Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 19 033 грн. 17 коп., та понесені судові витрати в розмірі 1600 грн. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 03.06.2016 року між ПрТА «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим транспортним засобом є АВІА-21 д.н. [NUMBER]. 22.11.2016 року приблизно о 11 год. 45 хв. по Кільцевій дорозі в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу АВІА-21 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER]. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Власник автомобіля [NUMBER] звернувся до позивача ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу, та складено звіт № 6955/1, згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 32 407,21 грн. 13.01.2017 року власник пошкодженого ТЗ Фіат д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування. 16.03.2017 року позивачем складено розрахунок суми страхового відшкодування і страховий акт на суму 19 033, 17 грн. 29.03.2017 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 19 033, 17 грн. Відповідачем не було повідомлено позивача у встановленому законом порядку про ДТП, що сталося 22.11.2016 року. Крім того, позивачу не надані будь-які документальні підтвердження того, що водій не мав змоги виконати обов'язок повідомити позивача про ДТП у визначені строки та встановленим законом способом. З метою врегулювання спору в досудовому порядку представником позивача було направлено відповідачу вимогу щодо добровільного відшкодування завданого збитку в порядку регресу на суму 19 033,17 грн. Однак, станом на дату подання позовної заяви відповідачем не виконано вимоги позивача, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання, в якому просить провести розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик до суду, розміщеним на офіційному веб-порталі «Судова Влада України», заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне. Судом встановлено, що 03.06.2016 року [PERSON] уклав договір страхування з ПАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується копією полісу № АЕ/8539988 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 04.06.2016 року по 03.06.2017 року. Забезпеченим транспортом полісу зазначено транспортний засіб АВІА-21 д.н. [NUMBER]. 22.11.2016 року близько 11 год. 45 хв. по Кільцевій дорозі в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу АВІА-21 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм [PERSON] вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується копією постанови Святошинського районного суду м. Києва від 28.12.2016 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 25.11.2016 року власник автомобіля [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 22.11.2016 року. 25.11.2016 року проведений огляд автомобіля [NUMBER], про що складений протокол № 695514 огляду колісного транспортного засобу. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складений ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Фіат д.н. [NUMBER] складає 32 407,21 грн. 13.01.2017 року власник автомобіля [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про страхове відшкодування. ПАТ «Страхова група «ТАС» виплатив власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 19 033,17 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 12231 від 29.03.2017 року. 22.06.2017 року позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу на суму 19 033,17 грн., в якій просив компенсувати в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в строк до 25.07.2017 року. Однак, вимоги відповідачем не виконані. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, які підтвердженні відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved