Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому, просять стягнути з [PERSON] в користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 81231,14 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 2700 грн., послуги евакуатора 1200грн., несплачену страховиком франшизу у сумі 1000 грн.. Стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] завдану моральну шкоду у сумі 5000 грн. та стягнути у користь позивачів всі судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 20.11.2015 року о 19.00 год. на вул. І.Франка у м.Моршин Львівської області [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], виїхав на зустрічну смугу автодороги де зіткнувся з автомобілем позивача. Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдано значних механічних пошкоджень. Позивач [PERSON], відповідно до висновку судово-медичної експертизи, отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження: перелом правої ключиці зі зміщенням уламків, та легкі тілесні ушкодження, а саме синець в проекції акроміального кінця правої ключиці по передньо-пахвинній лінії, садно на передній поверхні проекції лівого колінного суглобу, садно на поверхні верхньої третини лівої гомілки, садно на передній поверхні середньої третини лівої гомілки. В результаті було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2016р. [PERSON] визнано винним та призначено йому покарання у вигляді двох років іспитового строку. В ході судового розгляду вина [PERSON] у вчиненні ДТП була доведена, а також він визнав себе винним у вчиненні ДТП, пошкодженні автомобіля та спричинення тілесних ушкоджень пасажиру [PERSON]. Тобто із наведеного вбачається, що порушення відповідачем правил дорожнього руху перебувають у прямо причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди у вигляді спричинених матеріальних збитків у зв'язку з пошкодженням належного [PERSON], транспортного засобу та спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень легких та середньої тяжкості. На прохання позивачів відшкодувати шкоду відповідач вказав, що відшкодування повинна виплатити страхова компанія і до цього часу не здійснив жодного відшкодування. Страховиком ПрАТ „УСК" Княжа Вієнна [PERSON]", згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3899409 від 19.04.2015р. здійснено попередній огляд без розборки та по-елементного дослідження деталей, вузлів та агрегатів ввіреного позивачу автомобіля на предмет визначення розміру завданого внаслідок ДТП збитку і встановлено, що розмір шкоди відповідає вартості автомобіля на момент дослідження і становить 113 710, 43 гривні. Не погодившись з розрахунком збитку запропонованого страховою компанією, позивач звернувся до судового експерта, для проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 73/15 від 09.02.2016р. встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого йому, як власнику автомобіля CITROEN Berlingo, д.н.з. AT 9930 AB в результаті ДТП, що відбулося 20.11.2015р., станом на момент огляду в цінах на момент ДТП, приймається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження і становить 130231, 14 гривень. Отже, відповідач повинен відшкодувати [PERSON] завдану майнову шкоду, яка не покривається страхувальником і становить 81231,14 грн. (130231,14грн. - 49000грн.), 1000 грн. несплаченої страховиком франшизи. Крім цього, за проведення експертного дослідження позивачем було сплачено 2700 грн. та за послуги евакуатора - 1200 грн., які також підлягають стягненню із відповідача. Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9025, [PERSON], перебувала на стаціонарному лікуванні у Стрийській центральній районній лікарні. За час лікування вона витратила значні кошти на лікування та придбання ліків, що підтверджується чеками про оплату, а саме на суму 5145,55 грн., які відшкодовані їй страховою компанією. Крім того, в результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] була завдана і моральна шкода. В результаті ДТП я зазнала тілесних пошкоджень, та перебувала на тривалому лікуванні у Стрийський ЦРЛ. Вона зазнала і психологічної травми, оскільки втратила сон, була сильно налякана як за себе, так і за своїх рідних. В результаті наявних у мене тілесних пошкоджень: переломів та забоїв я тривалий час лікувалася, не могла ходити, у мене порушилися нормальні життєві зв'язки. Багато справ запланованих раніше, що потребували пересування, їй довелося відкласти, а від деяких я взагалі змушена була відмовитися, що спричинило мені проблеми. Розмір завданої їй моральної шкоди вона оцінює в сумі 5000 гривень. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що за скоєння ДТП він поніс вже кримінальну відповідальність, не має можливості відшкодувати заподіяну шкоду, а тому просить відмовити в позові. Третя особа представник ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» в судове засідання не зявився, однак просять проводити розгляд справи у їх відсутність. З письмових пояснень, долучених до матеріалів справи, вбачається, що страхова компанія частково відшкодувала завдані збитки позивачам, таким чином виконавши свої зобов»язання по страховому полісу в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 20.11.2015 року близько 19.00 год. на вул.І.Франка в м.Моршин Львівської області, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Москвич М-412» р.н.з. А 7663 ОН, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Citroen Berlingo» р.н.з. АТ 9930 АВ під керуванням [PERSON], в якому в якості пасажира перебувала [PERSON], внаслідок чого автомобіль позивача [PERSON] отримав технічні пошкодження, а [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження. Вчинення [PERSON] зазначеного вище правопорушення перебуває у прямо причинному звязку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди у вигляді механічних ушкоджень автомобіля марки «Citroen Berlingo» р.н.з. АТ 9930 АВ. Вказаний автомобіль належить [PERSON]. Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2016р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження) та призначено йому покарання у вигляді двох років іспитового строку (а.с. 31-32). Згідно з ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України регламентовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). \~\~\~ Таким чином,\~вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка спричинила\~пошкодження автомобіля\~«Citroen Berlingo» р.н.з. АТ 9930 АВ та завдала йому майнової шкоди є доведеною. Відповідно до ч. 2\~ ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної\~\~\~\~ небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій\~\~підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним\~\~ засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого\~\~створює\~\~підвищену небезпеку. \~\~\~ Відповідно до п.1 ч.1\~ст.\~1188 ЦК України шкода,\~завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи,\~відшкодовується винною особою. Згідно вимог\~Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Вищевказаним законом регламентовано, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень ст.22 вказаного вище Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Судом встановлено, що за умовами полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3899409 від 19.04.2015р., [PERSON] застрахував належний йому транспортний засіб «Москвич М-412» д.н.з. А [NUMBER] в страховій компанії ПрАТ „УСК" Княжа Вієнна [PERSON]" на період дії страхування з 20.04.2015р. по 19.04.2016р., договір був чинним на момент настання страхового випадку. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну визначено в сумі 50 000 грн., за завдану шкоду життю і здоров»ю в сумі 100\~000 грн., розмір франшизи 1000,0 грн.. Факт ДТП було визнано страховиком як страховий випадок. Згідно письмових пояснень третьої особи (страхової компанія) та даних викладених позивачами у позовні заяві, діючи відповідно до положень ст. 8 ЗУ «Про страхування» [PERSON] (як потерпілому внаслідок страхового випадку) було нараховано та виплачено 49\~000,00 грн. страхового відшкодування за матеріальну шкоду заподіяну внаслідок вищезазначеного ДТП. А [PERSON], як потерпілій внаслідок ДТП було нараховано та виплачено страхову виплату за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 5 106,90грн. та страхове відшкодування за моральну шкоду в розмірі 255,35 грн.. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 73/15 від 09.02.2016р. встановлено, що вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля марки CITROEN Berlingo, р.н. AT 9930 AB в результаті ДТП, що відбулося 20.11.2015р., станом на момент огляду в цінах на момент ДТП, приймається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження і становить 130231, 14 гривень. Отже, відповідач повинен відшкодувати позивачу [PERSON] завдану майнову шкоду, яка не покривається страхувальником і становить 81231,14 гривні (130231,14грн. - 49000грн.), 1000 гривень несплаченої страховиком франшизи. Крім цього, за проведення експертного дослідження позивачем було сплачено 2700 гривень та за послуги евакуатора - 1200 гривень, які також підлягають стягненню із відповідача. Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9025, [PERSON], поступила на стаціонарне лікування у Стрийську центральну районну лікарню після ДТП, де перебувала з 20.11.2015р. по 04.12.2015р. За час лікування вона витратила певні кошти на лікування, що підтверджується чеками про оплату на суму 5145,55 гривень, які відшкодовані позивачу страховою компанією. Щодо відшкодування позивачці моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позов є підставним, та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, у звязку зі знищенням та пошкодженням його майна, п.п.3 ч.2 ст.23 ЦК України. Зі змісту п.22.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пп. 3, 4 ч.2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній k особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після зіткнення, тривалість порушення прав позивачки, яка протягом тривалого часу позбавлена можливості використання свого автомобіля, що створило ряд незручностей в побутовому житті, - як наслідок порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих звязків, тяжкість вимушених змін, моральних переживаннях у звязку з пошкодженням її майна, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди. Відповідно до положень ч. З ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. П 13. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статей 386, 395, 396 цивільного кодексу України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз'яснює Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 15 постанови від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лнше страховиком, а й іншими особами, які здійснюют діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобт транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливії чи економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнання) транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованиу якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу ді дорожньо-трапспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден і , визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця міа вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати: евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнане фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартост транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуаціі транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При наведеному суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача [PERSON] 85 131,14 гривень завданої матеріальної шкоди та в користь позивача [PERSON] 5000,0 грн. завданої моральної шкоди. Також, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача у користь позивачів підлягають стягненню і судові витрати у справі сплачені позивачами.

Outcome: approved