Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з 50 до 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 22 липня 2013 року. У період шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду від 11 червня 2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в сумі по 50 гривень на кожну дитину. На даний час матеріальні потреби дітей значно зросли, збільшились витрати на їх навчання, розвиток, лікування. Рівень її щомісячного доходу не дає можливості на достатньому рівні утримувати дітей, забезпечувати одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, ліками, відвідування необхідних гуртків. На її звернення в досудовому порядку з приводу матеріального забезпечення дітей відповідач не реагує. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 09 вересня 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення, ухвалою від 12 жовтня 2020 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2008 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду від 22 липня 2013 року. У період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Рішенням Любомльського районного суд від 11 червня 2014 року з відповідача в користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 50 гривень на кожну дитину, починаючи з 16 травня 2014 року. 30 січня 2019 року позивач вдруге одружилась, взявши собі прізвище чоловіка " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент ухвалення судом рішення від 11 червня 2014 року сину сторін [PERSON] було 5 років, дочці [PERSON] - 3 роки, нині їм виповнилось по повних 11 та 10 років, відповідно. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини віком від 6 до 18 років станом на дату розгляду справи становить 1 197,50 гривень. Визначений судовим рішенням розмір аліментів на рівні 50 гривень на даний час є незначний і це є очевидним з огляду на їх купівельну спроможність, що в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно позбавлення її можливості забезпечити належне утримання дітей. Крім цього, з моменту присудження аліментів діти сторін підросли і в силу свого віку природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що призводить до порушення їх прав на належне матеріальне забезпечення. Отже, наведене у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів у відповідності до положень ст.192 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан позивача, рівність сторін у виконанні батьківських обов`язків по утриманню дітей, законодавчо гарантований мінімальний розмір аліментів, а також проживання дітей із позивачем, оскільки саме на неї припадає основний тягар по їх забезпеченню, так як утримання не зводиться лише до стягнення аліментів, але й передбачає інші незаплановані витрати. Виходячи із наведеного, суд вважає необхідним збільшити стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі на рівні 1 500,00 гривень на кожну дитину. Такий розмір аліментів, на переконання суду, на належному рівні забезпечить гармонійний розвиток дітей, відповідає їх матеріальним потребам згідно віку, є дещо вищим від встановленого мінімуму, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов`язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, а відтак і не довів наявності у нього обставин неспроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у такому розмірі. Як батько він має утримувати дітей до досягнення ними повноліття і це є його законодавчо визначеним обов`язком. Отже, позов підлягає повному задоволенню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved