Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідачки з тих підстав, що з 16.01.2016 року позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачкою [PERSON] Від цього шлюбу у сторін дітей не народилося. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідачка не бажає. Спільне життя з відповідачкою [PERSON] не склалося, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились. На підставі чого в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що позивач та відповідачка стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає. На даний час у відносинах сторін взагалі відсутнє порозуміння та повага. Позивач [PERSON] важає, що шлюб між ним та відповідачкою є лише формальним, оскільки особисті відносини між позивачем та відповідачкою уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач [PERSON] не бажає. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, проте подав до суду письмову заяву в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просив такі задоволити, на розлученні наполягає, оскільки між сторонами примирення та збереження сім»ї є неможливим, вони проживають окремо, а справу розглянути у його відсутності. Відповідачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, що стверджується розпискою про отримання повістки до суду, в судове засідання не з»явилася. Справа підлягає розгляду в порядку ст.224 ЦПК України. Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підставним та обгрунтованим із-за таких міркувань. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Так, у відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що з 16.01.2016 року позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачкою [PERSON] Від цього шлюбу у сторін дітей не народилося. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідачка не бажає. Спільне життя з відповідачкою [PERSON] не склалося, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились. На підставі чого в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що позивач та відповідачка стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає. На даний час у відносинах сторін взагалі відсутнє порозуміння та повага. Позивач [PERSON] важає, що шлюб між ним та відповідачкою є лише формальним, оскільки особисті відносини між позивачем та відповідачкою уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач [PERSON] не бажає. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. Ці вимоги закону узгоджуються та доповнюються нормами п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998р. №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю» із наступними змінами встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім»ї стали неможливим. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно з»ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у засіданні, як правило, обох сторін, уживати заходів до примирення подружжя. Рішення суду про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам законності та обґрунтованості. При цьому законність і обґрунтованість рішення визначається не тільки дотриманням судом норм процесуального права при розгляді цивільних справ, а й виконанням судом вимог матеріального права, що регулює правовідносини сторін, а саме особисті немайнові права та обов»язки подружжя. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України). На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивачка категорично заперечує проти збереження їх сім»ї та наполягає на розлученні, суд не може покласти обов»язок збереження сім»ї сторін на позивачку при наявності її категоричного заперечення цього. З"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв"язку із чим даний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст.28,235,295 ЦК України, ст.ст.24,55,56,112 СК України та

Outcome: approved