Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, стягнення з відповідача на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відділі по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з 14.05.2020 року перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як дитина, що опинилися у складних життєвих обставинах. 28.04.2020 року до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР надійшов лист щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка переведена із пологового будинку [ADDRESS] до відділення анестезіології та інтенсивної терапії новонароджених. По догляду за дитиною перебувала мати - [PERSON] 22.04.2020 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я матері її виписали додому, дитина залишилась в медичному закладі без законних представників. \~ \~ \~ \~28.04.2020 року з метою соціального захисту малолітньої [PERSON] , [INFO] , спеціалістами відділу здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] з метою обстеження умов проживання родини. Обстежити умови проживання не виявилося можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. Через вхідні двері зі спеціалістами спілкувалась гр. [PERSON] , [INFO] (тітка дитини), яка повідомила, що оскільки знаходиться вдома одна, двері не може відчинити. Зазначила, що бабуся дитини гр. [PERSON] , перебуває на роботі та надала її мобільний номер телефону. З метою з`ясування обставин, що склалися в родині [PERSON] , в телефонній розмові з гр. [PERSON] було з`ясовано, що гр. [PERSON] перебуває на обліку КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР та має II групу інвалідності, а з 26.04.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні. 04.05.2021 року надійшла заява [PERSON] щодо ситуації, яка стала причиною залишення дитини в медичному закладі без законних представників. З 04.05.2020 року малолітня [PERSON] фактично залишилась без батьківського піклування, було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. 07.05.2020 року було підготовлено лист влаштування дитини до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР на повне державне забезпечення. 30.06.2020 року [PERSON] надала пояснення, що після народження дитини через погане самопочуття, спричинене післяродовою депресією, була вимушена залишити дитину, проте після лікування її стан покращився, та надала довідку з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР , де зазначено, що остання має діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, II група інвалідності внаслідок психічного розладу, та рекомендовано прийом підтримуючого лікування. Крім того, позивач вказує, що 22.05.2009 гр. [PERSON] , вчинила умисний злочин щодо своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , передбачений ч.2. ст. \~ \~ \~ \~15, п.2 ч.2 ст. 115 КК України. 15.10.2009 року ухвалою апеляційного суду Запорізької області визнана винною та за скоєння даного злочину до неї застосовані примусові заходи медичного характеру, відповідач тривалий час знаходилась в Дніпропетровській Республіканській психіатричній лікарні з суворим наглядом. 01.10.2013 заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] та встановлено опіку над малолітньою. Зважаючи на винну поведінку матері відносно старшої дитини [PERSON] , 2006 р.н., є побоювання щодо небезпеки для життя малолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладені обставини, орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] не в повній мірі виконує батьківські обов`язки відносно малолітньої [PERSON] , а саме: має психічне захворювання, що негативно впливає або може вплинути на фізичний розвиток малолітньої доньки, та несе загрозу для її життя та здоров`я, з метою захисту її прав та інтересів орган опіки дійшов висновку про необхідність відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав. 22.02.2021 року [PERSON] було подано зустрічний позов про визначення місця проживання дитини з матір`ю. [PERSON] вказує, що вона забезпечена житлом, має постійну офіційну роботу впродовж останніх чотирьох років та відповідно дохід необхідний для утримання дитини, для дитини забезпечена окрема кімната та усі необхідні речі. Вона постійно відвідує дитину у Запорізькому ОСБД «Сонечко», передає необхідні речі. Дитину з пологового будинку вона не забрала з поважних причин. [PERSON] є інвалідом ІІ групи та потребує постійного медикаментозного лікування. Під час вагітності з метою запобігання негативного впливу на плід лікарем було рекомендовано утриматися від прийому ліків або обмежити їх прийом. Після пологів вона відчула погіршення стану здоров`я у зв`язку з чим виникла потреба у проходженні курсу лікування. Після закінчення лікування вона одразу проявляла до дитини батьківське піклування та звернулася з вимогою про повернення дитини. Також, у зустрічному позові [PERSON] зазначає, що ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2009 року її було визнаною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України та застосовано до неї примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричній лікарні із суровим типом нагляду. У період з 08.12.2009 року по 28.05.2015 року вона знаходилася на примусовому лікуванні. 13.05.2015 року постановою апеляційного суду Дніпропетровської області №204/1629/15 примусові заходи медичного характеру в психіатричній лікарні із суворим типом нагляду були замінені на примусове лікування в психіатричній лікарні з загальним типом нагляду. 01.03.2016 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя №333/729/16 примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричній лікарні з загальним типом нагляду замінено на амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. З 16.02.2017 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя №333/321/17 прийнято рішення про припинення застосування примусових заходів медичного характеру. Тобто, на теперішній час вона не є особою, яка є небезпечною для оточуючих та дитини. [PERSON] вважає, що найкращим інтересам дитини відповідатиме перебування у родині разом з матір`ю. 11.03.2021 року органом опіки та піклування подано відзив на зустрічну позовну заяву. Представник органу опіки та піклування наполягає на тому, що [PERSON] за своїм станом здоров`я не може надати належного виховання дитині, існує небезпека для її життя, здоров`я та морального виховання. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування підтримав свою позовну заяву, просив задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник пояснив, що дитина залишилися у пологовому будинку, оскільки [PERSON] через свій стан здоров`я перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні. Батько дитини чи бабуся дитину не забрали. У зв`язку з цим дитина була направлена до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР. Відповідач дійсно постійно відвідує дитину, постійно приносить речі, проте на думку, органу опіки та піклування, існує ризик для життя та здоров`я дитини, пов`язаний з хворобою відповідача. За таких обставин, орган опіки та піклування вважає, що найкращим інтересам дитини відповідає перебування її будинку дитини, при цьому мати не позбавлена можливості відвідувати дитину. У судовому засіданні представник відповідача та відповідач проти позову заперечували, просили відмовити у повному обсязі, зустрічний позов підтримали, просили задовольнити. [PERSON] пояснила, що любить свою дитину та не хотіла залишати її у пологовому будинку. Проте у неї погіршився стан здоров`я та вона самостійно звернулася до психіатричної лікарні за допомогою. Стан здоров`я погіршився, тому що вона перестала приймати ліки в період вагітності, щоб не зашкодити дитині. В неї створені усі умови для перебування дитини вдома, є окрема кімната з дитячим ліжечком та необхідними речами для дочки. За потреби, їй допомагатиме мати або молодша сестра, які проживають разом з нею. Старша дочка проживає разом зі свекрухою, з якою вона стосунки не підтримує. Після закінчення лікування зі старшою дочкою вона не бачилися. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , згідно актового запису № 228 матір`ю дитини записана [PERSON] , інформація про батька записана на підставі ст. 135 СК України (за вказівкою матері), що підтверджується копію свідоцтва про народження, копією відповіді №935/21.14-25 від 05.05.2020 року Дніпровського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] встановлена друга група інвалідності загального захворювання до 01.06.2024 року. Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 31.07.2020 року комісією відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради за адресою: [ADDRESS] , умови проживання [PERSON] задовільні, є дитяче ліжечко, ванночка, коляска, дитина забезпечена речами та іграшками. У вказаній квартирі також проживають [PERSON] , бабуся дитини, [PERSON] , тітка дитини. Згідно наданої інформації від 04.09.2020 року КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» малолітня [PERSON] , [INFO] перебуває в будинку дитини « [PERSON] » з 25.05.2020 року з діагнозом: G93.9 ураження головного мозку не уточненої етіології, Q21.1дефект міжпередсердної перегородки, Р07.3 інші випадки поношеності, Р61.2 анемія недоношених, К42.9 пупкова грижа непрохідності чи гангрени, Е32.0 стійка гіперплазія вилочкової залози, реконвалісцент 2-стороньої очагової пневмонії. За час перебування [PERSON] мати доньку відвідує, цікавиться станом її здоров`я, приносить підгузки та засоби догляду. Згідно наданої інформації від 15.03.2021 року КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» [PERSON] відвідує свою дитини регулярно, приблизно один раз на тиждень. Під час відвідувань мати приносить підгузки, декілька разів приносила одяг та іграшки. Через карантинні обмеження [PERSON] не могла бачитися з дитиною, проте передавала їй речі. Під час відвідин доньки [PERSON] неодноразово повідомляла, що любить свою дочку, бажає повернути у родину. Відповідно до заяви [PERSON] від 27.07.2020 року, вона зверталася до органу опіки та піклування з метою повернення дитини, надавала необхідні документи. Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 17.06.2020 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації від 03.07.2020 року наданої КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» , [PERSON] з 2016 року була неодноразово оглянута лікарем психіатром, останнього разу 30.06.2020 року, встановлено діагноз: шизофренія, параноїдальна форма, безпреривний тип перебігу, встановлена 2 група інвалідності внаслідок психічного розладу. Рекомендовано прийом підтримуючого лікування. [PERSON] працює прибиральником виробничих приміщень адміністративно господарської служби виробництва лікеро-горілчаних напоїв з 12.08.2019 року в ТОВ «Глобал Спірітс Гріп», що підтверджується копією довідки про доходи від 03.04.2020 року №26, характеристикою. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №336/5175/13 від 01.10.2013 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно листа від 28.04.2020 року КНП «Міська дитяча лікарня» до служби у справах дітей вбачається, що 23.03.2020 року у відділення анестезіології та інтенсивної терапії новонароджених була доставлена дитина [PERSON] , [INFO] . По догляду за дитиною перебувала мати [PERSON] 22.04.2020 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я мати виписана додому, зі слів родичів госпіталізована до обласного психоневрологічного диспансеру. Оскільки стан здоров`я дитини задовільний, вона може бути виписана до дому. 29.04.2020 року з метою соціального захисту малолітньої [PERSON] , [INFO] , спеціалістами відділу здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] з метою обстеження умов проживання родини. Обстежити умови проживання не виявилося можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. Через вхідні двері зі спеціалістами спілкувалась гр. [PERSON] , [INFO] (тітка дитини), яка повідомила, що оскільки знаходиться вдома одна, двері не може відчинити. Зазначила, що бабуся дитини гр. [PERSON] , перебуває на роботі та надала її мобільний номер телефону. 04.05.2021 року було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради від 04.11.2020 року орган опіки та піклування дійшов висновку, беручи до уваги, що [PERSON] не в повній мірі виконує батьківські обов`язки відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , а саме має психічне захворювання, що негативно впливає або може вплинути на фізичний розвиток малолітньої доньки та несе загрозу для її життя та здоров`я, з метою захисту її прав та інтересів, вважає за доцільне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що працює заступником директора ТОВ «Глобал Спірітс Гріп», [PERSON] працює на підприємстві близько трьох років, добросовісний, відповідальний працівник. У колективі поводиться спокійно, усім розповідала, як сильно чекала дитину, сильно її любить. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її сусідка, знайомі близько року, часто спілкуються на вулиці, коли свідок гуляє зі своєю дитиною. Їй відомо, що [PERSON] перебувала у лікарні, тому не змогла забрати дитину. У спілкуванні агресивної чи неадекватної поведінки не помічала. Щодо хвороби та першої дочки [PERSON] нічого не відомо. Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] є її дочкою. Дочка не приймала ліки у період вагітності, тому після пологів попала до психіатричної лікарні. [PERSON] постійно виконує призначення лікарів, періодично оглядається у лікаря психіатра, останні п`ять років перебували виключно на амбулаторному лікуванні. Її дочка дуже добре відноситься до дітей, за старшою онукою [PERSON] вона також добре доглядала, була гарною матір`ю, любила її. Злочин, який вона вчинила щодо [PERSON] , був через її хворобу. Свідок повідомила, що після вироку щодо [PERSON] , вона також захворіла на психічну хворобу, також почала чути «голоси», проте її вчасно направили до лікарні. Наразі в неї 3 група інвалідності, перебуває на психіатричному обліку. Свідок [PERSON] показала, що вона є сестрою [PERSON] . Пояснила, що сестра дуже хотіла дитину та довго на неї чекала. Зараз постійно її відвідує у будинку дитини. Коли після пологів у сестри погіршився стан, вона вмовила її звернутися до лікаря психіатра за допомогою. [PERSON] , бабуся, дитину забрати з лікарні була не готова, їй було важко та вона не хотіла покидати роботу. Батько дитини також відмовився забирати дитину, зібрав свої речі та зник. Свідок разом зі своєю родиною проживає окремо, має сина. Сестра добре відноситься до її сина, інколи вона залишає його на кілька годин з бабусею, у тому числі і з сестрами. Бути опікуном [PERSON] не бажає, не готова брати на себе таку відповідальність, крім того чоловік категорично проти. Також повідомила, що сестра була гарною мамою, за дочкою [PERSON] добре доглядала, приділила їй багато уваги, займалася її вихованням до останнього, поки не захворіла. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою\~статті 7 Сімейного кодексу України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Частиною 1 ст.164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій\~статті 170 СК України,\~охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] була залишена у лікарні, про що було складено акт від 04.05.2020 року. Мати дитини на той час перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні у зв`язку з погрішенням стану здоров`я. Батько дитини або інші родичі бажання забрати дитину з пологового будинку не виявили. Також судом встновлено, що відповідачу встановлено діагноз: шизофренія, параноїдальна форма, безпреривний тип перебігу, встановлена 2 група інвалідності внаслідок психічного розладу. При цьому [PERSON] потребує постійного прийому ліків та періодичного лікування у межах денного стаціонару. Щодо необхідності стаціонарного лікування, відповідач заперечувала, вказуючи що її стан здоров`я значно покращився, проте суд враховує, що протягом розгляду цивільної справи [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні протом кілької тижнів, що було причною відкаледння судового засідання 31.03.2021 року. Крім того, суд враховує, що до відповідача було застосовано примусові заходи медчиного характеру у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України щодо відносно її дочки [PERSON] . При цьому на примусовому лікуванні відповідач перебувала з 15.10.2009 року по 16.02.2017 року. З показань свідків та пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що свою доньку [PERSON] вона любила та доглядала за нею належним чиним, у весь час проживала разом з матір`ю [PERSON] та сестрами, тобто наразі вказані обставини є аналогічними щодо дочки [PERSON] у разі її проживання разом з матір`ю. Також суд враховує, що мати відповідача також хворіє на психічну хворобу, має третю групу інвалідності. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] не здатна, в силу своєї хвороби, належним чином виконувати батьківськи обов`язки, існує ризик для життя та здоров`я малолітньої [PERSON] , у разі погрішення стану здоров`я відповідача або інших несприятливих факторів, при цьому членів сім`ї, які б могли надати підтримку та допомогу відповідачу при цьому не має, оскільки сестри не бажають приймати на себе таку відповідальність, а бабуся дитини сама за станом здоров`я потребує допомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов оргау опіки та піклування підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрчного позову слід відмовити. При цьому суд критично ставиться до показань свідків [PERSON] та [PERSON] , які не обізнані про всі обставини життя родини [PERSON] та спілкуються з нею досить обмежений перфод часу. Суд не заперечує обставин, щодо прихильності [PERSON] до своєї доньки, бажання бути матір`ю та постійного відвідування дитини за місцем її перебування. Проте, суд повинен у першу чергу керуватися інтересами дитини, навіть у тому разі коли вони суперечать інтересам батьків, оскільки дитина потребує спокіного та безпечного середовища, яке на думку суду, відповідач не може створити. Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову органу опіки та піклування про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, то вимоги щодо стягнення аліментів, також підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки [PERSON] є інвалідом 2 групи та відповідно звільнення від сплати судового збору, слід віднести судові витрати у на рахунок держави.

Outcome: approved