Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася із позовом до Кривопільської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, [PERSON], треті особи на стороні відповідачів: відділ містобудування та архітектури Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, відділ Держземагенства у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення 16 сесії шостого демократичного скликання Кривопільської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області від 29.12.2012 року про затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,1223 га в присілку Діл с.Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області та передачу її у власність, зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні під'їзною дорогою на присілку Діл с.Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області довжиною 31,12 м. до господарства [PERSON] шляхом знесення самовільно встановлених воріт, що перекриває заїзд до господарства [PERSON] та відновити стан дороги (заїзду) який існував до порушення прав [PERSON], стягнення моральної шкоди та судових витрат. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що є жителькою присілку Діл с.Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області. До її господарства на присілку Діл від дороги, яка розмежовує територію села Кривопілля Верховинського району та Ворохту до її господарства між господарствами [PERSON] та [PERSON] проходила грунтова дорога для проїзду гужовим транспортом. В квітні 1980 року цю дорогу, за кошти жителів села Діл та за дозволом колгоспу ім.. Коцюбинського, було дорогу розширено та засипано гравієм. Біля дороги знаходилися тимчасові споруди - загони для овець, які належали колгоспу. На початку 1990 року цими тимчасовими спорудами, а згодом і земельними ділянками, на яких вони розташовані, почав користуватися [PERSON] та його співмешканка. З часом вони огородили земельну ділянку та встановили невеликі ворота, які перекривали дорогу, однак користування дорогою відбувалося і надалі оскільки ворота були встановлені тимчасово і не були капітальними. На початку квітня 2011 року [PERSON] встановив нові суцільні масивні ворота, повісив замок та почав закривати їх на ключ, вимагаючи щоб користування дорогою відбулося лише за його згодою. У березні 2013 року [PERSON] з сім'єю зачинили ворота зовсім та заборонили користуватися дорогою, мотивуючи це тим, що вона проходить через їх подвір'я, близько біля житлового будинку та перешкоджає їх власності, так як право власності на земельні ділянки оформлено і зареєстровано. Вважає, що вона, як позивачка та інші жителі присілка Діл, позбавлені права проїзду до належних їм домоволодінь, а оскаржене рішення сільської ради в частині включення до земельної ділянки гр. [PERSON] площі під'їзної дороги істотно порушують їх законні права та інтереси, у зв'язку із чим позивачка була змушена звернутись до суду із даним позовом. Спірна дорога є дорогою загального користування. Цією дорогою користуються як місцеві жителі так і гості села. Земельна ділянка, на якій розміщена існуюча під'їзна дорога, не могла і не може перебувати у власності будь-яких осіб, а повинна належати до земель комунальної власності і перебувати у користуванні жителів села. На звернення до відділу Держземагенства у Верховинському районі їм повідомили, що [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 0,09 га, однак у власність передано 0,1223 га. Тобто спірна під'їзна дорога увійшла до площі земельної ділянки, переданої [PERSON] у власність. Оскільки [PERSON] користувався 0,09 га, то незрозуміло, на підставі чого Кривопільська сільська рада передала своїм рішенням [PERSON] у власність 0,1223 га без надання йому додатково ще 0,0323 га. До того ж, оскільки ця частина земельної ділянки (дорога) не була в користуванні [PERSON] ,то і її передача не могла відбуватися шляхом складання технічного звіту, а тільки шляхом розроблення проекту землеустрою, як це передбачено ст.. 118 ЗК України. Із наданої копії технічного звіту по підготовці до видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] вбачається, що в земельно-кадастровому плані спірна дорога не вказана. Замість дороги вказана межа з [PERSON]. З висновку відділу містобудування та архітектури Верховинської РДА вбачається, що жодних обмежень чи обтяжень щодо використання цієї земельної ділянки не виявлено. Разом із тим, одним з документів звіту є проект забудови земельної ділянки [PERSON] виданий в 1992 році, з якого вбачається наявність під'їзної дороги між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] Наявність під'їзної дороги підтверджується також проектом забудови земельної ділянки її, позивачки, господарства, а також показами свідків та зйомкою із супутника, зробленою ресурсом «Гугл Мапс». Генерального плану забудови села немає, а тому тільки ці документи можуть підтвердити розташування земельних ділянок, об'єктів та існуючих доріг у тому числі і спірної під'їзної дороги. Крім того, вважає, що діями відповідачів їй завдано значної моральної шкоди, яку вона оцінює на суму 5000 грн. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Кривопільської сільської ради сільський голова [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, суду пояснив, що за заявою [PERSON] сесією сільської ради затверджено технічний звіт на земельну ділянку якою він користувався згідно вимог чинного законодавства. Вважає, що жителі присілка Діл зайняли неправильну позицію по відношенню користування дорогою, почали умисно [PERSON] розкривати огорожу куди заходить худоба та нищить йому добро, так як він облагородив подвір'я і там немає куди робити заїзд (дорогу). Просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки не визнав, суду пояснив, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.06.2013 року він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS]. Зазначене будинковолодіння створено на підставі рішення виконкому Кривопільської сільської ради № 23 від 22.07.1992 р. згідно якого йому дано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 0,09 га. На підставі даного рішення було виготовлено будівельний паспорт, і в акті виносу в натурі меж земельної ділянки розбивки будівель визначена площа земельної ділянки 0,09 га. Рішенням 16 сесії шостого демократичного скликання Кривопільської сільської ради від 29.12.2012 р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,1223 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в селі Кривопілля, присілок Діл та передано у приватну власність. Дана земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру 02.04.2013 року та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельна ділянка) від 03.04.2013 року. Після набуття ним власності на земельну ділянку було покращено конструкцію огорожі та облагороджено межі території земельної ділянки, зокрема: зроблено дерев'яну огорожу та ворота для проїзду до будинковолодіння для захисту від свійських тварин, диких звірів та сторонніх фізичних осіб з метою захисту приватного майна, спокою сім'ї від сторонніх велосипедистів, мопедів, гужового транспорту та унеможливити забруднення води в криниці. Земельна ділянка та будинковолодіння обгороджено від свійських тварин, однак огорожа має прохід, яким користуються, з дозволу власника майна, всі мешканці присілка Діл с. Кривопілля Верховинського району. Поруч із його власністю є прилегла територія Кривопільської сільської ради яка використовується як грунтова сільська місцева дорога присілку Діл, яка має напрямок до присілку «Кителівка» та інші напрямки. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відділу містобудування та архітектури Верховинської РДА Ігнатюк О.Ф. суду пояснив, що при видачі [PERSON] будівельного паспорта в проекті забудови земельної ділянки архітектурою вказана спірна дорога між забудівником [PERSON] та господарством [PERSON] На ортофотоплані ця дорога існує. Генеральний план забудови села Кривопілля не розроблявся, а при видачі документації на будівництво користуються тільки схемами планування сільської ради і в цьому плані дороги немає. Між господарствами [PERSON] і [PERSON] враховувався проїзд тому і будівельні паспорти видавалися по будівельних нормативах. При будівництві житлового будинку [PERSON] останній дотримався вимог будівельного паспорта, а [PERSON] побудував житловий будинок з порушенням будівельного паспорта, тобто 4 метри від межі, хоча від будинку до дороги була віддаль де вказана дорога, тобто було 21 м. по будівельному паспорту до житлового будинку, а тепер 12 м., він сам не мав права змінювати будівельні норми та загороджувати дорогу. Представник відділу Держагенства у Верховинському районі Озарко В.І. суду пояснив, що проект формування території Кривопільської сільської ради був в 1997 році, а з 2002 року проводилася коректура і на ній була позначена спірна дорога. Суд заслухавши сторони, свідків прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення із наступних підстав. Свідок [PERSON] суду ствердив, що спірна дорога існувала з давніх часів як возова, а в 1980 році він звернувся до тодішнього голови колгоспу ім.. Коцюбинського Бойканюка - про розширення існуючої дороги до господарств [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та за кошти жителів присілка Діл і з дозволу правління колгоспу винаймали в лісгоспі бульдозер, який розширив дорогу, та завезли туди гравій. Цією дорогою жителі присілка користувалися більше тридцяти років і іншої дороги до господарства [PERSON] та інших жителів -немає. З ним при розширенні дороги був тодішній агроном колгоспу [PERSON]. Свідок [PERSON] суду ствердив, що дійсно, по просьбі жителів присілка Діл с.Кривопілля, була розширена існуюча возова дорога, яка проходила біля господарства [PERSON], так як тоді була одна хата і колгоспний масив , інших будов там не було. Житлові будинки були під самим лісом і іншої дороги, крім тієї яка оскаржується, не було. Після розширення дороги люди присілка були задоволені дорогою. Техніку для розширення дороги давав лісгосп, а також жителі присілка приймали участь у зачищенні та інших роботах. Ініціатором по розширенню дороги був [PERSON] Ця розширена дорога вела до господарства і [PERSON], іншої дороги до її господарства немає і облаштувати її неможна. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що дорога, яка перекрита [PERSON] ,існувала протягом багатьох років, спочатку була возова, а після 1980 року її розширили. Іншої дороги до господарств жителів присілка Діл немає, а також і дороги до господарства позивачки. Відповідно до п."б" ч.1 ст.80 ЗК України суб'єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Згідно п.п. а,б,в,г ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок. За ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України ( в редакції чинній до 01.01.2013 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Таким документом є державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Із чинних державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 859494; серії ЯД № 859495 від 17 липня 2007 року, серії ЯД № 897743 від 14 листопада 2007 року видно, що [PERSON] на підставі рішення Кривопільської ради від 11 травня 2006 р. та від 22 березня 2007 року набула право власності на земельні ділянки площею 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,2995 га та 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с.Кривопілля , та урочище Перевал. У цих державних актах на планах меж земельних ділянок, які було передано у власність [PERSON] відображено проїзд, який входить до складу земель запасу Кривопільської сільської ради та розділяє земельні ділянки [PERSON] площею 0,2995 га, [PERSON] - 0,25 га та 2,0 га землі запасу, дорога. Цей проїзд також відображено у проекті забудови земельної ділянки [PERSON] (а.с. 35) погодженим архітектором району Кривопільською сільською радою, які виготовлено в процесі розробки будівельного паспорта в 1992 році. Таким чином, суд належно оцінивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що Кривопільська сільська рада рішенням сесії від 29.12.2012 року(а.с39) неправомірно затвердила дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,1223 га в с.Криволпілля , прис. Діл [PERSON], оскільки згідно наявних схем землеустрою спірна земельна ділянка є під'їзною дорогою загального користування, яка відповідно до п.а ч.3 ст.83 ЗК України не може передаватися у приватну власність, а тому позов підлягає задоволенню.. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних об'єктивних доказів, які б свідчили про те, що до садиби позивачки будь-коли було передбачено інший заїзд, ніж частина грунтової дороги, яка служила заїздом до садиби позивачки до моменту, коли відповідачем [PERSON] було приватизовано спірну частину земельної ділянки (грунтової дороги загального користування). Судом не встановлено жодних неправомірних дій позивачки [PERSON] під час оформлення нею правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а позбавлення її існуючого заїзду до власної садиби, саме по собі не покладає на неї обов'язку на влаштування нового заїзду до власного земле- та будинковолодіння. До того, як спірну частину земельної ділянки (грунтову дорогу) було передано у власність [PERSON], дана земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади присілка Діл с. Кривопілля. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади… та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ч.2 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. В судовому засіданні відсутні докази про зміну цільового призначення частини земельної ділянки (грунтової дороги), переданої у власність гр.. [PERSON] та не існує жодних документів з приводу зміни цільового призначення такої дороги. В частині стягнення моральної шкоди позивачкою позовні вимоги в судовому засіданні не доведені, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. ч.1,2 ст. 20, ч.1 ст. 23, 80, 81, 83,116, 118,149,152, 155,158 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 23,391,393 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial