Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано 02.06.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 158. Неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на виховання з нею. В обґрунтування позову зазначає, що на протязі останніх двох років проживання виявилось, що вони з відповідачем мають протилежні погляди на спосіб спілкування, відповідач не виявляє до неї поваги і вона повністю втратила до нього почуття любові та поваги. Відповідач не займається вихованням дитини, не надає в повному обсязі матеріальної допомоги на утримання дитини та сімї. Останнім часом вони практично припинили подружні відносини, проживають окремо один від одного. А тому подальше спільне проживання з відповідачем і збереження сімї стало неможливим. В судове засідання позивач не з'явилась, однак від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі оскільки примирення неможливе. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи. В судове засідання не з'явився, клопотань та заперечень не надав. За таких обставин, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами у справі з постановленням заочного рішення згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для них. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого він підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо утримання та виховання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне залишити її на вихованні позивачки. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження, позивачка при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]», та після розірвання шлюбу просить прізвище не змінювати.

Outcome: approved