Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом про зняття арешту з майна та зняття заборони на його відчуження. Вимоги мотивовано тим, що позивачами 22.12.2014 року було отримано з реєстраційної служби Каховського МРУЮ витяг про реєстрацію права власності № 31402085, з якого їм стало відомо, що у відповідності до постанови від 26.03.2003 року, виданої ДВС Каховського районного управління юстиції, було накладено арешт на належну їм квартиру [ADDRESS], яка належить їм у відповідності до визнаного дійсним судом біржового договору міни [NUMBER] від 06.06.1997 р. Зняти арешт наразі не можливо, оскільки у відділі ДВС Каховського МРУЮ відсутній виконавчий документ, на підставі якого державним виконавцем було накладено арешт та відсутня інформація про відкриття виконавчого провадження, боржниками по яких виступали позивачі. Просили позовні вимоги задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідно до яких позивачі на позові наполягають, представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши добуті в судовому засіданні докази, вважає необхідним позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору міни [NUMBER], зареєстрований товарною біржою "Ізумруд", позивачі є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18.12.2006 року договір міни [NUMBER], зареєстрований товарною біржою "Ізумруд" 06.06.1997 року було визнано дійсним (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2014 року, на квартиру [ADDRESS], належної позивачам, накладено арешт (а.с. 3). З відповіді відділу ДВС Каховського МРУЮ вбачається, що виконавчий документ, на підставі якого державним виконавцем було накладено арешт на майно [PERSON] та [PERSON] на примусовому виконанні відсутній. Згідно з проведеною перевіркою журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та журналів обліку вхідної кореспонденції про відкриття виконавчих проваджень по теперішній час, у базі даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відсутня інформація про відкриття виконавчого провадження, боржниками по яких виступали [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317, 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 Закону України «По виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Таким чином, оскільки накладення арешту на майно позивачів створює їм перешкоди у користуванні власною квартирою, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved