Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм", в якому просила (з урахуванням уточнень) скасувати наказ 11 квітня 2014 року за № КФ00000023-0000055 про її звільнення та поновити її на посаді начальника відділу маркетингу та реклами Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм"; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 5000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідно до трудового договору, укладеного 22 серпня 2013 року між сторонами, вона була прийнята на роботу в ТОВ «Київфарм» на посаду начальника відділу маркетингу та реклами із 23 серпня 2013 року по 01 січня 2014 року. Оскільки після 01 січня 2014 року трудові відносини тривали і жодна із сторін не вимагали їх припинення, то відповідно до вимог ч.1 ст. 39-1 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним на невизначений строк. Наказом від 11 квітня 2014 року за № КФ00000023-0000055 її було звільнено з посади маркетингу та реклами за угодою сторін з 12 травня 2014 року. Дане звільнення позивачка вважає незаконним, виходячи з наступного. Заява про звільнення з роботи за угодою сторін від 11 березня 2014 року була написана нею під тиском директора ТОВ «Київфарм» [PERSON], перебуваючи під тиском [PERSON], хвилюючись за свій стан здоров»я, а також за здоров»є майбутньої дитини, вона вимушена була написати дану заяву, хоча насправді не збиралась звільнятись. Тому до звільнення 28 квітня 2014 року на адресу відповідача позивачем було направлено заяву, в якій просила вважати її заяву від 11 березня 2014 року недійсною та продовжити трудові відносини з ТОВ «Київфарм». Позивачка зазначає, що з 08 травня 2014 року по 23 травня 2014 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Київському міському родильному будинку № 1 та з 24 травня 2014 року по 06 червня 2014 року перебувала на денному стаціонарі у філії №2 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва», що підтверджується відповідними листками непрацездатності. Із 10 червня 2014 року по 13 жовтня 2014 року їй видано листок непрацездатності №874733 по вагітності та пологах. Посилаючись на ст. 184 КЗпП України вважає, що її звільнили незаконно, а тому просить поновити її на посаді начальника відділу маркетингу та реклами ТОВ «Київфарм». Також зазначає, що їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає у її душевних стражданнях, пов'язаних із примушенням її до написання заяви про звільнення під час вагітності, незаконним звільненням із займаної посади. Внаслідок протиправних дій директора ТОВ «Київфарм» [PERSON] погіршився її стан здоров»я, збільшились її витрати на ліки, вона була змушена звертатись до юридичної консультації за юридичною допомогою та нести додаткові витрати. В зв'язку із викладеним вище просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Зроблена в судовому засіданні пропозиція позивача укласти мирову угоду була відхилена представником відповідача. Представник відповідача ТОВ «Київфарм» та представник 3-ї особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. В наданих суду запереченнях зазначив, що позивач та відповідач досягли угоди про звільнення позивача 12 травня 2014 року. З огляду на наведене наказом № КФ-00000046-0000000241 від 29.04.2014 року відповідач розпорядився зарахувати з 13 травня 2014 року на посаду начальника відділу маркетингу та реклами департаменту комерції іншого працівника. 30 квітня 2014 року відповідач отримав від позивача заяву, в якій остання просила вважати недійсною її заяву про звільнення. У відповідь відповідач листом №166 від 08.05.2014 року повідомив, що в зв'язку з призначенням на вказану вище посаду іншого працівника, відповідач не може вважати відкликаною заяву позивача про звільнення, отже, пропозицію позивача щодо продовження трудових відносин відповідач правомірно відхилив. Представник відповідача наголосив, що позивачку було звільнено за угодою сторін (п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України), а не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Недопущення звільнення вагітних жінок таким чином запроваджено ст. 184 КЗпП України саме для випадків звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, і не запроваджено для випадків звільнення за угодою сторін. Отже, посилання позивачки на вказану норму законодавства України є безпідставними. З огляду на наведене в задоволенні позовних вимоги просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed