Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивачка просить ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, зареєстрований 20.09.1997 року виконкомом Княжолуцької сільської ради народних депутатів Долинського району, актовий запис № 12; неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею; прізвище після розірвання шлюбу її не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що 20.09.1997 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони стали чужими людьми, можливості зберегти сім`ю не має. Строк для примирення бажаних результатів не дасть. Позивачка в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позов підтримує. Відповідач також не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення проти позову від відповідача не надходили, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного: Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.6) свідчить про те, що між [PERSON] , та [PERSON] , 20.09.1997 року був укладений шлюб зареєстрований виконкомом Княжолуцької сільської ради народних депутатів Долинського району, актовий запис № 12. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка " [PERSON] ", дружини " [PERSON] ". Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [INFO] дочка - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] а.с.7) та [INFO] син - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] а.с.8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, вони стали чужими людьми. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити. Оскільки, на момент розгляду справи, син подружжя, [PERSON] , [INFO] , досяг чотирнадцяти років, він вправі визначати місце свого проживання самостійно. Тому в частині позовних вимог щодо залишення неповнолітнього сина, який на час розгляду справи досяг 14-річного віку, [PERSON] , [INFO] , на проживання з позивачкою слід відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed