSON] зобовязалась повернути [PERSON] повну грошову суму коштів, отриманих нею за договором купівлі- продажу квартири, а саме суму в розмірі 303000 грн. 00 коп., на його вимогу. До моменту доки гроші не будуть повернути [PERSON], він мав право мешкати в даній квартирі. Складання [PERSON] даної розписки, було умовою згоди [PERSON] на розірвання договору купівлі - продажу квартири від 28.07.2006 р. На даний час [PERSON] фактично мешкає в квартирі № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м.Харкові та зареєстрований в ній. Однак, відповідач [PERSON] до сьогоднішнього дня не виконала покладені на нею зобов»язання по розписці, а саме не повернула [PERSON] грошові кошти,які ним були сплачені за дану квартиру, при цьому договір про розірвання договору купівлі продажу від 28.07.2006 р. ними підписаний, і зі сторони відповідача [PERSON] вбачаються підстави порушення умов його підписання, а саме не виконання розписки складеної від імені [PERSON]. Дії [PERSON] порушують права [PERSON] і він вважає, що з самого початку [PERSON] не мала наміру на повернення сплачених [PERSON] коштів за квартиру,відповідно до умов договору купівлі - продажу від 28.07.2006 року. Представник позивача в судове засідання з»явилась. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснення надала аналогічно обставинам викладеним в позові. Представник відповідача в судове засідання з»явився. Проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Посилаючись на той факт , що договір про розірвання договору купівлі- продажу від 27.08.2008 року є дійсним, так як був укладений з дотриманням норм чинного законодавства та за волевиявленням сторін. Проти існування розписки від імені [PERSON] не заперечував, однак пояснив, що на даний час [PERSON] не має можливості виплатити [PERSON] вказану суму грошей. Та зазначив, що до теперішнього час [PERSON]М мешкає в квартирі [ADDRESS], у звязку з чим будь які порушення його прав відсутні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачу [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі, з наступних підстав. Так, на підставі договору купівлі - продажу від 03.09.2004 року відповідачу [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS].. Даний факт, вбачається також з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2006 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір купівлі - продажу нерухомого майна , відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбав у власність трикімнатну квартиру № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м.Харкові. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округ [PERSON], реєстровий № 1591. Відповідно до п.3 вказаного договору продаж зазначеної квартири відбувся за домовленістю сторін за 303000 грн.00 коп. , які [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла , ще до підписання вказаного договору. Своїм підписом в договорі відповідач [PERSON] підтвердила повний розрахунок за продану квартиру і відсутність щодо [PERSON] будь яких претензій. 27.08.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір про розірвання договору купівлі - продажу квартири №441 по пров.Чередниченківському,7 в м. Харкові, відповідно до умов якого позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] діючи добровільно без будь якого тиску та примусу, з їх взаємної згоди розірвали договір купівлі - продажу від 28.07.2006 р. квартири № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м. Харкові. В судовому засіданні представник позивача посилався на той факт, що на передодні укладання даного договору про розірвання договору купівлі-продажу від 27.08.2006 року відповідачем [PERSON] було складно розписку, відповідно до якої вона зобовязалась повернути [PERSON] грошові кошти сплачені ним при укладанні договору купівлі - продажу від 28.07.2006 року ,як вартість за продану квартиру. Що і стало підставою для укладання договору про розірвання договору купівлі - продажу від 27.08.2008 р. . У звязку з чим, вважає, що позивач [PERSON] уклав даний договір про розірвання договору купівлі продажу від 27.08.2008 р. маючи помилкове уявлення стосовно прав та обовязків сторін. Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вимогами чинного законодавства передбачено, що недійсність правочину може наступати лише за певні порушення закону. За ступенем недійсності правочину всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні (оспорювані), які можуть бути визнані недійсними, але за певних умов. Правовою підставою недійсності правочину визнається факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 3, 5, 6 ст. 203 ЦК, тобто вимог щодо волевиявлення учасника правочину, щодо настання реальних правових наслідків правочину, та інше. Тобто порушення вимог закону, допущені стороною (сторонами) після укладення правочину, не можуть спричиняти його недійсність, а призводять до інших правових наслідків, передбачених законом. Так, нікчемними, та оспорюваними зокрема, є правочини: укладені з недодержанням обов'язкової письмової форми, якщо недійсність прямо передбачена законом, наприклад, правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань (ст. 547); укладені з недодержанням обов'язкової нотаріальної форми (ч. 1 ст. 219); укладені недієздатною фізичною особою (ст. 226); які порушують публічний порядок (ст. 228), вчинені : під впливом помилок (ст. 229); під впливом тяжкої обставини (ст. 233). В даному випадку договір як купівлі- продажу від 28.07.2006 р. та і договір про розірвання договору купівлі - продажу від 27.08.2008 року укладений дієздатними особами, а саме сторонами по справі [PERSON] та [PERSON], у письмовій формі та посвідчений нотаріусом. При цьому, суд звертає свою увагу на той факт, що в договорі про розірвання договору купівлі - продажу від 28.07.2008 року відсутня умова чи посилання на виконання зі сторони відповідача [PERSON] будь-якого зобов»язання, як підстава для укладання даного договору В судовому засіданні представник позивача, посилається саме на той факт, що даний договір про розірвання договору купівлі - продажу від 27.08.2008 року був укладений під впливом помилок, так як позивач [PERSON] при його укладанні розраховував на повернення йому зі сторони відповідача [PERSON] сплаченої ним вартості квартири при укладанні договору купівлі - продажу від 28.07.2006 р.. Однак, суд ставиться критично до даних пояснень представника позивача, так як президія ВССУ у своїх роз'ясненнях від 12.03.99 р. (з наступними змінами) "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" фактично схвалили таку помилкову законодавчу позицію і зазначила, що за загальним правилом, невиконання чи неналежне виконання угоди не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди недійсною, але законом можуть передбачатися випадки, коли порушення законодавства, допущені під час виконання договору, є підставою для визнання його недійсним (зокрема, пункт 5 ст. 27 ЗУ "Про приватизацію державного майна"). Як, встановлено в судовому засіданні і даний факт не спростовано сторонами позивач [PERSON] до теперішнього часу мешкає в квартирі № 441 по пров.Чередніченківському,7 в м.Харкові. Зі сторони відповідача [PERSON] будь-який натиск на нього щодо звільнення даної квартири відсутній. Крім того, в судовому засіданні представником позивача не були зазначені конкретні правові підставі, з посиланням на чинне законодавства, на підставі яких на думку позивача [PERSON] договір про розірвання договору купівлі - продажу від 28.07.2006 року, укладений 28.07.2008 року є недійсним . На підставі, чого, суд приходить до висновку, що позиція представника позивача не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, посилання представника позивача як на підстави для застосування вимог ст.215 ЦК України не можуть бути прийняті судом до уваги, так як ст.215 ЦК України має вичерпний перелік умов на підставі яких правочину визнаються недійсними. Договір про розірвання договору купівлі - продажу квартири від 28.07.2006 року, укладений 28.07.2008 року був укладений сторонами відповідно до чинного законодавства за їх волевиявленням в письмовий формі та посвідчений нотаріусом, у звязку з чим суд не вбачає підстав для визнання його недійсним. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна вимога позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на квартиру № 441 по пров.Чередниченківському,7 в м.Харкові також не підлягає задоволенню, у звязку з тим, що відсутні правові підстави для визнання за [PERSON] права власності на вказану квартиру,, так як на даний час договір купівлі-продажу від 28.07.2006 р.,на підставі якого [PERSON] був власником зазначеної квартир розірвано. На підставі ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, ст. 202,203,215,216,229,230,653 ЦК України, суд ,-

Outcome: dismissed