Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~в якому,\~з врахуванням\~уточнень,\~просив встановити\~факт прийняття\~спадщини [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~яка відкрилася\~після смерті\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ;\~визнати за\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~право власності\~на 48/100\~частин квартири\~ [ADDRESS] \~з відповідною\~часткою місць\~загального користування,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування посилався на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з 48/100 частин квартири [ADDRESS] з відповідною часткою місць загального користування, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] була її дочка [PERSON] , яка проживала разом зі спадкодавцем. Оскільки [PERSON] за життя не встигла належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері, [PERSON] , то встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] має для Позивача юридичне значення, так як це необхідне для оформлення спадщини після смерті матері. [INFO] [PERSON] померла і позивач фактично прийняв спадщину оскільки на момент смерті матері був зареєстрований разом з нею. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак йому було відмовлено, в зв`язку з відсутністю документів, за якими можливо встановити факт прийняття спадщини після [PERSON] , та кола спадкоємців, що прийняли спадщину. Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. При цьому зазначив, що проти позовних вимог не заперечує на спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON] не претендує. 3-я особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, при цьому позов підтримала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов підтримала та показала, що [INFO] . бабусею позивача [PERSON] було складено\~заповіт,\~яким вона\~заповідала все\~своє майно\~доньці [PERSON] .\~Після[PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина, яка складалась з 48/100 частин квартири [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем була її дочка [PERSON] ,\~яка фактично\~прийняла спадщину,\~оскільки проживала\~разом зі\~спадкодавцем,\~однак оформити\~спадщину та\~отримати відповідне\~свідоцтво не\~встигла,\~т.я.\~померла [INFO] .\~Після смерті\~ [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалась з будинку [ADDRESS] та 48/100 частин квартири [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем після її смерті є [PERSON] позивач по справі, який був зареєстрований за однією адресою з матір`ю, але не оформив своїх спадкових прав у зв`язку з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі. Брат позивача [PERSON] спадщину не прийняв, до нотаріальної контори не звертався, спадковим майном не цікавився. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про спадщину після смерті матері, однак отримав відмову, оскільки неможливо було встановити коло спадкоємців і рекомендовано звернутися до суду. Встановлення факту прийняття спадщини має юридичне значення для оформлення спадкових справ. На даний час позивач не може оформити спадщину ні після матері, ні після бабусі, а тому право є невизнаним і підлягає судовому захисту. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні показав,\~що з 2013 по 2016р. орендував у бабусі [PERSON] кімнату № [ADDRESS] , де кухня і туалет були в загальному користуванні. Разом з орендодавцем проживала її дочка [PERSON] між якими були гарні відносини, а в іншій кімнаті комунальної квартири проживала ще одна бабуся. Також він знає позивача, який приходив до своєї бабусі [PERSON] та матері [PERSON] Другого онука він не бачив, але від [PERSON] чув, що у них напружені відносини. Свідок [PERSON] показав, що товаришує з [PERSON] з 2000р., знає його бабусю [PERSON] та мати [PERSON] , які разом проживали в одній кімнаті по [ADDRESS] і у яких неодноразово бував. В комунальній квартирі в одній із кімнат також проживала інша бабуся, а в іншій - хлопець, який її орендував. Коли позивач у 2007-2012р. та 2014-2018р. відбував покарання у місцях позбавлення волі він возив мати та бабусю до нього на побачення. Коли [PERSON] в кінці [INFO] . померла донька [PERSON] її поховала. Позивач на похоронах не був, оскільки відбував покарання. [PERSON] позивача він не знає і не бачив, однак зі слів [PERSON] та [PERSON] між ними були напружені стосунки. В 2017р. мати [PERSON] поїхала до Росії де і померла. Свідок [PERSON] показав, що товаришує з [PERSON] приблизно 20 років і знає його мати [PERSON] та бабусю [PERSON] . [PERSON] до моменту смерті проживала в одній кімнаті з донькою [PERSON] по [ADDRESS] . [PERSON] здавала одну кімнату якомусь хлопцю, а в іншій кімнаті комунальної квартири проживала особа похилого віку. Після смерті [PERSON] у 2016р. її поховала донька [PERSON] , коли позивач відбував покарання. [PERSON] позивача, який проживає також у Росії він не знає, однак чув від [PERSON] , що вони знаходяться в напружених відносинах. Після смерті матері [PERSON] виїхав до Росії, надавши йому довіреність на дії щодо оформлення спадкових прав. Він знає що [PERSON] звертався до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав, однак йому було відмовлено. Суд вислухавши\~думку представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з\~ч.ч.1,2,3\~ст.12 ЦПК\~Україницивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3\~ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторонни користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до\~ст.\~76,\~ч.1,2,3\~ст.77,79,80 ЦПК України: Доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1,5,6\~ст.81,\~ст.89 ЦПК\~Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~ст.1217,\~1218\~ЦК Україниспадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1,6 ст.29 ЦК України місцем проживання\~фізичної особи\~є житловий\~будинок,\~квартира,\~інше приміщення,\~придатне для\~проживання в\~ньому (гуртожиток,\~готель тощо),\~у відповідному\~населеному пункті,\~в якому\~фізична особа\~проживає постійно,\~переважно або\~тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1\~ст.1266\~ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до\~ч.1,3,5\~ст.1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1270\~ЦК України\~для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Якщо\~виникнення у\~особи права\~на спадкування\~залежить від\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття іншими\~спадкоємцями,\~строк для\~прийняття нею\~спадщини встановлюється\~у три\~місяці з\~моменту неприйняття\~іншими спадкоємцями\~спадщини або\~відмови від\~її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до\~ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.05.1989р. батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (в графі «Батько -») та [PERSON] . (а.с.18) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.03.1954р.,про що здійснено запис за №309. Прізвища після укладення шлюбу Мешков та [PERSON] (а.с.22) Батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.17,18) Відповідно до свідоцтва [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22.07.1987р., про що вчинено відповідний запис за №316. (а.с.19) Згідно договору дарування від 09.11.2001р., посвдченого державним нотаріусом 1-ї ХДНК в р.№1266 [PERSON] , а [PERSON] прийняла в дар 48/100 частин квартири № [ADDRESS] з відповідною часткою місць загального користування, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначена частка [INFO] . зареєстрована в КП ХМБТІ за [PERSON] в р.№П [NUMBER] . (а.с.24) [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.04.2004р. посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. в р.№1268.(а.с.20,21) Я вбачається з заповіту складеного 10 січня 2014 р. [PERSON] , [INFO] , який посвідчено державним нотаріусом Другої ХДНК Гуркаленко І.В. в реєстрі за №4-7 [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на момент смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] .(а.с.23) [PERSON] померла [INFO] у віці 88 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області 01 листопада 2016 року. (а.с.22) \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з 48/100 частин квартири [ADDRESS] з відповідною часткою місць загального користування, що розташована за адресою: [ADDRESS] і єдиною спадкоємицею за заповітом після її смерті була дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] проживали разом, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що також підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. За п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , так як на момент смерті матері постійно проживала разом з нею. Крім того, [PERSON] від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлялася. За життя [PERSON] не встигла належним чином оформити свої спадкові права в порядку спадкування за заповітом на 48/100 частин квартири [ADDRESS] з відповідною часткою місць загального користування, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] Незважаючи на те, що [PERSON] не реалізувала за життя своє право на реєстрацію права власності на частку квартири [ADDRESS] з відповідною часткою місць загального користування, що розташована за адресою: [ADDRESS] , це право не є обмеженим у часі та існувало у спадкодавця і на момент її смерті, відповідно до ст. 1268 ЦК України. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 червня 2018 року відділом РАЦС Адміністрації Пристенського району Курської області.(а.с.19) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з квартири [ADDRESS] , а також спадкових прав в порядку спадкування за заповітом на 48/100 частин квартири [ADDRESS] з відповідною часткою місць загального користування, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є її сини [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] , був зареєстрований з нею за однією адресою: [ADDRESS] . (а.с.27) Таким чином [PERSON] фактично прийняв спадщину після [PERSON] , так як на момент смерті матері був зареєстрований разом з нею. Крім того, [PERSON] від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся. Відповідач, [PERSON] , спадщину після смерті матері не прийняв, так як на момент її смерті разом з нею не проживав і у встановлений законом спосіб до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався. Згідно з положеннями ст.71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. \~ \~ \~ \~ [PERSON] у встановлений чинним законодавством спосіб звернувся до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , однак постановою нотаріуса від 04.06.2019р. йому було відмовлено, в зв`язку з відсутністю документів, за якими можливо встановити факт прийняття спадщини після [PERSON] , та коло спадкоємців, що прийняли спадщину. (а.с.25) Згідно п. 23 постанови Пленум Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Оскільки [PERSON] за життя не встигла належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері, [PERSON] , тому встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] має для Позивача юридичне значення, так як це необхідне для оформлення спадщини після смерті його матері. Іншим чином (поза судовим шляхом) реалізувати своє право щодо встановлення факту прийняття спадщини позивач позбавлений. Відповідно до п.п. 1,4,16 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК ( 1502-06 )). При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд виходить з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Суд вважає доведеним факт прийняття спадщини [PERSON] яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , оскільки зазначені особи спільно мешкали за однією адресою, і [PERSON] протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не завила про відмову від неї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. передбачено що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється а також у разі втрати їм документу який засвідчує його право власності. Суд враховує, що позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у вчинені нотаріальних дій, у зв`язку з з відсутністю документів, за якими можливо встановити факт прийняття спадщини після [PERSON] , та коло спадкоємців, що прийняли спадщину, що унеможливлює реалізацію ним своїх прав, у тому числі і на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому його право є невизнаним і підлягає судовому захисту відповідно до ст.ст.5, 19 ЦПК України. Тому за [PERSON] необхідно визнати право власності на 48/100 частин квартири [ADDRESS] з відповідною часткою місць загального користування, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після її матері [PERSON] , померлої [INFO] , а також квартиру [ADDRESS] , що на праві власності належала [PERSON] , які останній як спадкоємець першої черги за законом прийняв у спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] . Оскільки позивач не заявляє вимог про відшкодуванні судових витрат, передбачених ст.141 ЦПК України, та не наполягає на їх відшкодуванні з відповідача, у зв`язку з чим суд вказані витрати з відповідача не стягує. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved