Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтування якого здійснює змістом позовної заяви та просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі - 600 гривень, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та дала пояснення по суті заявлених вимог, наголосивши, що вона погоджується на меншу суму аліментів, але щоб батько брав участь в навчанні та утриманні свого сина, що за свою заробітну плату вчителя вона не може навчати та утримувати двох повнолітніх дітей, які продовжують навчання, одна із яких навчається за контрактом. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав пояснивши, що він є інвалідом 2-ї групи, у нього було два інфаркти, він потребує операції на серці для проведення якої необхідно 50 000 грн., його пенсія становить 949 гривень із яких у нього відраховують заборгованість по аліментах в сумі 474 гривні щомісяця. Він витрачає щомісяця на ліки до 470 гривень, а тому він не спроможній надавати допомогу на утримання дитини, яка продовжує навчання. Третя особа пояснила, що він навчається на п'ятому курсі університету на державній формі навчання, отримує стипендію в сумі 720 гривень на місяць, сплачує за рік 1150 гривень за гуртожиток, харчується за власні кошти та кошти матері. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. - 2 - Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно рішення Володарсько-Волинського районного суду від 20.09.2011 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON], 10.07. 1993 р.н. в твердій грошовій сумі - 300.00 грн., щомісячно, до закінчення навчання, до 30.06.2014 року, але не більше, як до досягнення ним 23 років (а.с.6). З 01.09.2014 року син є студентом 5-го курсу за освітньо - кваліфікаційним рівнем "Магістр" технологічного факультету державної форми навчання Житомирського Національного агроекологічного університету 1У рівня акредитації (а.с.9). Відповідач згідно копії посвідчення серії [NUMBER] є інвалідом ІІ-ї групи та отримує пенсію по інвалідності, йому нараховується пенсія в сумі 949 грн. із якої 474,50 грн., щомісяця, відраховується на погашення заборгованості по аліментах . Позивачка в судовому засіданні не надала доказів, які б спростовували б пояснення відповідача та докази, які він надав, а тому за досліджених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що відповідач за своїм станом здоров'я, матеріальним становищем не може надавати матеріальну допомогу дорослому сину, який продовжує навчання.

Outcome: dismissed