Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . Вказане підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 14.07.1987 виданим на підставі рішення виконавчого комітету Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області. Згідно довідки Торговицької сільської ради № 630 від 12.06.2020 станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова господарства, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка. Отже, [PERSON] , як член колгоспного двору має право на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Рішенням Городенківського районного суду від 22.01.2020 у справі № 342/478/19 встановлено те, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспний двір. Членами вищевказаного колгоспного двору були: [PERSON] - голова колгоспного двору, яка померла [INFO] , [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, яка померла [INFO] за наявною інформацією у позивача, після смерті [PERSON] спадщину прийняв син - [PERSON] . Померла [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким, все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] . Проте, згідно постанови приватного нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із тим, що невизначені частки між членами бувшого колгоспного двору. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду від представника позивача-адвоката Візінського В.В. до суду поступила заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого згідно довідки виконавчого комітету Торговицької сільської ради № 1067 від 23.10.2020, - [ADDRESS] , - в судові засідання призначені по справі на 21.12.2020, 27.01.2021 та 24.02.2021 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Однак, до суду повернулися поштові конверти без вручення з відміткою "вибув", "адресат відсутній за вказаною адресою". Про розгляд справи 24.02.2021 [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 24.02.2021 від [PERSON] не надходило. Також, відповідачем не було подано відзив на позовну заяву. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14.07.1987 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 142 від 10.07.1987, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] в цілому. Реєстровий напис на зворотнім боці цього свідоцтва свідчить, що зазначений жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 132 від 14.07.1987. Рішенням Городенківського районного суду від 22.01.2020 по справі № 342/478/19 (провадження 2/342/19/2020) в задоволенні позову [PERSON] про визнання частково недійсним Свідоцтва № 132 від 14.07.1987 на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Городенківської районної ради Івано-Франківської області [PERSON] , в частині належності до колгоспного двору жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами - відмовлено. Із довідки № 632, виданої 12.06.2020 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради вбачається, що згідно попередніх рішень сільвиконкому вулицю 17 вересня в с. Торговиця перейменовано на 16 Липня, а номер його індивідуального житлового будинку не змінено 16. Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 630, виданою 12.06.2020 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору [PERSON] , її син [PERSON] та невістка [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. Голова двору, [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років в с. Торговиця, актовий запис № 10, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 06.12.2017 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Член колишнього колгоспного двору, [PERSON] померла [INFO] у віці 57 років в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22 від 03.10.2017, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.12.2017 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. До спадкового майна померлої [PERSON] належить 1/3 частка житлового будинку по [ADDRESS] . Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 10 виданою 21.05.2018 ФОП [PERSON] підтверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва виданого на підставі рішення Городенківського районної ради народних депутатів № 142 від 10.07.1987, реєстровий № 132. В ході проведення поточної інвентаризації по [ADDRESS] виявлено побудовані надвірні споруди до 1992 року, які не є самочинними. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок збудований в 1971 році, інші господарські будівлі збудовані в 1971, 1991 роках. Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) побудовані господарські будівлі в 1991 році, згідно вищевказаного технічного паспорта, не є самочинними. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 00768 від 10.09.2020, ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] станом на 10.09.2020 становить 109 127 грн. За даним житловим будинком закріплена земельна ділянка для будівництва, обслуговування, житлового будинку і господарських будівель та споруд розміром 0,1500 га, що слідує з довідки № 636, виданого 12.06.2020 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. За заповітом, посвідченим 25.07.2017 сільським головою Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , що народилася в с. Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області 14.07.1960 року та проживає в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , 1986 р.н. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 32. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого с.1270 ЦК України. Заява про відмову від спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. З довідки № 662, виданої 23.06.2020 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що на час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] та разом з нею на час її смерті проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON] , [INFO] . Копією спадкової справи № 150/2017, наданою суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я. стверджено, що 07.12.2017 відповідач [PERSON] подав до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті дружини [PERSON] , в якій просить видати йому свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя. Витяг № 50188447 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданий 07.12.2017 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. свідчить, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 61696749, номер у нотаріуса 150/2017. Позивач [PERSON] 12 березня 2018 року теж подав до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . 27.07.2020 [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] . Із копії спадкової справи вбачається, що відповідач в поданій до нотаріуса заяві про прийняття спадщини після смерті дружини просить видати йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, а не на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] . Відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву, в судові засідання теж не з`явився для надання особистих пояснень, також відповідачем не подано до суду зустрічної позовної заяви про визначення частки в спільному майні подружжя. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.1, 3 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Частинами 1 та 2 ст.1236 цього Кодексу передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому; заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За правилами статті 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1297 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. про відмову у вчиненні нотаріальних дії від 27.07.2020 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що вищевказаний житловий будинок відносився до колгоспного двору та частка померлої в даному житловому будинку конкретно не визначена. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.),

Outcome: approved