Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування свої вимог вказала, що відповідно рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку. На підставі даного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 року по 05.06.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик», визначені зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному законом, окрім повноважень в частині реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами [PERSON] На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 року № 994 «Про делегування повноважень» ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик» звільнено від виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію та відкликано всі повноваження всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик», делеговані Фондом [PERSON] з 06.04.2018 року та з 06.04.2018 року делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами [PERSON]. 21 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 97/ФВ/07, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 99 000, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату видачі крудиту становило 499 950, 00 грн., строком на три роки, терміном повернення до 20 вересня 2010 року, зі сплатою 14 % річних, на споживчі цілі. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, відповідач зобов'язався використати кредит на цілі передбачені кредитним договором, сплатити банку відсотки за його користування і комісії у розмірі та порядку, передбачені договором та повернути банку суму кредиту в порядку і строки,передбачені договором. Відповідно до п. 4.3. кредитного договору, відсотки за користування кредитом нараховуються щомісячно, починаючи з дня виникнення позичкової заборгованості, за фактичний термін користування кредитом, з урахуванням суми заборгованості, діючої процентної ставки та фактичної кількості календарних днів у році до дня остаточного погашення кредиту і сплачуються позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховуються відсотки. Відповідно до п. 5.3.4. кредитного договору, позичальник зобов'язаний у випадку прострочення повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, повернути банку основну суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення та 14 % відсотків річних, також сплатити прострочені відсотки та пеню за прострочку повернення кредиту та сплатити відсотки у розмірах та порядку, передбаченому цим договором. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19.02.2010 року позов ВАТ КБ «Хрещатик» було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 931 101, 53 грн. та судові витрати у розмірі 1730, 00 грн. У задоволенні вимог банку про звернення стягнення на нерухоме майно, заставлене згідно договору іпотеки відмовлено. У задоволенні позову [PERSON] до ВАТ КБ «Хрещатик» про розірвання кредитного договору відмовлено. Відповідач не усунув порушення умов кредитного договору, не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним, тому станом на 01.04.2018 року заборгованість відповідача по поверненню кредиту та сплаті відсотків за кредитним договором складає 4 664 731, 16 грн., з яких - 117 069, 53 дол. США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ - 3 107 434, 25 грн. прострочені проценти за кредитом; - 678 509,5 грн. - пеня за простроченою заборгованістю за кредитом; - 878 787, 41 - пеня за простроченими процентами. Оскільки відповідач ухиляється від сплати заборгованості, представник ПАТ КБ «Хрещатик» просить у примусовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 664 731, 16 грн. та судові витрати у виді судового збору покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просила розглянути справу без її участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 97/ФВ/07, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 99 000, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату видачі крудиту становило 499 950, 00 грн., строком на три роки, терміном повернення до 20 вересня 2010 року, зі сплатою 14 % річних, на споживчі цілі (а.с. 17-19). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, відповідач зобов'язався використати кредит на цілі передбачені кредитним договором, сплатити банку відсотки за його користування і комісії у розмірі та порядку, передбачені договором та повернути банку суму кредиту в порядку і строки,передбачені договором. Відповідно до п. 4.3. кредитного договору, відсотки за користування кредитом нараховуються щомісячно, починаючи з дня виникнення позичкової заборгованості, за фактичний термін користування кредитом, з урахуванням суми заборгованості, діючої процентної ставки та фактичної кількості календарних днів у році до дня остаточного погашення кредиту і сплачуються позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховуються відсотки. Відповідно до п. 5.3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язується використовувати кредит на цілі, зазначені в п. 1.3. цього договору та повернути його банку в строки і в порядку, передбачених цим договором. Відповідно до п. 5.3.2. кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірах і порядку передбачених цим договором. Відповідно до п. 5.3.4. кредитного договору, позичальник зобов'язаний у випадку прострочення повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, повернути банку основну суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення та 14 % відсотків річних, також сплатити прострочені відсотки та пеню за прострочку повернення кредиту та сплатити відсотки у розмірах та порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 6.2.1. кредитного договору, у випадку прострочення погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобов'язань за кожен день прострочення. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19.02.2010 року позов ВАТ КБ «Хрещатик» було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 931 101, 53 грн. та судові витрати у розмірі 1730, 00 грн. У задоволенні вимог банку про звернення стягнення на нерухоме майно, заставлене згідно договору іпотеки відмовлено. У задоволенні позову [PERSON] до ВАТ КБ «Хрещатик» про розірвання кредитного договору відмовлено (а.с. 22). В свою чергу банком свої зобов'язання, визначені в ст. 1054 ЦК України, щодо надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, виконано. Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 01.04.2018 року заборгованість відповідача по поверненню кредиту та сплаті відсотків за кредитним договором складає 4 664 731, 16 грн., з яких - 117 069, 53 дол. США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ - 3 107 434, 25 грн. прострочені проценти за кредитом; - 678 509,5 грн. - пеня за простроченою заборгованістю за кредитом; - 878 787, 41 - пеня за простроченими процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-13). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується видати гроші кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Таким чином, у зв'язку з тим, що в порушення вимог кредитного договору відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 664 731 гривень 16 копійок. Щодо позовних вимог представника позивача про стягнення судових витрат з відповідача суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої, другої, пункту 1 статті 141, ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини другої пункту 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI (зі змінами та доповненнями станом на 05.05.2018 р.), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1762 грн.). Із змісту позовної заяви випливає, що представник позивача звернулася до суду із однією вимогою майнового характеру. Таким чином, представник позивача мала сплати судовий збір у розмірі 69 970, 96 грн. Ухвалою суду від 18.06.2018 задоволено клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, із врахуванням майнового стану позивача, до розгляду справи по суті. Відповідно до частини другої статті 136 ЦПК України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть сплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати стягуються за судовим рішення у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення судового рішення у справі. Беручи до уваги, що за результатами розгляду справи суд ухвалює рішення, яким позовні вимоги задовольняє у повному обсязі, відстрочений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved