Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18.08.1987 [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . Згідно довідки Ясеневопільнівської сільської ради № 430 від 30.06.2020 за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 2,5496 га. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме вищевказаний житловий будинок. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла, спадкоємцем померлої є її онука [PERSON] , тобто позивач, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим приватним нотаріусом Яшан Р.Р. на інше майно померлої [PERSON] , а саме на земельні ділянки. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що невизначені частки між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок та свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться по [ADDRESS] . Звітом про оцінку житлового будинку визначено, що ринкова вартість даного будинку становить 148 400,00 грн. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. До суду від представника позивача-адвоката Візінського В.В. поступила заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. До суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Повністю визнають заявлені до них вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Одночасно зазначили, що від своєї частки у колгоспному дворі у приватній власності якого був житловий будинок по [ADDRESS] відмовляються, на неї не претендують і претендувати не будуть. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18 серпня 1987 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 173 від 12.08.1987, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] в цілому. З довідки № 431, виданої 30.06.2020 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району слідує, що житловий будинок знаходиться в [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 в господарстві за адресою [ADDRESS] були зареєстровані: голова сімї [PERSON] , 1932 р.н., зять [PERSON] , 1957 р.н., дочка [PERSON] , 1963 р.н., внука [PERSON] , 1981 р.н., внук [PERSON] , 1988 р.н., що підтверджується довідкою № 432, виданою 30.06.2020 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] померла [INFO] в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 11.01.2016, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.01.2016 виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України). В четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України - у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З довідки № 433, виданої 30.06.2020 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що на момент смерті [PERSON] , яка померла а/з№ 4 від 11.01.2016, проживала по [ADDRESS] . Разом з нею в господарстві були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1963 р.н., зять [PERSON] , 1957 р.н., внучка [PERSON] , 1981 р.н., зять [PERSON] , 1977 р.н., правнук [PERSON] , правнук [PERSON] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.12.1981 доводиться, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 12.05.2002 з [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Мати позивачки, яка є відповідачкою по справі, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу 27.11.1980 з [PERSON] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З довідки № 928, виданої 14.12.2020 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради слідує, що [PERSON] помер актовий запис № 19 від 23.05.1985, підстава: по господарська книга № 8 та на час його смерті склад його сім`ї слідуючий: дружина [PERSON] , 1932 р.н., дочка [PERSON] , 1963 р.н., зять [PERSON] , 1957 р.н, внука [PERSON] , 1981 р.н. Наведене свідчить, що позивач [PERSON] є онукою [PERSON] , по маминій лінії, та належить до п`ятої черги її спадкоємців за законом. Із копії спадкової справи № 16/2019 наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Яшан Р.Р. встановлено, що позивач [PERSON] , прийняла спадщину за законом після смерті бабки [PERSON] . 22 січня 2020 року вона подала до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59112567 виданий 22.01.2020 приватним нотаріусом Яшан Р.Р. свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 65390045, номер у нотаріуса 16/2019. Копіями свідоцтв про право на спадщину за законом виданих 11.03.2020 приватним нотаріусом Городенківського РНО Яшан Р.Р., зареєстрованих в реєстрі за № 491, № 492, № 493, № 494, № 495, спадкова справа № 16/2020 доводиться, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті бабки [PERSON] , яка складається із земельних ділянок, що належали померлій згідно Державних актів серії ЯЖ № 550338, ЯЖ № 550337, ЯЖ № 550339, свідоцтв про право власності на земельну ділянку від 15.07.2014. Копії Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59773989, 59774585, 59774753, 59774887, 59774992 видані 11.03.2020 приватним нотаріусом Яшан Р.Р. свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 65390045, номер у нотаріуса 16/2019. Крім того, в матеріалах спадкової справи 16/2019 містяться копії заповітів від 10.05.2006 та 28.07.2009 згідно яких, [PERSON] на випадок своєї смерті робила заповітне розпорядження на користь своєї дочки [PERSON] . Проте, матеріали спадкової справи не містять заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В поданій до суду заяві відповідачка [PERSON] , дочка померлої [PERSON] , зазначила, що повністю визнає заявлені до неї вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також, зазначила, що від своєї частки у колгоспному дворі у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] відмовляється, на неї не претендує і претендувати не буде. З наведеного слідує, що позивачка прийняла спадщину після смерті бабки [PERSON] , як спадкоємець за законом п`ятої черги. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані [ADDRESS] . Довідкою про об`єкт нерухомого майна № 59 виданою 17.08.2020 ФОП [PERSON] стверджується, що при поточній інвентаризації в [ADDRESS] ) виявлено, що знесений старий житловий будинок на який видавалося свідоцтво на право власності. Побудований новий будинок загальною площею 107,7 кв.м, житловою площею 66,5 кв.м. до 15.04.1992. Дані види робіт не потребують дозвільної документації. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1991 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1955, 1986, 1987,1990, 1991 роках. Як вбачається із Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 315 від 12.08.2020, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] станом на 13.08.2020 - становить 148 400 грн. За даним господарством закріплена земельна ділянка площею 2,5496 га, втому числі: ж/б -01739 га, ОСГ - 1,1371 га, т.в - 1,2386 га, що підтверджується довідкою № 430, виданою 30.06.2020 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшан Р.Р. № 285/02-31 від 11.09.2020 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] після смерті [PERSON] з посиланням на те, що спадкоємцем надано документи, які підтверджують право власності на житловий будинок по [ADDRESS] видані на [PERSON] як голову колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити її частку в житловому будинку та відповідно, видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON] , права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі, колишні члени колгоспного двору, не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316,317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved