Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н.П. 05 липня 2016 року за реєстром № 426 на ім`я [PERSON] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на будинок [ADDRESS] та визнати за ним право власності на Ѕ частку будинку під [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що його мати - [PERSON] , після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , належним чином прийняла спадщину. Позивач вказує, що він має оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок, які отримані ним від своєї матері [PERSON] , що свідчить про прийняття нею спадщини. Позивач стверджує, що його мати [PERSON] також проживала на час смерті [PERSON] у вказаному будинку до дня своєї смерті, яка сталася [INFO] , брала участь у похованні, поминальному обіді, під час якого перебувала у будинку, отримала правовстановлюючі документи на будинок, однак із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Крім того, позивач посилається, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.04.2016 у справі № 390/2321/15-ц за позовом [PERSON] до Соколівської сільської ради Кіровоградського району і області про визнання права власності в порядку спадкування, встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину в порядку ст.549 Цивільного кодексу УРСР в ред.1963 року, та посилається на те, що цим же рішенням суду встановлено, що він постійно, за виключенням періоду з 2006-2011 років, також проживав у цьому будинку разом зі своєю матір`ю та дядьком [PERSON] . Зазначає, що він в установлений законом строк подав заяву до Кіровоградської державної районної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , в зв`язку з чим вважає, що набув право на спадкування на Ѕ частку будинку, який належав [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали та надали пояснення по обставинах справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та надала письмові заперечення, в яких просила в позові відмовити в зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні достовірні та допустимі докази про те, що мати позивача [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Представник третьої особи Соколівської сільської ради Чернов С.В. позовні вимоги визнав та надав пояснення з приводу нумерації будинку по [ADDRESS] . В подальшому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Третя особа приватний нотаріус Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н.П. в судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Троянська І.В. позовні вимоги визнала та вважає, що [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] спадщину прийняла належним чином, і тому позивач має право на Ѕ частку спірного будинку. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає в с.Високі Байраки Кіровоградського району з 2000 року та є колишнім чоловіком третьої особи [PERSON] . Його теща, [PERSON] , померла в 2002 році у нього вдома в с.Високі Байраки Кіровоградського району. На момент смерті тещі в її будинку в с.Черняхівка проживав її син [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого повторно 07.11.2015 (т.1 а.с.123). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок (житловою площею 38,80 кв.м) з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] , який належав їй - Ѕ частка будинку на підставі свідоцтва про право власності від 19.06.1992, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1108 та Ѕ частка будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.1992, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1110, що підтверджується дублікатами правовстановлюючих документів, виданих Державним нотаріусом ДНК в Кіровоградській області 10.06.2016 за реєстрами №№ 165, 166 (т.1, а.с. 179-180, 181, 182). Згідно довідки ОКП «КООБТІ» від 23.06.2016 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] - Ѕ ч. (приватна), свідоцтво про право власності від 19.06.1992, № 1- 1108/Друга Кіровоградська державна нотаріальна контора, зареєстровано 23.06.1992 р.; Ѕ ч. (приватна), свідоцтво про право на спадщину від 19.06.1992, № 1-1110/Друга Кіровоградська державна нотаріальна контора, зареєстровано 23.06.1992р.; реєстрова книга № 1 запис № 93. Відповідно до технічної характеристики об`єкта за матеріалами технічної інвентаризації станом на 03.06.1992 - загальна площа житлового будинку складає 64,60 кв.м, житлова - 38,80 кв.м. Згідно архівних відомостей, наявних в ОКП «Кіровоградське ООБТІ», адреса [ADDRESS], відповідає адресі: [ADDRESS] (т.1 а.с.184). Заповіту [PERSON] не залишила. Відповідно до інформації, наданої Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON] , заведена [INFO] за № 742. До 6 місяців до нотаріальної контори надійшла заява від сина спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . Інші заяви до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (т.1, а.с.168). [PERSON] прийняв спадщину, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 року, шляхом фактичного вступу у володіння і управління спадковим майном, оскільки до смерті і після смерті матері постійно проживав та був зареєстрований в спадковому будинку та 18 грудня 2002 року за № 833 подав заяву про прийняття спадщини. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, зокрема, витягом з погосподарської книги № 940, засвідченим секретарем Соколівської сільської ради, з якого вбачається, що членом господарства [PERSON] є лише її син [PERSON] (т.1 а.с.185), довідкою виконкому Соколівської сільської ради про те, що на день смерті [PERSON] разом з нею проживав і був зареєстрований її син [PERSON] (т.1 а.с.183), повідомленням Кіровоградської районної державної нотаріальної контори приватному нотаріусу Руденко Н.П. від 07.06.2016 № 366/01-16 (т.1 а.с.168). Мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] (т.1 а.с.9), спадщину у встановлений законом строк і порядок не прийняла, ні шляхом фактичного вступу у володіння і управління спадковим майном, ні шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (т.1 а.с.159). Відповідач [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] та 05.07.2016 отримала свідоцтво про право па спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] за реєстром № 426, право власності на який підтверджується дублікатом свідоцтва про право на спадщину на законом, виданого 10.06.2016 Державним нотаріусом ДНК в Кіровоградській області, за реєстром 165, дублікатом свідоцтва про право власності, виданого 10.06.2016 Державним нотаріусом ДНК в Кіровоградській області, за реєстром 166, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (т.1 а.с.190). Відповідно до ст.5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України до спадщини, яка відкрилась і була прийнята спадкоємцем до набрання чинності цього Кодексу, застосовуються правила ЦК УРСР 1963 року. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Заповіту [PERSON] не залишила, а тому має місце спадкування за законом. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. При вирішенні питання, хто є спадкоємцями за законом, враховуються такі юридичні факти як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Відповідно до статей 529-531 ЦК УРСР, які діяли на час відкриття спадщини, за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Таким чином, мати позивача [PERSON] та батько відповідача [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, після смерті своєї матері [PERSON] . Згідно ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 24.06.1983, якщо позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Відповідно до п.113 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" №18/5 від 14 червня 1994 року, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за №152/361, та була чинна до 03 березня 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу або квитанції про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Зазначене кореспондується з пунктами 3.3, 3.4 Розділу 1 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.01.2009 року, якими визначено, що Цивільний кодекс УРСР (1540-06) 1963 року (далі - ЦК УРСР) передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (1540-06) спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: - довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; - довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; - копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; - запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); - інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК УРСР (1540-06), прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Разом з тим, сам по собі факт проживання в іншій частині будинку, виділеній в натурі, зберігання відсутньою особою реєстрації (прописки) у спадковій частині будинку не вважається прийняттям спадщини. Також доказом вступу в управління ч володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються нотаріусом з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Будь яких достовірних та допустимих доказів про те, що [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , позивачем не надано. Посилання позивача [PERSON] на те, що його мати [PERSON] проживала до дня своєї смерті та на час смерті [PERSON] у спадковому будинку, не знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до довідки комунального підприємства "Новенське" Новенської селищної ради № 410 від 30.03.2018 року [PERSON] з членами своєї сім`ї - чоловіком та двома синами в період з 23.01.2001 до 08.04.2003 постійно проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с.98). Як члени сім`ї [PERSON] , ні [PERSON] , ні позивач [PERSON] в погосподарській книзі Соколівської сільської ради не значаться (т.1 а.с.185). Згідно довідки Соколівської сільської ради від 2016 року, яка міститься в спадковій справі № 8/2015 померлого [PERSON] (т.1 а.с.183) підтверджено, що [PERSON] до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті з нею проживав і був зареєстрований син [PERSON] . Позивачем надана довідка виконкому Соколівської сільської ради від 02.03.2015 № 389 (т.1 а.с.212), відповідно до якої [PERSON] з 2002 року проживала, але не була зареєстрована в [ADDRESS] , не може бути взята до уваги, оскільки суперечить відомостям оригінального документу - погосподарської книги Соколівської сільської ради, в якій [PERSON] не значиться, як член сім`ї [PERSON] (т.1 а.с.185), а також виданою Соколівською сільською радою довідкою від 2016 року (т.1 а.с.183). Крім того, довідка виконкому Соколівської сільської ради від 02.03.2015 № 389 видана виконкомом сільської ради з перевищенням повноважень, оскільки органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи не наділені повноваженнями встановлювати факти, інформацію та відомості на підставі пояснень інших осіб, які не можуть нести відповідальність за достовірність наданої інформації, довідки можуть надавати лише на підставі достовірних документів. Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження сільської ради, виконкому сільської ради, сільського голови визначені ст.ст. 11, 12, 25-39 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно яких у них відсутні повноваження встановлювати факти, в тому числі факти проживання, на підставі пояснень окремих фізичних осіб. Враховуючи, що довідка позивачу про факт проживання його матері у спірному будинку в 2002 році видавалася сільською радою в 2015 році, з невідомих джерел походження, тому суд не може вважати дану довідку належним і допустимим доказом по справі. В суді встановлено, що [PERSON] померла в с.Високі Байраки Кіровоградського району та області, по місцю проживання її іншої доньки, третьої особи по справі - [PERSON] , яка доглядала матір до смерті. Дана обставина не узгоджується з позицією [PERSON] про те, що [PERSON] на момент смерті матері проживала разом з нею. Правовстановлюючі документи на будинок знаходяться у позивача, але це жодним чином не свідчить про те, що його матір [PERSON] володіла вказаними документами на законних підставах протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] . Відповідно до рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2016 року [PERSON] відмовлено в позові до Соколівської сільської ради Кіровоградського району і області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування (а.с.14-15). Позивач стверджує, що зазначеним судовим рішенням встановлено, що він разом з своєю матір`ю [PERSON] та дядьком [PERSON] проживав у спірному будинку. Позиція позивача не ґрунтується на законі, так як предметом судового розгляду у справі були інші правовідносини. В рішенні суду від 25 квітня 2016 року питання встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] не розглядалося, оскільки таких вимог в судовому порядку не було пред`явлено. Предметом розгляду судом справи за позовом [PERSON] до Соколівської сільської ради були інші правовідносини, інший предмет спору та підстави позову, в тій справі не з`ясовувалось коло спадкоємців. [PERSON] своїх претензій на спадщину не заявляв, суд не встановлював обставини і факти, які є обов`язковими при розгляді даної справи. Довідка, видана виконкомом Соколівської сільської ради за № 20/1 від 04.01.2017 (т.1 а.с.16) про те, що позивач разом зі своєю матір`ю [PERSON] проживав в [ADDRESS] , на думку суду не є достовірним доказом по справі, так як складена на підставі пояснень інших осіб, які не можуть нести відповідальність за достовірність наданої інформації. Довідка про спільне поживання спадкодавця [PERSON] і [PERSON] на день смерті і після, не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам, та спростовується свідоцтвом про смерть [PERSON] , з якого вбачається, що [PERSON] померла в с. Високі Байраки, де на той час проживала її донька [PERSON] . Свідок [PERSON] підтвердив, що забрав тещу [PERSON] з лікарні до себе у с.Високі Байраки, бо вона жила тільки з [PERSON] в с. Черняхівка, та не було кому її доглядати. Участь [PERSON] у похованні своєї матері [PERSON] не може розглядатися як прийняття спадщини в розумінні ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки необхідне саме управління і володіння спадковим майном. Не може визнаватися фактичним вступом в управління спадщиною організація та проведення поховання спадкодавця, оскільки такі дії не стосуються спадкового майна. Крім того, позивач звертається до суду із позовом про визнання за ним права власності на Ѕ частку будинку, що розташований в [ADDRESS] , однак спірний будинок, як об`єкт нерухомого майна, зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується копією інвентарної справи та архівною довідкою ОКП «КООБТІ», довідкою виконкому Соколівської сільської ради № 1275 (т.1 а.с.99-130, 149, 150, т.1 а.с.184). Таким чином, в суді не встановлено будь-яких обставин про те, що [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а відтак [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , пред`явив позов на захист права, яке йому не належить. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, зважаючи на рішення прийняте судом по суті позову, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed