Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з [PERSON] з 07 липня 2006 року. Шлюб було розірвано, за час перебування у шлюбі подружжям нажито спільне майно: автомобіль та побутова техніка, тому позивачка просить здійснити поділ спільно нажитого в період шлюбу майна шляхом присудження на її користь грошової компенсації. Оскільки, відповідач використав автомобіль на шкоду інтересам сім'ї та не сплачує аліменти, тому [PERSON] просить збільшити її частку у спільно нажитому майні з ? до 3/5. В подальшому позовні вимоги змінено, позивачка вимагала визнати за нею право власності на мікрохвильову піч та пральну машинку, за відповідачем - на монітор, МФУ та персональний комп'ютер, стягнути з [PERSON] на її користь 900,00грн. компенсації різниці вартості вказаного майна, а також 19740,00грн. - вартості проданого відповідачем автомобіля. Сторони до суду не з'явились, повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07 липня 2006 року по 11.11.2012р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, рішенням суду /а.с.11, 16/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва (а.с.17), на утримання якої Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29.10.2012р. (а.с.16) на користь позивачки присуджено аліменти. Сторонами не заперечувалось обставин спільного придбання в період шлюбу автомобіля «Опель-Вектра», державний номер [NUMBER], монітора ASUS VW222VTFT, багатофункціонального пристрою МФУ CANON РІХМА МР-520, персонального комп'ютеру - системного блоку Neo"s PROTEGE82238, мікрохвильової печі Самсунг СЕ 2833 NR, пральної машинки ZANUSSI ZWT 5105. Також, з показів позивачки та відповідача судом встановлено, що у володінні [PERSON] перебуває придбаний в період шлюбу автомобіль «Опель-Вектра», державний номер [NUMBER], монітор ASUS VW222VTFT, багатофункціональний пристрій МФУ CANON РІХМА МР-520, персональний комп'ютер - системного блоку Neo"s PROTEGE82238; у володінні [PERSON] - мікрохвильова піч Самсунг СЕ 2833 NR, пральна машинка ZANUSSI ZWT 5105. Тобто, правовідносини, що склались між сторонами регулюються нормами сімейного законодавства. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України). В силу ст.60 чинного Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один не мав з поважної причини: навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо самостійного заробітку, доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна подружжя, що є об'єктом права спільної сімейної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, будь - яке майно, нажито подружжям за час шлюбу, за виключення переліченого у ст.57 СК України, спільною сумісною власністю подружжя. Угод з приводу поділу майна сторони не укладали, позивач не відмовлявся від своєї частки у праві спільної сумісної власності на квартиру. В силу ст.59, 60 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч.2 ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3 ст.70 СК України). Судом встановлено, що дійсно протягом грудня 2013р. - по лютий 2014 року відповідач не сплачував аліменти, що підтверджено довідкою ВДВС СМУЮ в Сумській області від 14.07.2014р. (а.с.64). Станом на 12.05.2014р. відповідач мав заборгованість по аліментам в сумі 1744,16грн., що підтверджується листом Сумського міського центру зайнятості (а.с.67). Однак, починаючи з березня 2014 року аліменти утримувались з виплат відповідачу допомоги по безробіттю Сумським міським центром зайнятості, що підтверджено довідкою від 13.05.2014р. (а.с.66); станом на 10.07.2014р. заборгованість відсутня, що підтверджено Довідкою ТОВ «Сумська селікатна цегла» від 10.07.2014р. (а.с.84). Крім того, позивачкою не доведено, що призначений розмір аліментів недостатній для розвитку дитини, оскільки за збільшенням розміру аліментів вона не зверталася, розрахунків щомісячного утримання дитини не надано. Також, факту приховання, знищення чи пошкодження автомобіля «Опель-Вектра», державний номер [NUMBER], адже відповідачка не заперечувала, що їй було відомо про існування даного майна, переоформлення транспортного засобу відбулося після припинення шлюбних відносин, обставини відчуження авто [PERSON] були відомі. Тому, визначені законом підстави для збільшення частки позивачки у спільно нажито майні відсутні, дані вимоги не підлягають задоволенню. В силу ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.5 ст.71 СК України). Однак, на момент вирішення спору відповідачем не внесено грошових коштів на депозитний рахунок суду, тому у суду відсутні підстави для стягнення на користь позивачки грошової компенсації за відступ її частки у вартості майна побутового призначення. Задоволення позову щодо поділу майна подружжя з присудженням другому з подружжя грошової компенсації можливе лише за умови попереднього внесення позивачем відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При цьому, якщо поділ стосується неподільної речі, а жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (абзац третій пункту 25 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). Таким чином, майно побутового призначення слід залишити у спільній частковій власності сторін. Автомобіль «Опель-Вектра», державний номер [NUMBER], 1989 року випуску був оформлений за відповідачем та переданий в користування [PERSON], що підтверджено наданими ДАІ документами (а.с.69-82). Однак, на момент розгляду справи право власності на майно належить третій особі, відтак визначення часток подружжя на автомобіль порушуватиме право власності [PERSON] Тому, єдиним способом захисту прав та інтересів позивачки є присудження їй компенсації вартості даного автомобіля. Відповідач не заперечував проти виплати компенсації, а лише оспорював дійсну вартість транспортного засобу, наполягав, що у 2012 році продав його за 12000,00грн., що підтверджено Довідкою - рахунком від 26.05.2012р. (а.с.81). Однак, вартість майна визначено ФОП [PERSON], який має кваліфікаційне сертифікат та свідоцтво оцінювача, видане Фондом державного майна України (а.с.127-130). Так, згідно звіту та висновку про незалежну оцінку майна (а.с.91-126) вартість спірного транспортного засобу становить 32900,00грн. В силу ст.57 ЦПК України, даний висновок може бути засобом доказування, тому відповідач зобов'язаний відшкодувати [PERSON] вартість транспортного засобу, який було відчужено відповідачем в сумі 16450,00грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивачкою сплачено судовий збір в сумі 267,00грн., пред'явлено вимоги на суму 26700,00грн., позов задоволено частково стягнуто на її користь 16450,00грн. (вартість авто) + присуджено частку в спільному майні подружжя на суму 2250,00грн. (загальна вартість майна становить 4500,00грн.) = 18700,00грн., що становить 70,04%. Тому, на підставі ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 187,01грн. Також, надано докази понесення витрат на виготовлення висновку спеціаліста в сумі 300,00грн. (прибутковий касовий ордер №1 від 04.08.2014р.), отже відшкодуванню підлягає 211,02грн. Позивачкою також понесено витрати на правову допомогу в сумі 1000,00грн., що підтверджено угодою від 11.04.2014р. (а.с.33) та квитанцією (а.с.52). Адвокат [PERSON] дійсно надавав правову допомогу в даній справі, приймав участь в судових засіданнях тривалість яких без урахування часу очікування та тестового запису судового засідання становить близько однієї години годин. В силу ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Тобто, вартість години роботи не може перевищувати 487,20грн., саме з цієї вартості виходить суд. Тому, відшкодуванню підлягає 70,04% витрат на правову допомогу в сумі 342,99грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial