Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11 на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 39806,04 грн., 3% річних в сумі 202,25 грн., інфляційних втрат в сумі 1105,91 грн. та 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.06.2011 року позивача прийнято на посаду юриста Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11 та 30.04.2013 року звільнено у звязку з скороченням чисельності працівників за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. При звільненні з займаної [PERSON] займаної посади, відповідач вже мав перед ним заборгованість із виплати заробітної плати, яка також не була виплачена на день звільнення. За фактом порушення відповідачем трудового законодавства щодо несвоєчасної виплати заробітної плати внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В жовтні 2014 року від Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11 позивачем отримано лист, в якому запропоновано повідомити платіжні реквізити для погашення заборгованості по заробітній платі. Кошти по заробітній платі від відповідача [PERSON] отримано лише в кінці листопада 2014 року. Таким чином, всього за період з 01.05.2013 року по 30.11.2014 року кількість робочих днів складає 402. А тому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 39806,04 грн. Крім того, з причин допущеної відповідачем грубої та нічим невиправданої тяганини у виплаті [PERSON] заробітної плати, останній отримав моральну шкоду, яку оцінює в 10000,00 грн. Також позивач вважає, що Житлово-комунальне підприємство ЖЕК-11 повинно сплатити йому 3% річних в сумі 202,25 грн. та 1105,91 грн. інфляційних втрат. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи 17.08.2015 року, 02.12.2015 року та 25.01.2016 року повідомлявся, судові повістки у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 37, 69, 87, 102). В судове засідання, призначене на 17.02.2016 року позивач також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 102). Подав до суду заяви (вх. № 21043 від 22.06.2015 року; вх. № 24157 від 18.07.2015 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 32, 40). Представник відповідача, Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялася. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 43, 65, 83, 86,105). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно записів у трудовій книжці [PERSON], серії БТ-ІІ № 0542474 з 01.06.2011 року по 30.04.2013 року позивач працював в Житлово-комунальному підприємстві ЖЕК-11 на посаді юриста. Звільнений в звязку зі скороченням чисельності працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (а.с. 5-7). Пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Департаментом житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу повідомлено (вх. № 42864 від 30.12.2015 року), що Житлово-комунальне підприємство ЖЕК-11 знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Херсона. За інформацією виконавчого комітету Херсонської міської ради від 24 липня поточного року № 8-1579-4/12, згідно із рішенням Херсонської міської ради від 20.02.2015 року № 1715 «Про припинення діяльності ЖКП ЖЕК № 11 шляхом ліквідації» відкрито ліквідаційну процедуру та призначено склад ліквідаційної комісії (а.с. 88). [PERSON] звертався з письмовими заявами до начальника Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11 про надання останнім інформації щодо причини невиплати позивачеві заборгованості по заробітній платі та надання довідки про загальну суму боргу з зазначенням середньомісячної та середньоденної заробітної плати (а.с. 9-10, 12-13, 14-16, 26-27). Також позивач звертався до прокуратури Комсомольського району м. Херсона щодо ненадання довідки про заборгованість з виплати заробітної плати керівником Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11 (а.с. 12-13, 14-16, 26-27). Прокуратурою Комсомольського району м. Херсона повідомлено за № 93/15-13 від 17.10.2014 року, що відповідно до пояснень головного бухгалтера Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11 встановлено, що 02.10.2014 року [PERSON] спрямовувалось письмове повідомлення щодо надання платіжних реквізитів для погашення заборгованості з виплати заробітної плати, у звязку з виділенням коштів місцевого бюджету на вказані цілі. Разом з тим, встановлено, що загальна сума заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 року по 30.04.2013 року на час звільнення складала 11038,89 грн., при середньомісячній заробітній платі 1980,44 грн. (а.с. 17). Територіальною державною інспекцією з питань праці у Херсонській області розглянуто звернення [PERSON] щодо порушення законодавства про оплату праці. Під час проведення перевірки факти, викладені в заяві позивач підтвердились. Дійсно при звільненні з [PERSON] не було проведено остаточний розрахунок, чим порушено вимоги статті 116 Кодексу законів про працю України. Згідно довідки отриманої з підприємства, сума невиплаченої заробітної плати складає 4250,00 грн. За результатами перевірки на керівника Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11, складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 41 Кодексу законів про працю України і направлено до суду, також внесено припис щодо усунення виявлених порушень (а.с. 19). Позивачу 30.09.2014 року направлено лист Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11, в якому зазначено, що в звязку з передачею будинків, які знаходяться на обслуговуванні Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11, на обслуговування в комунальному підприємстві «Центр» та звільненням всіх співробітників сесією місцевої ради, виділені кошти на погашення заборгованості по заробітні платі. В звязку з чим, необхідно повідомити платіжні реквізити для погашення заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] (а.с. 22). На запит суду (вих. № 404/4328/15-ц/46391/2015 від 20.08.2015 року, а.с. 47) Територіальною державною інспекцією з питань праці у Херсонській області надано інформацію, що 06.06.2014 було проведено перевірку Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11 за зверненням [PERSON]. В ході проведення перевірки встановлено порушення статті 116 Кодексу законів про працю України, а саме: при звільненні з [PERSON] не проведено остаточний розрахунок. За результатами перевірки на керівника Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11 складено протокол № 21-01-33/134 від 06.06.2014 року про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, який було направлено до Комсомольського районного суду м. Херсона (а.с. 55). В звязку з чим судом здійснено запит Комсомольському районному суду м. Херсона про надання інформації щодо результатів розгляду справи про адміністративне правопорушення. Комсомольським районним судом м. Херсона на адресу Кіровського районного суду м. Кіровограда надіслано (вх. № 40006 від 04.12.2015 року) постанову від 14.08.2014 року, яка 25.08.2014 року набрала законної сили (а.с. 74). Вищевказаною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] (директора Житлово-комунального підприємства ЖЕК-11) за частиною 1 статті 41 Кодексу законів про працю України закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова суду мотивована тим, що в діях [PERSON] суд не вбачає складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутній такий його основний критерій як вина. Так, останній не мав змоги виплатити заробітну плату звільненому 30.04.2013 року [PERSON] у звязку з тим, що на рахунки підприємства державним виконавцем накладено арешт. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України). Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З огляду на викладене, підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Усяке явище, яке перешкоджає власникові належно виконати свої обов'язки перед працівником, якщо власник проявляв належну дбайливість щодо цього, виключає вину власника. Таким чином, приймаючи до уваги порядок та джерела фінансування витрат на оплату праці працівників Житлово-комунального підприємства ЖЕК № 11, обставини припинення такого фінансування та обставини звільнення позивача, відсутність вини директора Житлово-комунального підприємства ЖЕК № 11, [PERSON], що встановлено судовим рішенням, суд не вбачає вини відповідача у невиплаті належних позивачу сум у строки, встановлені статтею 116 Кодексу законів про працю України, що виключає відповідальність відповідача за затримку розрахунку при звільненні [PERSON]. В звязку з чим, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 39806,04 грн. і як наслідок 3% річних в сумі 202,25 та інфляційних втрат в сумі 1105,91 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід зазначити, що згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Всупереч статті 237-1 Кодексу законів про працю України позивачем не наведено обґрунтування вимоги наявності моральної шкоди, а докази, надані позивачем, зокрема виписка із медичної картки амбулаторного хворого № 7686/1480 та фіскальні чеки на придбання ліків (а.с. 24-25) судом не приймаються, так як наявність певних захворювань не може бути підставою для моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та здіснення додаткових зусиль для організації свого життя, в розумінні статті 237-1 Кодексу законів про працю України. Тобто в цій частині доказування позивача ґрунтується на припущеннях, що є не допустимим у відповідності до частини 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України. Тому, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 3% річних, інфляційних втрат, суд відмовляє і в задоволенні позовної вимоги щодо моральної шкоди, оскільки заявлена вимога в даному випадку не доведена. В звязку з тим, що згідно з пунктом 1 частини статті 5 Закону України Про судовий збір (в редакції, що діяла на час подання позову), від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, а також відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed