Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 03.10.2018 року звернувся до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] , в особі законного представника - [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у праві власності шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, яким просить усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні нею права власності квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування вищевказаним майном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору довічного утримання від 13.01.1994 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 10.09.2011 року син позивача [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , від якого народився син [PERSON] [INFO] . Після укладення шлюбу сім сина позивача почала проживати у спірній квартирі а малолітній [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою. З листопада 2014 року [PERSON] розірвала відносини с сином позивача та переїхала проживати до своїх батьків в с. Нова Гребля Калинівського району Вінницької області, де і проживає по даний час. Зазначив, що на даний час через реєстрацію місця проживання відповідача у вказаній квартирі позивач не може вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та змушена нести додаткові витрати пов`язані з утриманням майна. Крім того, 13.11.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яким просить визнати [PERSON] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору довічного утримання від 13.01.1994 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 10.09.2011 року син позивача [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , від якого народився син [PERSON] [INFO] . На даний час в спірній квартирі прописано п`ять членів сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Проте син позивача [PERSON] вже більше року не проживає у спірній квартирі разом зі своїм сином [PERSON] , оскільки 23.07.2018 року її син придбав квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] куди перевіз всі свої речі і де проживає разом з сином на даний час. Зазначила, що на даний час через реєстрацію місця проживання відповідачів у вказаній квартирі позивач не може вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та змушена нести додаткові витрати пов`язані з утриманням майна. В судове засіданні позивач та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, якою позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просить розгляд справи провести за відсутності позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 13.01.1994 року ( т.2 а.с. 9-10). Згідно Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , у належній позивачу квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного руду м. Києва від 16.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 вересня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1483 було розірвано. Відповідно до акту № 437 від 21.06.2019 року, № 631 від 09.10.2019 року засвідченого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» ЖЕД4 [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає протягом останніх 12 місяців (т.2 а.с.29-30). Крім того, відповідно до акту № 603 від 06.08.2018 року засвідченого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» ЖЕД4 [PERSON] , [INFO] в квартирі [ADDRESS] не проживає (т.1 а.с. 11). Вказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] . Окрім того, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.07.2018 року відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 23.07.2018 року, що свідчить про те, що у відповідача [PERSON] є інше житло (т. 1 а.с. 13). Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved