Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. В даній квартирі крім неї зареєстровані: її донька [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON], який є відповідачем за даним позовом. У зазначеній квартирі відповідач зареєстрований, але фактично не проживає вже три роки з лютого 2016 року. Більше одного року відповідач не користується зазначеним житловим приміщенням без поважних причин, що тягне за собою зайві витрати по оплаті комунальних послуг, особистих речей в будинку не має, місце знаходження відповідача невідомо. Просить визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку в квартирі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що їй належить квартира [ADDRESS], на підставі рішення суду. Вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, вони перестали мешкати разом у 2016р., розірвали шлюб у 2017 році. [PERSON] з лютого 2016р. поїхав за межі України, де мешкає їй не відомо, аліменти на утримання її докері не сплачує, витрат по комунальним платежам не несе, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у пятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Допитана у якості свідка [PERSON], суду пояснила, що вона мешкає у квартирі [ADDRESS], [PERSON] знає біля 7-8 років, вони сусіди. [PERSON] десь з лютого 2016р. не мешкає у квартирі, де мешкає їй не відомо. Інколи вона заходить в гості до [PERSON], речей [PERSON] у квартирі не бачила. Суд, вислухавши позивачку, допитавши свідка, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111231837 від 22.01.2018р., квартира [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], на підставі рішення суду 266/4147/17, видане 07.12.2017р., час державної реєстрації 18.01.2018р. (а.с. 3-4). Згідно інформації № 057-13.07-01252 від 19.02.2019р. наданої ЦНАП департаменту адміністративних послуг ММР, у квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], 25.09.1982р.н.; [PERSON], 18.05.1971р.н.; [PERSON], 23.08.2004р.н. (а.с. 5). Відповідно до заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя № 266/675/17 від 14.04.2017р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили (а.с. 10-11). Згідно зі свідоцтвом про народження серія І-НО №394470, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області 02.09.2004 р., [PERSON] народилася 23.08.2004 р., про що зроблено відповідний актовий запис № 297. Батьки: [PERSON] батько, [PERSON] мати (а.с.13). Згідно акту від 26.02.2019 року КСН «Криштальний», [PERSON] та [PERSON], 23.08.2004р.н., зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК\~України,\~власник\~будинку, квартири має право використовувати помешкання \~для власного\~проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~від 11\~грудня 2003\~року "Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог лише в частини визнання [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], і позов задовольняє частково, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки рішення суду є безумовною підставою для подальшого зняття з реєстрації. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial