Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, обґрунтовуючи його підставність тим, що вона, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було зареєстровано у належному їй житловому будинку з її згоди, утім відповідачі фактично не проживали жодного дня у вказаному будинку, не несли та не несуть жодних зобов`язань щодо утримання майна, тому позивач вважає, що відповідачі втратили право на користування належним їй житлом. Оскільки відповідачі не бажають самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає їй як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна, вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 20.03.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачам строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідачі відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надали, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області від 16.03.2000, зареєстрованого в реєстрі за №485 (а.с.5). Згідно із інформацією отриманою судом про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичних осіб - відповідачів (а.с.39 - 42), записів в Адресній картці на вищевказане домоволодіння (а.с.8), встановлено, що місце проживання відповідачів було зареєстроване у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно із довідкою виконкому Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с.15), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані, але не проживають з дня реєстрації по даний час за адресою [ADDRESS] . Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні її власністю та зняти з реєстрації місця проживання відповідачів. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідачі вселилися в будинок і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом було встановлено, що відповідачі були зареєстровані в належному позивачеві житловому будинку, які не були членами його сім`ї та набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідачі не проживають у належному позивачеві житловому будинку, спільним побутом із позивачем не пов`язані, не несуть будь - яких зобов`язань щодо майна належного позивачеві. Тому право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. За таких підстав, суд вважає наявними підстави для виселення відповідачів із спірного займаного житлового приміщення з підстав, передбачених статтею 406 ЦК України. Аналогічний висновок зробив й Верховний Суд України у постанові N 6-158цс14. Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тому вимога позивача про зобов`язання знятися з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає з огляду на те, що відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. За таких обставин, суд задовольняє позов частково. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial