Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши, що на підставі рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради №470 від 19.08.2009 року йому було виділено жиле приміщення, а саме кімнату №221 площею 11,9 кв.м., в гуртожитку по вул.Небесної Сотні (Табукашвілі), 3-А в м.Коростень Житомирської області. З 23.09.2009 року він зареєстрований у вказаній кімнаті гуртожитку де проживає на законних підставах по теперішній час. З дозволу виконавчого комітету Коростенської міської ради, він за власні кошти здійснив перепланування кімнати, загальна площа якої після перепланування складає 15 кв.м., а також було змінено нумерацію кімнати з №221 на №205. Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №170 від 16.04.2014 року дану кімнату йому надали в оренду терміном на 1 рік, в подальшому він отримав ордер на вказане житло. В даний час він має намір приватизувати житлове приміщення, в звязку з чим звернувся до відповідача. Однак, йому було відмовлено, так як він не проживає в квартирі на законних підставах п`ять років. Вважає, відмову відповідача неправомірною, так як він з 2009 року проживає на законних підставах у вказаному вище житловому приміщенні, яке згідно технічного паспорта є квартирою в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації. Просив визнати за ним право на приватизацію даного житлового приміщення та зобов`язати відповідача вчинити дії по приватизації кімнати №205 в гуртожитку по вул.Небесної Сотні, 3-А в м.Коростень Житомирської області і передати у власність. Сторони до суду не з`явились, позивач клопотав про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача виконавчого комітету Коростенської міської ради направив до суду письмове пояснення з запереченнями проти позову, просив розгляд справи провести за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх в сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Законом України №500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" внесено зміни до Закону України від 19 червня 1992 року №2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" (Закон № 2482-XII) та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебуває у власності територіальних громад. Відповідно до статті 1 Закону № 500-VI дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради №470 від 19.08.2009 року, [PERSON] надано житлове приміщення в гуртожитку по вул.Небесної Сотні (Табукашвілі) 3-А кім.221 в м.Коростень Житомирської області на умовах оренди, яка в подальшому продовжувалась. З дозволу відповідача, позивач за власні кошти здійснив перепланування кімнати, загальна площа якої після перепланування складає 15 кв.м., та рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради\~ №286 від 20.06.2012 року змінено нумерацію кімнат, та кімната №221 рахується нині за кімнатою №205. Тобто, з саме того часу, позивач відкрито і безперешкодно користується вказаною кімнатою на законних підставах, проживає і зареєстрований в ній з 23.09.2009 року по даний час (більше восьми років), що стверджується даними паспорта та довідками КВЖРЕП №1 та №2. Крім того, [PERSON] іншого власного житла не має і не використовував житлові чеки для приватизації державного житлового фонду. З рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради №770 від 22.12.2010 року слідує, що кімнату в гуртожитку по вул.Табукашвілі, 3-а в м.Коростень №221 жилою площею 11,9 кв.м. включено до складу житла соціального призначення. Постановою Коростенського міськрайонного суду від 22.12.2015 року скасовано рішення\~ виконавчого комітету Коростенської\~ міської ради від 22.12.2010 року №770 в частині включення до складу житла соціального призначення кімнати в гуртожитку по вул.Табукашвілі 3-а №205 житловою площею 11,9 кв.м. в м.Коростень, зобовязано виконавчий комітет\~Коростенської\~ міської ради виключити із житла соціального призначення кімнату в гуртожитку по вул.Табукашвілі 3-а № 205 житловою площею 11, 9 кв.м. в м.Коростень.\~ Для вирішення питання, чи на законних підставах позивач мешкав у гуртожитку, застосовуються загальні норми матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому. Право у особи на користування житловим приміщенням у гуртожитку може виникнути, як із житлових правовідносин, тобто з підстав, передбачених ст.128 ЖК УРСР та розділом II Примірного положення про гуртожитки, так і з цивільно-правових угод, однією з яких є договір оренди житлового приміщення. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного або комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». На підставі рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради №330 від 06.07.2016 року, [PERSON] видано ордер на жилу площу в гуртожитку, кімнату №205 по вул.Небесної Сотні (Табукашвілі) 3-А в м.Коростень Житомирської області. Умовами, які дають підстави для забезпечення реалізації прав осіб на підставі Закону №500-VI, є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах та фактичне проживання протягом п'яти років за місцем реєстрації в гуртожитку (частина перша статті 1 Закону № 500-VI). В даний час позивач має намір приватизувати житлове приміщення, однак виконком Коростенської міської ради йому відмовив в приватизації квартири, оскільки моментом відліку пятирічного проживання на законних підставах рахується з дня отримання ордеру. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, оскільки позивач на законних підставах користується та зареєстрований в спірній квартирі більше пяти років, проживає в ній постійно, згадане приміщення є жилим та підлягає приватизації, оскільки не відноситься до службових, належить на праві власності держави в особі Коростенської міської ради, перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

Outcome: approved