Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» в особі свого представника [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 12.04.2017 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій зазначає наступне: 06.08.2008 р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі позивач) та [PERSON] (надалі відповідач) було укладено договір кредиту № 316-45А-08К, згідно з яким банк надав останньому грошові кошти в сумі 28123,00 дол. США зі сплатою 9 % річних з кінцевим терміном погашення до 05.08.2015 року. Протягом дії Кредитного договору [PERSON] періодично порушував строки виплати Кредиту та процентів за користування кредитними коштами. В супереч умов кредитного договору позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала кредит в наслідок чого утворилася заборгованість. Позичальнику було направлено вимогу про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Станом на 13.03.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 49618,91 Долари США, з яких: - 26991,83 дол. США, що в еквіваленті становить 723655,04 гривень - сума заборгованості за кредитом; - 19927,08 дол. США, що в еквіваленті становить 534248,02 гривень - сума заборгованості за відсотками. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору за звернення до суду. У судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі письмової довіреності №02-36/638 від 17.02.2017 року, надала до суду 28.07.2017 року письмове клопотання в якому просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, повідомлявся судом рекомендованою поштовою кореспонденцією за останньою відомою позивачу адресою місця проживання відповідача, оскільки згідно довідки з Сектора реєстрації, відповідач не значиться зареєстрованим в [INFO] (а.с.64), зазначена позивачем у позові адреса місця проживання відповідача співпадає з адресою зазначеною у кредитному договорі (а.с.10), однак до суду повернулися поштові конверти з відмітками пошти, які свідчать про невручення поштової кореспонденції. В матеріалах справи відсутні дані про зміну відповідачем адреси місця проживання, а також суду не відоме місце роботи відповідача. Відповідно до ч.1ст.77\~ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України\~ - відповідач повідомлений\~ про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, відповідно до вимог ст.ст.169, 224\~ЦПК України, за письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Викладені в позові обставини підтверджуються кредитним договором №316-45А-08К від 06.08.2008 р., Додатковою угодою№1, розрахунком заборгованості станом на 13.03.2017 р., копією вимоги про усунення порушення з доказами відправки. В Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року зазначено: В пункт 10: Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання); В пункті 11 : надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору; В пункті 12: У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжних доручень, позивачем було сплачено судовий збір на загальну суму 19112, 66 грн. (а.с.1, 37) Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження наданими доказами, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved