Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21.09.2006 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступникам якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №106062, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 7500,00 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 21.09.2006 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір іпотеки №062-1 від 21.09.2006 року, посвідчений 21.09.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1850. Предметом Договору іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 65,4 кв.м., житлова площа 40,5 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1[ADDRESS]. Квартира належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року. 11.10.2007 року державним виконавцем Колодочка Д.О. Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з [PERSON] накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. 12.09.2011 року державним виконавцем Бильчук О.А. Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з [PERSON] накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Дані акти державних виконавців порушує їх права, враховуючи, що Заявник має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, оскільки іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Позивач просить звільнити з-під арешту накладеного 11.10.2007 року державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] на нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: квартиру, загальною площею 65,4 кв.м., житлова площа 40,5 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1[ADDRESS]; звільнити з-під арешту накладеного 12.09.2011 року державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] на нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: квартиру, загальною площею 65,4 кв.м., житлова площа 40,5 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1[ADDRESS]; заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приват Банк» прав іпотеко держателя щодо квартири, загальною площею 65,4 кв.м., житлова площа 40,5 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1[ADDRESS] та стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу у його відсутність і у випадку неявки відповідачів в судове засідання розглянути справу в заочному порядку. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.09.2006 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступникам якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №106062, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 7500,00 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 21.09.2006 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено договір іпотеки №062-1 від 21.09.2006 року, посвідчений 21.09.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1850. Предметом Договору іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 65,4 кв.м., житлова площа 40,5 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1[ADDRESS]. Квартира належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року. 11.10.2007 року державним виконавцем Колодочка Д.О. Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з [PERSON] накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. 12.09.2011 року державним виконавцем Бильчук О.А. Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з [PERSON] накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Суд вважає, що арешт на вказану квартиру був накладений безпідставно, з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Тому право застави у позивача виникло після укладання вищевказаного договору застави та до винесення державним виконавцем зазначеної постанови про накладення арешту на майно боржника [PERSON] У відповідності до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Зважаючи на вказане, вищий пріоритет на заставлене майно має позивач. Згідно зі ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 588 ЦК України перший заставодержатель має переважне право перед наступними заставодержателями на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, Вимоги наступних заставодержателів задовольняються в порядку черговості виникнення права застави, крім випадку, передбаченого ч.4 цієї статті. Судом встановлено, що постанови від 11.10.2007 року та від 12.09.2011 року відповідно про накладення арешту на все майно, що належить [PERSON], в тому числі на зазначене нерухоме майно, винесена державними виконавцями Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції вже в той час, коли вказане нерухоме майно вже було предметом застави згідно вищевказаного договору іпотеки. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає задоволенню в частині зняття з-під арешту заставного майна, оскільки позивач має безумовне та безспірне переважне право перед іншими кредиторами позичальника. Позовні вимоги щодо заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приват Банк» прав іпотеко держателя щодо квартири, загальною площею 65,4 кв.м., житлова площа 40,5 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1[ADDRESS] не підлягають задоволення з огляду на наступне. Не підлягають, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів того, що його права в майбутньому будуть порушені відповідачами. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial