Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання - [PERSON], [INFO] з дати звернення до суду та до досягнення дитиною 23 річного віку в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є батьком її дитини, яка проживає разом із нею та навчається на денному відділенні у вищому навчальному закладі на бюджетній основі, не працевлаштована, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що не має можливості забезпечити доньку всім необхідним для навчання, відповідач такої допомоги самостійно не надає, є працездатною особою, а тому повинен бути зобов`язаний до сплати аліментів. В судовому засіданні позивач просила задовольнити позов в повному обсязі вказувала на те, що відповідач має можливість надавати допомогу, працює неофіційно. Її дохід та стипендія доньки є недостатніми для належного забезпечення доньки, яка навчається на денному відділенні закладу освіти на бюджетній основі. Крім того, донька має певні вади здоров`я, внаслідок чого здійснює витрат і на лікування. В судовому засіданні судом роз`яснено позивачу зміст ст.184 СК України та право на зміну позовних вимог щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, однак позивач вважала за необхідне визначити розмір аліментів в частині від заробітку. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що відповідач внаслідок стану здоров`я не може працевлаштуватись та знайти джерела доходу та не може надавати матеріальну допомогу. Нерухомого майна у власності не має, забезпечення на його утримання надає його дружина. Крім того, відповідач проживає із своїми батьками, які є непрацездатними. Донька відповідача є працездатною особою і не потребує забезпечення. Вказував на те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, не враховано те, що навчання третьої особи має перерви на канікули. Третя особа в судовому засіданні вказала не те, що навчається в вищому навчальному закладі на денній формі навчання, коштів, які вона отримує від матері недостатньо для належного проживання. Стипендію на час звернення з позовом не отримує. Відповідач працює неофіційно, має можливість надавати допомогу. В судовому засіданні допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які є матір`ю та дружиною відповідача та підтвердили, що відповідач хворіє та внаслідок особливостей хвороби не може працевлаштуватись та надавати допомогу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника, свідків, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що відповідач є рідним батьком третьої особи - [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Згідно довідки Дніпропетровського коледжу економіки та бізнесу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара № 354 від 27 січня 2015 року, [PERSON] є студенткою 2 курсу денного відділення Дніпропетровського коледжу економіки та бізнесу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара. Термін навчання у коледжі з 1 вересня 2014 року по 28 червня 2016 року. Крім того, [PERSON] навчається на заочному відділенні Дніпропетровського коледжу економіки та бізнесу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара на договірній основі, за плату /а.с.59/. [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] /а.с.56/. Позивач працює на ТОВ "Новомосковськпосуд" на посаді укладальника-пакувальника, отримує дохід в розмірі 3117,26 грн. /а.с.58/. Також отримує допомогу, як одинока мати /а.с.57/. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Законодавець зобов'язує батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Отже, відповідач, як батько третьої особи повинен довести, у відповідності до ст. 10 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, обставини щодо відсутності можливості надавати допомогу, відсутності потреби дитини в отриманні допомоги. Виходячи з наявних в справі матеріалів, з урахуванням віку відповідача та відсутності належних доказів на підтвердження протипоказання відповідача до праці, факту навчання третьої особи та потреби у зв`язку з цим в матеріальній допомозі, відсутності доказів сталого доходу третьої особи, суд не вбачає відсутності у відповідача можливості надавати допомогу та відсутності потреби третьої особи в отриманні допомоги. Водночас, при визначенні виду та розміру аліментів суд враховує, що відповідач не працює /а.с.27-30/, позицію позивача, яка наполягала на визначенні розміру аліментів в частці від доходу, відсутність доказів на підтвердження наявності непрацездатних осіб на утриманні відповідача, стан здоров`я відповідача /а.с.22-23, 26, 66/, відсутність доказів на підтвердження наявності нерухомого та рухомого майна, стан здоров`я дитини /а.с.61, 62, 63, 64/, внаслідок чого вважає, що достатнім та необхідним є визначення аліментів в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до закінчення навчання у вищому навчальному закладі, або до досягнення дитиною 23 річного віку за умови продовження навчання. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 гривень. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial