Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з аліменти на утримання малолітньої дитини на користь тих осіб, установ, яким буде передана дитина, у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до [INFO], тобто до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначено, що малолітній [PERSON], [INFO] перебуває на повному державному забезпеченні та виховується у Комунальному закладі «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» з 26.07.2013 року згідно розпорядження голови Бобринецької райдержадміністрації Кіроовоградської області № 253-р від 23.07.2013 року. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] матір'ю хлопчика є громадянка України -[PERSON]. Відомості про батька дитини записані зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Хлопчик був влаштований до Закладу тимчасово, строком до шести місяців, по заяві матері від 15.07.2013 року у зв'язку зі складними матеріально-побутовими умовами проживання сім'ї. Станом на 17.01.2014 року мати дитини хлопчика із Закладу не забрала. За час перебування дитини у Закладі з 26.07.2013 року по 27.12.2013 року, відповідач відвідувала його лише один раз - 17.09.2013 року разом зі співмешканцем - Салаховим Ілгаром Ілхам (акт про відвідування дитини батьками та рідними № 102 від 27.12.2013 року). У зв'язку з неналежним виконанням своїх батьківських обов'язків по відношенню до [PERSON], 17.01.2014 року була попереджена службою у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації про те, що згідно ч. 2 ст. 209 Сімейного кодексу України усиновлення дитини може бути проведене без її згоди, якщо судом буде встановлено, що протягом шести місяців без поважних причин вона не відвідувала своєї дитини, не проявляла щодо неї батьківської турботи та піклування, не займалася її вихованням та утриманням. Розпорядженням голови Бобринецької райдержадміністрації від 21.01.2014 року № 16-р термін перебування [PERSON], [INFO] було продовжено на шість місяців (тобто до 21.07.2014 року). Протягом вказаних шести місяців відповідач хлопчика не відвідувала (акт про невідвідування дитини батьками та рідними № 79 від 15.12.2014 року). Розпорядженням голови Бобринецької райдержадміністрації від 25.07.2014 року № 224-р на підставі заяви відповідача, у зв'язку з оформленням документів на повернення дитини до сім'ї, термін перебування [PERSON], [INFO] було продовжено на шість місяців (тобто до 25.01.2015 року). Протягом вказаних шести місяців відповідач хлопчика не відвідувала (акт про невідвідування дитини батьками та рідними № 40 від 30.06.2015 року). Розпорядженням голови Бобринецької райдержадміністрації від 17.01.2015 року № 14-р, у зв'язку з оформленням відповідачем документів на повернення дитини до сім'ї, термін перебування [PERSON], [INFO] було продовжено на шість місяців (тобто до 17.07.2015 року). Протягом вказаних шести місяців відповідач хлопчика не відвідувала (акт про невідвідування дитини батьками та рідними № 40 від 30.06.2015 року). Розпорядженням голови Бобринецької райдержадміністрації від 16.07.2015 року № 215-р термін перебування [PERSON], [INFO] у закладі було продовжено до вирішення питання про позбавлення матері дитини -[PERSON] батьківських прав відносно хлопчика, та надання дитині соціально-правового статусу. Протягом вказаних шести місяців відповідач хлопчика не відвідувала (акт про невідвідування дитини батьками та рідними № 40 від 30.06.2015 року). Станом на теперішній час, відповідач свого сина [PERSON], [INFO], не відвудує, не цікавиться ним, письмових запитів або телефонних дзвінків від неї на адресу Закладу не надходить. У зв'язку з цим, заклад звернувся до Служби у справах дітей Бобринецької райдержадміністрації з проханням надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини. 21.09.2016 року за № 01-38/389/1 Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області як органом опіки та піклування було надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Згідно вказаного висновку, враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання нею батьківських обов'язків, з метою захисту інтересів дитини орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації вважає за доцільне: позбавити громадянку [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], передати дитину [PERSON], [INFO], на повне державне утримання та виховання до Комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», м. Кіровоград, вул. Глінки, 46, з подальшим влаштуванням та стягнути аліменти з [PERSON], 1989 року народження, на особовий рахунок дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі 1/2 ії заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до виповнення повноліття [PERSON]. [INFO], тобто до [INFO]. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 47,58,66), поважні причини неявки суду не повідомлено. В судове засідання представник позивача надала заяву про підтримання позову повністю та розгляд справи у їх відсутність ( а.с. 72). Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Бобринецької районної державної адміністрації , надала заяву про підтримання висновку органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації № 01-38-389/1 від 21.09.2016 та вважає доцільним задовольнити позов ( а.с. 67).. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Малолітній [PERSON], [INFO] перебуває на повному державному забезпеченні та виховується у Комунальному закладі «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» з 26.07.2013 року (згідно розпорядження голови Бобринецької райдержадміністрації Кіровоградської області № 253-р від 23.07.2013 року)(а. с.11) . Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] матір'ю хлопчика є громадянка України -[PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10 ). Відомості про батька дитини записані зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] був влаштований до Закладу тимчасово, строком до шести місяців, по заяві матері від 15.07.2013 року у зв'язку зі складними матеріально-побутовими умовами проживання сім'ї (а. с.12). Станом на 17.01.2014 року мати дитини хлопчика із Закладу не забрала. За час перебування дитини у Закладі з 26.07.2013 року по 27.12.2013 року, відповідач відвідувала його лише один раз - 17.09.2013 року разом зі співмешканцем - Салаховим Ілгаром Ілхам (акт про відвідування дитини батьками та рідними № 102 від 27.12.2013 року). У зв'язку з неналежним виконанням свої батьківських обов'язків по відношенню до [PERSON], 17.01.2014 року була попереджена службою у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації про те, що згідно ч. 2 ст. 209 Сімейного кодексу України усиновлення дитини може бути проведене без її згоди, якщо судом буде встановлено, що протягом шести місяців без поважних причин вона не відвідувала своєї дитини, не проявляла щодо неї батьківської турботи та піклування, не займалася її вихованням та утриманням. Розпорядженням голови Бобринецької райдержадміністрації від 21.01.2014 року № 16-р термін перевування [PERSON], [INFO] було продовжено на шість місяців (тобто до 21.07.2014 року). Протягом вказаних шести місяців відповідач хлопчика не відвідувала (акт про невідвідування дитини батьками та рідними № 79 від 15.12.2014 року). Розпорядженням голови Бобринецької райдержадміністрації від 25.07.2014 року № 224-р на підставі заяви відповідача, у зв'язку з оформленням документів на повернення дитини до сім'ї, термін перебування [PERSON], [INFO] було продовжено на шість місяців (тобто до 25.01.2015 року). Протягом вказаних шести місяців відповідач хлопчика не відвідувала (акт про невідвідування дитини батьками та рідними № 40 від 30.06.2015 року). Розпорядженням голови Бобринецької райдержадміністрації від 17.01.2015 року № 14-р, у зв'язку з оформленням відповідачем документів на повернення дитини до сім'ї, термін перевування [PERSON], [INFO] було продовжено на шість місяців (тобто до 17.07.2015 року). Протягом вказаних шести місяців відповідач хлопчика не відвідувала (акт про невідвідування дитини батьками та рідними № 40 від 30.06.2015 року). Розпорядженням голови Бобринецької райдержадміністрації від 16.07.2015 року № 215-р термін перебування [PERSON], [INFO] у закладі було продовжено до вирішення питання про позбавлення матері дитини -[PERSON] батьківських прав відносно хлопчика, та надання дитині соціально-правового статусу. Протягом вказаних шести місяців відповідач хлопчика не відвідувала (акт про невідвідування дитини батьками та рідними № 40 від 30.06.2015 року). Станом на день звернення до суду відповідач свого сина [PERSON], [INFO], не відвудує, не цікавиться ним, письмових запитів або телефонних дзвінків від неї на адресу закладу не надходило. Відповідач грубо порушує ст. 150 СК України, згідно якої, батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Позивач звернувся до Служби у справах дітей Бобринецької райдержадміністрації з проханням надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Відповідно до роз»яснення в пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, ії навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основнувідповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». Стаття 150 СК України визначає ряд обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані надавати своїй неповнолітній дитині матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2, ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. В силу статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до роз»яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17) розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не меншу ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково, оскільки з 21.09.2016 року за № 01-38/389/1 Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області як органом опіки а піклування надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Згідно вказаного висновку, враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання нею батьківських обов'язків, з метою захисту інтересів дитини орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації вважає за доцільне: позбавити [PERSON], , батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] року народження, передати малолітню дитину [PERSON], [INFO], на повне державне утримання та виховання до Комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», з подальшим влаштуванням та стягнути аліменти з [PERSON] особовий рахунок дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі 1/4 ії заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подання позову до суду до [INFO]. В іншій частині вимог відмовити у зв»язку з необґрунтованістю . Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави- 551,20 грн. судового збору .

Outcome: partial