Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача 47875 грн.33 коп. завданих матеріальних збитків та 15000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вироком Радехівського районного суду Львівської області від 27.10.2015 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України та засуджений на підставі ст.ст.70,72 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначений йому іспитовий строк терміном на один рік та шість місяців. Своїми злочинними діями відповідач спричинив йому матеріальні та моральні збитки, але відмовляється добровільно відшкодувати їх. Стверджує, що він перебував на стаціонарному лікуванні в Радехівській центральній районній лікарні з 30.08. по 07.09.2015 року і у Львівській обласній клінічній лікарні з 08.09. по 08.10.2015 року, а також на амбулаторному лікуванні з 09.10. по 26.10.2015 року. Його витрати на лікування становлять: 6425,82 грн. - придбання ліків згідно фіскальних чеків та квитанцій; 1289,51 грн. - витрати на проїзд Радехів-Львів його та членів його сім»ї; 7710 грн. - витрати на виготовлення і установку нового протезу; 32450 грн. - витрати на повну імплантацію двох вибитих зубів. Також внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень та тривалого лікування йому було завдано моральну шкоду, яка полягала у тому, що він тривалий час переносив важкий фізичний біль, не міг нормально вживати їжу, спілкуватися з оточуючими, не міг відвідувати своє місце праці, а тому оцінює заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 15000 грн., яку просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повній мірі й дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково у судовому засіданні пояснив, що відповідач своїми протиправними діями заподіяв йому тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, внаслідок чого він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, а також додатково проходив лікування амбулаторно. На лікування ним були витрачені кошти на придбання ліків та інших медичних засобів на суму 6425,82 грн. Крім того, відповідачем йому було вибито два зуби на нижній щелепі і за встановлення нового протезу ним було оплечено лікарю-стоматологу [PERSON] 7710 грн. На переїзд до м.Львова в зв»язку з тим, що він проходив лікування у Львівській обласній клінічній лікарні він та його рідні витратили кошти в сумі 1289,82 грн. Крім того, він проходив обстеження в Центрі стоматологічної імплантації м.Львів, оскільки хотів зробити імплантацію двох вибитих зубів. За наслідками обстеження йому було виписано довідку рахунок на суму 32450 грн., але вказану суму він не оплачував і імплантація вибитих зубів йому проведена не була. Також вказує, що внаслідок отриманих травм він не міг повноцінно харчуватися, переніс фізичний біль, втратив заробіток за два місяці, через що оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 15000. грн. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме визнає позов в частині суми 6425,82 грн., яка була витрачена позивачем на ліки та суму в 7710 грн., яку позивач витратив на встановлення протеза. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити, оскільки вважає, що витрати пов»язані з переїздом - це не є витрати понесені на лікування, а сума 32450 грн. оплачена позивачем не була, оскільки імплантацію зубів йому не проводили. Також вважає, що моральна шкода позивачем суттєво завищена. Свідок [PERSON] суду показав, що в 2015 році до нього звернувся [PERSON] у якого було вибито два зуби на нижній щелепі. Ним було проведено лікування [PERSON] та вставлено зубний протез. Вартість виконаних робіт становить 7710 грн., які [PERSON] йому оплатив. Заслухавши пояснення позивача на підтримку доводів позовної заяви та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконливого висновку про задоволення позову частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Радехівського районного суду від 27 жовтня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання на підставі ст.ст.70,72 КК України у виді двох років позбавлення волі з іспитовим строком терміном на один рік та шість місяців. Із ксерокопії вироку Радехівського районного суду від 27 жовтня 2015 року, вбачається, що 30 серпня 2015 року, близько 16 години 20 хвилин, [PERSON], будучи гравцем футбольної команди «Слава», граючи у футбол на виїзному матчі Радехівського району по футболу, що відбувався між командами «Слава» с.Торки Радехівського району та «Радославка» с.Нивиці Радехівського району, перебуваючи на стадіоні в с.Нивиці Радехівського району Львівської області, під час гри у футбол, на 65 хвилині матчу, будучи незгідним з рішенням судді по футболу [PERSON], який призначив пенальті на користь команди суперника, та в подальшому був видалений із поля, з метою вчинення хуліганства підійшов до судді матчу [PERSON], який в той час заповняв протокол матчу, безпричинно та з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганські дії, що супроводжувались особливою зухвалістю, умисно наніс йому удар рукою в ділянку обличчя, спричинив тілесні ушкодження у вигляді - перелому верхньої щелепи по Ле-Фор 1, повний вивих 2-х зубів, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, перелом кісток носа, синці на обличчі, які відносяться: перелом верхньої щелепи - до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров'я; перелом кісток носа, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, повний вивих 2-х зубів - до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я; синці на обличчі - до легкого ступеня тяжкості (а.с.2-3). Відповідно до вимог ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таку ж позицію висловив і Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» за №14 від 18.12.2009 року. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже, зазначена норма закону встановлює преюдиційні обставини, від доказування яких звільняються сторони та інші особи, які беруть участь у справі. Таким чином, вироком Радехівського районного суду від 09.04.2015 року доведено вину [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України, як підставу покладення відповідальності за заподіяну матеріальну шкоду відповідно до ст.1166 ЦК України та моральну шкоду відповідно до ст.1167 ЦК України. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Що ж стосується вимог про відшкодування вартості проїзду маршрутом Радехів-Львів в сумі 1289,51 грн., то на думку суду, у їх стягненні слід відмовити, оскільки позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що вказані витрати пов»язані саме з його лікуванням та понесеними ним матеріальними збитками. Також, суд відмовляє у стягнення 32450 грн., які позивач має намір оплатити за імплантацію зубів, оскільки виплати, які будуть понесені позивачем у майбутньому до стягнення не підлягають. Тому, на думку суду, з відповідача необхідно стягнути в користь позивача 14135 грн. 82 коп. (чотирнадцять тисяч сто тридцять п»ять грн. 82 коп.) завданих матеріальних збитків. Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Разом з тим, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою розуміється втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих особі незаконними діями або бездіяльністю. Крім цього, обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи. З огляду на вказане суд вважає, що в ході судового засідання позивачем доведено факт спричинення йому моральної шкоди, а саме: доведено факт вчинення відповідачем злочинного діяння по відношенню до нього, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням. Таким чином суд приходить до переконання, що позивачу діями [PERSON] заподіяно моральної шкоди, яка виразилась в тому, що внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень, він зазнав фізичного болю, було порушено нормальний спосіб його життя, принижено його честь та гідність. Поряд з цим, позивач не обгрунтував розмір завданої йому моральної шкоди. Враховуючи характер злочину вчиненого відповідачем, глибини фізичних та душевних страждань позивача, матеріальний стан відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, положення ст.23 ЦК України, суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди з відповідача в розмірі 15000 гривень є значно завищеною, яка не відповідає межам розумності, не відповідає завданій моральній шкоді та не підтверджується матеріалами справи. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення зазначеної вимоги та відшкодування з відповідача моральної шкоди в розмірі 7000 гривень. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідачів також необхідно стягнути в користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial