Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 20 січня 2011 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2. В обгрунтування покликається на те, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв"язки, шлюб носить формальний характер. Їхні відносини носять негативний характер, вони без конфліктів не можуть розмовляти. Спільного побуту не ведуть, проживають окремо близько двох років, стосунки не підтримують. Всі спроби примиритись бажаного результату не дали. Вважає, що сім"я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.07.2020 відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву, яким відповідач не скористався. Позивачка у підготовчому судовому засіданні позов підтримала, наполягала на розлучені. Вважає, що термін на примирення давати недоцільно, оскільки він не принесе бажаних результатів. Через канцелярію суду 08.09.2020 подала заяву про подальший розгляд справи у її відсутності. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідно до ухвали Долинського районного суду від 24.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Відповідач ні в підготовче, ні в судове засідання не з"явився, про причину неявки суду не вказав, хоч про час та місце розгляду справи йому було повідомлено у встановленому законом порядку. У зв"язку з неявкою сторін у підготовче судове засідання, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, заслухавши позивачку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення з урахуванням такого: Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (ч. 4 ст. 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч.5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (ч.4 ст. 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України) Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно, серії [NUMBER] від 11.10.2013 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, 20 січня 2011 року, актовий запис №2, зареєстрований шлюб (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що від даного шлюбу у сторін народився малолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою (а.с. 5). З огляду на викладене, суд встановив, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов`язки, спільного побуту не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки проживають окремо, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім`ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн., який не просить стягувати з відповідача. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved