Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона була прийнята на посаду ілюстратора з 01.03.12 р. в ТОВ «Лабораторія Інтернет технологій» згідно строкового трудового договору з оплатою праці в розмірі 1250 грн. в місяць строком до 31.07.12 р. Позивачка зазначила, що по закінченню дії договору вона продовжувала працювати. Також позивачкою було зазначено, що починаючи з травня 2012 року заробітна плата відповідачем їй не виплачувалась. 10.12.12 р. позивачка подала заяву про звільнення та відпрацювала на вказаній посаді до 21.12.12 р. Крім того, позивачка зазначила, що з нею не було проведено розрахунку, не ознайомлено з наказом про звільнення та не надано трудову книжку. Позивачка зазначила про те, що неодноразово зверталась до відповідача з приводу проведення розрахунку та видачі трудової книжки, однак вказані дії не були проведені. Тому позивачка звернулась до суду та просила зобов'язати відповідача звільнити її з посади ілюстратора на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України з 21.12.12 р., у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю; зобов'язати відповідача видати трудову книжку; стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі у сумі 9642,86 грн., суму вихідної допомоги в розмірі 3750 грн., суму середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 05.04.13 р. по 05.08.13 р. в сумі 5000 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.12 р. між позивачкою та ТОВ «Лабораторія Інтернет технологій» було укладено трудовий договір № 21Т (а.с.а.с. 4-9). П. 4.2.2 вказаного договору передбачено, що протягом усього терміну дії договору роботодавець зобов'язується сплачувати працівнику заробітну плату у розмірі, обумовленому п. 6.1 цього договору. П. 6.1 договору передбачено, що за виконання передбаченої цим договором роботи працівником роботодавець сплачує йому заробітну плату, розмір якої визначається штатним розкладом, два рази на місяць: аванс не пізніше 5-го числа і решту заробітної плати не пізніше 20-го числа кожного місяця. П. 6.5 договору передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх належних йому сум здійснюється в день звільнення. Відповідно до п. 11.6 договору, роботодавець зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до п. 12.1 договору, строк дії цього договору становить з: 01.03.12 р. по 31.07.12 р. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та по закінченні строку його дії може бути пролонговано за усною домовленістю сторін, у разі відсутності заяв про розірвання від сторін - вважається пролонгованим. 05.04.13 р. позивачкою на ім'я директора ТОВ «Лабораторія Інтернет Технологій» [PERSON] було подано заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов трудового договору (а.с. 11). Також у зазначеній заяві позивачка просила надати їй копію наказу про звільнення, видати трудову книжку та провести повний розрахунок. 05.04.13 р. позивачкою також було направлено лист на адресу відповідача, в якому було зазначено про те, що на початку грудня 2012 року нею було подано заяву про звільнення з роботи, однак відповідачем не було здійснено дії, які б свідчили про її звільнення, а саме не ознайомлено з наказом про звільнення, не повернуто трудову книжку, не проведено розрахунок та не вчинено інших дій, які передбачені КЗпП України (а.с. 13). Про направлення вказаних заяв свідчать описи вкладення до цінного листа та квитанції (а.с. 14). Однак, рішення щодо звільнення та підстав звільнення відповідачем прийнято не було, трудова книжка видана не була. З даних довідки форми ОК-5 вбачається, що заробітна плата позивачки за березень 2012 року становила 1071 грн. 43 коп., з квітня по листопад 2012 року - 1250 грн. (а.с. 10). Всього за рік заробітна плата позивачки становила 11071 грн. 43 коп. Згідно ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до п. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Як було встановлено судом, відповідачем було порушено умови укладеного з позивачкою трудового договору, а саме в частині виплати заробітної плати, своєчасності такої плати. Однак, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача звільнити позивачку з посади ілюстратора на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України з 21.12.12 р. - задоволенню не підлягають, оскільки суду вказані повноваження відповідно до КЗпП не надано. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. З Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" трудові книжки зберігаються на підприємствах., в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Згідно вимог п. 4.2. розділу 4 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України., Міністерства юстиції України., Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (далі - Інструкція), якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноваженим ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення з вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Відповідно до ч. 6 п. 4.1. розділу 4 зазначеної Інструкції, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Оскільки позивачкою було фактично припинено трудові відносини з відповідачем, то позовні вимоги в частині зобов'язання видачі трудової книжки підлягають задоволенню. Оскільки позивачкою було зазначено, що заробітна плата не виплачувалась їй з травня по грудень 2012 року, а також враховуючи те, що трудова книжка не була видана позивачці у встановлені строки, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, виходячи з середньомісячної заробітної плати. Середньоденна заробітна плата, обчислена відповідно до п. 5 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 складає: 40,32 грн. Кількість робочих днів у розрахунковому періоді з 05.04.2013 року по 05 серпня 2013 року складає 4 місяці. Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки складає: 1250 х 4 = 5000 грн. Заборгованість по заробітній платі з травня 2012 року по 21 грудня 2012 року складає: 1250 х 7 + 21 х 40,32 = 9596,72 грн. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Оскільки позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача звільнити позивачку з посади ілюстратора на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України з 21.12.12 р. не було задоволено, суд приходить до висновку про необхідність відмови позовних вимог в частині стягнення з відповідача вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи те, що внаслідок зазначених дій відповідача позивачка не мала можливості працевлаштуватися, не мала засобів для існування, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням того, що відповідач був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, своїх заперечень щодо позову не надав, доказів на спростування позовних вимог відповідачем також не надано, суд приходить до висновку про часткове задоволенні позовних вимог позивачки. Згідно ч. 6 ст. 79 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420 грн., що підтверджується рахунком № 10786 від 24.12.13 р. (а.с. 60) та квитанцією № 2/4 від 25.12.13 р. (а.с. 61) за оголошення про виклик відповідача в газеті № 242 «Урядовий кур'єр» від 28.12.13 р. (а.с. 50) в сумі 420 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 400 грн. На підставі ст.ст. 3, 38, 44, 47, 235, 2371 КЗпП України,

Outcome: approved