Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості по заробітній платі в сумі 44976,00 грн., посилаючись на те, що згідно наказу відділу охорони здоров'я № 47к від 12.02.1982 року та наказу міського відділу охорони здоров'я № 23-к від 12.02.1982 року він призначений головним лікарем Новокаховського психоневрологічного диспансеру, з 01.06.2004 року йому припинено виплату заробітної плати, що є порушенням ст. 43 Конституції України, ст. 115 КЗпП України. Рішенням Новокаховського міського суду від 17.04.2013 року, яке набрало законної сили, з Новокаховського ПНД на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2011 року по 01.02.2013 року. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.02.2013 року по 01.02.2014 року в сумі 44976,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився в поданій суду заяві просив суд розглянути справу у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно, заяви про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не направляв. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Новокаховського міського суду від 17 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено і підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] з 12.02.1982 року перебуває у трудових відносинах з Новокаховським психоневрологічним диспансером, який відповідно до п. 1.1. його Статуту, зареєстрованого 17.02.1998 року, є юридичною особою лікувально - профілактичного призначення, що фінансується із місцевого бюджету. Укладення трудового договору позивачем з Новокаховським ПНД підтверджується рішеннями Новокаховського міського суду від 18 серпня 2003 року та від 15.04.2005 року за позовами [PERSON] до Центральної міської лікарні м. Нова Каховка, Новокаховського ПНД, Новокаховської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, якими цей факт встановлено та доведено, що роботодавцем для позивача є саме Новокаховський психоневрологічний диспансер. 23.01.2003 року Новокаховського міською радою прийнято рішення № 234 про реорганізацію Новокаховського ПНД шляхом його приєднання до Новокаховської міської лікарні на правах відділення. У березні 2003 року психоневрологічний диспансер звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом про визнання рішення міськради від 23.01.2003 року № 234 недійсним. 10.04.2003 року вказане рішення Господарським судом Херсонської області визнане недійсним. Постановою від 30.03.2004 року Запорізького апеляційного господарського суду рішення від 10.04.2003 року скасовано. Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2004 року скасовано постанову від 30.03.2004 року Запорізького апеляційного господарського суду, а рішення господарського суду Херсонської області від 10.04.2003 року залишено без змін. В ході розгляду справи судом було встановлено, що весь цей час психоневрологічний диспансер не був виключений з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, а трудові правовідносини працівників із ПНД не припинялись, їм нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата, трудовий договір з Центральною міською лікарнею м. Нова Каховка не укладався. Згідно пункту 27 постанови № 13 Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року "Про практику розгляду судами законодавства про оплату праці", ст.21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа, з якою позивачем укладено трудовий договір. З витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій станом на 14.02.2014 року слідує, що Новокаховський психоневрологічний диспансер значиться у Єдиному державному реєстрі як суб'єкт юридичної особи, комунальна організація і має місцезнаходження за адресою: м. Нова Каховка, вул. Букіна буд. 4. З трудової книжки позивача вбачається, що останній перебуває в трудових відносинах з Новокаховським ПНД з 31.12.1978 року по теперішній час. Відповідно до довідок від 03.02.2014 року, які видані головним бухгалтером Новокаховського психоневрологічного диспансеру, середньо місячна заробітна плата [PERSON] складає 3748,00 грн., і за період з 01.02.2013 року по 01.02.2014 року складає 44976,00 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що Новокаховський психоневрологічний диспансер є належним відповідачем у справі, оскільки саме з цим закладом позивачем укладено трудовий договір, тому позов про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню, а вказана сума заборгованості у відповідних довідках за період з 01.02.2013 року по 01.02.2014 року складає 44976,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача з ПНД м. Нова Каховка. На підставі викладеного,

Outcome: approved