Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 30.12.2003 року між [PERSON] та нею був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №8017, а саме недобудованого будинку, що незавершено будівництвом, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , готовністю 57% з господарчими та побутовими будівлями та спорудами (господарчі та побутові будівлі та споруди складаються з гаражу, туалету, огорожі, зливної ями), який належав продавцю на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіним М. М. 07.09.2001 р. за №6431 та зареєстрованого в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 06.11.2001 р. за. № 101114. Договір був укладений на Херсонській товарній біржі «Ізумруд». Жилий будинок продано за 8100 гривень, грошові кошти у розмірі 8100 гривень Продавець отримав від Покупця до підписання цього договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачем були звільнені всі приміщення, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Будинок добудований у 2004 році. Вона використовує будинок протягом 15-ти років для постійного проживання, зареєстрована за вказаною адресою, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує будинок у належному санітарно-технічному стані. На час укладення договору, ні вона, ні відповідач не знали, що правочин, відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Вказує, що при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку і надвірних господарських споруд, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2003 році. Просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 30.12.2003 року за №8017, а саме будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» між нею та [PERSON] . Ухвалою суду від 23.11.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 18.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.04.2021 року замінено відповідача [PERSON] на правонаступника [PERSON] . Ухвалою від 20.04.2021 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідач не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі, інших заяв та клопотань не подавав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №8017, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила недобудованого будинку, що незавершено будівництвом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , готовністю 57% з господарчими та побутовими будівлями та спорудами (господарчі та побутові будівлі та споруди складаються з гаражу, туалету, огорожі, зливної ями). Вказаний договір купівлі-продажу укладено на Товарній біржі "Ізумруд", зареєстрований на товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод. Відповідно до відмітки на даному договору, копія якого міститься в матеріалах справи, вказаний договір записано в книгу реєстрації договорів Херсонського державного бюро технічної інвентаризації за № 101114 від 22.01.2004 року за [PERSON] [PERSON] з 24.11.2004 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відомостями паспорта громадянина України. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі - продажу будинку було укладено 30.12.2003 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Відповідно до ст. 15 ч. 2 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963р.) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилась від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Частиною 1 ст.128 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, в тому числі ціну, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.12.2003 року, укладеним на Херсонській товарній біржі "Ізумруд", крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку . На підставі викладеного, ст.ст. 263, 264, 265, 268, 273, 315 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 657 ЦК України, -

Outcome: approved