overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу спільних дітей не мають, майновий спір відсутній. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити у повному обсязі, оскільки шлюбно-сімейні відносини вони з відповідачем не підтримують, на даний час він знаходиться в місцях позбавлення волі та причин для відновлення родини, на її думку, немає. Після розірвання шлюбу позивачка просила суд присвоїти їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Згідно письмової заяви відповідача, направленої з Харківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№43) він дає свою згоду на розлучення з [PERSON], претензій не має та просить суд розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши думку відповідача та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Як було встановлено у судовому засіданні сторони з 17 жовтня 2013 року знаходяться у шлюбі, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 459, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.3), від шлюбу спільних дітей не мають. Втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають, відповідач на даний час перебуває у місцях позбавлення волі, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір відсутній. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і шлюбно-сімейні відносини не відновили, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України в рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка у заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Майнового спору і спору про місце проживання дитини немає. Також просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягала, оскільки спільно з відповідачем вони не мешкають з серпня місяця 2014 року і причин для примирення немає. У судове засідання відповідач також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу погодився. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 04 вересня 2004 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 139, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою (а.с.9). Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають з серпня місяця 2014 року, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання дитини відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка у заяві просила залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Майнового спору і спору про місце проживання дитини немає. Також просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання відповідач також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, оскільки спільно з відповідачкою вони не мешкають з жовтня 2010 року та примирення між ними неможливе. Майновий спір і спір про місце проживання дитини відсутні. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 21 квітня 2007 року, який зареєстровано Куп'янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, актовий запис за № 12, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають більше трьох років, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання дитини на даний час відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось, тому причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають спільне бажання примиритися і відновити родину, немає. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачка у заяві просила залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, з березня місяця 2014 року фактично разом не мешкають. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір відсутній. Також позивачка просила суд після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягала, оскільки примирення з відповідачем неможливе. У судове засідання відповідач також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, матеріальних претензій до позивачки немає. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 05 березня 2010 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 35, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу спільних дітей не мають. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають з березня місяця 2014 року, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір на даний час відсутній. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось, тому причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають спільне бажання примиритися і відновити родину, немає. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначаєть-ся про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка у заяві просила присвоїти їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, посилаючись на те, що у лютому 1991 року Виконком Радомишльської міської ради надав їй та її сім"ї для проживання житлову квартиру за № 19 по вул. Кірова,38-а в м.Радомишлі Житомирської області, де і по сьогоднішній день вона проживає там більше як 10 років . Позивачка неодноразово зверталася до Радомишльської м/ради Житомирської області належним чином оформити право власності на дану квартиру, але їй відмовляли, вказуючи на те що їй необхідно звернутися до суду, тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житлову квартиру за № 19 по вул. Кірова,38-а в м.Радомишлі Житомирської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] з»явилася,свої позовні вимоги підтримала, просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру за № 19 по вул. Кірова,38-а в м.Радомишлі Житомирської області. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений,надіслав до суду заяву в якій просить слухати дану справу без участі їх представника, при розгляді справи покладається на розсуд суду. [PERSON] про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлений був належним чином, заяв не надіслав. [PERSON] в судове засідання не з"явилася, повідомлена була належним сином, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, з позовом погодилася. [PERSON] в судове засідання з"явилася, з позовом погодилася. [PERSON] в судове засідання з"явилася, з позовом погодилася. Вислухавши пояснення позивачки по справі та зацікавлених осіб, дослідив ши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що в жовтні 2006 року між МКВЖРЕП в особі директора [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у будинку №38-а по вул. Кірова в м.Радомишлі Житомирської області, а саме прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової територі, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж та інш. Рішенням Радомишльського районного суду від 16.03.2007 року було розірвано шлюб між [PERSON] та позивачкою. Після чого [PERSON] став постійно проживати у будинку своєї матері. Починаючи з лютого 1991 року позивачка проживала та постійно проживає в даному будинку, оплачує комунальні послуги, провела ремонт, підтримує його в належному стані. Згідно зі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна власність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У відповідності до ст.328 ЦК України,право власності набувається на підставах,що не заборонені законом,зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], стверджуючи, що сім"я між ними розпалась, поновити сімейні відносини не можливо. Позивачка також вимагає стягнути з відповідача на її - [PERSON]- користь аліменти на утримання дитини у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, на кожну дитину, стверджуючи, що батько не надає належної допомоги на утримання дочки. [PERSON] вимагає визначити місце постійного проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір»ю. У судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2009 року, від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сім"я між сторонами розпалась, причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сімі"ї, виховання дитини. Постійні сварки з різних питань привели до втрати почуттів любові та поваги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки і не проживають разом з серпня місяця 2013 року. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу в судовому засіданні і пояснила, що відповідач не працює і посилаючись на відсутність роботи, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка за згодою батька проживає з матір»ю. Інколи відповідач заявляє про своє бажання забрати дівчинку проживати разом з ним, тому позивачка просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір»ю. Відповідач, визнаючи позов, пояснив, що станом на сьогодні у нього відсутня робота, але він не ухиляється від своїх батьківських обов»язків щодо утримання, піклування та виховання дочки. Суд вважає, що сім"я між сторонами розпалась остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо. Ст.180 СК визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку неповнолітня дитина проживає з матір»ю, що відповідач визнає і проти чого в судовому засідання не заперечував. Суд присуджує аліменти на утримання неповнолітньої дочки у частці від доходу батька у розмірі 14 частини. Відповідно до вимог ч.1 ст.160 СК України «місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків». Відповідач визнав у судовому засівданні, що малолітня дочув за його згодою проживає з матір»ю. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, та з приводу визначення місця проживання дитини, регулюються ст.ст.160, 180, 181, 182,184 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]., стверджуючи, що сім"я між ними розпалась, поновити сімейні відносини не можливо. Позивачка також вимагає стягнути з відповідача на її - [PERSON]- користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1300 грн. на кожну дитину, стверджуючи, що батько не надає належної допомоги на утримання дітей. У судовому засіданні позивачка вимоги уточнила і просила стягнути аліменти у частці від доходів відповідача. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2004 року, від цього шлюбу сторони мають 2-х неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO].. Сім"я між сторонами розпалась, причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сімі"ї, виховання дітей, тому як відповідач зловживає спиртними напоями і не бажає лікуватися, в стані алкогольного сп»яніння поводиться агресивно. Постійні сварки з різних питань привели до втрати почуттів любові та поваги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу в судовому засіданні і пояснила, що відповідач з квітня місяця 2014 року (після звернення позивачки до суду) добровільно надає на утримання дітей грошові кошти, тому вона просить стягнути аліменти на утримання дітей з дня постанови рішення. Суд вважає, що сім"я між сторонами розпалась остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо. Ст.180 СК визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку неповнолітні діти проживають з матір»ю, що відповідач визнає. Суд присуджує аліменти на утримання неповнолітніх дітей у частці від доходу батька у розмірі 13 частини. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з 03 серпня 1991 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2013р., оскільки між ними відсутня довіра одне до одного. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати. Позивачка до суду не з'явилась, до початку судового засідання надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання також не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Судом фактично встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 1991 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету міської ради народних депутатів м.Сніжне, актовий запис № 298 (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2013 р., сторони не ведуть спільне господарство. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їхне з відповідачем подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, до цього часу у період припинення сумісного проживання примирення і збереження сім'ї стало неможливим. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка при поданні позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією, тому судові витрати необхідно покласти на відповідача. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачці за її вибором - "[PERSON]".

Outcome: approved