Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини.Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували у Волицькій сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис №11. Стверджує, що за час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні. Заявляє, що після народження дитини відповідач спільно проживав з нею один місяць, після чого сказав, що їде на роботу у Російську Федерацію, а саме в м. Москву щоб заробляти гроші для утримання сім'ї. На протязі восьми місяців, що відповідач перебував на цих заробітках жодного разу не надавав матеріальної допомоги ні їй, ні синові. За весь термін, починаючи від народження дитини жодних коштів та іншої допомоги на утримання сина вона не одержувала. Відповідач відвідує сина раз у рік, роблячи незначні подарунки. Позивач зазначає, що від народження дитини відповідач ухиляється від утримання дитини, його виховання, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний розвиток. Коли постало питання про утримання дитини та надання коштів для лікування та придбання теплого одягу, то відповідач посилався на те, що у нього фінансові труднощі і ці фінансові труднощі тривають з народження сина і по даний час. У такий специфічний спосіб відповідач відмовляється від участі у вихованні дитини. Так як позивач на даний час не працює, тому що доглядає за сином і допомогу, яку отримує від своїх батьків не дає їй можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвитку обдарувань. Її неодноразові прохання надати матеріальну допомогу є безрезультатними. А тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь за минулий час, за остатні 3 роки та стягувати в подальшому до досягнення [PERSON] повноліття, у розмірі 1/2 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилась, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адрес суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за адресою реєстрації місця свого проживання, а також не надійшло від нього жодного клопотання на адрес суду. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). А тому судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів та постановити заочне рішення по справі . Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 01.10.2011 року у Волицькій сільській раді, Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 11, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-СГ № 173118. З копії свідоцтва про народження дитини серії 1-СГ № 309433 вбачається, що [PERSON] народився 04.04.2012 року і його батьками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON]( позивач). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом не встановлено місце праці відповідача, однак у своїй позовній заяві позивач вказує, що відповідач працював на заробітках у Російській Федерації. Даний факт відповідачем не заперечувався. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області № 1366 від 23.12.2016 року неповнолітня дитина сторін- Балмуш [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачкою в с. Волиця по вулиці Ак. Возняка. Суд враховує обовязок обох батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а оскільки як стверджує позивач відповідач працює в Російській Федерації, має постійний дохід, а тому суд враховує його матеріальне становище та приходить до висновку, що аліменти слід визначити у частці від заробітку (доходу) батька дитини відповідача, а саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини певного віку, оскільки аліменти призначені на утримання однієї дитини. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час, а саме за останні три роки слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку із ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Позивач не подано суду жодних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку із ухиленням останнього від їх сплати, а тому вимога позивачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, а саме за останні 3 роки не підлягає до задоволенння. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а тому з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в користь позивача слід стягувати аліменти, починаючи з дня предявлення позову, а саме з 26.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved