Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що 13 листопада 2012 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишалось спадкове майно. У встановлений законом строк позивач не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини з причини правової необізнаності з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, а також необізнаності про наявність спадкового майна. Тому просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в два місяці. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа до суду не зявилась, про причини неявки суду не повідомила, її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи неявку сторін суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії відсутня. Спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. [PERSON] спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 про Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування розяснено, що главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Крім того, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Таким чином, достовірно вбачається необґрунтованість позовних вимог та визнання їх такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed