Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок, який знаходиться в с.Болячів по вул. Леніна, 35, Брусилівського району Житомирської області. В позові позивачка зазначила, що її мати [PERSON] 15 червня 1992 року згідно договору купівлі-продажу купила у [PERSON] житловий будинок в с. Болячів Брусилівського району Житомирської області. Договір купівлі продажу було зареєстровано в Водотиївській сільській раді Брусилівського району Житомирської області. 15 червня 1992 року її мати посвідчила в Водотиївській сільській раді Брусилівського району Житомирської області заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно громадянам: [PERSON], [PERSON] Н,П., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 11 лютого 1996 року [PERSON] померла. 13 грудня 2011 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадщини, а саме: земельну частку (пай) та грошові вклади. На даний час виникла необхідність провести реєстрацію права власності на даний будинок,однак в нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, тому, що покійна мати право власності на будинок в БТІ не зареєструвала. Іншим чином ніж шляхом звернення до суду оформити спадкові права вона не може, просить визнати за нею право власності на житловий будинок. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених мотивів, які зазначені в позові, просила позов задовільнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Дослідивши докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що є підстави прийняти визнання позову відповідачем, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. До такого висновку суд приходить з огляду на наступні встановлені факти та правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 11.02.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про одруження від 11 вересня 1971 року серії І-АБ № 299318 року позивачці після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серії ЯГ №592751 від 22 липня 1953 року спадкодацець [PERSON] була матір'ю [PERSON]П.(а.с.8). Смерть частини спадкоємців та відмова іншої частини спадкоємців від прийняття спадщини після [PERSON] встановлена з нотаріально посвідчених заяв [PERSON] від 15 листопада 2011 року, [PERSON] від 06 травня 2016 року, [PERSON] від 06 травня 2016 року, [PERSON], [PERSON] від 22 вересня 2009 року (а.с.18-21), свідоцтв про смерть [PERSON] від 25 березня 2016 року серії І-ТП №275372, [PERSON] від 17 листопада 2001 року серії І-ТП №185793, [PERSON] від 12 жовтня 2010 року серії І-ТП №151254, [PERSON] від 15 листопада 2011 року серії 1-ЕД №3371. Отже, спадкоємців на майно померлої [PERSON], окрім позивачки [PERSON] не має (а.с.22-24). Згідно довідки Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 18 травня 2016 року №167 вбачається, за померлою [PERSON], згідно записів погосподарської книги №2 за 1996-2000 роки на території Водотиївської сільської ради рахується житловий будинок в с. Болячів по вул. Центральній, 35 (а.с.5). Крім того належність на праві власності спадкодавцю підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 15 червня 1992 року згідно якому, [PERSON] купила у [PERSON] жилий будинок, який знаходиться в с. Болячів по вул. Леніна, 35, Брусилівського району Житомирської області на присадибній земельній ділянці 0,57 га (а.с.6). Згідно довідки Водотиївської сільської ради №168 від 18 травня 2015 року, згідно перших примірників нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, доручення, заповітів за 1992 рік складених виконкомом Водотиївської сільської ради Брусилівського району, рахується договір купівлі- продажу жилого будинку від 15 червня 1992 року за №26, між [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно листів КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 06.05.2016 року №150, № 2775, право власності на житловий будинок № 35 по вул. Леніна, с. Болячів Брусилівського району, Житомирської області не зареєстровано, загальна інвентаризаційна житлового будинку з надвірними будівлями складає 49046 гривень (а.с.17,18). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 грудня 2010 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 35 по вул. Леніна, с. Болячів Брусилівського району у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с. 9). Із технічного паспорту від 24 листопада 2011 року слідує, що об'єкт нерухомості визначено як садибний (індивідуальний) житловий будинок побудований в 1958 році (а.с.14,15,16). Відповідно до положень ст. 100, 101 ЦК УРСР (ред. 1963 року), громадяни могли мати у власноті житловий будинок. При цьому Норми глави 10 "Особиста власність" цього Кодексу не пов'язували наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Достатнім було наявність записів про належність житлового будинку особі в погосподарських книгах, які велися місцевими органами влади. \~ Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, або фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] позивачка єдина прийняла спадщину у передбаченому ст. 549 ч. 1 п. 2 ЦК України 1963 року порядку, подавши заяву у нотаріальну контору, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа №66-1997 рік, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 грудня 2011 року. Осіб, які оспорювали б право власності позивачки, не має. На підставі ст. 524-564 Цивільного кодексу Української РСР, ст. 392, 1216, 1220, 1223, 1258-1267, 1268 ЦК України, ст. 10, 11, 15, 88, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved