Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач - голова Недригайлівської РДА Діхтяр В.О., як представник органу опіки та піклування, звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1109 грн. із індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням голови Буринської районної державної адміністрації № 01-ОД від 02.01.2019, малолітня [PERSON] , [INFO] , влаштована до прийомної сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Вважаючи, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, у тому, що він: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не допомагає матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки; недостатньо піклується про неї, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для її нормального духовного та інтелектуального розвитку. 19.02.2021 від позивача - голови Недригайлівської РДА Діхтяра В.О. надійшла заява про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1109 грн. із індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не прибула, але подала заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у селі Городище, Недригайлівського району Сумської області народилася [PERSON] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Із копії нотаріально посвідченої заяви від 18.04.2013 вбачається, що [PERSON] відмовився від виконання своїх батьківських обов`язків. Заочним рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Розпорядженням голови Недригайлівської районної державної адміністрації від 09.02.2016 № 59-ОД, [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Буринської районної державної адміністрації від 02.01.2019 № 01-ОД, [PERSON] , [INFO] , влаштовано до прийомної сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . З висновку Недригайлівської районної державної адміністрації від 03.11.2020 № 01-22/566, вбачається, що позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] буде доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дитини. Ч. 3 ст. 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно пливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя… Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві … для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Позбавлення батьківських прав за змістом статті 166 СК України, якою передбачені наслідки позбавлення батьківських прав, безумовно є втручання у здійснення особою права на сімейне життя. Відповідно до статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язку її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном чи піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тим майнових прав, пов`язаних з батьківством, які б вона могла мати у разу своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Враховуючи обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, виходячи винятково з інтересів дитини, суд приходить до висновку, про наявність фактів ухилення відповідача від свого обов`язку виховувати та утримувати дитину, та вважає, що позов підлягає задоволенню. Розглянувши заяву про залишення без розгляду позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] , суд враховує наступне. Статтею 13 ЦПК України передбачає право позивача на власний розсуд розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору, у зв`язку з чим виключно позивачу належить право вибору характеру своїх процесуальних дій: залишити позов без розгляду, чи закінчити судовий розгляд справи. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Суд, вважає, що заява позивача про залишення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial