Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який було уточнено, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору № АВW5RX14000111 від 20.04.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8260, 95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Згідно умов укладеного договору він складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення норм 599, 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 20.06.2013 року має заборгованість у розмірі - 10 577, 98 грн., яка складається з 6406, 77 грн. - заборгованість за кредитом; 827, 39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1658, 21 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 678, 71 грн. - пеня за несвоєчасність виконання за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штраф ( фіксована частина), 479,90 грн. - штраф ( процента складова). Позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10 577, 98 грн., а також судові витрати в розмірі 415, 82 грн. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, прохає задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача з позовними вимогами не згоден. Прохає відмовити в їх задоволенні, так як його довіритель ніколи не отримував товар, за який банком були перераховані грошові кошти. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає. що вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ст..530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст..1054 ЦК україни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як було встановлено в судовому засіданні 20.04.2008 року відповідач [PERSON] уклав з ПАТ «Акцент Банк» кредитний договір, який складається із заяви позичальника ( а.с.4) та умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (стандарт) ( а.с.5-11). Відповідно до заяви позичальника, [PERSON] прохав надати йому строковий кредит у сумі 8260,97 грн. на строк з 20.04.2008 по 19.04.2010 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 99.13 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1324 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (стандарт) строки. Погашення здійснюється щомісяця в період сплати з 15 по 20 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж у сумі 488,65 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. Товар або інше майно позичальника є предметом застави та відповідно до п.2.3, 2.4, 2.5 умов забезпечення зобов'язань. Інформація про товар ( його найменування, вартість, заводський номер) визначені у супроводжувальних документах на товар, копії яких додаються до заяви позичальника. Товар належить /буде належати у майбутньому позичальникові на правах власності. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави складає 11727, 6 грн. предмет застави знаходиться за адресою: Запорізька область Оріхівський район с.Димитрово вулиця Мельникова, 8/11. В заяві позичальника також вказано, що позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 6620 грн. на поточний рахунок в «Укрсиббанк» з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком - фактурою № б/н від 20.04.2008 року., а також 1324 грн. на поточний рахунок «Акцент Банку» з призначенням платежу «Сплата єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором. Відповідач поставив свій підпис в заяві позичальника та що він ознайомився та згоден з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» ( стандарт), а також надав банку копію паспорту та ідентифікаційного коду з власноручним надписом «копія вірна. [PERSON] «, про що не заперечував в судовому засіданні представник відповідача. На підтвердження вказаного в заяві позичальника, представником позивача були надані рахунок ПП «Гринь» б/н від 20.04.2008 року із вказанням розрахункового рахунку, на який необхідно було перерахувати грошові кошти за товар ( а.с.137), а також накладна ПП «Гринь» б/н від 20.04.2008 року, в якій стоїть підпис [PERSON] про отримання зазначеного товару ( а.с.138). Також представником позивача було надано договір особистого страхування від 20.04.2008 року, укладений між ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» та [PERSON] (а.с.141-142), відповідно до якого 21.04.2008 року ПАТ «Акцент Банк», що підтверджується меморіальним ордером ( а.с.128) було перераховано кошти на рахунок страхової компанії. Меморіальним ордером від 21.04.2008 року підтверджено сплату єдино разової комісії в сумі 1324 грн. [PERSON] на рахунок ПАТ «Акцент Банка», що передбачено умовами заявою позичальника ( а.с.128). Випискою із рахунку [PERSON] та меморіальними ордерами підтверджено сплату по вказаному кредитному договору, останній платіж по якому було здійснено 01.02.2012 року ( а.с.130-136). Відповідно до ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", виходячи з принципу процесуального рівноправ"я сторін та враховуючи обов"язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Твердження представника відповідача, про те, що його довіритель має поганий зір, внаслідок чого не бачив, які підписував документи, не знайшли свого підтвердження, адже надані представником виписки із історії хвороби з приводу вад зору ( а.с.52-56) датовані 2011 роком, тобто більш ніж після трьох років після укладання кредитного договору та не спростовують доводів представника відповідача. Відповідно до ст. 213 ЦПК України,рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 415 грн. 82 коп. підлягають стягненню з відповідача. Керуючи ст.ст. 7, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, суд -

Outcome: approved