Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 1974 року проживає у власній квартирі на першому поверсі багатоквартирного будинку [ADDRESS] і ніколи не платив за послуги з утримання та обслуговування ліфтів, оскільки не користується ліфтом і такої послуги не потребує. Але з 01.10.2014 року КП Білоцерківська ЖЕК №1 м. Біла Церква стала нараховувати мешканцям перших поверхів, тобто і позивачу, кошти за технічне обслуговування та електропостачання ліфта. З лютого 2015 року позивач звертався до відповідача з даного приводу, просив повідомити складову тарифу за житлово-комунальні послуги, які він повинен оплачувати, вимагав здійснити перерахунок. Мешканці першого поверху по [ADDRESS] багаторазово писали колективні звернення до відповідача, але безрезультатно. Позивач посилається на ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» де зазначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Істотними умовами договору є умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотною (обов`язковою) умовою є вичерпний перелік житлово-комунальних послуг з переліком тарифів та їх складових на кожну з цих послуг та загальна вартість послуг. Але в квитанціях на оплату КП БМР ЖЕК №1 виставлена загальна сума нарахувань, а тому позивач не знає яку суму йому нараховують за ліфт. Позивач посилається на п. 11 «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій», затвердженого постановою КМУ № 869 від 01.06.2011 року де вказана формула, за якою визначаються витрати з технічного обслуговування ліфтів. В роз`ясненні складових елементів даної формули визначені власники приміщень, які не платять за витрати з технічного обслуговування ліфтів, а саме сказано, що в розрахунки входить сумарна загальна площа квартир (житлових приміщень у гуртожитку), нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) (крім квартир першого поверху та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку), що не мають окремих виходів безпосередньо на сходові клітки. Позивач вказує, що відповідачем невірно трактується вказаний пункт Порядку. Позивач заперечуючи плату за послугу, яку не отримує, просив суд визнати протиправними дії КП БЦ ЖЕК №1 по нарахуванню йому, як мешканцю першого поверху багатоповерхового будинку оплати за технічне обслуговування та електропостачання ліфта і зобов`язати відповідача зробити відповідні перерахунки оплати, починаючи з 01.10.2014 року. В судовому засіданні позивач підтримав позов. Представник відповідача за довіреністю позов не визнав. Відповідачем надано відзив на позов (а.с. 27-32). Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником та мешканцем квартири [ADDRESS] та його квартира розміщена на першому поверсі вказаного будинку. Наведене підтверджено оглянутими в судовому засіданні правоустановчими документами на нерухоме майно, копія яких приєднана до матеріалів справи (а.с.15) та наведене визнано відповідачем. Встановлено, що між позивачем та відповідачем 13.05.2010 року було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.33-34). Згідно п.10 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі. Встановлено, що з 01.10.2014 року позивачу в оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій було включено плату за технічне обслуговування і енергопостачання ліфтів. Наведене підтверджено розрахунком вказаної послуги, який був наданий відповідачем (а.с.58-59). Встановлено, що [PERSON] , починаючи з лютого 2015 року, неодноразово звертався до відповідача за роз`ясненнями та з вимогою виключити з складової тарифу, наданих відповідачем послуг, оплату за техобслуговування і освітлення ліфта, оскільки позивач є мешканцем 1-го поверху (а.с. 6,7,44,45). Позивач в судовому засіданні пояснив, що з травня 1974 року проживає з сім`єю на першому, «непрестижному», поверсі багатоквартирного будинку і мав одну єдину перевагу над мешканцями інших поверхів - не платив за послуги з утримання та обслуговування ліфтів - і це було логічно, зрозуміло і справедливо, оскільки даною послугою він не користується. Але з 01.10.2014 року відповідач розпочав нараховувати йому оплату за технічне обслуговування та електропостачання ліфта. Позивач неодноразово просив здійснити перерахунок, оскільки ніколи не платив за ліфт і не отримував послуги з використання ліфта. Позивач відмовляється оплачувати послугу, яку не отримує, та за відсутності даних щодо ціни цієї послуги, позивач взагалі припинив оплату послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, що спричинило виникнення боргу. Представник відповідача, заперечуючи позовні вимоги вказав, що відповідно до п.1 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який було укладено між відповідачем та позивачем 13.05.2010 року, предметом Договору є забезпечення виконавцем надання послуг, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом. Згідно пунктів 11 та 23 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року N 869, витрати з технічного обслуговування та енергопостачання ліфтів при формуванні тарифу визначались з урахуванням «сумарної загальної площі квартир (житлових приміщень у гуртожитку), нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) (крім квартир першого поверху та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку), що не мають окремих виходів безпосередньо на сходові клітки). Тобто, згідно цього Порядку, не повинні були включатись до розрахунку площі виключно тих квартир першого поверху, які не мали окремого виходу безпосередньо на сходові клітки. Відповідач заперечує твердження позивача, що частина речення «...що не мають окремих виходів безпосередньо на сходові клітинки» стосується лише нежитлових приміщень, оскільки дане не відповідає дійсності з огляду на конструкцію вищевказаних пунктів. Так, якби твердження позивача було б істинним, то у законодавця не було б потреби ставити «квартири першого поверху» та «нежитлові приміщення» в один ряд. Тобто, відповідно до Порядку формування тарифів, лише з 07.08.2015 року та виключно при формуванні тарифів, загальні площі квартир та нежитлових приміщень першого поверху не повинні були включатись до розрахунку. Сам характер внесених змін свідчить про те, що до 07.08.2015 року не всі квартири першого поверху не повинні були включатись до розрахунку, інакше потреба у внесенні відповідних змін була б відсутня. Діючий тариф було сформовано та затверджено у 2014 році, у той час, коли не повинні були включатись до розрахунку площі виключно тих квартир першого поверху, які не мали окремого виходу безпосередньо на сходові клітки. Після внесення вищевказаних змін до Порядку формування тарифів, відповідач не здійснював формування тарифів, а тому ні у ЖЕК №1, ні у виконавчого комітету Білоцерківської міської ради не було підстав для виключення з розрахунків площі квартир та нежитлових приміщень першого поверху, та як наслідок, зменшення плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для власників квартир та нежитлових приміщень першого поверху. Отже, відповідач, посилаючись на положення Цивільного кодексу України, ЗУ «Про приватизацію державного житловогоо фонду» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-У111 від 14 травня 2015 року, зазначає, що законодавчі визначення, якими керується КП БЦ ЖЕК №1, говорять про особливості управління і утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. І оскільки ліфт знаходиться в будинку, так як і сходинки, площадки, покрівля, підвали з різними комунікаціями, то - являється об`єктом спільного користування - утримання, а тому ремонт його і освітлення повинні виконувати всі співвласники. Мешканці платять не за користування ліфтом, а беруть участь у покритті витрат на утримання ліфтів. При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За визначенням, наданим у ст. 1 ЗаконуУкраїни "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил,що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно із ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтеюч.3 ст. 4 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що До повноважень органів місцевого самоврядування належать: 1) затвердження та виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та виконанні відповідних державних і регіональних програм; 2) встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; 3) затвердження норм споживання комунальних послуг; 4) інформування населення відповідно до законодавства про стан виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також про відповідність якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; 5) здійснення моніторингу стану виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; 6) встановлення одиниці виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами. Відповідно до положення ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за № 388 виконавцем послуг з утримання будинків, споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква є житлово-експлуатаційні контори №№1-8 - балансоутримувачі житлового фонду. Відповідно до положень пункту 3-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 9 листопада 2017 року № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189), до моменту укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком зі співвласниками будинку [ADDRESS] , відповідач продовжує надавати позивачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на умовах які діяли до введення в дію норм Закону № 2189, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком (тобто до 10.06.2018 року, згідно пункту 1 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2189). Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлені рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 09.09.2014 року № 332 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги (з урахуванням рішень виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 22.08.2017 року № 293 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій комунальних підприємств міської ради житлово-експлуатаційних контор № 1, 6, 7, розрахованих шляхом коригування діючих тарифів» та від 23.01.2018 року № 39 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій комунальних підприємств міської ради житлово-експлуатаційних контор № 1,6,7 розрахованих шляхом коригування діючих тарифів». Згідно пунктів 11 та 23 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року N 869, (далі - Порядок формування тарифів), витрати з технічного обслуговування та енергопостачання ліфтів при формуванні тарифу визначались з урахуванням сумарної загальної площі квартир (житлових приміщень у гуртожитку), нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) (крім квартир першого поверху та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку), що не мають окремих виходів безпосередньо на сходові клітки). Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 року № 515 було внесено зміни до Порядку формування тарифів (набрали чинності 07.08.2015 року), відповідно до яких при формуванні тарифу витрати з технічного обслуговування та енергопостачання ліфтів визначаються з урахуванням «сумарної загальної площі квартир (житлових приміщень у гуртожитку), нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) (крім квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) першого поверху)». Представник відповідача в судовому засіданні вказував, що згідно Порядку формування тарифів, не повинні були включатись до розрахунку площі виключно тих квартир першого поверху, які не мали окремого виходу безпосередньо на сходові клітки. А квартира позивача має вихід на сходову клітину, а тому він має оплачувати послугу з технічного обслуговування та енергопостачання ліфту в його будинку. Так, сторони двояко трактують пункт 11 Порядку формування тарифів. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що як мешканці квартир першого поверху, які не мають окремого виходу безпосередньо на сходові клітки, так і мешканці квартир першого поверху, які мають вихід на сходові клітки, - не потребують користування ліфтом, тобто не є споживачами такої житлової послуги, а тому відповідач безпідставно покладає на позивача обов`язок по оплаті технічного обслуговування і енергопостачання ліфта в будинку [ADDRESS] . Посилання відповідача на ту обставину, що тариф був змінений з урахування змін у чинному законодавстві, не можуть бути прийняті судом, оскільки дійсно відбуваються зміни в системі ціноутворення та визначення тарифів при наданні послуг, які повинні бути відображені при нарахуванні вартості послуг, що надаються споживачам цих послуг. Однак, незмінним залишається - оплата послуги, яка фактично надана споживачу. Тобто, позивач зобов`язаний оплатити послугу, якщо він фактично користувався нею. При цьому, не можна залишити поза увагою той факт, що ліфт це пристрій призначений для перевезення вантажів і людей. Однак, позивач не потребує використання ліфту, бо є мешканцем першого поверху. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом ч. 1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що з 2010 року, тобто, з моменту укладення сторонами Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідач належно сплачував вартість обов`язкових житлово-комунальних послуг, встановлених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» і Договором, та до жовтня 2014 року в оплату цих послуг не входило нарахування позивачу плати за утримання ліфта. Встановленим є те, що на момент укладення між сторонами Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 13.05.2010 р. в структуру тарифу, який мав сплачувати [PERSON] , не входила послуга з технічного обслуговування та енергопостачання ліфтів. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що позивачем доведено, що житлова послуга «утримання ліфтів» ним, як мешканцем першого поверху, не отримувалась з моменту заселення в будинок [ADDRESS] , і Договором від 13.05.2010р. така послуга не передбачена та по 2014 рік відповідач не включав в складову тарифу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій плату за технічне обслуговування та енергопостачання ліфтів для мешканців квартир першого поверху, суд приходить до висновку, що на позивача протиправно покладено обов`язок оплати вказаної послуги. Та похідним є, - задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок [PERSON] оплати житлово-комунальної послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території без врахування плати за послугу з технічного обслуговування та енергопостачання ліфтів, починаючи з 01.10.2014р. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. З відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2102 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved