Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом про розірвання шлюбу 31.08.2015 року. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 08.01.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 02. Від вказаного шлюбу у них з відповідачем\~ є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В позові вказала, що шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо з липня 2012 року. Вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання є неможливим. А тому просить позовні вимоги задовольнити. В судове засіданні позивачка\~не зявилася проте надала заяву від 29.09.2015 року про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання\~ не з'явився, проте надав заяву від 30.09.2015 року про можливість розгляду справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 січня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області про, що складено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 064997 ( а.с.5) 20.03.2004 року у сторін по справі народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ФП № 156394 ( а.с.6). Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо. Спір про майно на даний час відсутній. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки також підлягає сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved