Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] 23 листопада 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Від попереднього шлюбу у відповідача є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю [PERSON] та на утримання якого відповідач у добровільному порядку сплачує аліменти. У лютому 2017 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина, повідомив позивача, що надаватиме допомогу сину тільки після того, як її розмір буде визначений судом. Відповідач хронічними захворюваннями не страждає, здоровий, інвалідом не є, працює у структурному підрозділі «Краснолиманська дистанція колії» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» монтером колії, та отримує заробітну плату. Має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с 15). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково. У зв'язку з тим, що вже добровільно сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (свідоцтво про народження якого додається (а.с. 17), просить суд стягнути з нього аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини його доходу (а.с. 16). Третя особа [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила (а.с. 14). Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] про що видано відповідне свідоцтво про народження [NUMBER] Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 23 листопада 2016 року, актовий запис № 456 (а.с. 9). Батьками в свідоцтві про народження дитини вказані: батько -[PERSON], мати - [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 листопада 2016 року, про що Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис № 226 (а.с. 8). [PERSON] народився [INFO], про що видано відповідне свідоцтво про народження [NUMBER] виконавчим комітетом Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області 15.12.2010 року, актовий запис № 28 (а.с. 17). Батьками в свідоцтві про народження дитини вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно довідки про доходи № 339 від 18.05.2017 року відповідач [PERSON] працює у структурному підрозділі «Краснолиманська дистанція колії» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на посаді монтера колії, отримує заробітну плату, так, за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року загальна сума доходу склала 46540,94 грн. Згідно інформації, що міститься в даній довідці [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітної плати (а.с. 5). Вказані аліменти [PERSON] сплачує в добровільному порядку на утримання сина [PERSON] (а.с.16). Дані обставини визнаються сторонами. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений в ст. 180 СК України. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з наданих суду матеріалів, в тому числі довідки про розмір заробітної плати, яку отримує відповідач, та враховуючи добровільну виплату ним на утримання його першої дитини аліментів в розмірі 1/4 частки (а.с. 5), суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є законними, обґрунтованими, підлягають задоволенню. Суд не погоджується з запереченнями відповідача щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини його доходу, з огляду на наступне. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На утримання [PERSON] відповідач добровільно сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, а також те, що відповідач хронічними захворюваннями не страждає, працює, а також ті обставини, що обидва його сини мають рівні права на утримання, суд дійшов висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно,але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, з дня подачі позовної заяви, тобто, з 22.05.2017 року. Суд наголошує, що згідно з вимогами с. 3 ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Допустити в порядку ст. 367 ЦПК України негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved