Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», звернулося в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Посилаючись на те, що 23.01.2017 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0977593.706. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Форд, д. н. [NUMBER] . 30.10.2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, місце: м. Тернопіль, перехрестя Гаївського за участю застрахованого ТЗ Форд. Д.н.з. [NUMBER] , та ТЗ Сітроен, д. н. [NUMBER] , водій [PERSON] . Відповідач своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначені обставини підтверджуються Постановою Тернопільського міськрайонного суду. В результаті зазначеної пригоди було пошкоджено застрахований ТЗ Форд, д.н. [NUMBER] . Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Форд, д.н [NUMBER] звернувся до позивача заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Форд, д.н. [NUMBER] проведено його огляд, про що складено Акт/Протокол огляду та складено Рахунок на оплату № 933 від 06.11.2017, згідно якого вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 133 886,68 грн. В зв`язку із зазначеним, 18.12.2017 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт по справі № 1374.206.17.01.01 на суму 70000,00 грн., після чого здійснено виплату страхового відшкодування. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано відповідача, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АХА Страхування» згідно Полісу АК\\65642009 позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу на загальну суму 70000,00 грн., проте, ПрАТ «СК «АХА Страхування» задовольнило заяву позивача частково, а саме на суму 50 712,77 грн., а тому залишок коштів підлягає стягненню з відповідача. У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача, шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 19 287,23 грн., а також сплачені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідачем подано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що розрахунок страхового відшкодування від 23.01.2017 року до страхового акту №1374.206.17.01.01. був здійснений на підставі вартості відновлюваного ремонту згідно рахунку на оплату №933 від 06.11.2017 року, що здійснений на підставі акту огляду колісного транспортного засобу «Укравтоэкспертиза», та в подальшому укладеної угоди про виплату страхового відшкодування від 15.12.2017 року. Необхідно зазначити, що на момент проведення оцінки та складання акту огляду колісного транспортного засобу, особа, що його складала не мала дійсного сертифікату, оскільки відомості про неї відсутні в Реєстрі оцінювачів станом на 27.10.2017 року та Реєстрі суб`єктів оціночної діяльності станом на 27.10.2017 року. Вищевикладене свідчить про неможливість взяття до уваги відомостей щодо пошкодження транспортного засобу Форд, д.н.з [NUMBER] , який став учасником дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.10.2017 та складено незаконного розрахунку страхового відшкодування від 23.01.2017 до страхового акту №1374.206.17.01.01 та страхового акту від 18.12.2017 року. Більше того, відповідач не був повідомлений про огляд транспортного засобу Форд, д.н.з [NUMBER] та не був присутнім при огляді вищевказаного автомобіля. Також позивачеві слід звернутися з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» з вимогою про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченого страхового відшкодування, яке в подальшому ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» зможе стягнути в порядку регресу з [PERSON] . Таким чином, оскільки [PERSON] жодним чином не порушує права позивача, а тому являється неналежним відповідачем у вказаній справі. У зв`язку з цим відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на мотиви викладенні у відзиві. Позивач не подав відповідь на відзиви. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду призначено судову автотоварознавчу експертизу. Дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що 23.01.2017 між Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0977593.706. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням зокрема транспортним засобом «Ford Fiesta», реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Відповідно до Постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області віл 15.11.2017, справа 607/13717/17, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, що 30 жовтня 2017 року близько 15 год. 15 хв. керував транспортним засобом марки "Citroen Berlingo D", реєстраційний номер [NUMBER] в м. Тернополі вул. Крушельницької, 61, був неуважний, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який в свою чергу зіткнувся із транспортним засобом марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який в свою чергу зіткнувся із транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого усі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля проведено його огляд, про що складено Акт/Протокол огляду та складено рахунок на оплату, згідно якого вартість ремонту пошкодженого «Ford Fiesta», реєстраційний номер [NUMBER] складає 133886,68 грн. 15.12.2017 було укладено угоду про виплату страхового відшкодування в розмірі 70 000,00 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, позивач виплатив Страхувальнику страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку сум складає 70 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №29675 від 22.12.2017. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача транспортного засобу марки "Citroen Berlingo D", реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АК/6564200. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулося до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» з Заявою про відшкодування збитків. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» відшкодувало Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» завдані відповідачем збитки в розмірі: 50712,77 грн., однак відмовила у відшкодуванні коефіцієнту зносу замінених складових в розмірі 19 287,23 грн.. Так, згідно з пунктом 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає у порядку статті 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, на яку посилався відповідач, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. При цьому, у цій справі судом було установлено, що позивач не звертався до страховика відповідача і не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача. Однак, у даній справі, відповідачем не було враховано, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» зверталося до страховика відповідача, яке виплатило позивачу страхове відшкодування (витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу транспортного засобу) у розмірі 50712,77 грн. Звертаючись до суду із цим позовом, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» вказувало, що невідшкодованою залишається різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 19 287,23 грн., яку просило стягнути із відповідача, як завдавача шкоди. Так, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, страховик відповідача (ПАТ «СК «ТАС») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача (ПАТ «СК «ТАС») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15. Разом з тим, суд зазначає, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Так, з установлених судом обставин справи вбачається, що страховиком відповідача (Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування») було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК /6564200 та виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем. Посилання відповідача, що розмір стразового відшкодування є завищеним спростовується висновком експерта №523/19 від 20.02.2020. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача сплачене страхове відшкодування у розмірі 19 287,23 грн. Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved