Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся із даним позовом до відповідача, в якому вказав, що 28 вересня 2016 року о 22 год. 30 хв. по вул. В.Гетьмана 30 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Мазда», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та «Шевролет», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Мазда», д.н.з. [NUMBER], була застрахована відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9680132 від 27.07.2016 року. Відповідача постановою суду визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП. Потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку, на підставі якої здійснено страхову виплату у сумі 48\~000 грн., яку просить стягнути із відповідача, оскільки останній під час вчинення ДТП перебував у стані алкогольного спяніння. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що страховою компанією було здійснено потерпілому відшкодування передчасно до визнання його винним у вчинені адміністративних правопорушень. Також зазначив, що визнає себе винним у тому, що керував автомобілем у стані алкогольного спяніння та скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до такого висновку. Згідно з довідкою про механічні пошкодження Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження задньої центральної та лівої частин. 03 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату матеріального збитку завданого ДТП. Відповідно до звіту про оцінку №01-20/10 від 20 жовтня 2016 року, складеного експертом ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження транспортного засобу Chevrolet Aveo , д.н.з. [NUMBER], на момент оцінки складає 58802,68 грн. Страховим актом № 0020423 від 04 листопада 2016 року встановлено, що на підставі акту та умовах договору страхування №АЕ/9680132 виплата страхового відшкодування підлягає у сумі 48000 грн., яку згідно з платіжним дорученням №039348 від 07 листопада 2016 року перераховано на користь [PERSON]. Відповідачу за вихідним №102УН/АГ від 14 грудня 2016 року була направлена претензія про сплату регресної заборгованості у сумі 48 000 грн. Судом встановлено, що спір виник між страховою компанією та власником забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень\~статті 1191 ЦК України,\~статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. \~Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. \~\~\~\~Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов'язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов'язанні. \~\~\~\~Вищевказане узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~6-2598цс15, яка відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України \~є обов'язковою для усіх судів України. Відповідно до п/п. «а» п.38.1.1\~ст. 38 Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Постановою суду встановлено, що відповідач вчинив ДПТ, перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Посилання відповідача на передчасну виплату позивачем страхового відшкодування до розгляду справи про адміністративні правопорушення, як на підставу заперечення позову, на думку суду, немає правового значення виходячи зі встановлених обставин справи. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved