Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування свої позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу має дитину [PERSON],[INFO]. Дочка проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 10 січня 2012 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 12.08.2012 року і закінчуючи повноліттям дитини. Відповідач аліменти не сплачує, від утримання та виховання дитини самоусунувся. На даний час має значну заборгованість по сплаті аліментів. Позивачка також зазначає, що відповідач приховує свої доходи, а оскільки вона має тяжкий матеріальний стан, не отримує аліментів, то її заробітку не вистачає для повноцінного утримання дитини. У звязку з тим, що 08.07.2017 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», та відповідно до якого визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може становити менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів визначивши їх розмір - ? частину з усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу предявлення позову, тобто з 13.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю,зазначили,що відповідач має велику заборгованість по сплаті аліментів та звернення до виконавчої служби з приводу проведення перерахунку мінімального розміру аліментів результатів не дало,оскільки на думку державного виконавця перерахунок повинен бути проведений у відповідності з рішенням суду,але письмова відповідь державної виконавчої служби з цього приводу відсутня. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав,пояснив,що він не працює,доглядає малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Його дружина отримує заробітну плату в розмірі 3000 грн. У нього у власності є житловий будинок та автомобіль.За зазначених обставин він не може сплачувати аліменти. Просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON],[INFO] (а.с. 9). Дитина проживає та перебуває на повному утриманні позивача (а.с. 10). Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 10 січня 2012 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11.10.2011 року і закінчуючи повноліттям дитини (а.с. 8-9). Відповідач аліменти не сплачує, даний час має значну заборгованість по їх сплаті (а.с. 24-26).На даний час розмір стягуваних аліментів є недостатнім для належного утримання дитини, збільшуються потреби в навчанні, розвитку окрім того змінилося і чинне законодавство, яке визначає мінімальний розмір стягуваних аліментів. Відповідач працездатний, має задовільний стан здоров'я. Вказані обставини відповідачем не спростовано. У відповідності до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із змісту позовних вимог вбачається, що безумовною підставою звернення позивачкою до суду з позовом про збільшення розміру аліментів є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів. У відповідності із змінами, внесеними до ч.2 ст. 182 СК України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв'язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Разом з тим, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. Таким чином суд прийшов до висновку,що позивач має право на збільшення мінімального розміру аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи 08.07.2017 року та винесення рішення суду,яким буде здійснений відповідний перерахунок з часу набрання рішенням законної сили приведе до порушення прав дитини,яка не отримує відповідне грошеве утримання більш ніж за рік. З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed