Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 30.10.1982 року по 25.05.1984 рік, що підтверджується довідкою № 553 від 13.02.2017 року. При виконанні службового обов'язку в ДРА, отримав вогнепальні осколкові поранення голови, ноги, МТ (контузія головного мозку - 1983 рр.), наслідком якого стали рубці шкіри в зазначених атомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи 1092/Ж від 26.04.2016 року, які в подальшому призвели до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесої ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії з порушенням ліквородинаміки, синдромом вестибулопатії, астено-невротичним синдромом.ІХС: дифузнийкардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., ст. І, низький кардіоваскулярний ризик, СН II А ст. І ФК. Вертеброгенна білатеральна люмбалгія. Вертеброгенний торакальний остеохондроз, рецидивне стікання. Виразкова хвороба. Хронічний ерозивний гастрит. Хронічний холецисто-панкреатит», що підтверджується витягом зі протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 1958 від 05.2016 року, виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 21576. Згідно довідки до акта огляду МСЕК позивачу була встановлена 3 група інвалідності, що є твердженням того, що його здоровя з кожним роком тільки погіршується. Після проходження військової служби, він отримав значні чисельні захворювання, які турбують його і сьогоднішній день. Перебування на стаціонарному лікуванні призводило до нетривалого позитивного покращення та в подальшому, стан здоров'я позивача не покращується, а з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок поранень, отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, оскільки внаслідок проходження військової служби він отримав чисельні захворювання. Його постійно, щоденно турбують головні болі, які підсилюються при фізичному навантаженні, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення памяті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний озноб, дискомфорт в області серця, різку слабкість оніміння язика, губ, кінцівок, закладеність носа, підвищення АТ, тривогу, дратівливість, болі в хребті та ногах. Враховуючи, що рішенням МСЕК позивачу встановлено 3 групу інвалідності, прохає суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яка була йому завдана в результаті проходження військової служби. Вважає, що розмір компенсації моральної шкоди не може бути менше, ніж виплата одноразової грошової допомоги, яка передбачена ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", на день подачі позову складає: 1600 X 150 = 240000 грн. Як наслідок, зазначає, що вказана сума дозволить хоч якийсь час провести належне лікування та необхідні для продовження на пенсії життя процедури, вести нормальний і повноцінний спосіб життя та утримувати нормальні життєві звязки, і реалізувати свої звички та бажання, чого на сьогоднішній день він позбавлений, відчуваючи страждання, психологічний дискомфорт, а також йому кожного року необхідно лікуватися та проходити медичне обстеження (не менше двох разів на рік), купувати ліки, находитись на лікарняному з постійним доглядом за ним його близькими, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. Крім зазначеного, позивач хворіє на невроз, який розвинувся внаслідок сильного перехвилювання під час проходження служби. Він неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділі та психоневрологічному диспансері. Лікування дає йому лише тимчасове полегшення, проте, потім він знову відчуває сильний психологічний дискомфорт, страх та тривогу, його починають турбувати головні болі, запаморочення, «комок» в горлі та відчуття розпачу. Наслідками такого перехвилювання є нестабільний артеріальний тиск, який постійно та різко підвищується, що супроводжується сильними головними болями, нудотою, ріжучими болями в області серця, до того ж отримав значні ушкодження спини та нижніх кінцівок, внаслідок цього постійно страждає на набряки нижніх кінцівок. У зв'язку з пораненнями, отриманими під час захисту Вітчизни, порушено його нормальний життєвий стан, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Щоденно його турбують головні болі та шум у вухах, які є нестерпними, оскільки знеболювальні ліки допомагають лише на кілька годин, а постійне приймання ліків також пагубно впливають на його здоровя. У звязку з контузією головного мозку позивача щодня турбують запаморочення в голові, біль в шийному-грудному та поперековому відділах хребта, який збільшується при ходінні та виконанні будь-яких фізичних навантаженнях. Позивач не може вільно пересуватися, оскільки після ходіння впродовж 3-4 годин відчуває сильну, нестерпну головну біль, після такого короткотривалого ходіння чивиконання будь-якого фізичного навантаження, він має 2-3 дні перебувати в постільному режимі, тільки біль є надто сильним та нестерпним. Він стає роздратованим, що позначається на його відносинах з родиною та знайомими. Всі ці фактори позначились на його сні, за останній рік він страждає на безсоння, не спить по 4 дні, потім - 1,5 - 2 години поверхневого сну, і знову 4 дні безсоння на фоні сильних больових відчуттів. Його заробітна плата була основним засобом існування родини, а на теперішню пенсію не може забезпечити себе та свою родину хоча б самим необхідним є просто неможливим. Це додає багато неприємних відчуттів, він змушений витрачати кошти на відновлення свого здоровя, оскільки в місцевій поліклініці у видачі безоплатних медикаментів відмовляють, а платні ліки не може придбати через їх високу ціну. Це поставило позивача у незручне становище, оскільки не може матеріально забезпечувати родину на тому ж рівні, який був в той час, коли він працював. Позивач не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуваЄ страждання, психологічний дискомфорт, порушена душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у відчуттях страху. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному стані. Значна частина пенсії, яку він отримує, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, санаторне лікування. Посилаючись на наведене, прохає відшкодувати моральну шкоду у розмірі 240 000,00 грн., яка була завдана йому в результаті ушкодження здоров'я при виконанні обов'язків військової служби. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, виходить із тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоровя, оскільки ушкодження здоровя зазнав ходячи військову службу в ДРА, саме там і отримав чисельні хвороби та поранення, які турбують і по сьогоднішній день. Після чисельних лікувань його стан здоровя не покращився. За результатами огляду, за висновками медико-соціальної експертної комісії позивачу була встановлена 3 група інвалідності, повязана з виконанням обовязків військової служби. Медичними документами по встановленню чинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв підтверджується, що захворювання поранення як їх наслідки - це захворювання та поранення, повязані з виконанням обовязків військової служби. У судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягали, прохали їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами та заперечення проти них, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 30.10.1982 року по 25.05.1984 рік, що підтверджується довідкою № 553 від 13.02.2017 року./а.с.23/ \~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. \~\~\~Згідно з вимогами ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я . Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. З матеріалів справи вбачається, що причиною виникнення інвалідності у [PERSON] стали травми, які повязанні з проходженням ним військової служби. При виконанні службового обов'язку в ДРА, [PERSON] отримав вогнепальні осколкові поранення голови, ноги, МТ (контузія головного мозку - 1983 рр.), наслідком якого стали рубці шкіри в зазначених атомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи 1092/Ж від 26.04.2016 року, які в подальшому призвели до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесої ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії з порушенням ліквородинаміки, синдромом вестибулопатії, астено-невротичним синдромом.ІХС: дифузнийкардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., ст. І, низький кардіоваскулярний ризик, СН II А ст. І ФК. Вертеброгенна білатеральна люмбалгія. Вертеброгенний торакальний остеохондроз, рецидивне стікання. Виразкова хвороба. Хронічний ерозивний гастрит. Хронічний холецисто-панкреатит», що підтверджується витягом зі протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 1958 від 05.2016 року, виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 21576./а.с.6,14/. За результатами медичного огляду, згідно довідки медико-соціальної експертної комісії Серія АВ № 0679092 від 27.07.2016 року [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності, яка повязана з виконанням ним обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії ( а.с. 22). Висновком спеціаліста у галузі судово-медичних експертиз від 26.04.2016 року № 1092/Ж підтверджується, що описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій у 1983 році/а.с.22/. У судовому засіданні представник відповідача суду пояснив, що чинним законодавством не передбачена відповідальність Міністерства оборони України у відшкодуванні моральної шкоди, так як позивач проходив військову службу у радянські часи. Статтею 170 Цивільного кодексу України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.. Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, у даному випадку, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається саме на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд вважає, що з урахуванням обставин справи, глибини та ступеню моральних страждань позивача , враховуючи тяжкість вимушених змін в житті позивача та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, правомірно та доцільно визначити розмір стягнення відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн., що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі №3-86гс14, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. \~\~ Крім того, за змістом частини пятої статті 88 ЦПК України, так як задоволена основна вимога позивача, який був звільнений від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial