Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 08.08.2005 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 40000 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням 07.08.2020 року. Позивач зазначив, що згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інші витрати. Позивач вказав, що у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача. Позивач також вказав, що у зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язання за кредитним договором, відповідач станом на 09.04.2013 року має заборгованість 79631,38 євро, яка складається з наступного: 36084,34 євро - заборгованість за кредитом; 16710,18 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5984 євро - заборгованість по комісії за користування кредитом; 20852,86 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. Також позивач зазначив, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами також був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: літній садовий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], з обумовленою сторонами договору іпотеки ціни предмету іпотеки - 341736 грн. 88 коп. У зв'язку з зазначеним позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0GK00260778 від 08.08.2005 року, в розмірі 79631,38 євро, що за курсом 10,40 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.04.2013 року складає 828166,35 грн.: звернути стягнення на будинок загальною площею 42,20 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0587 га, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Абрикосова, 48, буд. 78, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених вище, просив позов задоволити. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що відповідач проживає в будинку, що є предметом іпотеки, разом зі своєю сім'єю, іншого житла не має. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08.08.2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір № К2H0GK00260778, відповідно до умов якого банк зобов'язався позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівкових коштів через касу на строк до 07.08.2020 року включно, у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 46280,64 євро з метою купівлі квартири, в сумі 40000 євро на сплату страхування майна в сумі 3280,65 євро, на особисте страхування в сумі 3000 євро, зі сплатою за використання кредитом відсотків в розмірі 0,83% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної комісії в розмірі 0,34% від суми наданого кредиту, комісії в розмірі 0,5% від уми виданого кредиту першочергово в момент надання кредиту плюс сума, розрахована відповідно до п. 3.11 даного договору (а.с.а.с. 43-46). Також умовами кредитного договору визначено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється шляхом щомісячно в період сплати, за який приймається період з 25 по 30 число кожного місяця позичальник має надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 568,25 євро для погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту, комісії, відсотків. Згідно умов зазначеного кредитного договору щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В якості забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору, між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 09.08.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за № 4497 (а.с.а.с. 48-51). Предметом вказаного договору є надання іпотекодавцем в іпотеку майна та земельної ділянки, зазначених в п.п. 7,8 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця перед іпотеко держателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотеку кою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна та земельної ділянки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Відповідно до п. 7 договору іпотеки, в забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель надав в іпотеку належне його на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (садівницьке товариство «Дружба), цільове призначення майна - літній садовий будинок з надвірними будівлями. Відповідно до п. 8 договору іпотеки, іпотеки за цим договором поширюється на земельну ділянку, загальним розміром 0,0587 га, на якій розташоване майно і яка належить іпотекодавцю на праві власності, та яка розташована за адресою: [ADDRESS] (садівницьке товариство «Дружба). Відповідно до п. 13 договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмету іпотеки (майна і земельної ділянки) складає 341736,88 грн. Згідно п. 18.3 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно та земельну ділянку незалежно від настання термінів виконання якого-небудь з зобов'язань за кредитним договором у випадку порушення іпотекодавцем будь-якого з зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору. Листом від 26.02.13 р. за № 30.1.0.0/2-683 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив [PERSON] на адресою: [ADDRESS], про те, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором прострочена заборгованість складає 49240,25 євро (а.с.а.с. 15-16). Також в листі вказано, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від [PERSON] вимагає повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нараховані на день повернення кредиту, в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги. Дана вимога була направлена банком рекомендованим повідомленням з дотриманням передбачених Правилами надання послуг поштового зв'язку вимог. Позивач не повідомив банк про зміну свого місця проживання, тому банк, виконуючи вимоги зазначеного пункту іпотечного договору, направив письмову вимогу на адресу іпотекодателя, яка була зазначена у договорі. Крім того, на підтвердження направлення вказаного листа позивачем надано список № 427, зі змісту якого вбачається, що лист був направлений на адресу відповідача рекомендованим відправленням (а.с. 17). Зі змісту, наданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 7-9) вбачається, що відповідач станом на 09.04.13 р. має заборгованість 79631,38 євро, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 36084,34 євро, заборгованість по процентам за користування кредитом - 16710,18 євро, заборгованість по комісії за користування кредитом - 5984 євро, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 20852,86 євро. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували вказані обставини. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Разом з тим, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право iпотекодержателя на продаж предмета іпотека будь-якій особі - покупцеві на підставі рішення суду. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). В судовому засіданні відповідач та його представник зазначали про те, що відповідач проживає в будинку, що є предметом іпотеки, разом зі своєю сім'єю, іншого житла не має. Також представник відповідача посилався на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», під час дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Однак відповідачем та його представником не надано доказів на підтвердження того, що відповідач використовує нерухоме майно, що є предметом іпотеки, як постійне місце проживання, оскільки суду не надано доказів щодо реєстрації місця проживання за адресою вказаного нерухомого майна у встановленому порядку, що передбачений ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що дія вказаного закону не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. Враховуючи те, що кредитне зобов'язання [PERSON] не виконано, звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено умовами укладених зобов'язань, суд приходить до висновку про задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3654 грн. На підставі ст.ст. 526, 611, 1050, 1054, ст.ст. 7, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved