Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по вул.Вишневій (колишня назва Ватутіна) №3 с.Шамраєве Благовіщенського району Кіровоградської області, придбаний ним у [PERSON] за договором купівлі-продажу, обгрунтувавши свої вимоги наступним: Відповідач [PERSON] являється власником\~ житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по вул.Вишневій (колишня назва Ватутіна) №3 с.Шамраєве Благовіщенського району Кіровоградської області. 20.08.2017 року позивач та відповідач уклали усну угоду, щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по Вишневій (колишня назва Ватутіна) №3 с.Шамраєве Благовіщенського району Кіровоградської області, при цьому обговоривши питання щодо подальшого нотаріального посвідчення даного договору купівлі-продажу. [PERSON] передав [PERSON] обумовлену суму коштів - 20 000 гривень, отримавши від останнього технічний паспорт та ключі на будинок, про що [PERSON] надав розписку. На даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, через що позивач вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду та просить визнати за ним право власності на дане нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по вул.Вишневій (колишня назва Ватутіна) №3 с.Шамраєве Благовіщенського Кіровоградської області належить на праві приватної власності [PERSON] ( а.с.8-10) 20.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу об"єкту нерухомого майна - будинку що знаходиться за вищезазначеною адресою. Однак нотаріально посвідчити даний договір купівлі-продажу позивач не може, у зв'язку з ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення. На виконання даного договору, було складено розписку про отримання коштів за вказаний житловий будинок (а.с.20). Відповідно до ст.220 ЦК України та вимог п.4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод дійсними", якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що при укладенні угоди між сторонами було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами, на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передав їй ключі від будинку та наявні в нього документи, тобто виконали умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Отже, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі ст.ст. 219, 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved