Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2020 по 01.07.2021 в сумі 127260,00 грн., а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 11.10.2019 він займав посаду заступника директора ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство», був незаконно звільнений із займаної посади Наказом №199-К від 06.11.2019, звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, який був задоволений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.03.2020, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 01.07.2020. Проте судове рішення продовжує залишатись невиконаним з вини відповідача, у зв`язку з чим на підставі ст.236 КЗпП України існують підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за зазначений у позовній заяві період. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Розумовський О.С. не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з`явився, належним чином повідомлявся про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не подав. На підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» на посаді заступника директора, і відповідно до наказу ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» №199-К від 06.11.2019 звільнений із займаної посади за прогул без поважних причин у відповідності до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 у справі №646/83/20 позов [PERSON] задоволено, визнано незаконним його звільнення з посади заступника директора ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» на підставі наказу про звільнення №199-К від 06.11.2019 та поновлено його на цій посаді. Постановою Харківського апеляційного суду від 01.07.2020 апеляційну скаргу ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» залишено без задоволення, а вищезазначене рішення суду - без змін. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 у справі №646/5316/20 за позовом [PERSON] , з ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з жовтня по листопад 2019 року в сумі 6172,00 грн., а також середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.01.2020 по 01.07.2020 в сумі 60067,11 грн. моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., а також вирішено питання розподілу судових витрат. Постановою Харківського апеляційного суду від 21.04.2021 вищезазначене судове рішення скасоване у частині вирішення питання розподілу судових витрат, в іншій частині рішення не оскаржувалося та не переглядалося. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається зі змісту рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 у справі №646/5316/20, 25.03.2020 Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі №646/83/20 видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м.Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 10.04.2020 у виконавчому провадженні №61662922, за невиконання судового рішення за виконавчим листом Червонозаводського районного суду м. Харкова №646/83/20 від 25.03.2020, на ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» накладено штраф. Згідно вимоги державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м.Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23.04.2020, у виконавчому провадженні №61662922 ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» зобов`язано протягом трьох робочих днів поновити [PERSON] на посаді заступника директора. Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м.Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01.06.2020, виконавче провадження №61662922 з виконання судового рішення за виконавчим листом Червонозаводського районного суду м. Харкова №646/83/20 від 25.03.2020, закінчено. Вищезазначену постанову державного виконавця визнано неправомірною постановою Харківського апеляційного суду від 14.12.2020 у справі № 646/4078/20. На виконання вищезазначеного судового рішення, постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м.Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.03.2021, виконавче провадження № 61662922 з виконання судового рішення за виконавчим листом Червонозаводського районного суду м. Харкова № 646/83/20 від 25.03.2020 відновлено. Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м.Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14.05.2021, у виконавчому провадженні №61662922 з виконання судового рішення за виконавчим листом Червонозаводського районного суду м. Харкова № 646/83/20 від 25.03.2020, у зв`язку з невиконанням боржником судового рішення в добровільному порядку, на ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» накладено штраф. Відтак, зі змісту встановлених під час розгляду справи №646/5316/20 обставин, які у даній справі мають преюдиційне значення, а також наданих документів та змісту позовної заяви вбачається і відповідачем не спростовано, що на момент розгляду даної справи, судове рішення про поновлення [PERSON] на посаді заступника директора ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» не виконане, і позивач на посаді не поновлений. Відповідно до ст.236 КЗпП України, уразі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 20.01.2021 у справі №316/1660/17, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст.236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття "затримка" як "зволікання", за змістом норм ст.236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення (постанова Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі № 6-435цс15). Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень, судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. Оскільки відповідачем не надано доказів у підтвердження видання наказу про поновлення [PERSON] на посаді, а рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.01.2021 у справі №646/5316/20, яке на даний час набрало законної сили, з ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.01.2020 по 01.07.2020, на підставі ст.236 КЗпП України з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за наступний період в межах заявлених вимог - з 01.07.2020 по 01.07.2021. Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню за цей період, суд керується наступним. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п.1 вказаного Порядку, він застосовується, крім інших випадків, у випадках вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду. Згідно п.2 вищезазначеного Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.п.5, 8 вказаного Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Зі змісту встановлених під час розгляду справи №646/5316/20 обставин, наведених у рішенні Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.01.2021, які у даній справі мають преюдиційне значення, вбачається, що середньоденний розмір заробітної плати [PERSON] складає 509,04 грн. Всього робочих днів затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 01 липня 2020 року по 01 липня 2021 року - 250, у тому числі: липень 2020 року - 23 дні, серпень 2020 року - 20 днів, вересень 2020 року - 22 дні, жовтень 2020 року - 21 день, листопад 2020 року - 21 день, грудень 2020 року - 22 дні, січень 2021 року - 19 днів, лютий 2021 року- 20 днів, березень 2021 року - 22 дні, квітень 2021 року - 22 дні, травень 2021 року - 18 днів, червень 2021 року - 20 днів. Таким чином, середній заробіток [PERSON] за час затримки виконання рішення суду за період з 01.07.2020 по 01.07.2021 складає: 509,04 грн. * 250 днів = 127260,00 грн. Отже, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Статтею 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В обґрунтування понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду подано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5057, видане Розумовському О.С. Радою адвокатів Донецької області на підставі відповідного рішення № 5 від 30.05.2018; ордер від 22.07.2021 на надання адвокатом Розумовським О.С. правової допомоги [PERSON] за договором № 01-07/1 від 01.07.2021; договір № 01-07/1 від 01.07.2021, укладений [PERSON] з адвокатом Розумовським О.С., предметом якого є надання правової допомоги позивачу, здійснення представницьких повноважень, захист його прав і законних інтересів; додаткову угоду № 1 від 22.07.2021 до вказаного договору, якою визначено тарифи; Акт від 22.07.2021 приймання-передачі виконаних робіт/послуг з надання правової допомоги з їх детальним описом, згідно з яким вартість наданих за вказаним договором послуг складає 18852,00 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 6 від 22.07.2021, якою підтверджується сплата [PERSON] на користь адвоката Розумовського О.С. вищезазначеного розміру плати за надані послуги. Суд вважає надані документи в обґрунтування понесених позивачем витрат на правову допомогу такими, що підтверджують співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача. При цьому суд враховує, що відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. За таких обставин, на підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1272,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на надання позивачу правничої допомоги у розмірі 18852,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved