Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 47/120 житлового будинку [ADDRESS], м. Умань, Черкаської області. В належному їй будинку крім неї також прописані: її мати - [PERSON],[INFO], її дочка - [PERSON], [INFO], її син - [PERSON],[INFO], її брат - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою громадського квартального комітету №14 м.Умані Черкаської області від 23.01.2015 року за №29. Брат позивача, [PERSON], понад двадцять років не проживає разом з ними. Зазначене підтверджується довідкою громадського квартального комітету №14 м.Умані Черкаської області від 28.11.2014 року за №380. Останнє його місце проживання, яке їй відоме , було [ADDRESS], де він проживав зі своєю цивільною дружиною. З нею він фактично зв'язку не підтримує. Понад рік назад він їй зателефонував з чужого телефону, казав, що він на заробітках і що у нього все добре. Вона його просила, щоб він знявся з реєстрації, тому, що їй досить важко підтримувати будинок у належному стані, поратися по господарству, та вона потребує допомоги сторонніх осіб. Пояснила йому, що їй надають розрахунок по комунальним платежам, з урахуванням його. Він пообіцяв, що приїде і сам зніметься з реєстрації, або ж надішле довіреність для того, щоб це зробила вона. Проте, після цього жодних відомостей про себе він не повідомляв. Згідно ч.3 ст. 156 ЖК України, відповідач повинен приймати участь у витратах по утриманню будинку, прилеглої території, сплачувати за інші комунальні послуги. Але її брат з того часу, як залишив дім, не приймає участі у вищезгаданих витратах. Комунальні служби за свої послуги нараховують для сплати суми у відповідності не до кількості фактично проживаючих, а до кількості фактично зареєстрованих осіб. Тому, щоб не нести додаткові витрати за користування водою, газом, тощо, їй доводиться звертатися до своїх сусідів , щоб ті підтвердили письмово в актах , що він фактично в її будинковолодінні не проживає. Вона на даний час не працює, а її мати є людиною похилого віку, отримує дуже малу пенсію і не має ніякої можливості допомагати їй сплачувати вищезгадані додаткові витрати. На утриманні позивача знаходиться двоє неповнолітніх дітей. Оскільки відповідач добровільно не знімається з реєстраційного обліку, вона вимушена звернутися з цим позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений в судові засідання тричі не з'явився, хоча про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр», причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи без самостійних вимог - Уманського РВ управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні позовних вимог покладався на думку суду. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Суд, враховуючи позицію представника позивача, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, тому за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути без участі відповідача по справі. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позивачем було зроблено повідомлення про час і місце розгляду справи через газету "Урядовий кур'єр " від 2 квітня 2015 року. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково за наступними підставами. Судом встановлено, що 05 серпня 1991 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], про що свідчить запис про реєстрацію в його паспорті (а.с.6). Згідно довідки громадського квартального комітету №14 м.Умань Черкаської області від 23.01.2015 року за №29, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з 1994 року(а.с.16). Згідно довідки громадського квартального комітету №14 м.Умань Черкаської області від 28.11.2014 року за №380, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з 1994 року по даний час і місце його проживання не відоме.(а.с.16). Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6-ти місяців. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч.2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України". В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Беручи до уваги викладені обставини та відповідні їм правовідносини, у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] покинув житлове приміщення і довгий час фактично не проживає за адресою: [ADDRESS], позовні вимоги знайшли своє підтвердження в частині визнання особи відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням і тому суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про зобов'язання Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку в належному позивачу житловому будинку [ADDRESS] то суд вважає,що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити, оскільки вказана позовна вимога є передчасною, адже саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку в належному позивачу житловому будинку [ADDRESS] а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial