Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить винести рішення, яким встановити, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], українець, громадянин України, житель [INFO] є батьком її малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частин з усіх його видів заробітку (доходів) але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення сином повноліття посилаючись на те, що з квітня 2005 року вона з [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах тобто вели спільне господарство і були повязані спільним побутом. Під час спільного проживання з відповідачем в неї 09.07.2006 року народився син [PERSON]. Відповідач особисто забирав її та дитину з пологового будинку. Виявляв до дитини батьківську турботу та піклування. Через деякий час, поведінка відповідача кардинально змінилася і він почав висловлювати думки, що дитина походить не від нього і у звязку з чим відмовився подати до органів РАЦС спільну заяву про походження дитину, у звязку з чим вона була змушена зробити запис про батька у Книзі реєстрації народжень відповідно до вимог ст. 135 СК України. На даний час [PERSON] не проявляє до дитини батьківської турботи та піклування, а одній їй важко утримувати дитину тощо. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на наведенні вище обставини та просив ухвалити рішення по суті позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти ухвалення рішення по суті позовних вимог. Треті особи без самостійних вимог : Служба у справах дітей та сім'ї Сквирської районної державної адміністрації, Сквирський РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області у судове засідання не зявились про час тв. Місце розгляду справи повідомленні належним чином та від яких не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Судом встановлено, що сторони по справі з квітня 2005 року по 25.07.2008 року року перебували у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON], не перебуваючи у шлюбі, 09.07.2006 року народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке міститься в матеріалах справи. 25.07.2008 року сторони по справі зареєстрували шлюб. 18.04.2017 року згідно рішення Сквирського районного суду Київської області, шлюб між сторонами було розірвано. В силу ч. 2 ст. 128 СК Українипідставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття та захист державою сім'ї, дитинства, материнства і батьківства закріплені у ст. 51 Конституції України. Вищезазначена конституційна норма про захист материнства та дитинства стала стимулом для пошуку позивачкою справедливого рішення. У ст. 128 СК Українийдеться про визнання судом батьківства за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. ст. 126 і 127 вищезазначеного Кодексу, тому відповідно до цього визнання батьківства судом можливо лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Як підтвердження батьківства відповідача, щодо народження позивачкою сина, на думку суду є навіть та обставина, що сторони по справі після народження дитини уклали шлюб та проживали разом тривалий період часу тощо. Відповідно до ст. 7 Конвенції "Про права дитини"- дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Згідно постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Приймаючи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON]Л, [INFO], внаслідок чого вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а батьком дитини в актовому записі про її народження слід вказати відповідача, На підставі викладеного та

Outcome: approved