Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.08.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим станом на 08.11.2016 року має заборгованість 19556,21 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.55), в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.224 ЦПК України (а.с.38). Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка разом з позовною заявою направлені відповідачу на адресу за якою останній зареєстрований відповідно до відомостей про реєстрацію Бобринецького РС УДМС (а.с.45), а також довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Новоградівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.48). Вказана кореспонденція повернута на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України судове повідомлення про час і місце розгляду справи вважається врученим відповідачу належним чином (а.с. 54). Від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, тому зі згоди представника позивача та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно якого позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, "Умовами та правилами надання банківських послуг", а також та «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом в анкеті-заяві (а.с.6). ПАТ КБ "Приват Банк" свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.ст.526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, станом 08.11.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 19556,21 грн., яка складається з наступного: 3000,18 грн. - заборгованість за кредитом; 13648,59 грн. - заборгованість про процентам за користування кредитом; 1500 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 907,44 грн. - штраф (процента складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов'язання за кредитним договором перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 19556,21 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений ним та документально підтверджений платіжним дорученням (а.с.1) судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved