Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 105621 грн. 29 коп. та судових витрат в розмірі 1600 грн. 00 коп. судового збору. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.08.2012 р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку додає до позовної заяви. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач в порушення умов договору несвоєчасно сплачував заборгованість по кредитному договору, тому виникла прострочена заборгованість, яка станом на 31.01.2018 року становить 105621 грн. 29 коп., яка складається з наступного: 4190 грн. 46 коп. - заборгованість за кредитом; 91675 грн. 05 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4250 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5005 грн. 78 коп. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві міститься клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника Банку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені та звільнити від сплати штрафів. Зазначив, що у нього скрутне матеріальне становище і тому він не зміг своєчасно погасити заборгованість кредиту. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 22.08.2012 року, вона містить пункт наступного змісту : «Я згоден (на) із тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився/лась/ та згоден/на/ з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті Приватбанку, я зобовязуюсь виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку». Таким чином, під час укладення договору від 22.08.2012 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. Отже, доведеним є факт, що 22.08.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами відповідач підтвердив у анкеті-заяві, власноручно підписавши її. Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» банк видає клієнту карту, її вид визначено в Пам'ятці клієнта (довідці про умови кредитування) і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, яка вказана в заяві. У звязку з тим що позичальник не виконує свої зобовязання по кредитному договору виникла прострочена заборгованість , яка станом на 31.01.2018 року становить 105621 грн. 29 коп., яка складається з наступного: 4190 грн. 46 коп. - заборгованість за кредитом; 91675 грн. 05 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4250 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5005 грн. 78 коп. - штраф (процентна складова). Розмір заборгованості по тілу кредиту підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу не надано, а тому судом він приймається як достовірний. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України) і належні докази щодо погодження сторонами збільшення вказаного терміну позивачем суду не надано. При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норми ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Згідно із представленого позивачем розрахунку розмір пені по кредитному договору № б/н від 22.08.2012 року становить 4250 грн. 00 коп. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, згідно із ч.1 ст.261 ЦК України. У відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивачем в судовому засіданні заявлено про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені. Позивач звернувся до суду з даним позовом 03.03.2018 року, що підтверджується штампом на конверті. Таким чином до стягнення підлягає пеня нарахована за 1 рік, який передував зверненню до суду, сума якої становить 1000,00 грн. Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості випливає, що за порушення грошових зобовязань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи, внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком, разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідача за вищезазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст. 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Отже, у звязку з порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня в сумі 1000 грн. 00 коп., в межах строку позовної давності, як вид цивільно-правової відповідальності, а щодо задоволення позовних вимог про стягнення штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 5005 грн. 78 коп. (процентна складова) слід відмовити. На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial