Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS], накладені постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Позов обґрунтований такими обставинами. На примусовому виконанні у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського МУЮ перебувало виконавче провадження № 21888271 з виконання виконавчого листа № 2-3345/10, виданого Малиновським районним судом міста Одеси 01.06.2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 1143 грн. 65 коп. В ході проведення виконавчих дій головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на майно, в тому числі і на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] В звязку із погашенням позивачем перед стягувачем боргу, вказане виконавче провадження було завершено на підставі п. 5 ч. 1. ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчий документ було повернуто стягувачеві, про що винесено відповідну постанову від 24.09.2011 року, та знищено, в звязку із чим державним виконавцем не може бути винесена постанова про зняття арешту з майна позивача, та рекомендовано звернутися з цим питанням до суду, відповідно до ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження". Наявність арешту майна та заборони його відчуження порушує право [PERSON] безперешкодно володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном, тому позивач змушена звернутися з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач в останнє судове засідання не зявилася, подала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Представник Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в останнє судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача до суду не подав. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 10.10.1996 року, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 3306. Право власності позивача було зареєстровано належним чином Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 11 листопада 1996 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2010 року позов [PERSON] задоволено, зобовязано [PERSON] демонтувати частину прибудованого балкону та привести балкон до попереднього стану, а також стягнуто судові витрати. 4 червня 2010 року Головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № В-9/319 по виконанню виконавчого листа № 2-3345/10 про стягнення грошової суми з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1143 грн. 65 коп. З метою забезпечення виконання рішення вказаною постановою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження вартістю 1143 грн. 65 коп. Згідно з листом Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 24.07.2015 року за № 19593, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3345/10, виданого Малиновським районним судом міста Одеси 01.06.2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 1143 грн. 65 коп. Виконавчий документ повернуто стягувачу згідно з п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Звернувшись до Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції із приводу зняття арешту з належного їй майна, позивачу було повідомлено, що архівні виконавчі провадження за 2011 роки знищені за закінченням терміну їх зберігання, у зв'язку з чим вирішити питання не виявляється можливим та рекомендовано було звернутися до суду. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки на цей час виконавче провадження вже завершено, а наявність обтяження у вигляді арешту, який накладено на нерухоме майно, яке зареєстровано за позивачем, перешкоджає вільному розпорядженню майном, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими і мають бути задоволені.

Outcome: approved