Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивачка свої позовні вимоги мотивує тим, що з 22.01.1977 р. перебувала у шлюбі з [PERSON], 1958 року народження. Її чоловікові за життя було встановлено професійне захворювання. З 20.08.1979 р. по [INFO] чоловік позиваки перебував у трудових відносин з відповідачем. [INFO] трудовий договір з відповідачем було припинено у зв'язку зі смертю. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 275 від 07.07.1998 р. чоловіку позивачки були встановлені такі професійні захворювання: Силікоз 2 ст. Емфізема легень ІІ ст. Хронічний бронхіт (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба І ст. (Супутній діагноз) Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 20 від 22.06.1999 року чоловіку позивачки були встановлені такі професійні захворювання: Сенсоневральна туговухість П ст. (Основний діагноз). Силікоз І ст. Емфізема легень І-ІІ ст. Хронічний бронхіт. Легенева недостатність I-ІІ ст. (Супутній діагноз). Згідно акту освідчення фтизіатричної МСЕК від 05.02.2014 р. про результати визначення відсотку втрати професійної працездатності ступінь втрати професійної працездатності склала 75 %, безтерміново та встановлено другу групу інвалідності, необхідність медикаментозного лікування, лікування у пульмонолога, ЛОР, слуховий апарат. [INFO] чоловік позивачки помер від професійного захворювання. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 235 від 13.04.2015 р. він помер від гострої легенево-серцевої недостатності, неутогненного пневмоконіозу. 10.06.2015 р. Сумською обласною МСЕК № 1 загального профілю встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Втрата чоловіка позивачці спричинило моральні страждання та переживання, які оцінюються у розмірі 200000 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав у судовому засіданні. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши заперечення, які обґрунтовує тим, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже відсутня вина у професійному захворюванні [PERSON], яке згідно висновку МСЕК має зв'язок зі смертю останнього. З 20.08.1979 р. по [INFO] [PERSON] перебував з Товариством у трудових відносинах. Товариство повідомило під розписку [PERSON] про недосконалість технологій та наявність у зв'язку з цим, шкідливих виробничих факторів на робочому місці, а також про його права та пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах праці. Товариство забезпечило засобами індивідуального захисту, та у зв'язку з достроковим виходом [PERSON] на пенсію на пільгових мовах, здійснювало повне відшкодування пільгової пенсії Пенсійного фонду України, який виплачував її [PERSON] Крім зазначених виплат, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, за рахунок внесків товариства, призначив виплату позивачу за втрату годувальника. Таким чином товариство повністю виконало покладені на нього чинним законодавством обов'язки. Висновок МСЕК про зв'язок професійних захворювань [PERSON] зі смертю останнього, не вказує на те, що [PERSON] помер у зв'язку з професійними захворюваннями, а лише вказує на те, що професійні захворювання мають зв'язко зі смертю. Також позивачкою при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди не було враховано принципи справедливості та розумності. Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають частковому задоволенню. 22.01.1977 р. укладено шлюб між [PERSON] та позивачкою. (а.с.6) З 20.08.1979 р. по [INFO] чоловік позиваки перебував у трудових відносин з відповідачем. [INFO] трудовий договір з відповідачем було припинено у зв'язку зі смертю. (а.с.7-8) Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 275 від 07.07.1998 р. (а.с.9) чоловіку позивачки були встановлені такі професійні захворювання: Силікоз 2 ст. Емфізема легень ІІ ст. Хронічний бронхіт (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба І ст. (Супутній діагноз) Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 20 від 22.06.1999 року (а.с.10) чоловіку позивачки були встановлені такі професійні захворювання: Сенсоневральна туговухість П ст. (Основний діагноз). Силікоз І ст. Емфізема легень І-ІІ ст. Хронічний бронхіт. Легенева недостатність I-ІІ ст. (Супутній діагноз). Згідно акту освідчення фтизіатричної МСЕК від 05.02.2014 р. про результати визначення відсотку втрати професійної працездатності ступінь втрати професійної працездатності склала 75 %, безтерміново та встановлено другу групу інвалідності, необхідність медикаментозного лікування, лікування у пульмонолога, ЛОР, слуховий апарат. (а.с.11) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. (а.с.12) Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 235 від 13.04.2015 р. причина смерті - неутогненний пневмоконіоз. (а.с.13) 10.06.2015 р. МСЕК видано Довідку про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії 10 ААА № 001015 померлого [PERSON] (а.с.14) Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" дія цього Закону поширюється на осіб які працюють в умовах трудового договору (контракту) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, а тому цей закон не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, завданої його загибеллю в результаті професійного захворювання, отриманого на виробництві, і такі відносини регулюються ст.ст.1167,1168 ЦК України. Згідно з прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України від 16 січня 2003 року цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, тобто до моменту смерті [PERSON] Пунктом 4 цих положень передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, законодавство покладає відповідальність саме на підприємство відповідача. Представник відповідача, на підставі ст. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивача та на обґрунтування своїх заперечень. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю, тобто моральна шкода. Така шкода, з урахуванням положень ст. 1167 ЦК України, відшкодовується роботодавцем, тобто відповідачем у справі. У судовому засіданні встановлено, що позивачка переносить душевні страждання та переживання, в зв'язку з втратою чоловіка. Винним в смерті [PERSON] є підприємство - відповідач ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», так як встановлений факт взаємозв'язку професійного захворювання зі смертю. При вказаних обставинах суд вважає, що внаслідок смерті чоловіка у позивачки порушено звичайний для неї спосіб життя, втрата близької людини, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, надією, моральною підтримкою, вона змушена переносити нервові потрясіння та душевні страждання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» позивачці моральної шкоди, в зв'язку зі смертю чоловіка, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між отриманим професійним захворюванням та смертю чоловіка [PERSON] Саме працюючи на підприємстві - відповідача [PERSON] - померлий чоловік позивачки, отримав профзахворювання, що призвело до смерті, відповідно рішення обласної МСЕК встановлений зв'язок. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, характер та об'єм її душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, вину підприємства - відповідача в завданні шкоди; наслідки викликані заподіяною шкодою - смерть найбільш близької людини; перенесені позивачем і по теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю чоловіка. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на її користь 45000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживала протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial