Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Представник позивача 20.01.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням суду від 16.03.2017 року вказаний позов було задоволено, та з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] банк Розвитку» було стягнено заборгованість за кредитним договором у розмірі 811992,79 грн. і судовий збір в сумі 12179,90 грн. 01.06.2017 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 16.03.2017 року. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 10 липня 2017 року зазначене вище заочне рішення суду було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ПАТ "[PERSON] банк Розвитку" та ТОВ «Фірма «Престиж» 05.03.2014 року було укладено кредитний договір № ККРОВ.1500.010, за умовами якого відповідачеві надано кредит в розмірі 900 000,00 грн. у вигляді поновлюваної кредитної лінії, термін користування кредитом до 04.06.2014 року, процентна ставка за користування кредитом 19,00% річних. Пунктом 2.3 Кредитного договору встановлено, що днем надання кредиту вважається день перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, визначені в заяві позичальника, ПАТ «ВБР» в повній мірі виконало договірні зобовязання шляхом надання кредитних грошових коштів, що підтверджується розпорядженням на перерахування коштів, меморіальним ордером та відповідною випискою по рахунку.\~ Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору період сплати процентів встановлений з 1 по 5 число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання договору. Позичальник зобовязаний сплатити відсотки в кінці дії договору. При несплаті відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 7.02. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 29 % річних, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору, позичальник погашає кредит згідно графіку зменшення ліміту кредиту. Відповідно до п. 7.4 Кредитного договору при порушенні позичальником строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії [PERSON] має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. У звязку з порушенням позичальником умов договору по своєчасному погашенню кредиту та процентів за його користування, 04.06.2014 року сторони уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої була проведена реструктуризація простроченої за цим договором заборгованості, а саме: - продовжено термін користування кредитом до 08.10.2014 року; - процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 22% річних; - внесені відповідні зміни у графік зменшення ліміту; - процентна ставка за користування кредитом при порушенні строків погашення заборгованості за користування кредитом встановлена у розмірі 32 % річних. Додатковою угодою № 2 від 17.09.2014 року до Кредитного договору знов було змінено п. 2.5 кредитного договору, відповідно до яких термін користування кредитом встановлений до 08.04.2015 року. Відповідні зміни було внесено у графік зменшення ліміту кредитної лінії - п.2.5 Кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань позичальника перед банком, 05.03.2014 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON]\~ укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки № РХ029031.8864.007 від 09.10.2013 року, згідно якого вона зобовязується відповідати перед позивачем за виконання ТОВ «Фірма «Престиж» зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, витрат кредитора. Згідно п.1.3 договору поруки у разі порушення боржником зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовязань в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного окремо. 04 червня 2014 року у Договір поруки було внесено зміни Додатковою угодою №2, оскільки відповідні зміни було внесено до Кредитного договору Додатковою угодою №1 від 04.06.2014 року. У звязку з укладенням 17.09.2014 року Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору Позивач та Поручитель внесли відповідні зміни і до Договору поруки,\~ про що 17.09.2014 року уклали додаткову угоду № 3 до Договору поруки. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобовязань по своєчасному погашенню кредиту та нарахованим процентам, станом на 18.09.2015 року загальна заборгованість по кредиту становить 927\~147,03 грн., а саме: -прострочена заборгованість по тілу кредиту 899\~450,00 грн.; -прострочена заборгованість по процентам 23\~428,93 грн.; -сума пені 4\~268,10 грн. Просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по кредиту у вище\~ зазначеній сумі, а також сплачені судові витрати. Позовні вимоги уточнювалися неодноразово. З урахуванням останніх уточнень, поданих представником позивача 10.10.2017 року, ставиться питання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № ККРОВ.1500.010 від 05 березня 2014 року у розмірі 811\~992,79 грн. та судового збору в сумі 13907,21 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з урахуванням уточнень від 10 жовтня 2017 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була\~ повідомлена належним чином. Надала заперечення проти позовної заяви в яких зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає, їх необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що договором поруки не визначено строк у розумінні ст. 261 ЦК України, після закінчення якого порука припиняється, кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання ТОВ «Фірма «Престиж» не предявив вимогу до неї як до поручителя, тому на момент звернення позивача з вказаною позовною заявою до неї, договір поруки було припинено на підставі ст. 559 ЦК України. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи ті обставини, що судом по цій справі вже ухвалювалось заочне рішення, після скасування якого і призначення справи до розгляду в загальному порядку відповідачем надані до суду письмові заперечення проти позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення повторного заочного рішення по цій справі, у звязку із чим, справа розглядається на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне. Між ПАТ "[PERSON] банк Розвитку" та ТОВ «Фірма «Престиж» 05.03.2014 року було укладено кредитний договір № ККРОВ.1500.010, за умовами якого відповідачеві надано кредит в розмірі 900 000,00 грн. у вигляді поновлюваної кредитної лінії, термін користування кредитом до 04.06.2014 року, процентна ставка за користування кредитом 19,00% річних. У звязку з порушенням позичальником умов договору по своєчасному погашенню кредиту та процентів за його користування, 04.06.2014 року сторони уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої була проведена реструктуризація простроченої за цим договором заборгованості, а саме: продовжено термін користування кредитом до 08.10.2014 року; процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 22% річних; внесені відповідні зміни у графік зменшення ліміту; процентна ставка за користування кредитом при порушенні строків погашення заборгованості за користування кредитом встановлена у розмірі 32 % річних. Додатковою угодою № 2 від 17.09.2014 року до Кредитного договору знов було внесено зміни до п. 2.5 кредитного договору, відповідно до яких термін користування кредитом встановлений до 08.04.2015 року. Відповідні зміни було внесено у графік зменшення ліміту кредитної лінії - п. 2.5 Кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань позичальника перед банком, 09.10.2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON]\~ укладено Договір поруки № РХ029031.8864.007 згідно якого вона зобовязується відповідати перед позивачем за виконання ТОВ «Фірма «Престиж» зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, витрат кредитора. 05.03.2014 року сторони по справі уклали додаткову угоду № 1 до Договору поруки № РХ029031.8864.007 від 09.10.2013 року. 04 червня 2014 року у Договір поруки було внесено зміни Додатковою угодою № 2, оскільки відповідні зміни було внесено до Кредитного договору Додатковою угодою № 1 від 04.06.2014 року. У звязку з укладенням 17.09.2014 року Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору Позивач та Поручитель внесли відповідні зміни і до Договору поруки,\~ про що 17.09.2014 року уклали додаткову угоду № 3 до Договору поруки. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобовязань по своєчасному погашенню кредиту та нарахованим процентам, станом на 16.12.2016 року позичальником не було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № ККРОВ.1500.010 від 05.03.2014 року, сума заборгованості збільшилась та становить 1\~286\~656, 49 грн., що складається: -прострочена заборгованість по тілу кредиту 899\~450,00 грн.; -прострочена заборгованість за процентами 387\~206, 46 грн. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року визнано зобовязання ТОВ «Фірма «Престиж» по оплаті суми основного боргу за кредитним договором № ККРОВ.1500.010 від 05.03.2014 року припиненим в частині 474\~663, 70 грн. з 04.08.2015 року. Тому суму заборгованості за вказаним кредитним договором за відрахуванням суми 474\~663, 70 грн., складає\~ 811\~992,79 грн. Відповідно до\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно до ст.\~ст. 525,\~526 ЦК України\~ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України. У відповідності до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 553 Цивільного кодексу України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно п. 1.3 договору поруки, укладеного між ПАТ «ВБР» та [PERSON] у разі порушення боржником зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовязань в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного окремо. Статтею 554 Цивільного кодексу України\~передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно\~ст. 543 Цивільного кодексу України\~у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі\~ст. 544 Цивільного кодексу України\~боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Судом\~ встановлено, що позивач належним чином виконував свої обов'язки по наданню кредиту, а відповідач належним чином не виконував свої обов'язки за договором поруки, відповідно до якого він\~ зобовязався відповідати перед позивачем за виконання ТОВ «Фірма «Престиж» зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок суми заборгованості у розмірі 811\~992,79 грн., що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Що стосується заперечень відповідача відносно припинення поруки у звязку з пропущенням позивачем строку предявлення вимоги до поручителя, то суд зазначає наступне. П. 6.1 договору поруки № РХ029031.8864.007 від 09.10.2013 року передбачено, що порука та відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання зобовязань у повному обсязі. Згідно ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. У відповідності до ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Аналізуючи зазначене, суд погоджується із доводами відповідача і приходить до висновку, що умовою п. 6.1 договору поруки № РХ029031.8864.007 від 09.10.2013 року, не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки формулювання умови договору: «порука та відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання зобовязань у повному обсязі», не охоплює ознак поняття «строк», які встановлені ст. ст. 251, 252 ЦК України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Оскільки, як було встановлено раніше судом, договором поруки № РХ029031.8864.007 від 09.10.2013 року, не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, суд приходить до висновку, що у даному випадку підлягають застосовуванню положення ч. 4 ст. 559 ЦК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою № 2 від 17.09.2014 року до Кредитного договору було внесено зміни до п. 2.5 кредитного договору, відповідно, термін користування кредитним лімітом було встановлено до 08.04.2015 року. П. 2.5. зазначеного договору визначено, що при не виконанні графіка зменшення ліміту в зазначений строк, починаючи з наступного дня після дати закінчення строку дії ліміту, сума зменшення ліміту вважається простроченою. Отже, суд приходить до висновку, що початком строку, коли боржник може вважатися таким, що не виконує зобовязання за кредитним договором є 09.04.2015 року. Боржник ТОВ «Фірма «Престиж» припинило виконувати щомісячні зобовязання з погашення заборгованості за кредитним договором з 09.04.2015 року, саме, з дня наступного, після дати закінчення дії кредитного ліміту. У звязку з цим позивач, у шестимісячний строк після 09.04.2015 року, звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ «Фірма «Престиж» та [PERSON] Як вбачається зі змісту ухвали судді Дзержинського міського суду Донецької області від 05.10.2015 року у цивільній справі № 2/225/2482/2015 за позовом ПАТ «[PERSON] банк Розвитку» до ТОВ «Фірма «Престиж», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначена позовна заява надійшла до суду 01.10.2015 року. Згідно ухвали судді Дзержинського міського суду Донецької області від 16.12.2015 року вказаний вище позов було повернуто позивачу у звязку з тим, що останнім не було сплачено суму судового збору при звернення до суду. У подальшому, 20 січня 2016 року позивачем знов подано позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ «Фірма «Престиж» та [PERSON] З огляду на те, що провадження у справі за першим позовом до поручителя не було відкрито, а було відкрито за позовом, який подано після спливу шестимісячного строку суд приходить до висновку, що позивачем реалізовано, протягом встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, право на предявлення вимоги до поручителя, оскільки сам факт звернення до суду у жовтні 2015 року із позовом до поручителя свідчить про наявність наміру і волевиявлення позивача щодо предявлення вимоги до поручителя. Аналізуючи викладене, суд не може погодитися із доводами відповідача про те, що позивачем пропущено строк для предявлення вимоги до поручителя і приходить до висновку відносно того, що позивач у встановлений ст. 559 ЦК України шестимісячний строк звернувся з вимогою про стягнення суми боргу з поручителя, а тому договір поруки не вважається таким, що був припиненим, та сума боргу підлягає стягненню з поручителя [PERSON] Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу\~ст. 60 ЦПК України\~докази, дійшов до висновку, що відповідач не виконав покладені на нього договором поруки\~ зобов'язання по поверненню кредиту, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні з позовною заявою до суду позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми боргу т в сумі 927\~147,03 грн. та сплачено суму судового збору в розмірі 13907,21 грн. В подальшому позивач зменшив суму позовних вимог до 811992,79 грн., у звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення сплаченої суми судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 12\~179, 89 грн.

Outcome: approved