Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який навчається, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в шлюбних відносинах з 1998 по 2001 рік. 27.03.2001 шлюб між ними було розірвано. Від данного шлюбу в них є син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. На даний час син уже повнолітній, з 01.09.2017 навчається у Вищому професійному училищі №41 м.Тульчина на денній формі навчання за спеціальністю "Агроінженерія" і буде навчатися по 30.06.2019, а тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач працездатний, працює в Тульчинському РЕС, а тому може надати матеріальну допомогу на утримання сина, однак надавати таку допомогу добровільно не бажає. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до 30.06.2019. В судове засідання позивач не зявилась. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, за участі її представника. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилася. Направила до суду заяву, згідно якої змінила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до 30.06.2019, судові витрати стягнути відповідно до закону, змінені позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Змінені позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1500 до 30.06.2019. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-АМ №080658 (а.с. 7), згідно якого вбачається, що позивач змінила своє прізвище Очеретна на Пославська, яке згодом також змінила на [PERSON], що в свою чергу підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-АМ №015918 (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-АМ №098511 (а.с. 4). 01.09.2017 [PERSON]досяг повноліття. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] навчається на ІV курсі Вищого професійного училища №41 м.Тульчина за спеціальністю "Агроінженерія", форма навчання державна (денна), термін навчання з 01.09.2017 по 30.09.2019, що підтверджується довідкою, виданою директором ВПУ №41 м.Тульчин від 18.10.2017 №1534 (а.с.5). Так як син [PERSON] знаходиться на утриманні матері - позивача по даній справі, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області від 18.10.2017 №2896 ( а.с.69), тому аліменти підлягають стягненню з відповідача, який являється його батьком, на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків\~\~утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких\~\~юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим\~\~у матеріальній допомозі; наяність у батьків\~\~можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище повнолітнього сина [PERSON], стан здоров'я та матеріальний стан відповідача - батька [PERSON], який є працездатною особою, має на утриманні одну дитину. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~\~ст. 61 ЦПК України, відповідно до\~\~\~ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Так як представник позивача просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а відповідач не заперечує, тому суд вважає можливим стягувати аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Щодо розподілу судових витрат суд встановив наступне. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.48 Постанови Пленуму ВСУ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2017 між адвокатом [PERSON] та позивачем по справі [PERSON] була укладена угода про надання правової допомоги по даній справі, а також видано ордер серія ВН №039183 (а.с.24, 25). З квитанції №14 від 28.11.2017 (а.с.23) вбачається, що позивач згідно вказаної угоди сплатила 1000 грн. Разом з тим, ні позивачем ні її представником до матеріалів справи не долучено розрахунку витрат на правову допомогу, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог про відшкодування даних витрат слід відмовити. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши\~\~належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання змінених позовних вимог, які не суперечать чинному законодавству, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд\~\~дійшов висновку про часткову обґрунтованість змінених позовних\~\~вимог\~ та\~\~про існування правових підстав для\~\~їх часткового задоволення. Оскільки позовну заяву предявлено до суду 19.10.2017, тому саме з цього часу, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, суд присуджує аліменти. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. А тому, відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial