Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був його дідусь, [PERSON] . Крім нього на час ліквідації колгоспних дворів, на 01 липня 1990 року, як члени двору, в господарстві проживали : дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] , зять - [PERSON] та онуки - [PERSON] та він. [INFO] [PERSON] помер, про що 20 березня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 28. Померлий залишив заповіт, посвідчений 19 серпня 2016 року секретарем Дебеславцівської сільської ради Коломийського району, зареєстрований в реєстрі за № 52, згідно якого все своє майно заповів йому. Зазначає, що прийняв спадщину після смерті дідуся, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння зареєстровано за головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання також не з"явилися, і в свою чергу також подали суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують, на спадкове майно не претендують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідност. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, головою якого був дідусь позивача, [PERSON] . Наведене підтверджується випискою з погосподарської книги № 3 за 1986-1990 роки, виданою 29 липня 2020 року виконкомом Матеївецької сільської ради ОТГ (а.с.22). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 66764 від 15 липня 2020 року зазначений будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ під реєстровим № 12, а 16 липня 1988 року голові колгоспного двору Стефановському Михайлові виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 121 від 08 червня 1988 року видано Свідоцтво про право власності ( а.с.15). Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова колгоспного двору, дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] , зять - [PERSON] та онуки - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради № 828 від 14 грудня 2020 року (а.с.23). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору, його дружина, дочка зять та онуки, які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/6 частині. Однак члени колгоспного двору не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] помер, про що 20 березня 2017 року складено відповідний актовий запис № 28 (а.с.9). Померлий залишив заповіт, посвідчений 19 серпня 2016 року секретарем Дебеславцівської сільської ради Коломийського району, зареєстрований в реєстрі за № 52, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] (а.с.13-14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спірне будинковолодіння, яку прийняв позивач, постійно проживаючи із померлим на час відкриття спадщини. Інші члени колгоспного двору, відповідачі по справі спадщину не прийняли, від частки в майні колгоспного двору відмовились та не заперечили проти визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, однак оформити спадкові права не взмозі у зв`язку з тим, що право власності на будинковолодіння зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS] від 21 березня 2019 року загальна площа його складає 98, 2 кв.м., житлова - 55, 1 кв.м. Згідно висновку про вартість майна від 11 грудня 2020 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 131 777, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, він не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, а відповідачі, як члени колгоспного двору, не заперечили проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved