Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 11844,99 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.05.2009 року між ВАТ "Кредитпромбанк" та відповідачем укладений кредитний договір № 06/03/07-НВк ДУ 4, згідно з умовами якого [PERSON] надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 45000, 00 доларів США на строк з 19.05.2009 року до повного повернення кредиту . 26.06.2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанку» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, і внаслідок передачі від ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ВАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ „Дельта Банк набув права вимоги по даному кредитному договору. Внаслідок неповного та несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов"язань за кредитним договором № 8В_06/03/07-НВк ДУ 4 виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 16.10.2014 року становить 11844,99 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, вважає, що позивач не довів свої позовні вимоги, а саме: в позовній заяві позивач посилається на пункти 2.1.1, 2.2, 2.4, 2.5, 2.7, 2.9, 4.1, 4.2, 4.3, 4.9, 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 кредитного договору 06/03/07-НВк ДУ 4 та на підставі якого просить стягнути з відповідача заборгованість, однак зазначені пункти не співпадають з кредитним договором № 06/03/07-НВк ДУ 4, крім того зазначений позивачем кредитний договір під № 06/03/07-НВк ДУ 4, згідно з умовами якого банк надав позивальнику кредитні кошти у розмірі 45000,00 доларів США - взагалі не існує; представником позивача не надано повного розрахунку заборгованості та доказів, що позивач звертався до відповідача з претензіями, вимогами про повернення грошових коштів, позивачем не надано; також є підстави для застосовування строку позовної давності, оскільки пунктом 3 додаткового договору від 19.05.2009 року до кредитного договору № 06/03/07-НВк від 22.05.2007 року встановлено кінцеву дату погашення кредиту, а саме 18.05.2011 року, тобто через півтора року після закінчення перебігу строку позовної давності. Тому, на підставі викладеного, вважає, що в позові необхідно відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.05.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06/03/07-НВк, згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 45\~000 доларів США (а.с. 7-13), крім того, між сторонами було укладено договір про внесення змін № 1 до вказаного договору від 10.11.2008 року (а.с. 14), договір про внесення змін № 2 до вказаного договору від 29.01.2009 року (а.с. 15-17), додатковий договір № 3 до вказаного договору від 19.05.2009 року (а.с. 18-26) та додатковий договір № 4 від 19.05.2009 року до вказаного договору, згідно якого [PERSON] отримав в кредит гроші, в сумі 17 145 гривень, що складає еквівалент 2250 доларів США, з кінцевим терміном погашення не пізніше 18 травня 2011 року (а.с. 27-28). 26.06.2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанку» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ВАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 32-37). Однак, відсутні будь-які докази, з яких вбачалось би, що ВАТ «Кредитпромбанк» має відношення до ПАТ «Кредитпромбанк», який передав своє право вимоги ПАТ «Дельта Банк», згідно вищевказаного договору. Відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 26.06.2013 року, зазначено кредитний договір № 06/03/07-НВк від 22.05.2007 року, по якому у боржника [PERSON] загальний розмір грошового зобовязання за кредитним договором у валюті кредиту (сума за договором ) складає 47\~250 , 00, фактичний розмір заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту станом на 26.06.2013 року (строкова заборгованість за тілом) складає 34\~132,02 та фактичний розмір заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту станом на 26.06.2013 року (прострочена заборгованість за тілом) складає 5\~688,72 (а.с. 6), однак суду не надано письмових доказів, де зазначено право вимоги до боржника [PERSON] по кредитному договору № 8В_06/03/07-НВк ДУ 4 та суму заборгованості по кредиту, не зазначено в якій валюті вказана заборгованість. Внаслідок неповного та несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов"язань за кредитним договором № 8В_06/03/07-НВк ДУ 4 виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 16.10.2014 року становить 11844,99 гривень, з яких тіло кредиту 7600,25 гривень, відсотки 4244,74 гривень, що підтверджується довідкою від 16.10.2014 року (а.с. 5), вказану суму позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку, однак позивачем не надано суду письмових доказів про існування вищезазначеного договору. Відповідно до довідки б/н від 16.10.2014 року начальника управління супроводження операцій фізичних осіб АТ „Дельта Банк [PERSON] зазначено, що 19.05.2009 року з [PERSON] було укладено кредитний договір № 8_06/03/07-НВк ДУ 4. Заборгованість по кредитному договору № 8_06/03/07-НВк ДУ 4 станом на 16.10.2014 року складає: 11 844,99 гривень, що згідно курсу НБУ 1 грн., складає 11\~844,99 грн., в тому числі тіло кредиту 7600,25 грн., відсотки 4244,74 грн.; з них прострочена заборгованість по кредитному договору № 8_06/03/07-НВк ДУ 4 станом на 16.10.2014 року складає: тіло кредиту 7600,25 грн., відсотки 4088,75 грн., загальна заборгованість станом на 16.10.2014 року складає 11\~844,99 гривень (а.с. 5). Однак суду не надано доказів про існування вищезазначеного договору, та не зрозуміло різницю відсотків по ньому. На виконання ухвали суду від 14 липня 2015 року про витребування доказів заступником директора з питань кредитування Департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації [PERSON] надано розрахунок заборгованості за договором кредиту № 06/03/07-НВк ДУ 4 від 19.05.2009 року, де зазначено, що станом на 26.06.2013 року сума заборгованості за кредитом становить 7600,25 гривень та сума заборгованості за відсотками складає 4244,74 гривень, а загальна сума заборгованість складає 11\~844,74 гривень, однак ПАТ «Дельта банк» не надав суду жодних розрахунків щодо отриманих та сплачених коштів за користування даним кредитом станом на 19.05.2011 року, тобто після кінцевого терміну погашення вказаного кредиту, згідно умов зазначеного договору. Крім того, позивач зазначає, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, про що неодноразово повідомлявся, однак письмових доказів про направлення відповідачу письмових повідомлень-вимог про повернення грошових коштів суду не надав. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції зазначено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Підставу позову повинен довести саме позивач. Для дачі особистих пояснень щодо розрахунку заборгованості відповідача ухвалою суду від 14.07.2015 року явка представника позивача у судове засідання визнавалась обов'язковою, однак, представник позивача у судове засідання не з'явився, належних доказів в підтвердження заборгованості [PERSON] в розмірі 11\~844,99 грн. суду не подав. Заявлене клопотання представником відповідача про застосовування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано повного розрахунку заборгованості після закінчення строку повернення кредиту, що позбавляє суд визначити початок перебігу строку позовної давності. Крім того, п. 12 додаткового договору № 4 від 19.05.2009 року зазначено, що додатковий договір є невідємною частиною Кредитного договору, а згідно п. 1.1 вказаного договору строк повернення кредиту визначено 22.05.2031 рік (а.с. 9, 28). На підставі викладеного, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до переконання в тому, що позивачем не представлено достатніх доказів про розмір заборгованості в сумі 11\~844,99 грн., оскільки повного розрахунку заборгованості після закінчення строку його повернення позивачем не надано, на підставі якого договору виникла заборгованість (номера договорів у всіх наданих позивачем доказах різні). Відсутні будь-які докази, з яких вбачалось би, що ВАТ «Кредитпромбанк» має відношення до ПАТ «Кредитпромбанк», який передав своє право вимоги ПАТ «Дельта Банк», згідно вищевказаного договору. Крім того, письмових доказів про направлення відповідачу письмових повідомлень-вимог про повернення грошових коштів позивач не надав, а тому у зв'язку із недоведеністю позивачем обставин, що мають значення у справі, суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed