Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом, у якому просить суд стягнути із [PERSON], заборгованість за кредитним договором у сумі 22148,36 грн., та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №НАХRRХ11250214 від 12.05.2007 року [PERSON] 12.05.2007 року отримав кредит у розмірі 1119,59 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. На даний час заборгованість у добровільному порядку не погашена, з метою захисту своїх прав позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Адвокат відповідача [PERSON], у судовому засіданні просив суд у позову відмовити на підставі сплину строку позовної давності надавши суду письмову заяву відповідного змісту. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити позивачу у його задоволенні з причин сплину строку позовної давності. Дослідивши у судовому засіданні надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до укладеного договору №НАХRRХ11250214 від 12.05.2007 року [PERSON] 12.05.2007 року отримав кредит у розмірі 1119,59 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з уовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Суд, заслухавши пояснення адвоката відповідача, відповідача та дослідивши усі наявні у справі письмові докази доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав. С таттею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями глави 19 ЦК України визначається позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та визначається загальна позовна давність тривалістю у три роки. Згідно вимог ст.509 ЦК України: 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд вважає, що перебіг позовної давності розпочинається з моменту коли банк довідався або міг довідатися про порушення свого права на належне виконання кредитного договору Однак позивач звернувся до суду з позовом лише 02.12.2013 року, доказів про переривання чи зупинення перебігу позовної давності представником до матеріалів позовної заяви не додано, тобто, на думку суду, зі сплином трирічного строку позовної давності та від нього не надходило клопотання про поновлення строку на звернення до суду. Про збільшення позовної давності домовленості між сторонами не досягнуто. Згідно вимог ст.252 ЦК України, зазначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Також при постановленні рішення суд застосовує положення п.31 ППВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", що враховуючи положення ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Тому суд застосовує наслідки спливу позовної давності згідно ст.267 ЦК України та відмовляє у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Outcome: dismissed