Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 12238,15 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 03.06.2008 року між банком і відповідачкою по справі був укладений кредитний договір , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4163,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення 02.06.2010 року . Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», а також відповідачка повинна забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків відповідно до умов договору. У порушення діючого законодавства та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала в повні мірі. Станом на 15.08.2014 року відповідачка має заборгованість перед позивачем в сумі 12238,15 грн. Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідачки . Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у його відсутності. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з'явилася подала суду заяву, в якій позовні вимоги не визнає , просить справу розглянути у її відсутності та застосувати строк позовної давності . Дослідивши докази суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог . Судом встановлено, що 03.06.2008 року між банком і відповідачкою по справі був укладений кредитний договір , згідно якого відповідачка отримав кредит у розмірі 4163,76 грн. на строк 24 місяці з 03.06.2008 року по 02.06.2010 року включно на придбання товару зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення 02.06.2010 року (а.с.6). Закрите Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» являється правонаступником прав та обов'язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» та на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАК КБ «Прватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», а також відповідачка повинна забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків відповідно до умов договору. Взяті на себе зобов'язання відповідачка не виконала в повні мірі. Станом на 15.08.2014 року відповідачка має заборгованість перед позивачем в сумі 12238,15 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом в сумі 3175,73 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 94,40 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 333,10 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором -7575,96, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу ( процентна складова) - 558,98 грн. Виходячи з положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 (в редакції Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 року) при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, датою закінчення строку дії договору являється 02 червня 2010 року і, у випадку невиконання позичальником умов договору, то у банку саме з цієї дати виникло право звернутися до суду з вимогою про повернення кредиту. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, останній термін для звернення до суду з вимогою про повернення боргу являється 02 червня 2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом 05.09.2014 р., тобто після спливу строку позовної давності. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про застосування строку позовної давності . Враховуючи вищевказане, суд повністю відмовляє в задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed