Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона проживала однією сім'єю із відповідачем без реєстрації шлюбу, від спільного проживання у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження дитини його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Позивачка вказує, що спільне проживання із відповідачем у них не склалося, з травня 2015 року вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства; неповнолітній син проживає та зареєстрований з нею за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання. Після припинення спільного проживання відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дитини, а також не надає допомоги на лікування, обстеження дитини в лікувальних закладах, на оздоровлення дитини, всі витрати по утриманню дитини несе лише вона. Вказує, що їх син є інвалідом з дитинства, має захворювання, пов'язане із затримкою росту; дитина постійно приймає гормони росту, що тягне за собою часті зміни антропометричних даних, тобто дитині необхідно купувати новий одяг та взуття частіше, ніж іншим дітям. Також дитина має ряд інших захворювань, дитині потрібне постійне медикаментозне лікування, періодичне обстеження в медичних закладах, проведення аналізів, які дорого коштують, також дитині потрібно додаткове харчування, санаторно-курортне лікування, що підтверджується посвідченням дитини-інваліда, довідкою з поліклініки, медичним висновком. Вказує, що відповідач працездатний, здоровий, не має інших осіб на утриманні, місце роботи відповідача їй не відоме, він приховує отримуваний дохід, під час їх спільного проживання відповідач тривалий час ніде не працював. З урахуванням наведених обставин вона вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі щомісяця, а тому вона просить визначити розмір аліментів в сумі 2 000,0 гривень щомісячно. В серпні 2015 року вона витратила на придбання для дитини одягу, взуття та інших речей до школи на суму 5 575,0 гривень; вона вважає, що відповідач, як батько дитини, повинен компенсувати їй половину витрачених нею коштів, як додаткові витрати на утримання дитини, про понесені витрати вона надає суду товарний чек. В зв'язку із викладеними обставинами позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 2 000,0 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини; стягнути з відповідача на її користь 2 787,50 гривень у відшкодування додаткових витрат на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, відповідач [PERSON] суду пояснив, що у нього зараз немає постійної роботи, він згодний сплачувати аліменти на дитину у розмірі 500,0 гривень щомісячно; з додатковими витратами він не згоден, оскільки вважає, що в товарному чеку, який надала позивачка зазначені не ті речі, можливо із цих речей позивачка щось купляла для себе, одразу купити ці речі разом це нереально, суми є завищеними, але якусь частину він може виділити. Він інколи спілкується із дитиною, якого він росту, йому невідомо. Представник відповідача пояснення відповідача підтримав. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка проживала однією сім'єю із відповідачем без реєстрації шлюбу, від спільного проживання у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження дитини його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Дані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Встановлено, що фактично дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти іншим особам не сплачує. Також в судовому засіданні встановлено, що дитина позивачки та відповідача [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON], що також визнається сторонами. В судовому засіданні встановлено, що дитина позивача та відповідача [PERSON], [INFO] має захворювання, пов'язане із затримкою росту, є дитиною-інвалідом, перебуває на диспансерному обліку в Ірпінській дитячій міській поліклініці та у зв'язку із цим потребує додаткового харчування, санаторно-курортного лікування, що підтверджується посвідченням дитини-інваліда, довідкою з поліклініки, медичним висновком. У зв'язку із цим дитина потребує додаткових витрат на її утримання. Встановлено, що у серпні 2015 року позивачкою було витрачено на придбання у магазині "[INFO]" в [ADDRESS] для дитини одягу, взуття та інших речей на суму 5 575,0 гривень, що підтверджується товарним чеком від 10 серпня 2015 року. Згідно квитанції від 02 грудня 2015 року, виданої адвокатом [PERSON], [PERSON] сплатила 200,0 гривень за надання правової допомоги - складання позовної заяви до Ірпінського міського суду про стягнення аліментів на утримання дитини. Також встановлено, що відповідач [PERSON] в даний час офіційно не працює, що визнається сторонами. Зазначені вище обставини підтверджуються поясненнями позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], матеріалами справи. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач є працездатною особою, не позбавлений можливості працевлаштуватися, але в даний час офіційно не працює, тому з [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ним повноліття, однак розмір аліментів, які просить стягнути позивачка з відповідача, суд вважає завищеним та вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі 1 500,0 гривень щомісячно на утримання дитини. Також суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що із відповідача на користь позивачки слід стягнути додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 2 787,50 гривень, оскільки позивачкою було витрачено на придбання у магазині "[INFO]" в [ADDRESS] для дитини одягу, взуття та інших речей на суму 5 575,0 гривень, що підтверджується товарним чеком від 10 серпня 2015 року, а тому, виходячи із положень ст. ст. 180, 185 СК України із відповідача слід стягнути половину фактично понесених позивачкою разово витрат. При цьому, суд враховує, що дитина позивачки та відповідача [PERSON], [INFO] має захворювання, пов'язане із затримкою росту, є дитиною-інвалідом, перебуває на диспансерному обліку в Ірпінській дитячій міській поліклініці та у зв'язку із цим потребує додаткового харчування, санаторно-курортного лікування, що підтверджується посвідченням дитини-інваліда, довідкою з поліклініки, медичним висновком та у зв'язку із цим дитина потребує додаткових витрат на її утримання. Суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача [PERSON] про те, що з додатковими витратами він не згоден, оскільки вважає, що в товарному чеку, який надала позивачка зазначені не ті речі, можливо із цих речей позивачка щось купляла для себе, одразу купити ці речі разом це нереально, суми є завищеними, оскільки відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Крім того суд вважає, що виходячи із положень ст. ст. 79, 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути на користь позивачки документально підтверджені судові витрати на правову допомогу у розмірі 200,0 гривень, а також на користь держави судовий збір в сумі 551,20 гривень. Таким чином позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial