Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, який в подальшому уточнили, в якому просять виселити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову покликаються на те, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані позивачі та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (донька [PERSON] ) В останні роки між сторонами склалися складні та неприязні стосунки, спільне проживання між ними неможливе, так як сторони не спілкуються протягом останнього року, мають діаметрально протилежні погляди на життя, а спільне проживання/користування житловими приміщеннями завдасть позивачам і членам їх сімей значні труднощі. Відповідачі не сплачують комунальні послуги, у зв`язку із чим виникла заборгованість, позивачі не можуть оформити субсидію. Окрім цього, [PERSON] має значні боргові зобов`язання, що підтверджується рішеннями судів та відкритими виконавчими провадженнями. Враховуючи, що власники квартири фактично позбавлені можливості проживати у своїй квартирі так як відповідачі сім`єю проживають у квартирі, за взаємною згодою позивачі вирішили продати квартиру з метою купівлі собі окремого житла. За наведеного просили позов задовольнити. Ухвалою від 04.03.2021 р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13.04.2021 закрито підгтовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі у судове засідання не з`явились, їх представником подано до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити, не заперечили заочному розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились повторно, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, заперечив щодо задоволення позову. Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень позивачів щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 02.10.2008р. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до акту ТзОВ "Сихів-Стимул" вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та фактично проживає [PERSON] . Згідно листа Сихівської районної адміністрації №34-вих-103072 від 09.12.2020 у вищевказаній квартири зареєстровано 6 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки ЛКП "Львівтеплоенерго" від 29.12.2020 вбачається, що за вказаною квартирою є заборгованість у розмірі 14994, 92 грн. за період 01.07.2014-01.12.2020. Згідно довідки № 29 від 28.12.2020 за вищевказаною адресою станом на 01.12.2020 існує заборгованість у розмірі 1520, 60 грн. по утриманню будинку та прибудинкової території. Відповідно до повідомлень - вимог від 13.01.2020 відповідачам надсилалось повідомлення щодо добровільного виселення із квартири. Статтями 316, 317, 319, 391 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.4 ст. 156, ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК УРСР). Так, ст. 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Проживання сторонніх осіб, тобто осіб, що не є членами смії власника, та які проживають в квартирі без відповідного погодження з ним, є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Як вбачається, із матеріалів справи між сторонами договір найму (оренди) житла не укладався, відповідачі користувалися спірною квартирою за згодою їх власників, не здійснюючи оплату квартирної плати та комунальних послуг за спірну квартиру. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї власників квартири, договір найму житла не укладався, останні не беруть участі по сплаті витрат по утриманню квартири, чинять перешкоди у користуванні, що порушує законні права та інтереси власників та членів сім`ї, суд приходить до висновку про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та вважає за необхідне виселити таких із вказаного помешкання. Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] у вищевказаній квартирі не зареєстрований, однак фактично проживає, не є членом сім`ї власників квартири, тому такого слід виселити із вказаної квартири.

Outcome: approved