Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків у зв′язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.06.2014 року по пр. Маяковського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями марки „Форд", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що був застрахований у позивача та автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] 22.08.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Форд», д/н [NUMBER]. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року в ДТП визнано винним відповідача [PERSON] 14.08.2014 року позивачем було складено страховий акт № 2300050437 та розрахунок до нього, на підставі вказаних документів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 5 154 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням. Розмір страхового відшкодування в порядку регресу позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у вигляді судового збору. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.10.2015 року позовні вимоги ПрАТ СК «ПРОВІДНА» задоволено. 04.04.2017 року до суду з письмовою заявою звернувся відповідач [PERSON], просив суд про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою суду від 26.04.2017 року заочне рішення суду від 12.10.2015 року по зазначеній цивільній справі скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні подав до суду письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що його довіритель дійсно не звернувся в письмовому вигляді з заявою до страхової компанії на протязі трьох робочих днів з дня настання ДТП, оскільки таку інформацію ним не було отримано від представника страхової компанії при укладенні договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, протее в день, коли сталася ДТП він зателефонував до страхової компанії. Сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред»явлення та задоволення регрессного позову до водія забезпеченого транспортного засобу. Оскільки доказів вчинення відповідачем будь-яких неправомірних дій, що спричинили шкоду правам чи охоронюваним законом інтересів позивача, що спричинили шкоду представником позивача суду не надано, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.06.2014 року по пр. Маяковського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями марки „Форд", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що був застрахований у позивача та автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що підтверджується довідкою ДАІ від 19.06.2014 року. (а.с. 12). 22.08.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Форд», д/н [NUMBER]. (а.с. 11). Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року в ДТП визнано винним відповідача [PERSON] (а.с. 15). 14.08.2014 року позивачем було складено страховий акт № 2300050437 та розрахунок до нього, на підставі вказаних документів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 5 154 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням. (а.с. 17-19). Статтею 38 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов′язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов′язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Оскільки відповідачем, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до часу подання позову до суду не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, з метою врегулювання цього питання в досудовому порядку, позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу сума якої становила 5 154,00 грн. Проте відповідач не здійснив жодних дій, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд звільняє відповідача від сплати судових витрат по справі у вигляді судового збору, оскільки він має посвідчення учасника бойових дій та звільнений від сплати таких витрат відповідно до ст. 5 ЗУ»Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved