Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 1980 року по 2007 рік мешкав в квартирі [ADDRESS]. Відповідач є його сусідом, який у відношенні нього скоїв умисно, з корисних мотивів, за попередньою змовою з [PERSON] крадіжку його майна з квартири шляхом вільного доступу до неї. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.12.2007 року, відповідач [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст.1 (а), 6,7,9,10 Закону України «Про амністію», а відносно [PERSON] застосовані примусові заходи виховного характеру з передачею під нагляд матері [PERSON] У зв'язку з тим, що злочином позивачу завдано окрім матеріальної шкоди ще й моральну, яка виразилась в психологічному потрясінні, яке він відчув через незаконне проникнення в його квартиру та крадіжки особових речей, уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача [PERSON] 2 500 грн. за нанесену моральну шкоду. Одночасно зазначив, що до теперішнього часу не може поновити свій психологічний та фізичний стан, постійно звертається до лікувальних установ за медичною допомогою. У судовому засіданні позивач не був присутній, надав на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач до залу судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом спрямування рекомендованої кореспонденції. Заяв про розгляд справи у відсутності відповідача чи про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя №1-784/07 від 04.12.2007 року [PERSON] визнано винним у скоєнні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, і застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері [PERSON] (а.с.25-26). Вищезазначеною постановою суду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в середині 2006 року, в ранковий час умисно, по корисним мотивам за попередньою змовою, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до квартири [ADDRESS] таємно викрали 1800 грн., завдавши [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Вони ж на початку червня 2006 року в ранковий час, за попередньою змовою, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до квартири [ADDRESS] таємно викрали 1700 грн., завдавши [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Вони ж в середині липня 2006 року в ранковий час, за попередньою змовою, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до квартири [ADDRESS] таємно викрали чеканки на загальну суму 550 грн, які висіли на стіні, завдавши [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Вони ж в середині липня 2006 року в ранковий час, за попередньою змовою, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до квартири [ADDRESS] таємно викрали гроші в сумі 900 грн., 4 постільні білизни, вартість одного набору 100 грн., на загальну суму 1300 грн., завдавши [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Вони ж в середині липня 2006 року в ранковий час, за попередньою змовою, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до квартири [ADDRESS] таємно викрали гроші в сумі 700 грн., завдавши [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Дані обставини були визнані підсудними [PERSON] та [PERSON] при розгляді зазначеної кримінальної справи. В ході розгляду зазначеної кримінальної справи не вирішене питання щодо стягнення з засуджених на користь позивача матеріальної шкоди. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 22.01.2014 року позовні вимоги в тій частині, що пред'явлені до [PERSON], залишено без розгляду. Виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК і статей 28, 49, 50 КПК України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 23 ч.2 п.1,2 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із роз'ясненнями, наданими у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на вищенаведене суд приходить до переконання, що позивачу з вини [PERSON] було заподіяно моральну шкоду внаслідок скоєного злочину. Моральна шкода, завдана позивачу полягає в моральних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв'язку із злочинною поведінкою відносно нього, що встановлено постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.12.2007 року. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, даними у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує моральні страждання позивача внаслідок скоєного відносно нього злочину, той факт, що злочинними діями [PERSON] було заподіяно шкоду здоров'ю [PERSON], внаслідок якої останній потребує постійного нагляду медпрацівників. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає можливим стягнути з [PERSON] в рахунок заподіяної позивачу моральної шкоди 2500 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved