Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що 25.09.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», надалі за текстом - «Кредитор» та [PERSON], надалі за текстом - «Боржник» уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 120/07-КЛ/031 (надалі за текстом - Кредитний договір). Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК». Відповідно до п.1.1. Кредитор надає Боржнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 31200,00 дол. США. Свої зобов'язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Боржнику. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 24.01.2017 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 27686,31 дол. США; по відсотках - 25699,55 дол. США., що підтверджується розрахунком заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, яким є [PERSON], що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 25.09.2007 року Позивач та фізична особа (Іпотекодавець ) - [PERSON], уклали Іпотечний договір, надалі за текстом - Іпотечний договір, відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку наступне майно, а саме Однокімнатну квартиру на 2-му поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 30,00 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], та належать Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності. Заставна вартість Предмету іпотеки за згодою Сторін становить складає 23000,00 дол. США, що в еквіваленті складає 116150 грн. На виконання умов договору про іпотечний кредит та Іпотечного договору, Відповідачу та (Боржнику) було направлено Вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Боржником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки. Просить в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 120/07-КЛ/031 від 25.09.2007 року, яка станом на 24.01.2017 року становить - 53385,86 дол. США., та складається з заборгованості: за кредитом - 27686,31 дол. США; по відсотках - 25699,55 дол. США. звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на: Однокімнатну квартиру на 2-му поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 30,00 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], що належать Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Крім того, стягнути з Відповідача [PERSON], [INFO], Ідентифікаційний номер: [NUMBER] - на користь Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК", 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р № 29091805130003, ЄДРПОУ 00039019, витрати по сплаті судового збору у сумі - 20372,51 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. З наявного в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення вбачається, що повістка про виклик до суду надсилалась відповідачу [PERSON] за адресою її реєстрації, зазначеною в позовній заяві, проте повернулась без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та тертя особа - [PERSON], уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 120/07-КЛ/031 (Кредитний договір). Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК». Відповідно до п.1.1. Договору, Кредитор надає Боржнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 31200,00 дол. США. Свої зобов'язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Боржнику. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 24.01.2017 року має прострочену заборгованість, а саме:за кредитом - 27686,31 дол. США, по відсотках - 25699,55 дол. США., що підтверджується розрахунком заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, яким є [PERSON], що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 25.09.2007 року Позивач та фізична особа (Іпотекодавець ) - [PERSON], уклали Іпотечний договір, надалі за текстом - Іпотечний договір, відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку наступне майно, а саме Однокімнатну квартиру на 2-му поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 30,00 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], та належать Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 2 статті 590 ЦК України - заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п. 2.1.1-2.1.10 Іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: -у випадку невиконання Боржником основного зобов'язання; -у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору; -у інших випадках, передбачених законодавством. У разі порушення Боржником основного Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та/або Боржнику письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання за Кредитним договором та/або зобов'язань, передбачених Іпотечним договором, у тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у Іпотечному договорі або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. На виконання умов договору про іпотечний кредит та Іпотечного договору, Відповідачу [PERSON] та боржнику за кредитним договором - третій особі [PERSON] було направлено Вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Боржником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки. Як роз'яснено у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК, ст.ст. 3, 4 ЦПК). Відповідно до ч. 6 ст. З ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень ст. ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку", згідно з якими у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст. 39 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Відповідно до Правової позиції ВСУ у справі за № 6-786цс17, за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 120/07-КЛ/031 від 25.09.2007 року, яка станом на 24.01.2017 року становить - 53385,86 дол. США., та складається з заборгованості:за кредитом - 27686,31 дол. США; по відсотках - 25699,55 дол. США., шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, а саме на: Однокімнатну квартиру на 2-му поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 30,00 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], що належать Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому судом враховується, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Судом не встановлено обставин того, що відповідач на праві власності, окрім спірного майна, має також ще будь яке інше житлове приміщення. Статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Виходячи з викладеного, вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаних обставин задовольняється судом з ухваленням відповідного рішення, а його виконання здійснюється з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 20372 грн. 51 коп.

Outcome: approved