Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до ПАТ «СК «Універсальна», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свій позов мотивує тим, що [PERSON] 27 грудня 2013 року близько 17:55 год., керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], по пр. Відродження в м. Луцьку, рухаючись по другорядній дорозі, зі сторони с. Липини Луцького району Волинської області, виїжджаючи на головну дорогу, не надав переваги в русі автомобілю марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження а пасажири автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] - тілесні ушкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду від 24 січня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ «СК «Універсальна». Згідно звіту № 2014/2287 від 05 березня 2014 року про оцінку транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ складає 22733,67 гривні. Зазначає, що страховою компанією визначено йому суму страхового відшкодування в розмірі 22223 гривні 67 копійок. Однак, вказує, що ПАТ «СК «Універсальна» безпідставно не включено до страхового відшкодування суму ПДВ в розмірі 4546, 73 гривні, а також зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу, на підставі якого ПАТ «СК «Універсальна» визначила йому суму страхового відшкодування, складений з порушенням методики проведення товарознавчої експертизи, що призвело до зниження суми страхового відшкодування. Крім того, зазначають, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачам була заподіяна моральна шкода, яку вини оцінюють в розмірі по 5000 гривень кожному. На підставі викладеного з врахування уточнених позовних вимог, просять суд стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» 3692 гривні 99 копійок в якості невиплаченої суми страхового відшкодування згідно висновку № 8002 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 14 січня 2015 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Волинського відділення, стягнути з [PERSON] в їх користь по 5000 гривень моральної шкоди, а також стягнути з відповідачів солідарно 1500 гривень витрат на правову допомогу та судові витрати по справі. Представник позивачів подав заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В ході розгляду справи вказував, що позовні вимоги визнає частково, не заперечував щодо стягнення моральної шкоди в сумі 300 гривень в користь позивачів. Представник відповідача ПАТ «СК «Універсальна» в судове засідання не звився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В поданих суду запереченнях вказував, що позов не визнає, оскільки страховою компанією в повній мірі виплачено позивачам суму страхового відшкодування відповідно звіту про оцінку транспортного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від вини. За правилами ч. 1 ст. 1188 цього Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного). Судом встановлено, що [PERSON] 27 грудня 2013 року близько 17:55 год., керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], по пр. Відродження в м. Луцьку, рухаючись по другорядній дорозі, зі сторони с. Липини Луцького району Волинської області, виїжджаючи на головну дорогу, не надав переваги в русі автомобілю марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху. Постановою Луцького міськрайонного суду від 24 січня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 400 гривень. Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді від 24 січня 2014 року встановлена винність [PERSON] в даній дорожньо-транспортній пригоді, постанова не скасована, відповідно встановлені судом обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи. Таким чином, невідповідність дій [PERSON] вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього. В судовому засіданні також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON]була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8219689 у ПАТ «СК «Універсальна». Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до звіту № 2014/2287 про оцінку транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], станом 02 січня 2014 року суб'єктом оціночної діяльності Гуль В.І., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу колісного транспортного засобу з врахування ПДВ складає 27280 гривень 40 копійок. Судом також встановлено, що стверджується розрахунком страхового відшкодування додатку 1 до страхового акту № 5401/1 від 18 березня 2014 року, ПАТ «СК «Універсальна»прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування власнику автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], [PERSON]в розмірі 22223 гривні 67 копійок, яка була розрахована наступними чином: 22733,67 грн. (вартість відновлювального ремонту з врахуванням ПДВ та коефіцієнту фізичного зносу) - 4546,73 грн. (вартість ПДВ, нарахована на складові на заміну). За правилами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п. 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Статтями 10, 60 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставу свої позовних вимог позивач покликається на той факт, що звіт № 2014/2287 від 05 березня 2014 року про оцінку транспортного засобу проведений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а саме невірно застосований коефіцієнт регіону «К», який вираховує рівень цін продажу, а також застосовано комп'ютерну програму складання кошторису відновлювального ремонту «Audatex». Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року за клопотанням позивача [PERSON] призначено автотоварознавчу експертизу. Відповідно до висновку № 8002 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 14 січня 2015 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Волинського відділення, імовірна вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], станом на момент умовного закінчення ремонту (27 червня 2014 року), з урахуванням величини коефіцієнта фізичного зносу складників становить 25929 гривень 62 копійки. Як вбачається з вищенаведеного висновку судової автотоварознавчої експертизи, при її проведенні експертом також було застосовано коефіцієнт регіону «К», який вираховує рівень цін продажу, а також застосовано комп'ютерну програму складання кошторису відновлювального ремонту «Audatex». Відповідно до 2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, з врахуванням вищезазначеної норми закону суд приймає до уваги щодо визначення суми страхового відшкодування звіт № 2014/2287 від 05 березня 2014 року про оцінку транспортного засобу, оскільки він був складений через п'ять днів після дорожньою-транспортної пригоди. Висновок № 8002 судової автотоварознавчої експертизи, складений 14 січня 2015 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Волинського відділення, був складений з врахуванням умовного закінчення ремонту (27 червня 2014 року) та при розрахунку вартості деталей застосовувався курс гривні до іноземних валют станом на 27 червня 2014 року, який значно зріс після дорожньо-транспортної пригоди. Як зазначалося вище, розмір завданих позивачеві збитків визначений страховиком на підставі звіту № 2014/2287 від 05 березня 2014 року про оцінку транспортного засобусуб'єктом оціночної діяльності Гуль В.І., який є аварійним комісаром, внесеним у державний реєстр сертифікованим оцінювачем транспортних засобів. Як вбачається із вказаного звіту, при визначенні розміру матеріального збитку оцінювач врахував зношеність автомобіля позивача відповідно до існуючих методик, затверджених в установленому законом порядку та вартість ПДВ нараховану на складові на заміну деталей. Згадані документи відповідають вимогам ст. ст. 57, 64 ЦПК України і є письмовими доказами у справі. Що стосується врахування при визначенні розміру матеріального збитку податку на додану вартість (далі - ПДВ), то за змістом розділу V Податкового кодексу України сутність ПДВ полягає в тому, що він є частиною створеної вартості, яку стягують з покупців усіх видів товарів та послуг. Платники: юридичні та фізичні особи, які здійснюють від свого імені виробничу або іншу підприємницьку діяльність на території України залежно від форм власності. Отже вказаний податок включається як в ціну послуг по ремонту пошкодженого автомобіля, так і в ціну запасних частин, необхідних для його ремонту. Тобто за загальним правилом відновлення пошкодженого автомобіля можливе лише за цінами, що містять в собі ПДВ. Тому даний податок вірно врахований оцінювачем при визначенні вартості відновлювального ремонту, яка і становить вартість матеріального збитку. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до висновків експерта № 1721а та 1722, складених 30 грудня 2013 року, [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, цілком можливо від ударів об виступаючі частини салону автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 86-89). З огляду на вище наведене та у відповідності до ст. 1167 ЦК України, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] зобов'язаний відшкодувати відповідачам моральну шкоду. Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'', вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З врахуванням встановлених по справі обставин, суд прийшов до висновку, що позивачам завдано моральну шкоду внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], які призвели до пошкодження майна позивача [PERSON], заподіяння легких тілесних ушкоджень позивачам та порушення нормального способу їх життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з положень ст. ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, врахував характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач, суд врахував в повному обсязі тривалість душевних страждань, тяжкості таких страждань, пов'язаних з пошкодженням майна та заподіяння тілесних ушкоджень. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь позивачів слід стягнути по 500 гривень моральної шкоди, що відповідає роз'ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Крім того, в частині стягнення з відповідача в користь позивачів 1500 гривень витрат на надання правової допомоги, слід відмовити з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Відповідно до ст. 42 ЦПК України повноваження представника сторони посвідчуються довіреністю фізичної особи, яка має бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, який виданий відповідним адвокатським об'єднанням, або договором. До ордера адвоката обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його права на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг посвідчується підписом сторін договору. Крім того, відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Додатком до цієї постанови встановлено, що розмір компенсації витрат, пов'язаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Позивачем не надано суду розрахунків витрат на правову допомогу з огляду на витрачений на її надання час. Наявна в матеріалах справи копія квитанції № 2234.1087.1 від 29 квітня 2014 року про оплату юридичних послуг сама по собі не є підставою для відшкодування понесених позивачем витрат. Крім того, відповідно до ч.1 ст 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивачів судовий збір в розмірі по 243, 60 гривні.

Outcome: partial