Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач Комунальний заклад Львівської обласної ради "Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що в Комунальному закладі Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки» перебуває на повному державному забезпеченні малолітня дитина [PERSON], [INFO], згідно розпорядження Сихівської районної адміністрації ЛМР від 12.10.2011 року N2555 «Про надання дозволу на тимчасове влаштування малолітньої, [PERSON], [INFO] р.н. в Будинок дитини №1 м.Львова». Відповідно до актового запису №3474 від 27.07.2011 року про народження [PERSON] батьками дитини зазначено: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Мати [PERSON] не провідує понад 6 місяців свою дочку у закладі, не цікавиться станом здоров'я та розвитком дитини, не бере участі у її вихованні. Враховуючи висновок органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР від 07.10.2013 №35-4043, виходячи з інтересів малолітньої [PERSON], [INFO] просить позбавити батьківських прав гр.[PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження та стягувати з [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження, аліменти у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить заяву задовольнити. Представник третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить заяву задовольнити. Суд у відповідності до ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід розглядати у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Відповідачці були неодноразово направлені судові повістки рекомендованими повідомленнями, які повернулись до суду. За правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України вона вважається такою, що повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином. Тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що у комунальному закладі Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки» перебуває на повному державному забезпеченні малолітня дитина [PERSON], [INFO], згідно розпорядження Сихівської районної адміністрації ЛМР від 12.10.2011 року N2555 «Про надання дозволу на тимчасове влаштування малолітньої, [PERSON], [INFO] р.н. в Будинок дитини №1 м.Львова». Реєстрація народження дитини проведена Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що 27.07.2011 року видано свідоцтво про народження [NUMBER] Відповідно до актового запису №3474 від 27.07.2011 року про народження [PERSON] батьками дитини зазначено: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Мати дитини, [PERSON], не провідує понад 6 місяців свою дочку у закладі, не цікавиться станом здоров'я та розвитком дитини, не бере участі у її вихованні, хоча проживає у м.Львові, що згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Львівській області від 09.08.2013 року, відомо: останнє місце реєстрації [PERSON], [INFO]: [ADDRESS] Крім того, судом встановлено, що [PERSON] неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності та перебуває на обліку як повія з 22.06.2009 року, що стверджується довідкою від 20.08.2013 року №16/9-7884 виданою Сихівським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Відповідно до рішення Франківського районного суду м.Львова від 21.03.2012 року справа №2-2925/11 «виключено з актового запису №3474 від 27.07.2011 року про народження [PERSON], відомості про батька [PERSON]». На підставі ст.ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України, мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини або є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до ст. 165 СК України один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Виходячи з наведеного, враховуючи ті обставини, що відповідач байдуже ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, ухиляється від виховання дитини, не піклується про моральний, фізичний та психологічний розвиток дитини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідачка свідомо, протягом тривалого часу нехтує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дочки - [PERSON], не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям та здоров'ям доньки, матеріально не допомагає, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, не створив належних соціально-побутових умов для нормального життя та розвитку дитини, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно її доньки. Згідно ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує задовільний стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини, вік дитини та потреби на її утримання, задовільний стан здоров'я відповідачки, її матеріальне становище: стягнення за виконавчими листами не проводиться, відповідач не працює, та приходить до висновку з урахуванням усіх обставин справи, що слід призначити розмір аліментів у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 3 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, відповідно ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226, 360-7 ЦПК України та

Outcome: approved