Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що з 30.07.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. В добровільних витратах повязаних з утриманням та вихованням дитини участі не приймає. Позивачка просить стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки, аліменти щомісячно в розмірі 25% з усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дочки. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 450грн. щомісяця. Пояснили, що [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в звязку з тим, що він не працює, не має офіційного стабільного заробітку. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 30 липня 2011 року у відділі ДРАЦС Звенигородського РУЮ Черкаської області, актовий запис № 83. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.11.2015 року, яке набрало законної сили 16.11.2015 року, шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с3). Відповідно до висновку експерта № 445 від 18.02.2016 року [PERSON] являється біологічним батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 43-48). Згідно довідки виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області № 8492 від 18.11.2015 року неповнолітня [PERSON] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. На даний час дочка знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не заперечує проти часткового задоволення позову. Відповідно до частини другої\~ст. 182 СК України\~встановлено: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України». Згідно зі ст.ст.1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно дост. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обґрунтованим розміром стягнення аліментів на утримання дитини буде їх стягнення у частці від заробітку (доходу) відповідача та становитиме 1/4 частину від усіх видів його заробітку чи доходу. При цьому, суд виходить із принципу розумності та враховує загальноприйняту практику визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу), а також потреби дитини, майновий стан відповідача і позивача, який суд також враховує при визначенні розміру аліментів. Судом враховано, що позивач категорично заперечує проти визначення аліментів у твердій грошовій сумі. До доводів відповідача суд ставиться критично, оскільки обовязок батька - утримувати своїх дітей. Посилання на нерегулярний, мінливий дохід, а відтак необхідність визначення аліментів у твердій грошовій сумі суд не приймає до уваги, оскільки встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є правом, а не обов`язком суду. Та так як відповідач повідомив про намір влаштуватися на роботу та те, що в даний час він займається її пошуком, а позивачка категорично заперечила проти визначення аліментів у твердій грошовій сумі, суд приходить до переконання, що визначення аліментів у частці від заробітку найбільш відповідатиме інтересам дитини. За таких обставин з відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] і на якого покладено обов'язок по її утриманню, слід стягувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, починаючи з дня подачі заяви до суду 06 листопада 2015 року і до повноліття дитини, щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. ст.180,181,182,183 СК України та

Outcome: approved