Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 241 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року у віці 87 років померла його родичка [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з належної їй на праві власності 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], з надвірними будівлями та спорудами до нього, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За життя, ще 24 липня 2003 року [PERSON] було складено заповіт на користь позивача, яким вона заповіла, у випадку своєї смерті, належну їй частину житлового будинку по [ADDRESS], позивачу. В межах 6-місячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, позивач звернувся до Другої Херсонської державної нотаріальної контори з метою відкриття спадкової справи та отримання свідоцтва про право на спадщину. 16.05.2018 року Державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Гіліною М. Г. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS], з надвірними будівлями та спорудами до нього, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до статті 1225 ІДК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Таким чином, нотаріус при видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину роз'яснив, що право користування земельною ділянкою під будинком, та необхідна для його обслуговування територія, належить також позивачу. Не будучи людиною юридично обізнаною позивач вирішив, що йому видане свідоцтво як на частину житлового будинку, так і на земельну ділянку, втім, як стало відомо у подальшому дане свідоцтво стосується лише частини житлового будинку. 05.07.2018 позивачем направлено звернення до Державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори Гіліної М. Г. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і на земельну ділянку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і на земельну ділянку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку із тим, що земельна ділянка не була зазначена у заповіті [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду. На момент смерті, з [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніхто не проживав, та не був зареєстрований, що підтверджується довідкою від квартальної, виданою 12.07.2018, тобто спадщину ніким не прийнята фактично. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, у контексті статті 1241 Цивільного кодексу України, немає. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Суворовським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 22.05.2018, серія [NUMBER], про що зроблено відповідний актовий запис № 897. 24.07.2003 року державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №2-3028 посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме належну їй частину жилого будинку [ADDRESS], з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON]. 05.12.2017 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №621/2017 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON]. 05.12.2017 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої 15.11.2017 року [PERSON] звернувся [PERSON]. 16.05.2018 року Державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Гіліною М. Г. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS], з надвірними будівлями та спорудами до нього, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 05.07.2018 року [PERSON] направлено звернення до Державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори Гіліної М.Г. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і на земельну ділянку. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010471301303, на підставі рішення Херсонської міської ради від 26.12.2003 № 468 «Про передачу громадянам у власність та в оренду земельних ділянок, визначення фактичних розмірів присадибних ділянок, внесення змін до рішення міської ради», відповідно п. 12 Додатку до рішення [PERSON] та [PERSON] передано у спільну сумісну власність земельну ділянку загальною площею 521 кв.м., правоустанавлюючими документами зазначено: у [PERSON] - договір дарування від 08 грудня 2000 року (1/2 частина житлового будинку), та у [PERSON] - рішення народного суду Суворовського району м. Херсона від 09.11.1971 року. В матеріалах справи міститься виписка з рішення народного суду Суворовського району м. Херсона від 09.11.1971 по справі № 2-968, в якому зокрема зазначено, що [PERSON] виділено в натурі 1 частину домоволодіння, визнано за нею право власності на вказану частину домоволодіння та земельну ділянку площею 241 кв.м. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв'язку із одруженням 26.04.1964 із [PERSON], про що в книзі записів громадянського стану 26 квітня 1964 року зроблено запис № 04 по селищу Інгулець Білозерського району Херсонської області, що підтверджується довідкою про одруження від 19.05.1998 року. 11.07.2018 року Державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Гіліної М. Г винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і на земельну ділянку у зв'язку із тим, що земельна ділянка не була зазначена у заповіті [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 2 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті заповідача - [PERSON] має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved