Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 585/20-6-523711 від 03.07.2007 року у розмірі 193075,54 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2896,13 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр», заяв про розгляд справи без її участі суду не надавала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 585/20-6-523711 (далі - Договір). ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" згідно п. 1.2 статті 1 нової редакції Статуту ПАТ «Укрсоцбанк», погодженого Національним банком України. Згідно п. 1.1 Договору, позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000 грн. зі сплатою 16,50 % річних та наступним погашенням суми основної заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п.п. 1.1.1 Договору. Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається відповідачу на споживчі цілі. Згідно п. 1.3 Договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, Кредитор укладає з Позичальником договір іпотеки. Предметом іпотеки є: житлова квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], ринковою вартістю 65822,00 грн., заставною вартістю - 65822,00 грн. Відповідно до п.3.3.5, 3.3.6 Договору відповідач зобов'язується сплатити винагороду за використання Кредиту, повернути в повному обсязі кредит із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін визначений п. 1.1 Договору. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що у разі прострочення строків сплати відсотків, визначених п.2.5. Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.8.3., 3.2.2., 4.4., 5.4. договору позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. З розрахунку заборгованості за договором № 585/20-6-523711 від 03.07.2007 року, вбачається, що станом на 11.01.2016 року сума боргу відповідача перед позивачем за Договором склала 193075,54 грн., з яких: 44129,40 грн. - заборгованість за кредитом; 70431,82 грн. - заборгованість за відсотками; 17499,29 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 26062,23 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 13777,75 грн. - розмір інфляційних витрати за кредитом; 21175,04 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка. У чинність ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, суд вважає, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 17499,29 грн., не підлягає стягненню з відповідача, з огляду на наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 585/20-6-523711 від 03.07.2007 року пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, позивач нараховував відповідачу [PERSON] з 10.01.2015 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Міусинськ Луганської області, де проживає відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В зв'язку з цим, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 17499,29 грн. безпідставними. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у чинність ст.ст. 526, 530, 549, 610-612, 614, 625, 1054 ЦК України, згідно яких відповідач, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу позивача (кредитодавця) зобов'язаний повернути кредит, сплатити відсотки та інфляційні витрати. У чинність ч.1 ст.88 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2632,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial