Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в сумі 54705 грн. 25 коп., в обґрунтування якого вказала, що з 2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 12.12.2012 року було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] 20.01.2013 року Черкаським районним судом Черкаської області було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. В 2014 році позивач одружилась в другий раз та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Довгий час відповідач не виконає своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини та не надає кошти на її утримання, хоча за законом зобов`язаний її утримувати. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 30300/4 від 01.10.2020 року, станом на липень 2019 року відповідач не сплатив 23990 грн. 25 коп., за період з липня 2019 по вересень 2020 року - 35746 грн. 50 коп., а разом заборгованість по аліментах становить 57405,25 грн, у зв`язку з чим позивач звернулась з даним позовом до суду, та просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 57405 грн. 25 коп., тобто суму заборгованості на дату розрахунку. Відповідно до ухвали суду від 06.11.2020 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року, який було розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2012 року. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2013 року було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Після чого, [INFO] , [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 22. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) №30300/4 від 01 жовтня 2020 року, вбачається, що загальна заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01.07.2019 року становить 21658 грн. 75 коп. Сукупний розмір заборгованості з липня 2019 року по вересень 2020 року становить 57405 грн. 25 коп. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження за вказаний період боржником сплачено 0 грн. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що передбачена статею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно розрахунку пені по заборгованості зі сплати аліментів, наявного в матеріалах справи, загальний розмір пені становить 203164 грн. 16 коп., проте слід зауважити, що згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. Суд не ставить під сумнів правильність наданого розрахунку Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) №30300/4 від 01 жовтня 2020 року, відповідно до якого загальна заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] станом на вересень 2020 року, становить 57405 грн. 25 коп., а тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, яке містить визначення максимальної суми пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у межах суми заборгованості зі сплати аліментів, тобто у сумі 57405 грн. 25 коп. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки є законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 141, 223, 263-268 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved