Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач Кредитна спілка "Аккорд" 15 січня 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до кредитного договору № ГО 08/06 від 09 січня 2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 11000 гривень зі сплатою 0,1288 відсотків за кожен день користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09 січня 2009 року. Кредитна спілка цілком виконала зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідачка, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 13 серпня 2013 р., складає 17105,59 гривень. Представник позивача не з'явився у судове засідання, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, на розгляд заочного рішення погодився. Відповідач [PERSON] , у судове засідання з'явилася, пояснила, що визнає позовні вимоги частково, оскільки вважає, що заборгованість виникла з вини позивача, оскільки вони змінили адресу і не повідомили її про це, вона не знала куди вносити платежі. Крім того, до позовних вимог треба застосувати строк позовної давності. Просить у задоволенні позову в частині стягнення процентів, пені, штрафних санкцій та інфляційних складових відмовити. Суд, заслухавши відповідачку, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до заяви [PERSON] від 09 січня 2008 року між нею та позивачем укладено кредитний договір № ГО 08/06, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 11000 гривень зі сплатою 0,1288 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09 січня 2009 року. Згідно п.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язалася погашати кредит в дату згідно графіку погашення кредиту та процентів, зазначеному у розділу № 4, а саме, щомісячно погашати заборгованість за кредитом, за відсотками, комісією (а.с. 8 ). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ГО 08/06 від 09 січня 2008 року, складає 17105,59 гривень, з яких: - залишок кредиту складає - 3666,32 гривень; - відсотки за кредитом складають - 4602,99 гривень; - пеня складає - 366,32 гривень - інфляційна складова та 3% річних - 5169,96 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно позову банк до заборгованості відповідача [PERSON] включив - пеню 366,32 гривень. Відповідно до п. 5 кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплату кредиту, передбачених рекомендованим графіком платежів, Кредитна спілка "Аккорд" має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (а.с. 9 ). Оскільки позичальник [PERSON] порушила строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 15 січня 2014 р. звернувся до суду, відповідач [PERSON] повинеа відповідно до п. 5 кредитного договору, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу пеню, яка на час розгляду справи судом складає 366,32 гривень. Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 13 серпня 2013 року має прострочену заборгованість за кредитом -17105,59 гривень, з яких: -заборгованість за кредитом складає - 3666,32 гривень; -відсотки за кредитом складають - 4602,99 гривень; -пеня складає -366,32 гривень; - інфляційна складова та 3% річних - 5169,96 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Відповідач порушила умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед кредитной спілкою за кредитним договором № ГО 08/06 від 09 січня 2008 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 17105,59 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Безумовно, вимоги позивача законі та обґрунтовані, водночас з цим вони не підлягають задоволенню за наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У судовому засіданні було встановлено, що кредитний договір між сторонами було укладено 09 січня 2008 року з кінцевим терміном повернення 09 січня 2009 року. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. В даному випадку строк виконання зобов'язання визначений сторонами 09 січня 2009 року . Таким чином, у позивача було право звернутися за захистом своїх прав до суду з підстав стягнення заборгованості по кредиту протягом трьох років, тобто до 09 січня 2012 року, з підстав стягнення пені,штрафу - протягом одного року, тобто до 09 січня 2010 року. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вибачається із матеріалів справи, п.9 кредитного договору строк позовної давності визначено строком пять років. Але дані збільшення могут бути застосовани лише до кредиту та процентів, щодо пені то строк один рік не може бути збільшено . Відповідно до штампу реєстрації вхідної пошти суду, позовна заява надійшла до суду 15 січня 2014 р., згідно штампу на конверті пошта позивачем була надіслана 10 січня 2014 року, тобто за межами строків позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач питання про поновлення строку у позовній заяві не ставив, доказів на підтвердження поважності пропуску строку суду не надав, тому у суду не має підстав для поновлення строку. За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом та пені не підлягають задоволенню. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати відповідно ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed