Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом та просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільного малолітнього сина. Як на підставу звернення до суду з даною заявою та у її обґрунтування позивач вказала, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та жодним чином не приймає участі в житті дитини. Учасники справи у судове засідання не з'явились, проте направили заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов та представник третьої особи позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач позов визнав. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності її учасників. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 1 липня 2000 року сторони між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб від якого [INFO] народилась дитина - [PERSON] (а.с.7). Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2006 року зазначений шлюб розірвано (а.с.9), а їх спільну дитину залишено при матері. [PERSON] станом на 9 лютого 2017 року проживає разом з матір'ю (а.с.10). 12 серпня 2016 року та 31 травня 2017 року комісія в складі працівників ТОВ КК "КомЕнерго-Житомир" склали акти, якими вказали, що зі слів сусідів відповідач ніколи не з'являвся за адресою проживання свого сина, а також ухиляється від обов'язків, покладених на нього як на батька (не утримує сина, не надає фінансової допомоги та не цікавиться життям дитини) (а.с.11-12). Згідно характеристик, виданих на [PERSON] Житомирською ЗОШ № 22 (а.с.13) та КПС Мистецький навчальний заклад музична школа № 5 Житомирської міської ради (а.с.14) відповідач не приділяє належної уваги вихованню сина, нехтує батьківськими обов'язками, жодного разу не був присутній на батьківських зборах. Наведені правовідносини врегульовані наступними положеннями актів цивільного законодавства. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. ч. 2-3 ст. 150 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1ст. 164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. У відповідності до абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки, як встановлено у ході розгляду справи, відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не проявляє батьківської турботи та піклування про неї, на даний час проживає окремо, а отже свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками. Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved