Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з грудня 2004 року по квітень 2013 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю та вели спільне господарство у [ADDRESS]. Факт їх спільного проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства у вказаний період підтверджується рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року (справа №192/172/15-ц провадження №2/192/180/15), яке набрало законної сили 17 листопада 2015 року. У період їх спільного проживання та ведення спільного господарства у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Оскільки шлюб з відповідачем не був зареєстрований, то прізвище доньки було записано як «[PERSON]», а в свідоцтві про її народження відомості про батька були вказані згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за заявою матері. Оскільки відповідач не надав і не бажає надавати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання його батьком їх спільної доньки, то згідно ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Позивач [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.105), в судове засідання 10 листопада 2016 року не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, а її представляє повноважений представник - адвокат [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів від 11 червня 2013 року (а.с.6), у зв'язку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд справи за її відсутності. Представник позивача - [PERSON], який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.105,107), в судове засідання 10 листопада 2016 року не з'явився, згідно поданої заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача (а.с.111). Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.106, 110), в судове засідання 10 листопада 2016 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до стаття 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Положеннями статті 125 цього Кодексу передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно статті 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 128 цього Кодексу передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, самою дитиною, яка досягла повноліття, а також може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини, при цьому позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], матір'ю якої є [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Промінської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №9 (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №00016256152 від 29 січня 2016 року, відомості про батька [PERSON], [INFO] у свідоцтві про її народження були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері дитини (а.с.36). Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року у справі №192/172/15-ц провадження №2/192/180/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права приватної власності на 1/2 частину житлового будинку та автомобіля, яке набрало законної сили 17 листопада 2015 року та ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області про виправлення описки у судовому рішенні від 28 грудня 2015 року, яка набрала законної сили 19 січня 2016 року, встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO], уродженки м. Дніпропетровськ та [PERSON], [INFO], уродженцем с.Промінь Солонянського району Дніпропетровської області в період з грудня 2006 року по квітень 2013 року (а.с.11-17,34-35). Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, а вказане свідчить про те, що позивач та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з грудня 2006 року по квітень 2013 року, а донька [PERSON] народилася [INFO]. Згідно до ч.2 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №333 від 30 вересня 2016 року (а.с.99-101) встановлено, що [PERSON], [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] з вірогідністю 99,999999%, що не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, а підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Пунктом 2 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. VII "Прикінцеві положення" СК України норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 01 січня 2004 року, за винятком норм розд. V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України, які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Пунктом 3 зазначеної постанови визначено, що справи про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128 на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо наявності кровного споріднення між відповідачем та народженою позивачкою дитиною - [PERSON], у зв'язку з чим позов про визнання батьківства підлягає задоволенню. Крім цього, у зв'язку з задоволенням позову суд відповідно до положень ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved