Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2006 по 2007 рік проживала з відповідачем, однак спільне життя з ним не склалося. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання свого сина не надає. Враховуючи вищевикладене позивачка просить задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та закінчуючи досягненням дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивачка проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує, суд, вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд встановив: що сторони з 2006 по 2007 рік проживали в незареєстрованому шлюбі, однак спільне життя не склалося. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] (а.с. 7). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні (а.с. 9). Відповідач добровільно допомогу на утримання свого сина не надає. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.184 СК України, cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 12 ч. 1,2,3,4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Дослідивши надані позивачкою докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд враховує, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, добровільно допомоги на утримання сина не надає, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи жодних доказів, які спростовували б обставини, викладені позивачкою в позовній заяві, не надав. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Задовольняючи позов, суд у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved