Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про продовження строку для прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], на 03 місяці, з посиланням на те, що є спадкоємцем до майна [PERSON] за заповітом останньої від 5 квітня 1997 року, який позивач знайшла у жовтні 2016 року у будинку [ADDRESS], який входить до складу спадщини спадкодавця [PERSON], про існування даного заповіту позивач не знала. Згідно заяви від 30 січня 2017 року представник позивача адвокат Дорошенко Г.М. підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Відповідно до заяви від 29 листопада 2016 року Данинський сільський голова Оксенич Г.П. проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. [PERSON] померла [INFO] в с.Данине Ніжинського району Чернігівської області, згідно довідки відповідача від 24 жовтня 2016 року остання сама проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 18 листопада 2016 року інформація щодо заведення спадкової справи після [PERSON] відсутня. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON] від 05 квітня 1997 року, докази щодо визнання недійсним чи скасування даного заповіту станом на час розгляду справи відсутні. Згідно п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як роз»яснено у п.п.1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» положення ст. 1272 ЦК України 2003 року, ч.3 якої визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України 2003 року - 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Частиною 1 ст. 550 ЦК Української РСР 1963 року передбачено право спадкоємця на продовження строку на прийняття спадщини. Так, строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Поважними для пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об"єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення даних дій. Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі „Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Пропуск строку на прийняття спадщини є значним, позивач, яка є спадкоємцем за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки про наявність заповіту спадкодавця дізналась у жовтні місяці 2016 року, що не спростовано належними та допустимими доказами, інші спадкоємці, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON] відсутні, спадщина останньої відумерлою не визнавалась, представник відповідача згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.213 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, її вимоги підлягають задоволенню шляхом продовження строку для прийняття спадщини. Визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved