Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та про стягнення на її користь аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3 років у розмірі 2000 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.02.2018 уклала шлюб із відповідачем, в якому у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . У 2019 відповідач виїхав за кордон, від цього часу ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню сім`ї, не надає кошти на утримання дитини та дружини, а саме придбання одягу, продуктів харчування, гігієни, медикаментів. Дитина повністю знаходиться на її утриманні, відповідач витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться взагалі. Позивачка зараз не працює, оскільки офіційно знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох річного віку, інколи відповідач скидує на її особисту банківську карточку грошові кошти в розмірі 2000 грн., однак на даний час ця сума є зовсім недостатньою для забезпечення дружини та дитини. Відповідач працює офіційно в Польщі, детальної інформації відповідач не надає, отримує високу заробітню плату і тому має змогу сплачувати аліменти на її утримання та утримання дитини. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивачка у судовому засіданні уточненний позов підтримала, просила такий задовольнити. У судовому засіданні та відповідно до поданого відзиву на позовну заяву відповідач позов заперечив, вказав, що піклується про дитину та дружину надає кошти на їх утримання, вказав, що на даний час безробітній, його матеріальний стан складний, на його утриманні перебуває брат [PERSON] , який являється особою із інвалідністю, а також мати пенсійного віку. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України(далі також - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно дост. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Згідно з ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2018. У шлюбі мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що необхідні для її розвитку та виховання. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому частиною другою зазначеної норми передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 01.08.2019 [PERSON] знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років і не отримує доходу. Відповідно до наказу №557-к від 01.08.2018 [PERSON] 06.08.2018 звільнений за власним бажанням з посади інженера з релейного захисту і електроавтоматики ІІ категорії групи оперативно-технічного забезпечення і координації взаємодії пристроїв РЗА та ПА оперативно - розрахункового відділу РЗ та ПА Регіонального диспетчерського центру Західного регіону. Відповідно до подання органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність призначення опікуна [PERSON] від 07.06.2018 вбачається, що [PERSON] рекомендовано опікуном над недієздатним братом [PERSON] , який згідно посвідчення серії [NUMBER] від 23.05.2012 являється особою з інвалідністю І група "а" з дитинства. Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років з 01 липня становить 1699,00 грн. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення частково, а саме, слід визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1699,00 грн на дитину щомісячно, починаючи з 04.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку, суд виходить з положень ст. 84 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей, сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментних зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегульованого, мінливого, невизначеного доходу. Спроможність батька дитини надавати допомогу на утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення нею трьох річного віку, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, є однією з обов`язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини. Покликання позивачки на те, що відповідач інколи надає кошти на її утримання та утримання дитини у розмірі 2000грн., не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до долучених до матеріалів справи квитанцій вбачається, що відповідач у місяць перераховував значно більшу суму позивачці. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у суді позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох річного віку, відповідач офіційно не працевлаштований, тимчасово підробляє, має на утриманні брата [PERSON] , який являється особою з інвалідністю, щодо якого він рекомендований опікуном. Оскільки позивачкою не надано жодних доказів, про можливість відповідача сплачувати аліменти на її утримання, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини слід відмовити. У відповідності дост. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 768,40 грн судового збору. На підставі ст.ст. 84,141,180,181,182,184,191,192 СК України та

Outcome: partial