Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 20.11.2014 року було укладено кредитний договір б/н, за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 7100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 10.01.2020 року становить 32561,57 гривень, із яких: 20785,58 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4875,83 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 4873,42 - пеня; 500,00 грн - фіксованого штрафу та 1526,74 грн - процентної складової штрафу. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи двічі повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулись поштові відправлення, що дає підстави для висновку, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (розрахунок заборгованості; анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.11.2014 року; Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; світлокопію Умов і правил надання банківських послуг), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 20.11.2014 року між АТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 7100 грн. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 10.01.2020 року становить 32561,57 гривень, із яких: 20785,58 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4875,83 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 4873,42 - пеня; 500,00 грн - фіксованого штрафу та 1526,74 грн - процентної складової штрафу. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved