Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що їм належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2017 року, який був укладений між позивачами та [PERSON]. Після оформлення права власності, в належній позивачам квартирі залишився зареєстрованим син попереднього власника [PERSON]. Незважаючи на свій обовязок по зняттю з реєстраційного обліку у відчужуваній квартирі [PERSON]\~ до даного часу не знявся з реєстраційного обліку в квартирі. Його реєстрація носить формальний характер, з часу продажу квартири відповідач в ній не проживає, його речей в квартирі немає, на вселення до помешкання він не претендує. Крім того, реєстрація відповідача створює перешкоди позивачами у реалізації їх права власності та зобовязує надмірно сплачує кошти за комунальні послуги, які нараховуються на кількість зареєстрованих в помешканні осіб. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеним житлом. Позивачі в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви, в яких позов підтримали у повному обсязі. Прохали розглянути справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшло. Заперечень проти позовних вимог до суду не надав. На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, який зареєстрований у реєстрі за № 1560 від 13 липня 2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91930104 від 13 липня 2017 року (а.с. 9-10) Разом з тим, згідно довідки від 16 серпня 2017 року ТОВ «Шосткажитлосервіс» та довідки\~ центру надання адміністративних послуг м. Шостка №1504 від 12 жовтня 2017 року, колишній мешканець [PERSON], [INFO], значиться таким, що зареєстрований у вищезазначеній квартирі (а.с. 11, 14). Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність"). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК). Крім того, відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на житло в особи, членами сімї якого вони є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Як вбачається з вищенаведеного, право користування спірним жилим приміщенням у відповідача [PERSON] виникло як похідне від прав [PERSON] як колишнього власника квартири. В цей же час, колишній власник квартири [PERSON] втратив право власності та право користування жилим приміщенням. За таких обставин, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved