Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 460 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 22,80% на рік. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за відповідним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу відповідач не виконує зобов`язання за договором, в зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року у нього виникла заборгованість в сумі 23837,42 гривні, яка складається з: 241,50 гривень - заборгованість за кредитом; 16472,98 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5511,63 гривні - заборгованість за пенею та комісією; а також відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 гривень штрафу (фіксована частина), 1111,31 гривні штрафу (процентна складова) і яку позивач просить стягнути. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково, а саме: лише заборгованість по тілу кредиту в розмірі 241,50 гривень, мотивуючи тим, що відповідач, особа з інвалідністю 2 групи по зору, майже нічого не бачить і він підписував виключно заяву-анкету на отримання коштів, а з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» його ознайомлено не було і вказані документи він не підписував. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, заслухавши відповідача та його представника, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н (а.с.10), згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 250 гривень. Невід`ємною частиною цього договору визначено "Умови та правила надання банківських послуг", якими визначені терміни його повернення, розмір та підстав нарахування відсотків, комісії, штрафів та пені. Відповідач зазначає, що за відповідним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Але в зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків у відповідача виникла заборгованість в сумі 23837,42 гривні, яка складається з: 241,50 гривень - заборгованість за кредитом; 16472,98 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5511,63 гривні - заборгованість за пенею та комісією; а також відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 гривень штрафу (фіксована частина), 1111,31 гривні штрафу (процентна складова) і яку позивач просить стягнути Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що при укладанні кредитного договору відповідач проставив свій підпис лише на заяві про укладання договору, при цьому не проставляв підпис на "Умовах та правилах надання банківських послуг", які додані позивачем до матеріалів справи, та які є невід`ємною частиною договору. Враховуючи такі обставини у справі, наведені норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що наведені умови/правила/тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Відтак, при укладенні договору шляхом підписання відповідачем вищевказаної анкети-заяви його сторонами не були погоджені такі умови договору як розмір кредиту, термін його повернення, підстави та умови нарахування відсотків, сплати комісій, штрафу та пені. Суд відхиляє доводи банку відносно того, що такі умови знаходилися на сайті АТ КБ «Приватбанку», як невід`ємні частини спірного договору. У цих умовах і міститься інформація про процентну ставку та про штрафи за прострочку оплати боргу. Проте, умови на даному сайті не можуть бути застосовані судом, адже, у анкеті-заявці відсутня інформація, що позичальник ознайомилася з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Більше того, сам банк неодноразово їх змінював, а тому, мав можливість подати до суду примірник таких умов, який може містити положення, які є менш сприятливими для позичальника, тобто, позивач не підтвердив, які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні анкети-заявці, так як на поданому банком екземплярі умов відсутній підпис позичальника. При цьому суд також враховує встановлені обставини щодо відсутності фізичної можливості у відповідача ознайомитись із Умовами, наданими позивачем, як людина з інвалідністю 2 групи по захворюванню зору безстроково з дитинства. В судовому засіданні відповідач повідомив, що такі Умови він не підписував і з ними його не знайомили. Можливості ознайомитися з таким текстом самостійно у нього не було, оскільки він є інвалідом 2 групи по зору і не може читати. Судом перевірена медична документація відповідача, яка підтверджує наведені відповідачем обставини щодо інвалідності по зору з дитинства (довідка МСЕ № 0184420 від 21.01.2009 року) Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач фізично не міг ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, позовні вимоги про стягнення процентів та штрафних санкцій за користування кредитним коштами задоволенню не підлягають, адже позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів. Така правова позиція була висловлена: - в Постанові Верховного суду від 11 липня 2018 року по справі № 356/1261/16-ц; - в Постанові Верховного суду від 06 червня 2018 року по справі № 754/13763/15-ц; - Постанова від 10 травня 2018 року по справі № 239/100/15-ц; - Постанова від 18 квітня 2018 року по справі № 234/10860/16-ц; - Постанова від 06 березня 2018 року, справа № 308/4155/14-ц; - Постанова від 21 лютого 2018 року справа № 203/5497/13-ц; - Постанова від 14 лютого 2018 року справа № 578/132/16-ц; До аналогічних висновків приходив і Верховний суд України у справах №6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15. У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення пред`явлених вимог щодо стягнення заборгованості: в сумі 16472,98 гривень -по процентам за користування кредитом; в сумі 5511,63 гривні - заборгованість за пенею та комісією; а також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 1111,31 гривні штрафу (процентна складова). В іншій частині позов є обґрунтованим, визнаний відповідачем, і підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial