Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач змінив позовні вимоги та в остаточній редакції пояснив, що свідоцтвом про право приватної власності на будівлю № [NUMBER] від 03 жовтня 1989 року, виданого на підставі рішення Саф?янської сільської ради за № 137 від 23 листопада 1988 року підтверджено право власності позивача на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . В наступний час назва вулиці змінена на вул. Грушевського . Відповідачі є власниками житлового будинку на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] та встановили на своїй земельній ділянці паркан, висота якого не відповідає вимогами державних будівельних норм та правил, про що визначено висновками експертів за № 39 від 29 грудня 2017 року та № 01/2020 від 21 травня 2020 року. З урахуванням вказаного просять зобов?язати відповідачів знести споруду - паркан (огорожу) з металевих листів на металевій обрешітці та бетонному фундаменті, який встановлено на незначній відстані від сітчастого паркану між земельними ділянками [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів проти позовних вимог заперечують та пояснили, що договорами купівлі-продажу від 23 січня 2015 року підтверджено право власності відповідачів на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 0,2215 гектарів. В наступний час назва вулиці змінена на вул. Грушевського . Разом із тим встановлений паркан знаходиться на території земельної ділянки відповідачів, не знаходиться на межі та відсутні докази про наслідково-причинний зв`язок висоти паркану з порушенням права позивача у користуванні належного йому житлового будинку. Окрім того заявили клопотання про стягнення з позивача судових витрат в розмірі 5600 грн. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією доведено, що свідоцтвом про право приватної власності на будівлю № [NUMBER] від 03 жовтня 1989 року, виданого на підставі рішення Саф?янської сільської ради за № 137 від 23 листопада 1988 року підтверджено право власності позивача на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . В наступний час назва вулиці змінена на вул. Грушевського . Відповідачі є власниками житлового будинку на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] та встановили на своїй земельній ділянці паркан, висота якого не відповідає вимогами державних будівельних норм та правил, про що визначено висновками експертів за № 39 від 29 грудня 2017 року та № 01/2020 від 21 травня 2020 року. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Висновком експерта за № 39 від 29 грудня 2017 року визначено, що встановлений металевий паркан не відповідає вимогам п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 "Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій", за яким висота огорож має бути не більше ніж 2,0 метри на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 метри на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій. Разом із тим висновком експерта визначено, що норми природного освітлення не регламентуються встановленням огорожі, а залежать від розміру віконного отвору відносно площі приміщення, місця розташування населеного пункту, характеристик скла та інших чинників. Невідповідність висоти встановленого паркану нормативним вимогам впливає на незабезпечення провітрюваності суміжних територій. Причинами виникнення пошкоджень жилих приміщень в будинку визначено термін експлуатації фарбування стін та глиняної обмазки, відвід атмосферних опадів з покрівлі житлового будинку за допомогою відкритих жолобів та порушення провітрювання суміжних ділянок землекористування через невідповідність висоти встановленого паркану нормативним вимогам. Висновком експерта за № 01/2020 від 21 травня 2020 року визначено, що встановлений металевий паркан не відповідає вимогам п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 "Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій", за яким висота огорож має бути не більше ніж 2,0 метри на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 метри на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій. Разом із тим паркан з металевих листів на металевій обрешітці та бетонному фундаменті знаходиться не на межі сусідніх земельних ділянок, а на території земельної ділянки, яка належить відповідачу [PERSON] і заходить на її територію в межах 0,19 м.- 0,47 м. Окрім вказаного експерт визначилась, що до компетенції судового експерта будівельно-технічних експертиз не входить визначення рівня інсоляції приміщень. Позивачем визначено, що однією з підстав для знесення паркану є його невідповідність п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011, що стосується висоти. Між тим висота самого паркану не погіршує санітарно-технічний стан будівлі, а можливість погіршення рівня інсоляції не доведена долученими доказами. Разом із тим, предметом дослідження у даній справі є фактично погіршення санітарно-технічного стану житлового будинку позивача через невідповідність п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 паркану з металевих листів на металевій обрешітці та бетонному фундаменті, який встановлено на незначній відстані від сітчастого паркану між земельними ділянками [ADDRESS] . Між тим вказаними висновками експерта не визначено причину погіршення санітарно-технічного стану житлового будинку позивача через невідповідність п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 саме через висоту паркану. Таким чином суд вважає відсутніми докази порушення з боку відповідачів, які погіршують санітарно-технічний стан житлового будинку позивача. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ч.8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідачем надана документація, що підтверджує виконання захисником покладених на нього обов?язків та оплату 5600 грн. з розшифровкою проведених захисником дій, які у свою чергу співпадають з предметом дослідження та судовими засіданнями по даній справі. Вказані обставини є такими, що зумовлюють стягнення з позивача на користь відповідача 5600 грн. Особи сторін визначаються паспортами громадян України та реєстраційними номерами облікових карток платників податків.

Outcome: approved