Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що від укладеного 26.10.2002 року шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу 29.10.2009 року, і по теперішній час дитина проживає разом з позивачкою. У зв'язку з тим, що відповідач не надавав добровільно матеріальну допомогу на утримання сина, рішенням суду за позовом позивачки стягнуто аліменти з відповідача. Однак, не зважаючи на вимоги закону відповідач протягом багатьох років сплачує аліменти із затримками та має заборгованість. Протягом останніх шести років батько взагалі не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його інтересами, не провідує дитину ні вдома, ні в школі, фактично самоусунувся від її виховання. Вихованням сина займається лише позивачка, син не знає відповідача як свого батька, і тому не має до нього родинних почуттів. Крім того, дитина часто хворіє на ряд хронічних захворювань, знаходиться на обліку у лікаря-кардіолога, потребує постійного лікування, оздоровлення. В позивачки виникала можливість звозити сина до АР Крим, однак у зв'язку з окупацією цієї території України, для її перетину, потрібна згода батька дитини, який в свою чергу з незрозумілих підстав її не надає. Тим самим відповідач суттєво порушує права та інтереси дитини. Таким чином, враховуючи викладені обставини позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судове засідання 21 липня 2016 року не з'явились, від представника [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу за його та відсутності позивачки, на заявлених позовних вимогах наполягають та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. В судовому засіданні 01 червня 2016 року позов підтримали в повному обсязі за підставами, вказаними в позовній заяві, зазначила, що зараз дитина навіть не пам»ятає як виглядає батько. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS], однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання 21 липня 2016 року не з'явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, надала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін 21 липня 2016 року, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження, актовий запис № 1315 від 25.11.2003 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. /а.с. 9-зворотня сторінка/. 29.10.2009 року заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду, яке набрало законної сили 10.11.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією вказаного рішення. /а.с. 8/. Як вбачається з довідки голови правління ЖСК-49 [PERSON] від 22.03.2016 року вих. № 10., [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS] і спільно з нею проживають: [PERSON], [INFO]. /а.с. 10/. Відповідно до довідки Мелітопольської гімназії № 9 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 18.03.2016 року № 84, [PERSON] навчається у гімназії № 9 з 29.12.2014 року. За цей період батько хлопця [PERSON] не відвідав жодних батьківських зборів, не цікавиться шкільним життям та навчанням сина, не приймав участі у позашкільних навчальних заходах. Вихованням сина займається мати, яка приймає активну участь у житті класу та школи. /а.с. 11/. Згідно довідки лікаря КУ "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" Мелітопольської міської ради Запорізької області [PERSON] з 28.09.2011 року [PERSON], [INFO] перебуває на обліку у лікаря кардіолога, з 24.10.2014 року - на обліку у лікаря окуліста, часто хворіє на ряд захворювань. На прийом до лікарів дитину приводила мати. /а.с. 12/. В судовому засіданні 01.06.2016 року свідок [PERSON], пояснила, що перебуває з позивачкою у дружніх відносинах, спілкуються кожного дня. [PERSON] не бачила вже 6 років. Зі слів позивачки вони з батьком дитини не спілкуються між собою. Також, свідок [PERSON], пояснила в судовому засіданні 01.06.2016 року, що позивачка її сусідка та подруга, з якою вони спілкуються майже кожного дня. [PERSON] - батька [PERSON] бачила приблизно 7 років тому назад. Родичей відповідача не знає. Зі слів позивачки знає, що відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, дитиною не цікавиться. [PERSON] не згадує про свого батька, такої розмови не заводить. В судовому засіданні 01.06.2016 року свідок [PERSON] пояснила, що позивачка - її племінниця. У позивачки та відповідача були погані відносини. Останнього разу бачила [PERSON] років 7-8 тому назад. Під час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON], останній ніяк не відносився до сина, йому все не подобалося в дитині, чіплявся до [PERSON], а той, в свою чергу, його боявся. [PERSON] казав, що не бажає говорити про батька. Родичей відповідача бачила лише на весіллі племінниці. Матеріальну допомогу відповідач не надавав на утримання сина. Також, свідок [PERSON], в судовому засіданні01.06.2016 року пояснила, що з часу знайомства з позивачкою, а саме з 2011 року, жодного разу не бачила батька [PERSON]. З [PERSON] вони раніше працювали разом, зараз підтримують дружні відносини. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 110/2 від 23.06.2016 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає, що на сьогоднішній день є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки батько свідомо ухиляється від виховання сина, не цікавиться його життям і здоров'ям, не турбується про його розумовий, фізичний у духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її усвідомлення. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН про права дитини, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, має право на особливий захист і допомогу, які надаються державою. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, судом встановлено, що відповідач відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків, свідомо ухиляється від виховання сина, не цікавиться його життям і здоров'ям, не турбується про його розумовий, фізичний у духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її усвідомлення, в добровільному порядку матеріально не утримує сина та має заборгованість по сплаті аліментів. Тому, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Крім того, згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За виконавчим листом № 2-2169/11 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.05.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, про що свідчить розрахунок заборгованості боржника по аліментам, складений головним державним виконавцем ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Катюковим В.М. від 30.03.2016 року. Станом на 01.03.2016 року заборгованість всього складає 2 140, грн. /а.с. 14/.

Outcome: approved