Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності та права на спадкове майно, в котрій зазначено, що 25 липня 2000 року померла [PERSON]. Після смерті останньої залишилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку площею 3,7 га, яка розташована в адміністративних межах Капустинської сільської ради, право на яку належало померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії КВ № 0075257, виданого на підставі розпорядження Яготинської РДА від 20. 12.1996 року за № 519, житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: с. Капустинці Яготинського району Київської області, вул. Миру, 22. Разом з тим, [PERSON] за час свого життя не отримала свідоцтво про право власності на даний будинок. Лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23 березня 1999 року містить розяснення, що оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію провадиться тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями-державними приймальними або державними технічними. По обєктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття урядом України документу (Постанова Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про затвердження Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення») встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів. При їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку. [PERSON] обласного управління юстиції № 151-01-01 від 3 березня 2005 року містить розяснення, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватись у судовому порядку. Вищевказаний будинок був побудований в 1918 році та належав померлій на праві власності на підставі запису про право власності на будинок за нею у погосподарській книзі. В силу ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) він є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, складеним нею 28 вересня 1992 року. В передбачений законодавством шестимісячний термін до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звертався, в зв"язку з тим, що не було отримано свідоцтво про право власності на житловий будинок та не виготовлений державний акт на земельну ділянку. Таким чином, він не має можливості в установленому законом порядку прийняти спадщину. При цьому, вважає, що своїми діями, які виразились в тому, що він постійно проживав разом із [PERSON] по день її смерті, користувався речами померлої, фактично прийняв спадщину. Просив встановити, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої 25 липня 2000 року та визнати за ним право та право власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В силу ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що вони знайомі із позивачем та його померлою тіткою [PERSON] [PERSON] проживав разом з тіткою, доглядав її, оскільки вона хворіла та похоронив тітку. На даний час [PERSON] користується будинком померлої. З копії свідоцтва про смерть (а.с.5), копії сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого [PERSON] 26 грудня 1996 року, як члену КСП "Дружба" (а.с.6), з технічного паспорту на житловий будинок № 22 по вул. Миру в с. Капустинці Яготинського району Київської області, виготовленого станом на 2 березня 2017 року (а.с.7), з довідки Капустинської сільської ради від 07.03.2017 року № 119 (а.с.10), копії заповіту, складеного 28 червня 1992 року [PERSON] (а.с.11) в судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2000 року померла [PERSON]. В силу ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) позивач є спадкоємцем померлої за заповітом, складеним нею 28 вересня 1992 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 3,7 га, яка розташована в адміністративних межах Капустинської сільської ради, право на яку належало померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії КВ № 0075257, виданого на підставі розпорядження Яготинської РДА від 20. 12.1996 року за № 519, та житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: с. Капустинці Яготинського району Київської області, вул. Миру, 22. В передбачений законодавством шестимісячний термін до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, проте, протягом шести місяців після смерті тітки він розпорядився її майном, користувався речами померлої та будинком. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що вимоги позову є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved