Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей та дружини. Позивачка, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, а справу просить розглядати без її участі. Із позовної заяви вбачається, що 15.02.2001 року вона з відповідачем уклала шлюб. В шлюбі народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами не розірвано, але між ними почали виникати різні непорозуміння і в даний час вони спільно не проживають. Відповідач, більш ніж шість місяців не бажає добровільно утримувати сім'ю. Діти повністю перебувають на її утриманні, окрім того, вона не може працювати на даний час, у зв'язку із тим. що вагітна. Тому просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявляється, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. У звязку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення за наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 15.02.2001 року у виконкомі Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії І-НМ № 062398 від 15.02.2001 року (а.с.3). В сторін за час перебування в шлюбі народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком малолітніх дітей, являється відповідач по справі - [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4-6). Як вбачається з довідки Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 06.11.2017 року № 98/02.2-12 (а.с.8), згідно акту обстеження складеного депутатом Уторопської сільської ради [PERSON] від 06.11.2017 року № 227 неповнолітні діти дійсно перебувають на утриманні матері [PERSON] Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, що передбачено ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Стаття 77 СК України передбачає, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить з принципу справедливості та розумності, враховує положення ст. 80 СК України, а тому вважає, що розмір аліментів на утримання належить визначити у твердій грошовій сумі в залежності від прожиткового мінімуму працездатної особи, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», а також звертає увагу на матеріальне становище платника аліментів. Згідно ст.84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Як вбачається з довідки виданої Косівською ЦРЛ від 03.11.2017 року № 2064 (а.с.7), [PERSON] перебуває в стані вагітності. При визначенні розміру аліментів, суд звертає увагу, що відповідач є особою молодого віку, проте постійного доходу не має, отже спроможний сплачувати аліменти у розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також по 1000 грн. щомісячно на утримання дружини під час вагітності та після народження дитини і до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст.ст.79, 191 СК України,\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто в даному випадку із 09.11.2017 року. Крім того, враховуючи приписи ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст. ст. 75, 77, 79, 80, 84, 141, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства",

Outcome: approved