Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду і просить частково звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів за період починаючи з 10.10.2014 року по 01.06.2016 року, що в грошовому еквіваленті становить 19735,10 гривень нарахованих згідно з довідками-розрахунку №6033, 1635, 2581, 3737-3738. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив їх задовольнити. Відповідач позов не визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2011 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON], на утримання сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В 2016 році [PERSON] звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2016 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON], на утримання сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно даних рішень та з часу набрання ними законної сили на виконанні відділу ДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ нарахована заборгованість по аліментам. 27 грудня 2017 року позивач звернулася до суду та просить зменшити розмір заборгованості по сплаті аліментів, що утворився за період з 10.10.2014 року по 01.06.2016 року. В судовому засіданні позивач пояснив, що на даний час його матеріальне становище істотно змінилося, оскільки 10 травня 2014 року він зареєстрував шлюб з іншою жінкою та від даного шлюбу у них народився син. Окрім цього пояснив, що на час винесення рішення він працював в ТОВ "АСБ Гарант", однак починаючи з 11.01.2014 року по 01.06.2016 року він не був працевлаштований. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] був звільнений з "АСБ Гарант" за власним бажанням 01 грудня 2014 року. Однак лише 17 лютого 2016 року став на облік до Переяслав-Хмельницького центру зайнятості, де йому почали виплачувати допомогу по безробіттю. Однак з 02 грудня 2014 року по 17 лютого 2016 року [PERSON] працював неофіційно в таксі, та отримував кошти. Даний факт було підтверджено свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так [PERSON] мав фінансові можливості протягом часу коли він був офіційно не працевлаштований, проживав за рахунок власних заробітків, однак виконувати рішення суду в межах своїх можливостей, та в односторонньому порядку ухилився від їх виконання. Разом з викладеним позивач посилається на ч.2 ст. 197 СК України, довідок в підтвердження наявності тяжких хвороб не надав, а лише як зазначено вище посилається на істотні обставини, якими йому вже було зменшено розмір аліментів. Крім того позивач зареєструвався в Переяслав-Хмельницькому центрі зайнятості 17 лютого 2016 року, тобто починаючи з 01 грудня 2014 року офіційно не працював. Представник позивача підтримуючи позовні вимоги вказав як обставину, яка має істотне значення, саме відсутність у позивача постійної роботи на протязі двох років, однак пояснити суду чому [PERSON] зареєструвався, як безробітній лише в 2016 році, пояснити не зміг. Разом з цим ст. 192 СК України передбачає, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто обставини на які посилається позивач, а саме, поява другої дитини уже була розглянута судом, в рішенні від 20 травня 2016 року, внаслідок чого судом було зменшено розмір аліментів. Враховуючи положення статтей 60, 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається в суді, як на обгрунтування своїх доводів та заперечень. Відтак, суд вважає, що стороною позивача не наведено доказів неможливості сплати аліментів визначених рішенням суду, за період вказаний в позовній заяві. З огляду на встановлене, на підставі ст.ст. 7, 180, 182, 192, 197, 223 СК України,

Outcome: dismissed