Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Представник ПАТ «РОДОВІТ БАНК» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ Родовід банк", найменування якого з 17.06.2009 р. змінено на ПАТ "Родовід банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № 34/АА-00014.08.2 від 08.05.2008 р., згідно з п. 1.1. якого банк відкрив не відновлювальну кредитну лінію [PERSON] на загальну суму 10051,44 доларів США терміном по 08.05.2013 року. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 12,50% річних. Відповідно до п. 3.6. кредитного договору за порушення строків (термінів) повернення кредиту чи сплати процентів або комісії, сплачувати Банку за кожний день пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань боржником за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 34/АА-00014.08.2 від 08.05.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], за умовами якого відповідач передав позивачу в заставу автомобіль ЗАС, модель TF699Р, рік випуску 2008, колір чорний, шасі (кузов рама, коляска) №Y6DTF699P8W406719, тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний №АР5025ВЕ. В порушення умов кредитного договору позичальник не виконував зобовязання щоо сплати щомісячних платежів, у звязку з чим ПАТ «РОДОВІТ БАНК» звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2014 р. частково задоволено позов ПАТ «РОДОВІТ БАНК». Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «РОДОВІТ БАНК» прострочену заборгованість за кредитом в сумі 15952,75 грн., пеню за прострочення кредиту та процентів в сумі 15952,75 грн., а всього 31905,50коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 227,11 грн. Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості з урахуванням рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2014 року складає 319737,14 грн., яка складається з: - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 314431,16 грн.; - суми 3% річних від суми простроченого кредиту 5305,99 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 34/АА-00014.08.2 від 08.05.2008 р. в розмірі 319737,14 грн., яка складається з: - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 314431,16 грн.; - суми 3% річних від суми простроченого кредиту 5305,99грн., а також понесені судові витрати. 23.05.2018 року на адресу суду надійшло клопотання про участь представника АТ «РОДОВІД БАНК» [PERSON] у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 23.05.2018 року клопотання представника позивача було задоволено. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог про що надали письмовий відзив та просили застосувати строки позовної давності до нарахування 3% річних від суми простроченого кредиту. У разі задоволення позовних вимог, застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України, зменшивши розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір збитку банку, та врахувати, що відповідач на даний час не працює, є інвалідом 3-ї групи, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1400 грн., має на утриманні двох малолітніх дітей. Вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ВАТ «РОДОВІТ БАНК», правонаступником якого ПАТ «РОДОВІТ БАНК», та [PERSON] укладено договір № 34/АА-00014.08.2 від 08.05.2008 року (а.с. 17-21). Згідно з п. 1.1 кредитного договору банк відкрив не відновлювальну кредитну лінію [PERSON] на загальну суму 10051,44 доларів США терміном по 08.05.2013 року, та відповідно до п. 1.5 процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12,50% річних. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань боржником за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 34/АА-00014.08.2.-3 від 08.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] передав у заставу банку автомобіль ЗАС, модель TF699Р, рік випуску 2008, колір чорний, шасі (кузов рама, коляска) №Y6DTF699P8W406719, тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний №АР5025ВЕ (а.с. 25-30). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2014 р. частково задоволено позов ПАТ «РОДОВІТ БАНК». Постановлено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «РОДОВІТ БАНК» прострочену заборгованість за кредитом в сумі 15952,75 грн., пеню за прострочення кредиту та процентів в сумі 15952,75 грн.. Вирішено питання про судові витрати. На виконання рішення суду Комунарським районним судом м. Запоріжжя 19.06.2014 р. був виданий виконавчий лист №333/8816/13-ц. Комунарським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 13.02.2017 року закрито виконавче провадження № 44746738. Згідно квитанції 0.0.636921487.1 від 19.10.2016 року боржником було сплачено в повному обсязі суму боргу (а.с.136-137). В постанові ВСУ від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15 суд дійшов правового висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього\~кодексу. Отже, усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до дати повернення позики, але в межах строку позовної давності. Також правовою позицією ВСУ у справі №6-157цс16 від 25 травня 2016 року роз'яснено, що виходячи із системного аналізу статей 525,\~526,\~599,\~611 ЦК України\~та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. За умовами ст.599\~ЦК України зообов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з розрахунку заборгованості, ПАТ «РОДОВІД БАНК» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором за період з 09.02.2016 р. по 09.02.2017 р. Враховуючи положення ст.ст.257,\~261 ЦК України, правові висновки, висловлені Верховним Судом України у постановах від 02.12.2015 року, справа №6-249цс15, від 21 вересня 2016 року, справа № 6-2739цс15, суд вважає необхідним стягнути на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» пеню в межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 1\~ст. 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов"язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1\~ст. 252 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається зі штемпеля суду на позовній заяві, позивач звернувся до суду 11.04.2017 року. Тобто,

Outcome: partial