Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманої заробітної плати. В обґрунтування позову покликається на те, що 11.12.2012 року позивачем отримано дозвіл на працевлаштування іноземця - громадянина республіки Молдова відповідача [PERSON], на посаді директора товариства. Цього ж дня з відповідачем було укладено контракт, за умовами якого, останнього прийнято на посаду директора на строк до 11.12.2013 року. Однак, рішенням загальних зборів учасників позивача контракт з відповідачем було достроково розірвано з 16.08.2013 р., тобто з цієї дати відповідач звільнений з посади директора товариства. Після звільнення відповідача та призначення на посаду нового директора товариства, виявилося, що обіймаючи посаду директора, відповідач безпідставно нараховував та виплачував собі заробітну плату, із встановлення посадового окладу в штатному розписі в розмірі 38378,00 грн. та компенсацію за оренду житла в розмірі 3851,69 грн., а не 3167 грн., як це передбачено контрактом, та компенсацію страхових внесків на медичне страхування в розмірі 567,41 грн., замість узгоджених із засновником 454,00 грн., що в свою чергу, призвело до заподіяння позивачу значних матеріальних втрат. Отже, вважає, що такі дії відповідача призвели до того, що, ним безпідставно за рахунок позивача було отримано суму в розмірі 55 493,54 грн., з яких 46 887,84 грн. безпідставно отримана заробітна плата, 7979,48 грн. - безпідставно отримана компенсація за житло та 626,23 грн. - безпідставно отримана компенсація по медичному страхуванню, тому просить задоволити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з'явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що Державний центр зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України надав дозвіл на працевлаштування на посаду директора ТзОВ «ТРУМФ Харчові Технології» відповідача [PERSON] /а.с. 15/. 15.10.2012 року протоколом №1 загальних зборів учасників ТзОВ «ТРУМФ Харчові Технології» на посаду директора даного товариства обрано відповідача [PERSON] /а.с.11-13/. Наказом №7 від 11.12.2013 року відповідача призначено на посаду директора ТзОВ «ТРУМФ Харчові Технології» /а.с.14/. Відповідно до контракту від 11.12.2012 року відповідача прийнято на посаду директора ТзОВ «ТРУМФ Харчові Технології» строком до 11.12.2013 року, де згідно п.4.2 даного контракту відповідачу, встановлюється розмір посадового окладу відповідно до ст.8 ЗУ «Про оплату праці» та становить 3000 євро без відрахувань на утримання з перерахуванням на гривні по курсу в день підписання договору (11.12.2012 року - 1UAH =10,5 EUR), загалом 31500 гривень без відрахувань та утримань. /а.с. 17-22/. Однак, згідно штатного розпису ТзОВ «ТРУМФ Харчові Технології», відповідачем було встановлений більший посадовий оклад в розмірі 38378,00 грн. /а.с. 25-29/. Відтак, незважаючи на умови контракту, відповідачем у штатному розписі, який затверджений одноособовим рішенням, безпідставно нараховував та виплачував собі компенсацію за оренду житла в розмірі 3851,69 грн., а не 3167 грн., компенсацію страхових внесків на медичне страхування в розмірі 567,41 грн., замість 454,00 грн., як це передбачено контрактом та узгоджено із засновником. Отже, суд вважає, що відповідачем грубо порушено умови контракту, оскільки такий незаконно отримав суму у розмір 55493,54 грн., з яких 46887,84 грн. заробітна плата, 7979,48 грн. - компенсація за житло та 626,23 грн. - компенсація по медичному страхуванню Протоколом №01/13 від 29.07.2013 року загальних зборів учасників ТзОВ «ТРУМФ Харчові Технології» відповідача було звільнено із займаної ним посади, що підтверджується наказом №12 віл 29.07.2013 року /а.с. 23, 25/. Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. У відповідності до ст.8 КЗпП України, трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право". Згідно зі статтею 52 Закону України "Про міжнародне приватне право", до трудових відносин застосовується право держави, у якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Статтею 21 КЗпП України, передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно статті 24 КЗпП передбачено, що трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. У відповідності до ст.20 Закону України «Про оплату праці», оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного аконодавства, умов колективного договору і пов 'язана з виконанням умовкотракту. Положенням п.4ч.1 ст.36 КЗпП встановлено, що розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); У відповідності до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно п.1 ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність захистити законні права позивача на повернення безпідставно отриманої заробітної плати відповідачем в період з 11.12.2012 року до 16.08.2013 року в суму 55493,54 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача стягується судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог.

Outcome: approved