Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулося до суду з даним позовом, зазначивши, що 19.04.2007р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту № Д006/АК-071.07.2, за умовами якого останній отримав грошові кошти в сумі 8019,80 доларів США строком до 18.04.2014р. зі сплатою 9% річних за користування коштами. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, 19.04.2007р. між ПАТ «РОЖОВІД БАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № Д006/АК-071/2.07.2, за умовами якого остання несе солідарну відповідальність з боржником, у разі невиконання ним своїх зобов'язань. В порушення умов кредитного договору [PERSON] не виконав своїх зобов'язання, у разі чого станом на 04.04.2014р. утворилася заборгованість в сумі 3854,05 доларів США та 113995,30 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3076,36 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 777,69 доларів США; заборгованості по комісії за проведення розрахунків в сумі 4178,78 грн.; пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань в сумі 108195,78 грн.; 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 1620,74 грн. Просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на свою користь зазначену заборгованість за договором кредиту та судові витрати у виді судового збору в розмірі 1572 грн. Представник позивача ПАТ «РОДОВІД БАНК» - Колодяжна Т.О. у судовому засіданні 04.06.2014 року позов підтримала по підставам, викладеним у позовній заяві та наполягала на його задоволенні. В наступні судові засідання не з'явилася. На адресу суду від представника позивача Ващенко О.Р. надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно у 2007 році він отримав у позивача кредит в розмірі 8019,80 доларів США строком до 18.04.2014р. До серпня 2011 року він виконував свій обов'язок щодо повернення грошей, а потім перестав, у разі чого у нього утворилася заборгованість по кредиту та відсоткам, проти стягнення яких не заперечував. Проте, заперечував проти стягнення з нього на користь позивача пені за порушення строків виконання зобов'язань та 3% річних. Зазначив, що починаючи з липня 2011 року позивачу було відомо про невиконання ним умов кредитного договору, а тому позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення пені, передбачений ч.2 ст.258 ЦК України. Щодо стягнення 3% річних, зазначив, що статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, проте позивач пред'являє також вимоги про стягнення пені за порушення строків повернення грошей в розмірі 0,5%, тобто намагається притягти його до подвійної цивільної відповідальності. Просив застосувати позовну давність та відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань та 3% річних передбачених ст.625 ЦК України, про що також надав суду письмові заперечення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмові заперечення в яких позов визнала частково та пояснила, що у 2007 році між нею та позивачем було укладено договір поруки, за яким вона виступила поручителем за виконання [PERSON] грошових зобов'язань за договором кредиту. Особисто вона ніяких грошей на виконання зобов'язань за договором кредиту/поруки не сплачувала, вимог про погашення кредиту не отримувала. Просила застосувати позовну давність та відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань та 3% річних передбачених ст.625 ЦК України з підстав, аналогічним тим, що виклав відповідач [PERSON], також просила справу розглянути без її участі. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми суд розглянув справу у відсутність нез*явившихся представника позивача та відповідачки [PERSON] Вислухавши в судовому засіданні 04.06.2014 року пояснення представника позивача, вислухавши пояснення відповідача [PERSON] розглянувши письмові заперечення відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, у судовому засіданні встановлено, що 19.04.2007р. між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту № Д006/АК-071.07.2, за умовами якого останній отримав грошові кошти в сумі 8019,80 доларів США строком до 18.04.2014р. зі сплатою 9% річних за користування коштами. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, 19.04.2007р. між ПАТ «РОЖОВІД БАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № Д006/АК-071/2.07.2, за умовами якого остання несе солідарну відповідальність з боржником, у разі невиконання ним своїх зобов'язань. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов'язань, у разі чого станом на 04.04.2014р. утворилася заборгованість в сумі 3854,05 доларів США та 113995,30 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3076,36 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 777,69 доларів США; заборгованості по комісії за проведення розрахунків в сумі 4178,78 грн.; пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань в сумі 67171,56 грн.; 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 1006,94 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно із частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частин 1, 3 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з пунктом 1.1. договору поруки поручитель [PERSON] зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань боржника, що виникли за кредитним договором № Д006/АК-071.07.2 від 19.04.2007р. Згідно з частиною 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до пункту 22 постанови від 30 березня 2012 року № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1393/0/4-12 від 27.09.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Пунктом 4.3 Договору поруки передбачено, що всі зміни та доповнення до цього договору дійсні лише у тому разі, якщо вони здійснені у письмовій формі і підписані уповноваженими та це представниками обох Сторін. 03.12.2008р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № Д006/АК-071.07.2 від 19.04.2007р., відповідно до якої були внесені зміни у основний договір, у тому числі й збільшено процентна ставка за кредитом до 11% річних. Доказів того, що зміни основного зобов'язання - збільшення процентної ставки, були здійснені за згодою поручителя [PERSON] позивачем не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що порука [PERSON], за договором № Д006/АК-071/2.07.2, укладеним між нею та ПАТ «РОДОВІД БАНК» 19.04.2007р. припинилася 03.12.2008р. в зв'язку із зміною основного зобов'язання без її згоди, у разі чого збільшилася її відповідальність, а тому вона не несе зобов'язань за договором кредиту і сума заборгованості за ним не може бути стягнута з неї на користь Банку. Проте, існуюча заборгованість за договором кредиту підлягає стягненню на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» з позичальника - відповідача [PERSON] Згідно із розрахунку заборгованості по договору кредиту № Д006/АК-071.07.2 від 19.04.2007р., заборгованість за кредитом станом на 04.04.2014р. складає 3076,36 доларів США; заборгованість за сплатою відсотків - 777,69 доларів США; заборгованість за комісією за проведення розрахунків - 4178,78 грн.; пеня за період з 05.04.2013р. по 04.04.2014р. - 67171,56 грн. (яка складається з пені за порушення строків повернення кредиту - 49097,58 грн., пені за порушення строків сплати відсотків - 12163,95 грн., пені за порушення строків сплати комісії - 5910,03 грн.) та 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 1006,94 грн. Статтею ст.524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті Тому суд, приходить до висновку, що заборгованість за кредитом в сумі 3076,36 доларів США та заборгованість зі сплати відсотків - 777,69 доларів США підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в іноземній валюті - доларах США. Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов'язань згідно із ст.625 ЦК України задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, згідно із ч.2 ст.625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 3.9 договору кредиту передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів або комісії, позичальник зобов'язується сплачувати Банку за кожний день пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Таким чином, договором кредиту встановлений інший процент, який повинен сплачувати боржник за порушення ним грошового зобов'язання, ніж встановлений ч.2 ст.625 ЦК України. Проте, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, а тому сума пені в межах строку позовної давності за період з 29.04.2013р. по 04.04.2014р. складає: 45203,14 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту; 11218,81 грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків; 5440,13 грн. - пеня за порушення строків сплати комісії, а всього 61862,08 грн. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитом в сумі 3076,36 доларів США та заборгованість зі сплати відсотків - 777,69 доларів США, заборгованість за комісією за проведення розрахунків - 4178,78 грн., пеня за порушення строків виконання зобов'язань за період з 29.04.2013р. по 04.04.2014р. в сумі 61862,08 грн., а всього 3854,05 доларів США та 66040,86 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було сплачено вірну суму судового збору в розмірі 1572,50 грн. і суд задовольнив 57,93% заявлених позивачем позовних вимог, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно слід стягнути суму судового збору в розмірі 910,94 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial