Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просять: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , зареєстрований Товарною біржою «Дніпродзержинська» від 25.02.1998 року, який був укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на виконання біржової угоди зареєстрованої на ТБ «Дніпродзержинська» від 25.02.1998 року за № 096-Н. Визнати за нею, [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею: 33,1 м2, житловою площею: 16,1 м2, як спадкоємицею за Заповітом після померлого - [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . За час життя [PERSON] , ним був складений заповіт від 20.06.2015 року на її користь - [PERSON] Протягом встановленого законом шестимісячного строку 21.11.2018 року вона звернулася до Другої кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Проте, постановою державного нотаріуса Астахової О.С. від 14 грудня 2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , у зв`язку з тим, що наданий нею договір купівлі-продажу нерухомого майна на спадкову квартиру, якою за життя володів її брат, був укладений на Товарній біржі «Дніпродзержинська», але не був нотаріально посвідчений, отже є недійсним. Оскільки брат помер, то на теперішній час неможливо нотаріально посвідчити вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна та вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого брата. Просить визнати спірний договір дійсним та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , після померлого - [PERSON] . Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Сторони та треті особи у судове засідання не з`явились. Від представника позивача - адвоката Пипи А.О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. \~ \~ \~ \~Від відповідача Адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, причини неявки до суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Від третьої особи Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. \~ \~ \~ \~Від третьої особи Товарної біржі "Дніпродзержинська" до суду заяв не надійшло, їх представник до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: \~ \~ \~ \~В ході судового розгляду встановлено, що 25 лютого 1998 року між відповідачами [PERSON] і [PERSON] , як продавцями, та [PERSON] , як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна: однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,1 кв.м, житловою площею 16,1 кв.м., щзо підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 15). Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі «Дніпродзержинська» 25\~лютого 1998\~року реєстраційний\~номер 004/096-Н, квартира по [ADDRESS] , була продана [PERSON] за 8612 гривень, які були одержані відповідачами [PERSON] і [PERSON] , як продавцями, від [PERSON] , як покупця, до підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна (Пункт 4 договору). У пункті 9 договору договору купівлі-продажу від 25 лютого 1998 року було зазначено, що у відповідності до ст. 227 ЦК України, цей договір підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації та, згідно ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», не підлягає нотаріальному посвідченню. 05\~березня 1998\~рокуна договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 25 лютого 1998 року за № 004/096-Н, як на правовстановлюючому документі, Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації виконаний реєстраційний напис на підтвердження реєстрації квартири за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності в цілому за [PERSON] в реєстровій книзі № 121 за реєстровим номером 21202. Також були внесені зміни в технічний паспорт на квартиру, в якому [PERSON] вказаний власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~договором та\~технічним паспортом\~на спірну\~квартиру (а.с. 15-17). Згідно даних інвентаризаційної справи ОКП «Дніпродзержинське БТІ» право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] , було зареєстроване станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.1998 року, зареєстрованого Товарною біржою «Дніпродзержинська» за реєстровим номером № 004/096-Н, дані відомості перевірено на паперових носіях, що підтверджується листом Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» ДОР за вих. № 780 від 24 липня 2019 року (а.с. 23). Як вбачається з довідки № 1/15975 (а.с. 18 оберт) у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 12.05.1998 року по день смерті [INFO] був зареєстрований один [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12 червня 2018 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 440 (а.с. 11). \~ \~ \~ \~За час життя [PERSON] , ним був складений і нотаріально посвідчений заповіт від 20.06.2015 року на користь рідної сестри - позивача [PERSON] (а.с. 12). Спадкоємцями після померлого [PERSON] , які у встановленому законом порядку звернулися до нотаріуса, є його мати [PERSON] і сестра - позивач [PERSON] , родинні відносини яких з померлим підтверджуються матеріалами спадкової справи № 538/2018, копія якої була витребувана від Другої кам`янської державної нотаріальної контори (а.с.49-56). \~ \~ \~ \~Протягом встановленого законом шестимісячного строку позивачка звернулася до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON] та про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Мати померлого [PERSON] і позивача - [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від обов`язкової частки спадщини, що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою (а.с. 52 оберт). Державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахова А.С. своєю постановою від 14.12.2018 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] брата [PERSON] на квартиру по [ADDRESS] , оскільки при укладенні договору купівлі продажу вказаної квартири від 25 лютого 1998 року не була дотримана нотаріальна форма посвідчення договору (а.с. 14). Згідно звіту про оцінку майна № РВ-190503-004 (а.с. 19-21), вартість квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на 03 травня 2019 року складає 49973 грн. Згідно статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ договір купівлі- продажу включений в перелік біржових операцій. Згідно ч. 2 ст. 9 Житлового Кодексу України (з доповненнями 1993 року, в редакції, що діяла на час укладення договору) квартира (будинок) може бути придбана громадянами на біржових торгах. Згідно вимог ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР, що був чинним на день укладення договору, договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( ч. 1 ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 220 нині діючого ЦК України. У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На час укладення договору купівлі-продажу квартири в лютому 1998 року сторони правочину не були обізнані про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в ред.1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаної квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеній чинним законодавством України в 1998 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Державна реєстрація договору купівлі-продажу проведена Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. 15 Закону України "Про товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Реєстрація бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на березень 1998 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, міни зареєстрованих біржею. Крім того, Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, також передбачено підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Вищезазначене не суперечить й вимогами ст. 328 ЦК України (в ред. 2003 року), відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 25 лютого 1998 року і зареєстрованого Товарною біржою «Дніпродзержинська» за реєстровим номером № 004/096-Н, та позов в цій частині підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про задоволення позову в частині визнання права власності в порядку спадкування, суд вважає вказані позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~20.06.2015 року [PERSON] був складений і нотаріально посвідчений заповіт на користь рідної сестри - позивача (а.с. 12). Мати померлого [PERSON] і позивача - [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від обов`язкової частки спадщини, що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою (а.с. 52 оберт). Державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахова А.С. своєю постановою від 14.12.2018 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] брата [PERSON] , оскільки при укладенні договору купівлі продажу вказаної квартири від 25 лютого 1998 року не була дотримана нотаріальна форма посвідчення договору (а.с. 14). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved