Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки від 18.06.2014 року зареєстрований у реєстрі за № 857. Позов обґрунтовує тим, що 18.06.2008 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір № 11361150000 про надання споживчого кредиту. На забезпечення виконання вказаного кредитного договору цього ж дня між цими ж сторонами було укладено іпотечний договір, згідно з яким ним було передано ПАТ «УкрСиббанк» в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду від 16.03.2011 року з нього на користь ПАТ «Укрсиббанк» було стягнуто заборгованість по вищезазначеному кредитному договору. На виконання вказаного рішення суду 10.09.2012 року на підставі виконавчого листа № 2-162 від 28.03.2012 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ було відкрито виконавче провадження № 34164708, де він був боржником, а стягувачем - ПАТ «УкрСиббанк». 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і по кредитному договору № 11361150000 від 18.06.2008 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та ним. Ухвалами Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2013 року та апеляційного суду Кіровоградської області від 29.01.2013 року, які набрали законної сили, було відмовлено у задоволенні заяв про заміну сторони виконавчого провадження (стягувана) з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». В обох зазначених ухвалах судів вказано, що судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» не є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, крім того, право вимоги ПАТ «УкрСиббанк» вже було реалізоване. 12.12.2013 року виконавче провадження № 34164708 було завершено. У березні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» знову намагався відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-162 від 28.03.2012 року, проте постановою державного виконавця Кіровського ВДВС від 04.04.2014 року у виконавчому провадженні № 42380228 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Після переписки з банком та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження вважає, що виконавчий напис не відповідає вимогам діючого законодавства, не встановлено факт безспірності заборгованості та не встановлено саму суму заборгованості, посилаючись на вищевикладене, обставини, зазначені в позові, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що виконавчий напис вчинено відповідно до норм діючого законодавства, підтни для задоволення позову відсутні. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 11 72, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірніеть заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, вказаними нормативними актами встановлено, що в основі вчинення виконавчого напису як нотаріальної дії є факт безспірності відповідальності боржника. Вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником (на що нотаріус не наділений повноваженнями), а підтвердження безспірності зобов'язань боржника на підставі відповідних документів. Безспірність заборгованості боржника перед кредитором можлива лише у двох випадках: 1) з існуванням суми боргу погоджуються обидві сторони. 2) заборгованість підтверджена рішенням суду, яке набрало законної сили. В усіх інших випадках це спірна заборгованість, яка грунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Судом встановлено, що 18.06.2008 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір № 11361150000 про надання споживчого кредиту. На забезпечення виконання вказаного кредитного договору цього ж дня між цими ж сторонами було укладено іпотечний договір, згідно з яким [PERSON] було передано ПАТ «УкрСиббанк» в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Відповідної до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Рішенням Ленінського районного суду від 16.03.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» було стягнуто заборгованість по вищезазначеному кредитному договору. На виконання вказаного рішення суду 10.09.2012 року на підставі виконавчого листа № 2-162 від 28.03.2012 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ було відкрито виконавче провадження № 34164708, де [PERSON] був боржником, а стягувачем - ПАТ «УкрСиббанк». 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і по кредитному договору № 11361150000 від 18.06.2008 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] Ухвалами Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2013 року та апеляційного суду Кіровоградської області від 29.01.2013 року, які набрали законної сили, було відмовлено у задоволенні заяв про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». В обох зазначених ухвалах судів вказано, що судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» не є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, крім того, право вимоги ПАТ «УкрСиббанк» вже було реалізоване. 12.12.2013 року виконавче провадження № 34164708 було завершено. 04.07.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Бондаревською О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» 2 050 587,20 грн. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], виданого 18.06.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 857 та звернуто стягнення на предмет іпотеки, яким є нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності де зазначено, що за рахунок продажу вказаної више квартири, приватний нотаріус запропонував задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк» у розмірі: 2 048 087 грн. 20 коп. Загальна сума заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса, становить: 172 895,76 доларів США, що еквівалентно в гривнях на день прострочення заборгованості за курсом НБУ 2 048 087, 20 гривень, та 2 500 гривень плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Вказана сума вимоги не відповідає змісту досудової вимоги ПАТ «Дельта Банк» від 25.04.2014 року за вих. № 31.4-08/4139/14 від, де вказані різні суми заборгованості: поточна заборгованість - 24 918,58 доларів США, загальна заборгованість - 180 998,25 доларів США, а також вказано, що розмір поточної заборгованості необхідно уточнити в банку. Враховуючи вищевикладені обставини, норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що у нотаріуса не було підстав вчиняти спірний виконавчий напис, так як у нього не було доказів безспірності вимог стягувача, як це передбачено ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем та підтверджені наданою суду квитанцією про сплату судового збору судові витрати в сумі 244 грн. На підставі викладеного і ст. ст. 526, 530 ЦК України, ст. ст. 7, 87, 88 Закону України "Про нотаріат",

Outcome: approved