Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.08.1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Буринського району, актовий запис №67, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння одне одного, різні погляди на сімейне життя, сварками на цьому ґрунті, у зв`язку з чим вони з жовтня 2019 року припинили фактичні шлюбні відносини. Від шлюбу вони мають двох дітей, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними не можливе, просив шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив шлюб розірвати без надання строку на примирення, судовий розгляд провести без його участі, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, однак в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалась та заяв про відкладення судового засідання чи його проведення без її участі не подавала. За таких обставин, з врахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 12.08.1995 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Буринського району, актовий запис №67. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження дітей (а.с.8, 9). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, надати строк для примирення не просять. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не надала відзиву на позовну заяву, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Частиною 8 ст.294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідачка не просить відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, викладене в позовній заяві, клопотання позивача, в якому він просив судові витрати з відповідачки не стягувати.

Outcome: approved