Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому, в обґрунтування позовних вимог, вказала наступне. 25.11.2006 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 345. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з Відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок відсутності спільних поглядів на життя, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, та вважає, що сім'я розпалась остаточно, поновлення її неможливе та суперечить її інтересам та інтересам дітей. Діти перебувають на утриманні позивача. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище - [PERSON]. Також позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача на утримання неповнолітніх дітей, оскільки самостійно вона забезпечувати їх не має можливості та потребує матеріальної допомоги. В судове засідання Позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності без фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, письмових заперечень проти позову суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.11.2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.11.2006 року, актовий запис №345. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). За викладених обставин, враховуючи, що шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я розпалась остаточно, її поновлення неможливе та суперечить інтересам позивача та інтересам дітей, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є законними, обґрунтованими, у зв?язку із чим, підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей, які мешкають з матір'ю, у зв'язку з чим позивач має право на отримання аліментів з відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України та роз'яснень, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний стан обох сторін, а також ту обставину, що Відповідач на утриманні інших осіб не має, є працездатним. З урахуванням всіх обставин по справі, суд вважає, що позовні вимоги Позивача в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243,60 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривень щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved