Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суд із позовом про визнання права на користування житлом. В обґрунтування позових вимог посилаються на те, що на підставі ордера № 515 від 10.03.2005р., виданого на основі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту Ціпляру Я.С. на сім`ю з 4-х осіб, вони, позивачі, вселилися та проживають у кімнаті [ADDRESS] . Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № 352 від 16.07.2008р. надано статус житлового будинку гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Спільним рішенням представника власника і профспілкового комітету ДП ЛНДРТІ від 08.10.2008р., яке оформлено протоколом № 47, вирішено провести зміни в технічній документації житлового будинку в частині нумерації кімнат на [ADDRESS] . Згідно зазначеного рішення змінено нумерацію кімнати [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] . Відтак, вони, позивачі, вирішили зареєструвати своє місце проживання у квартирі [ADDRESS] , оскільки зареєстровані у іншій квартирі - [ADDRESS] вказаного будинку, у якій проживають їхні діти. Однак, відповідач 1 відмовляє у їхній реєстрації за адресою їхнього фактичного місця проживання, мотивуючи свою відмову тим, що, вони, позивачі не мають документів на проживання у вказаній квартирі. Зазначають, що вони, позивачі, зверталися до відповідача 1 щодо видачі їм нових документів для реєстрації за місцем проживання у спірній квартирі, однак відповідач 1 таких документів не видає та повідомляє, що вони, позивачі, не мають права проживати у вказаній квартирі. Просять визнати їх право на проживання та користування квартирою [ADDRESS] , а також на реєстрацію за місцем проживання у вказаній квартирі. Державне підприємство «Львівський науково - дослідний радіотехнічний інститут» та Відокремлений підрозділ "Гуртожиток" Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту подали відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначають, що оскільки ордеру на вселення у квартиру [ADDRESS] немає у позивачів, відповідно жодних прав на цю квартиру не існує. Згідно п.п. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 (чинного на час винесення спільного рішення) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. В судовому засіданні представник позивачів та позивачі позов підтримали, надали аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, просять позов задоволити. При цьому просять звернути увагу на те, що 10 березня 2005 року Львівським науково - дослідним радіотехнічним інститутом видано ордер №515 на житлову площу у гуртожитку на ім`я [PERSON] на право займання сім`єю із 4 чоловік житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS] . Заперечення відповідачів спростовують наявністю судових рішень, якими уже встановлені обставини, які оспорюються відовідачем №1та третьою особою. Представник відповідача 2 з доводами позивачів погодилась та вважає заперечення відповідача 1 і третьої особи безпідставними. В судовому засіданні представники відповідача №1, кожен окремо, позов заперечили, надали аналогічні пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву, просять відмовити в його задоволенні, вказують на те, що відсутній ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] , а тому відсутні підстави на проживання і користування даною квартирою. Судом витребувано з архіву суду матеріали цивільної справи № 2-631/11 для їх дослідження в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, що є предметом розгляду та матеріали витребуваної цивільної справи № 2-631/11 у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що на підставі ордера № 515 від 10.03.2005р., виданого на основі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту Ціпляру Я.С. на сім`ю з 4-х осіб, позивачі вселилися та проживають у кімнаті [ADDRESS] Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № 352 від 16.07.2008р. «Про зміну статусу гуртожитку в житловий будинок та укладення договорів житлового найму з мешканцями будинку [ADDRESS] », надано статус житлового будинку гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Спільним рішенням представника власника і профспілкового комітету ДП ЛНДРТІ від 08.10.2008р., яке оформлено протоколом № 47, вирішено провести зміни в технічній документації житлового будинку в частині нумерації кімнат на [ADDRESS] .. Згідно зазначеного рішення змінено нумерацію кімнати [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] . З вказаної квартири позивачі не виселялися, проживають там постійно, сплачують комунальні послуги, жодних судових чи інших рішень про виселення позивачів із зазначеної квартири немає. Дані обставинами встановлені рішеннями судів трьох інстанцій, а тому не можуть підлягати перевірці у даному судовому засіданні. Позивачі вирішили зареєструвати своє місце проживання у квартирі [ADDRESS] , оскільки зареєстровані у іншій квартирі - [ADDRESS] вказаного будинку, у якій проживають їхні повнолітні діти. Однак, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради відмовляє у реєстрації позивачів за адресою їхнього фактичного місця проживання, мотивуючи свою відмову тим, що позивачі не мають документів на проживання у вказаній квартирі. Позивачі зверталися до ВП "Гуртожиток" Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту щодо видачі їм нових документів для реєстрації за місцем проживання у спірній квартирі, однак останній таких документів не видає та повідомляє, що позивачі не мають права проживати у вказаній квартирі. Згідно п.п. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 (чинного на час поселення позивачів) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За таких умов, позивачі на законних підставах поселилися та проживають у спірній квартирі, доказів протилежного відповідачами не надано. Дані обставини встановлені судом під час розгляду та ухвалення рішення у цивільній справі № 2-631/11 від 09 грудня 2011 року, яке ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2013 року залишено без змін. Так, суд, задовольняючи частково позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] виходив з вимог ст. ст. 58 Житлового кодексу України, а також у ст. ст. 44 і 69 Правил Обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, згідно яких, ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Судами встановлено, що позивач [PERSON] та члени його сім`ї, з 2001 року постійно проживають у спірній кімнаті [ADDRESS], не були позбавлені права на житло в судовому порядку, як і не був скасований судом і спеціальний ордер на вселення сім`ї [PERSON] у спірне житло. Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. В обґрунтування своєї позиції, відповідачами та третьою особою, жодних належних та допустимих доказів не надано. Документи, долучені стороною відповідача, до матеріалів справи містять лише інформацію про правовий статус Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту та його відокремленого підрозділу «Гуртожиток», а крім того зміст таких суперечить судовим рішенням. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.4 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання судових витрат підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved