Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона разом зі своєю матір'ю [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Кожній з них належить по 1/2 частині зазначеного будинку. Окрім власників спірного будинку у ньому зареєстровані її діти: [PERSON], [PERSON], та її колишній чоловік - [PERSON]. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року її шлюб з відповідачем було розірвано. З 25 березня 2015 року відповідач не мешкає у спірному будинку, він забрав свої особисті речі і документи, виїхавши на постійне місце проживання у належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] З того часу в її будинку він не проживає, хоча залишається у ньому зареєстрованим. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи ТОВ "Абонент ХХІ", в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи - Дніпровського РВ у місті Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без представника ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. Відповідач в судові засідання у справі повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] право власності на 1/2 частину будинку зареєстровано за кожною з них, що підтверджується технічним паспортом на будинок (а.с. 10-14), реєстраційним посвідченням від 22 червня 1995 року (а.с. 17), договором дарування від 16 червня 1995 року (а.с. 18). витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8485984 від 29 вересня 2005 року (а.с. 20), договором дарування від 23 вересня 2005 року (а.с. 21), витягом з Державного реєстру правочинів № 1517180 від 23 вересня 2005 року (а.с. 22), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8862743 від 07 листопада 2005 року (а.с. 23), договором дарування від 15 жовтня 2005 року (а.с. 23-24), витягом з Державного реєстру правочинів № 1608445 від 15 жовтня 2005 року (а.с. 24-25), витягом з домової книги (поквартирні списки) (а.с. 30). Відповідач є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, актовий запис № 335 (а.с. 26) та копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 16 червня 2015 року справа № 209/1887/15-ц (а.с. 29). Як вбачається з матеріалів справи, у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач, відповідач, діти сторін - [PERSON], [PERSON] та співвласниця будинку - мати позивача [PERSON], що підтверджується довідкою № 50 від 26 січня 2016 року (а.с. 9), свідоцтвами про народження дітей (а.с. 26, 27), витягом з домової книги (а.с. 31-34). З 25 травня 2015 року відповідач у будинку позивача за адресою: [ADDRESS] не проживає, фактично мешкає у належній йому квартирі [ADDRESS], що підтверджується актом від 26 січня 2016 року (а.с. 6, 39), актом від 05 лютого 2016 року (а.с. 40), довідкою ТОВ "Інфо-Ком" № 000856517 від 03 лютого 2016 року (а.с. 41). З урахуванням викладеного суд вважає встановленим факт добровільного залишення відповідачем у травні 2015 року будинку позивача [ADDRESS], за місцем його реєстрації, без будь-яких поважних причин, та за відсутності вчинення йому будь-яких перешкод у проживанні, вибувши на інше постійне місце проживання. Факт реєстрації відповідача у спірному будинку порушує права та інтереси позивача, зокрема заважає позивачу здійснювати у повному обсязі право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав всіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення його права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням позивача, суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, що є підставою для втрати відповідачем його права на проживання у житловому будинку позивача, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved