Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за надання послуг з централізованого опалення в сумі 5722,78 гривні, вказуючи, що у період з січня 2009 року по травень 2014 року відповідачу були надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у не приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Не виконуючи своїх обов'язків по оплаті за поставлену теплову енергію, у відповідача утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'являвся. З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМВС УДМС України від 27.03.2014 року вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] куди йому направлялась судова повістка про виклик до суду, проте останній не отримував її та не повідомив суд про зміну місця проживання (перебування), тому згідно за ст. 77 ЦПК України повістка вважається доставленою, що відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у відсутності відповідача. Суд відповідно зі ст. 224 ЦПК України вважає можливим справу розглянути на підставі наявних в ній доказів за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі виходячи з наступного. У судовому засіданні було встановлено, що відповідно інформаціної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири за адресою [ADDRESS], є [PERSON] олександр Володимирович, на підситаві договору купівлі-продажу від 27.02.2008 року. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія може споживатися лише на підставі договору. Відповідач договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з позивачем не уклав, тому між Концерном "Міські теплові мережі" та [PERSON] існують фактичні правовідносини з приводу надання вказаних послуг до приміщення, яке розташоване за адресою [ADDRESS], оскільки позивач такі послуги надав, а відповідач не відмовився від їх споживання. Позивач відпустив теплову енергію відповідачу за період з січня 2009 року по травень 2014 року на загальну суму 5722,78 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками,надісланими на адресу відповідача. Відповідач на протязі спірного періоду не виконував свої обов'язки по сплаті спожитої теплової енергії та здійснював оплати частково за спожиту теплову енергію, у зв'язку з чим за відповідачем значиться заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 5722,78 грн. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, а також аналізу доказів у справі, позовні вимоги Концерну „Міські теплові мережі" в особі філії концерну „МТМ" Жовтневого району м. Запоріжжя ґрунтуються на законі, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача мають бути стягнуті понесені ним судові витрати на оплату судового збору - 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved