Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 44151 грн. 07 коп. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору №KGXRRX07940126 від 6 травня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2109 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти - щомісячний платіж, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно з умовами. Проте, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 23 січня 2014 року має заборгованість в сумі 44151 грн. 07 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 1898 грн. 88 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 10750 грн. 98 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 455 грн. 68 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 28466 грн. 91 коп., а також штрафів відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг, а саме штрафу фіксованої частини 500 грн., штрафу процентної складової 2078 грн. 62 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 441 грн. 51 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що дійсно 6 травня 2007 року [PERSON] підписав заяву позичальника №KGXRRX07940126, однак він не впевнений, що саме з долученими до матеріалів справи умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) був ознайомлений під час підписання заяви, оскільки питання щодо збільшення строку позовної давності між ним та банком не узгоджувалося. Просив застосувати строк позовної давності, що передбачена ст.257 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, інші докази, встановив наступне. Відповідно до статуту, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариств комерційний банк "ПриватБанк" (а.с.14). Між зазначеною фінансовою установою, як кредитодавцем та [PERSON], як позичальником 6 травня 2007 року укладено кредитний договір №KGXRRX07940126, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.5, 6-9). Вказаний договір складається із заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Відповідно до умов вказаного договору, банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 2109 грн. 60 коп. строком до 6 березня 2008 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 56 грн. 96 коп. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 351 грн. 60 коп. Кредитні кошти, відповідно до п.2.1 договору, були перераховані на рахунок торгівельно-сервісного підприємства для придбання позичальником відповідного товару, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні накладною №V179004961 від 6 травня 2007 року ТОВ «Евросеть ДВК». Для виконання зобов'язання банком відкрито позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення кредитних коштів. Крім того, пунктом 4.2 договору визначено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному в тарифах розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. З розділу 5 кредитного договору вбачається, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбаченого заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 умов договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. Також умовами договору передбачено нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, яке здійснюється протягом трьох років з дня коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано позичальником. А при порушенні строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань передбачених договором більш ніж на 30 днів останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За домовленістю сторін збільшено строк позовної давності тривалістю в 5 років. [PERSON], прийнявши надану кредитну суму, зобов'язався щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 268 грн. 04 коп. для погашення заборгованості за кредитом, який складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати відповідно до умов договору. Але, взяті на себе зобов'язання відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 23 січня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 44151 грн. 07 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 1898 грн. 88 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 10750 грн. 98 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 455 грн. 68 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 28466 грн. 91 коп., а також штрафів відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг, а саме штрафу фіксованої частини 500 грн., штрафу процентної складової 2078 грн. 62 коп. Дана заборгованість підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком (а.с.4). За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, дане зобов'язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач вказав, що згідно з п.5.5 умов надання споживчого кредиту, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Проте, обґрунтовуючи вимоги позову збільшенням строку позовної давності за домовленістю сторін, не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідач був ознайомлений з такими умовами надання споживчого кредиту, за якими строк позовної давності визначений сторонами в п'ять років. Як вбачається з матеріалів справи, на умовах надання споживчого кредиту («Розстрочка») (Стандарт) відсутня дата їх складення та наявний підпис лише представника банку, тобто ці умови відповідач, як сторона кредитного договору не підписував, тому, на думку суду, вони не є складовою самого кредитного договору. Відсутність підпису відповідача на самих умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції, з будь-яким строком позовної давності та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. За таких обставин зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов кредитного договору, на якій наполягає банк. Оскільки матеріали справи не містять умов надання споживчого кредиту, відповідно до яких строк позовної давності за домовленістю сторін збільшено до 5 років, до цих правовідносин, згідно з вимогами ст.257 ЦК України, застосовується позовна давність тривалістю в три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до ухвалення судового рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 ст.261 ЦК України, передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Так, строк дії виконання кредитного договору - по 6 березня 2008 року включно (останній платіж відповідачем здійснено 24.03.2009 - 29 грн. 81 коп. пені). Позов подано до суду 24 лютого 2014 року, тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності. Поважних причин, за наявності яких може бути поновлено строк позовної давності, позивачем не наведено, як і не надано доказів переривання перебігу позовної давності. Враховуючи вищевикладене, те, що позивачем при зверненні із даним позовом до суду пропущено строк позовної давності, на застосуванні якого наполягає відповідач, а також те, що поважних причин пропущення позовної давності судом не знайдено, виходячи із засад змагальності цивільного судочинства, меж судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в зв'язку зі спливом позовної давності. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст.256, 257, 259, 260, 261, 262, 266, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed