Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

позивачі та їх представник уточнили позовні вимоги та просять суд стягнути з ТДВ СК «Кредо» на користь [PERSON], [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 29996 грн. 06 коп. та витрати повязані з наданням правової допомоги в розмірі 5200 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 100\~000 грн. 00 коп., [PERSON] 100\~000 грн. 00 коп. за заподіяну моральну шкоду, а всього 200\~000 грн. 00 коп.. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 02 вересня 2015 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки. В судовому засіданні були досліджені всі докази, які були надані стороною державного обвинувачення та було встановлено, що [PERSON], 21 червня 2014 року близько 11 години 00 хвилин, в м.Ватутіне, Черкаської області, керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись по вул.Транспортна від вул.Індустріальна у напрямку до вул.Лермонтова зі швидкістю близько 77-82 км/год., перевищуючи дозволену максимальну швидкість у населеному пункті, чим грубо порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України, в порушення вимог п.2.3. б) Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому у момент виконання мотоциклом [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що первинно рухався по зустрічній смузі руху у зустрічному напрямку, маневру повороту ліворуч у напрямку до заїзду на територію автозаправної станції допустив з ним зіткнення, чого мав можливість уникнути при швидкості руху 60 км./год. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці ДТП. Між отриманими ушкодженнями та настанням смерті існує прямий причинний зв'язок. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2015 року вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 02 вересня 2015 року залишено без змін. Внаслідок ДТП позивачам була завдана моральна та матеріальна шкода. Матеріальна шкода складається з наступних витрат: труна, хрест, покривало, рушник, наволочка, вінки 1\~807 грн. 00 коп.; пошкодження мотоцикла - 3000 грн. 00 коп., ритуальний одяг 1315 грн. 00 коп.; платки та рушники 840 грн. 00 коп., памятник з хрестом 460 грн. 00 коп., поминальний обід 9000 грн. 00 коп.; поминальний обід на 40 днів 4200 грн. 00 коп., надгробний памятник та плитка навколо нього 8\~230 грн. 00 коп.; послуги обласного бюро судово-медичних експертиз 1\~144 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 29996 грн. 06 коп.. Крім того їм була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що до загибелі чоловіка, [PERSON] проживала разом з ним однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, після трагічної загибелі чоловіка в неї значно погіршився стан здоровя, стала дуже знервована, втратила сон, довелося шукати додаткові засоби для існування (повязані з похованням чоловіка) та повністю змінювати свій благоустрій повязаний з майбутнім плануванням подальшого самотнього життя у звязку з утриманням помешкання та господарства, саме тому вона оцінює заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 100000 грн. 00 коп.. Моральна шкода заподіяна [PERSON] виражається в тому, що із втратою батька значно змінився її звичний спосіб життя, вона перенесла велике моральне потрясіння, порушився загальний психічний стан її здоровя, вона втратила сон, стала знервована, оскільки хвилюється за здоровя матері, їй доводиться постійно її відвідувати в звязку з чим стала менше часу приділяти власній сімї. Заподіяну їй моральну шкоду оцінює в 100\~000 грн. 00 коп.. Також просять врахувати, що за весь період часу від дня ДТП [PERSON] не приніс жодних вибачень, не намагався знайти порозуміння у відшкодуванні матеріальної шкоди, в суді вів себе зухвало надіючись уникнути відповідальності. За таких обставин вони і змушені були звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги позивачів не визнали повністю та просили суд в позові відмовити, посилаючись на те, що хоч і є вирок суду яким відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, однак він себе винним не вважає, оскільки винним у дорожньо-транспортній пригоді вважає саме потерпілого, який грубо порушив правила дорожнього руху. Представник відповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» позовні вимоги позивачів не визнав та просив в позові відмовити, оскільки позовні вимоги позивачів до товариства вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не стверджуються жодним доказом. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що дійсно вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 02 вересня 2015 року (а.с.7-9) відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2015 року вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 02 вересня 2015 року залишено без змін. В судовому засіданні також встановлено, що позивачі як потерпілі від кримінального правопорушення (дружина та дочка) мають право вимоги на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яку вони зазнали внаслідок кримінального правопорушення вчиненого відповідачем [PERSON]. Розмір матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу позивачі підтверджують копіями письмових доказів (а.с.10-18). Наявність та розмір моральної шкоди позивачі обґрунтовують тим, що до загибелі чоловіка, [PERSON] проживала разом з ним однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, після трагічної загибелі чоловіка в неї значно погіршився стан здоровя, стала дуже знервована, втратила сон, довелося шукати додаткові засоби для існування (повязані з похованням чоловіка) та повністю змінювати свій благоустрій повязаний з майбутнім плануванням подальшого самотнього життя звязку з утриманням помешкання та господарства, саме тому вона оцінює заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 100\~000 грн. 00 коп.. Моральна шкода заподіяна [PERSON] виражається в тому, що із втратою батька значно змінився її звичний спосіб життя, вона перенесла велике моральне потрясіння, порушився загальний психічний стан її здоровя, вона втратила сон, стала знервована, оскільки хвилюється за здоровя матері, їй доводиться постійно її відвідувати в звязку з чим стала менше часу приділяти власній сімї. Заподіяну їй моральну шкоду оцінює в 100\~000 грн. 00 коп.. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, тому суд, з урахуванням того, що моральна шкода, пов'язана з неправомірними діями особи, яка її завдала, вважає доказаним факт заподіяння відповідачем позивачам моральної шкоди. Згідно ст.212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів. Жоден доказ для суду не має заздалегідь встановленого значення. Спірні правовідносини регулюються ЦК України. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до положень ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної чи юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям. Згідно ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого. Згідно з п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"\~роз'яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. З урахуванням конституційної значущості життя, як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою, законодавець урегулював обсяг та характер відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і передбачив комплекс заходів, спрямованих на своєчасне та повне відшкодування моральної шкоди потерпілому і є одним із способів захисту особистих немайнових прав людини. Встановлення Законом обов'язку відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім громадянам забезпечення прав. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви. Задовольняючи позов частково, суд обгрунтовує свої висновки тим, що у звязку із загибеллю чоловіка та батька позивачів в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, їм завдано моральної шкоди, відповідальність за яку несе відповідач. При цьому відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем незалежно від наявності в його діях вини. Враховуючи приписи ч.3 ст.23 ЦК України, відповідно до положень якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З огляду на приписи ст.23 ЦК України, суд прийшов до висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, позивачі та їх представник всупереч приписам ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надали суду доказів про заподіяння їм моральної шкоди в розмірі 100000 грн. 00 коп.. А тому суд вважає що дані позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в розмірі 40000 грн. 00 коп. кожному. Суд вважає, що з урахуванням обставин справи дана сума буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Щодо позовних вимог позивачів до відповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 29996 грн. 06 коп. та понесених ними судових витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 5200 грн. 00 коп., суд вважає, що дані позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивачами та їх представником суду не надано жодного належного та допустимого доказу, що саме [PERSON] з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» повинне нести зобовязання по відшкодуванню позивачам понесеної матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави 551 грн. 00 коп. судового збору. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди",Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою №5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.22, 23, 1167, 1168, 1187, 1188 ЦК України та

Outcome: partial