Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON],треті особи :орган опіки та піклування Черкаської міської ради,управління державної міграційної служби України в Черкаській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,вказуючи що вона, [PERSON], [INFO], перебувала у фактичних шлюбних відносинах з гр. [PERSON] далі-Відповідач), [INFO], у період з 2000 року по 2005 рік. Під час спільного проживання у них з Відповідачем народилась донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач дитину визнав, про що свідчить відповідний актовий запис № 772 від 10.08.2005 року. З моменту припинення спільного проживання та до теперішнього часу дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманій дитини не приймає, життям доньки не цікавиться. На даний час у Відповідача наявний борг по аліментним зобов'язанням ,в зв'язку з цим він перебуває у розшуку, тому місце знаходження Відповідача або зареєстроване місце проживання, їй невідоме та встановити його не можливо, даний факт підтверджую довідкою з Придніпровського РВ УМВС № 2021 від 04.03.2014 року . Чинне законодавство передбачає отримання нотаріально посвідченої згоди того з батьків, з ким не проживає дитина, на тимчасовий виїзд за межі України. На території Російської Федерації проживають їхні родичі, а саме її сестра із своєю сім'єю, вона має намір поїхати до них у гості разом із донькою. Але у зв'язку з тим, що Відповідача відшукати неможливо, відповідно і згоди на вивіз дитини він надати не може, тому я змушена звернутись до суду. Просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд до Російської Федерації у період з 01.04.2014 р. по 31.12.2014 р. та виготовлення проїзних документів на малолітньої дитину - [PERSON], [INFO], у її супроводі без згоди батька дитини - Відповідача [PERSON]. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги просила надати дозвіл на виїзд за кордон з України до Росії [PERSON] [INFO] в супроводі матері [PERSON] [INFO],без згоди батька - [PERSON] [INFO]. Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не відомі, хоча про день, час та місце судового засідання був завчасно повідомлений,причини неявки не повідомив. А тому суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Третя особа:орган опіки та піклування Черкаської міської ради Зубалій Н.А. не з»явилася в судове засідання,хоч і була належним чином повідомлена про час,місце ,дату слухання справи,причину не явки не повідомила,але в судовому засіданні 29.04.2014 року не заперечувала проти позову. Заслухавши позивачку ,вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи ,суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено ,що позивачка [PERSON] з [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах у період з 2000 року по 2005 рік. Під час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач дитину визнав, в свідоцтві про народження дочки [PERSON] ,батьком дитини записано [PERSON],мати [PERSON]. З моменту припинення спільного проживання та до теперішнього часу дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманій дитини не приймає, життям доньки не цікавиться. На даний час відповідач знаходиться в розшуку,як не платник аліментів з 25.09.2008 року, тому місце знаходження відповідача або зареєстроване місце проживання, позивачці невідоме та встановити його не можливо, даний факт підтверджую довідкою з Придніпровського РВ УМВС № 2021 від 04.03.2014 . Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4, 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.п.16,18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р., № 231, відомості про дітей, які не досягли 18-річного віку і їдуть за кордон разом з батьками, записуються в паспорті батьків; самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків; за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно п. 4. Постанови КМ України від 27.01.1995, №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, або його нотаріально засвідченої копії. Статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України встановлено - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Оскільки відповідач знаходиться в розшуку з 25.09.2008 року ,а позивачка не може взяти від нього дозвіл на виїзд дочки за кордон порушує її конституційне право на вільне пересування, що сприяє гармонійному та всебічному розвитку. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої Україна стала 27.09.19991р., встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене ,суд вважає що позов підлягає до задоволення ,оскільки дочка проживає з позивачкою,вона одноособово її виховує, несе усі основні матеріальні витрати на її утримання, то вона фактично несе основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для нормального та здорового розвитку дитини,відповідає інтересам дитини,оскільки позивачка виїжджає не на постійне місце проживання за кордон ,а саме до сестри у гості до Росії. На підставі: ст. 33 Конституції України; ст. 2, 4, 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»; п.п.16,18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМ України від 31.03.1995р. №231; п. 4. Постанови КМ України від 27.01.1995, №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України"; ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України; Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,ст..ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 223,224,225,226 ЦПК України, суд-,

Outcome: approved