Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 23.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»( правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладений кредитний договір № 014/15-12/2588. Відповідно до п.1.1. кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 150 000 гривень зі сплатою 18,5 % річних строком до 17.03.2012 року. Відповідно до ч. № 1 кредитного договору № 014/15-12/2828 від 04.07.2007 року укладеного з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] отримав кредит у розмірі 105 000 доларів США, зі сплатою 14,5 % річних, строком до 01.07.2017 року. Починаючи з 2009 року позичальник перестав належним чином виконувати умови кредитних договорів по поверненню кредитних коштів та сплаті нарахованих процентів. 29 .04.2010 року відповідно до постанови Господарського суду Сумської області ФОП [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 01.11.2010 року ухвалою Господарського суду Сумської області грошові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ФОП [PERSON] за кредитним договором були визнані в повному обсязі в сумі 950 122, 10 гривень. Під час ліквідаційної процедури грошові вимоги товариства були задоволені на суму 197 800 гривень за рахунок коштів отриманих від реалізації заставного майна. За ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.10.2011 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] припинено, зобов*язано державного реєстратора провести реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] В судове засідання представник позивача не з*явився, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Просила також стягнути з відповідача судові витрат , пов*язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання опубліковане в газеті «Урядовий Кур*єр» № 130 від 21.07.2015 року. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоч належним чином був повідомлений про розгляд справи через оголошення в газеті «Урядовий Кур*єр» № 130 від 21.07.2015 року. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В суді встановлено, що 23.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»( правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладений кредитний договір № 014/15-12/2588. Відповідно до п.1.1. кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 150 000 гривень зі сплатою 18,5 % річних строком до 17.03.2012 року. Відповідно до ч. № 1 кредитного договору № 014/15-12/2828 від 04.07.2007 року укладеного з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] отримав кредит у розмірі 105 000 доларів США, зі сплатою 14,5 % річних, строком до 01.07.2017 року. Починаючи з 2009 року позичальник перестав належним чином виконувати умови кредитних договорів по поверненню кредитних коштів та сплаті нарахованих процентів. 29 .04.2010 року відповідно до постанови Господарського суду Сумської області ФОП [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 01.11.2010 року ухвалою Господарського суду Сумської області грошові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ФОП [PERSON] за кредитним договором були визнані в повному обсязі в сумі 950 122, 10 гривень. Під час ліквідаційної процедури грошові вимоги товариства були задоволені на суму 197 800 гривень за рахунок коштів отриманих від реалізації заставного майна. За ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.10.2011 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] припинено, зобов*язано державного реєстратора провести реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] Станом на 21 квітня 2015 року залишок непогашених в процедурі банкрутства ФОП [PERSON] грошових вимог банку складає 752 322, 10 гривень, з них: по кредитному договору № 014/15-12/2588 від 23.03.2007 року - 103 667 гривень 63 копійки, по кредитному договору № 014/15-12/2828 від 04.07.2007 року - 648 654 гривні 47 копійок. Згідно зі ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Згідно зі ст. 53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. Особливості банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина передбачено ст. ст. 47 - 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка була чинною на момент визнання суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина банкрутом). Відповідно до ст. 49 вищевказаного Закону до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на депозит нотаріальної контори або приватного нотаріуса, відшкодовуються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство громадянина-підприємця і виконанням постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом. З огляду на викладене суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 752 322 гривні 10 копійок заборгованості по кредитним договорам, 3 654 гривні повернення сплати судового збору та 420 гривень повернення судових витрат за публікацію оголошення в газеті.

Outcome: approved