Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25.08.2021 він дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження щодо нього та 03.09.2021 ним отримано копії виконавчого документу за яким відкрито виконавче провадження - виконавчий напис № 51496 від 24.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В.. Зазначеним виконавчим написом з позивача на корись відповідача стягнуто суму заборгованості і витрати по виконавчому напису у загальному розмірі 20793 грн. Позивач вказує, що ніяких кредитних договорів він не укладав, невідомі особи скористались його данимита оформили кредит, про що є відповідні заяви до поліції. Оскаржуваний виконавчий напис містити безпідставні вимоги та вчинено з грубим порушенням встановленого порядку. Нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності спору щодо заборгованості, розрахунок якого було проведено відповідачем одноособово та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Позивач зазначає, що на підставі документів, наданих відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису не можна встановити безспірність вимог відповідача. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Від відповідача відзив на позов не надходив, будь-яких клопотань не заявляли. Треті особи своїх пояснень щодо позову не надали. Третьою особою - приватним нотаріусом Грисюк О.В. вимоги ухвали суду від 07 вересня 2021 року в частині витребування доказів не виконані, копії документів з нотаріальної справи на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис суду не надані. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів та про забезпечення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №51496 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №995522 від 21 вересня 2019 року. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 21 вересня 2019 року по 01 березня 2020 року в розмірі 20043,00 грн, з яких: 3000,00 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 17043,00 - прострочена заборгованість по відсоткам. Загальна сума до стягнення з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису становить 20793,00 грн (а.с.37). 16 червня 2021 року державним виконавцем Саксаганського районного відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження ВП №65826211 з примусового виконання виконавчого напису №51496 від 24.05.2021 року (а.с.36). 23.07.2021 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.13-14). Також встановлено, що [PERSON] 07 листопада 2019 року звертався до Саксаганського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області із письмовою заявою стосовно того, що невідома особа за допомогою його мобільного телефону оформила кредит на суму 6000 грн. За вказаною заявою проведено перевірку, ознак кримінального правопорушення не встановлено, при встановленні особи, що можливо має причетність до оформлення кредиту на ім?я заявника, до неї будуть застосовані відповідні заходи, передбачені законодавством України (а.с.16-17). 28 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до Саксаганського ВП КВП із заявою про надходження йому та його дружині погроз з боку невідомих осіб від різних фінансових компаній щодо сплати заборгованості по оформленим на його ім?я кредитам. За заявою проведена перевірка, складено висновок (а.с.18-20). Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 вказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 цього закону встановлює умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повина існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на вказане та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року № 996-XIV. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ «ВЕЛЛФІН» будь-який із перелічених документів. Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Період стягнення заборгованості, який вказаний у виконавчому написі, ніяким іншим документом не підтверджено. Відповідно до пункту 2.3 глави 16 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Із наданих суду матеріалів не видно, що боржнику направлялось повідомлення -письмова вимога про усунення порушень, а тому не підтверджено обізнаність позивача про розмір заборгованості до вчинення виконавчого напису нотаріусом. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 21.09.2021 у справі 910/10374/17, нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку. Як видно із виконавчого напису №51496 від 24.05.2021, його вчинено на стягнення заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору №995522 від 21.09.2019 року, укладеного між ТОВ «ВЕЛЛФІН» і [PERSON] . Однак, відповідачем не доведено суду, що вказаний кредитний договір був нотаріально посвідчений. Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування зазначених обставин не надав. Отже твердження позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню, слід вважати доведеним через відсутність документів, які б підтвердили зворотне та відсутність спростування цього твердження відповідачем. Оцінивши усі наявні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 07 вересня 2021 року шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд вирішив про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору при подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову, на загальну суму 1362 грн.

Outcome: approved