Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] . 22 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] склали заповіти на ім"я [PERSON] , якими все своє майно заповіли позивачу. [PERSON] та [PERSON] були співвласниками земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5999 га, кадастровий номер 3221955100:12:008:0001, яка розташована на території Згурівської селищної ради Київської області, кожному з них належало по Ѕ частині вказаної земельної ділянки. Зазначені частини земельної ділянки входять до складу спадщини за заповітом, відповідно [PERSON] та [PERSON] Позивач спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] прийняв, оскільки постійно проживав з ними на час відкриття спадщини. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку у зв"язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку та ненаданням доказів прийняття спадщини. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд встановити факт спільного проживання позивача з померлими [PERSON] , [PERSON] на час їх смерті, визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на спірну земельну ділянку та не стягувати з відповідача судові витрати. В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Костенко О.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. В підготовче судове засідання представник відповідача Згурівської селищної ради не з`явився. Селищний голова Ткачук П. І. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги визнав повністю. Суд визнав можливим розглядати справу без участі представника відповідача, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та його неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що був добре знайомий із померлими [PERSON] та [PERSON] , які до дня смерті проживали в будинку по [ADDRESS] [PERSON] помер у 2016 році, а [PERSON] у 2018 році. На час смерті [PERSON] разом з ним проживав позивач [PERSON] Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по Ѕ частині земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5999 га, кадастровий номер 3221955100:12:008:0001, яка розташована на території Згурівської селищної ради Київської області. Земельна ділянка була успадкована ними після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] та [PERSON] свої спадкові права на земельну ділянку оформили належним чином та отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, кожен на Ѕ частку вищевказаної земельної ділянки. Право власності [PERSON] та [PERSON] пройшло державну реєстрацію (копії свідоцтв про право на спадщину за законом - а.с.11,13, копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - а.с.12,14, відомості про земельну ділянку - а.с.15, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - а.с.16-17). В силу ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Відповідно до положення ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером 3221955100:12:008:0001. Позивач [PERSON] спадщину за заповітом у встановленому законом порядку не прийняв. Батько померлого - [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, спадщину у встановленому законом порядку прийняв, шляхом постійного проживання із померлим на час відкриття спадщини.[PERSON] свої спадкові права на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером 3221955100:12:008: 0001 , не оформив. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась (копія свідоцтва про смерть - а.с.44, копія заповіту - а.с.9, довідка Згурівської селищної ради - а.с.20, інформаційні довідки із Спадкового реєстру - а.с.37,38-39). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Положеннями ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивачу [PERSON] , як спадкоємцю за заповітом, відкрилась спадщина на весь її склад, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером 3221955100:12:008:0001, Ѕ частина якої належала [PERSON] на праві власності, а інша Ѕ частина була успадкована ним після смерті сина. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв, шляхом постійного проживання із померлим на час його смерті, у визначений законом строк позивач від спадщини не відмовлявся.Спадкові права позивача ніким не оспорються, він є єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась (копія свідоцтва про смерть - а.с.43, копія заповіту - а.с.10, довідка Згурівської селищної ради - а.с.20, інформаційні довідки із Спадкового реєстру - а.с.36,40). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема успадкування. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку після смерті [PERSON] , у зв"язку із ненаданням доказів прийняття спадщини, а також доказів належності спадкодавцю спірної земельної ділянки (нотаріальна відмова - а.с.19). Згідно ч.1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, застосування інших, передбачених законом, способів. В ході судового розгляду судом встановлено, що до складу спадщини за заповітом померлого [INFO] [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5999 га, кадастровий номер 3221955100:12:008:0001, яка розташована на території Згурівської селищної ради Київської області. Ѕ частина зазначеної земельної ділянки належала [PERSON] на праві власності, інша Ѕ частина була успадкована ним після смерті [PERSON] . За життя [PERSON] свої спадкові права на земельну ділянку не оформив, право власності не зареєстрував. Виходячи з принципу належності спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що [PERSON] в порядку спадкування набув право на Ѕ частину спірної земельної ділянки, а тому спадщина після його смерті складається з цілої земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5999 га, кадастровий номер 3221955100:12:008:0001. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу [PERSON] Позивач спадщину прийняв, що підтверджується, зокрема показами свідка [PERSON] , встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився, спадкові права позивача ніким не оспорюються, інші спадкоємці відсутні. Через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності [PERSON] на цілу земельну ділянку, а також реєстрацією місць проживання [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини за різним адресами, позивач не має можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Суд вважає за необхідне, встановити факт постійного проживання [PERSON] з померлим [PERSON] на час його смерті, визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивачем не було доведено факт його спільного проживання з [PERSON] на день його смерті - 06 червня 2016 року, суд вважає за необхідне в задоволенні даної вимоги відмовити. Не застосовувати до відповідача ст. 141 ЦПК України та понесені позивачем судові витрати залишити за ним. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету по 50 відсотків судового збору, сплаченого ним за вимогою майнового характеру, а саме грошові кошти в розмірі 471,48 грн.

Outcome: partial