Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач ПрАТ «Українська страхова компанія» 26 листопада 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що \~між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» в особі голови правління Євтушенко Т.П. та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10772с від 29 липня 2013 року, за умовами якого [PERSON] отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в сумі 20000,00 грн., строком на 24 місяці, з 29 липня 2013 року по 29 липня 2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором № 10772с від 29 липня 2013 року. Даний кредитний договір № 10772с від 29 липня 2013 року відповідно до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування кредитів № 16 від 01 серпня 2013 року, укладеного між ПрАТ «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка», віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 48200 грн. 00 коп. Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» 19 вересня 2019 року звернулася до ПрАТ «Українська страхова компанія» із заявою за № 3133 про виплату страхового відшкодування в сумі 31776 грн. 32 коп. та ПрАТ «Українська страхова компанія» на виконання своїх обов`язків по договору добровільного страхування кредитів складено страховий акт № 480кр та 20 вересня 2019 року здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 31776 грн. 32 коп. Отже, до ПрАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги на стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 31776 грн. 32 коп. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 31776 гривень 32 копійок за виплачене страхове відшкодування та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1921 гривня 00 копійок. 20\~лютого 2020\~року Костянтинівським\~міськрайонним судом\~Донецької області\~ухвалено заочне\~рішення в\~цивільній справі\~за позовомПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, яким позов задоволено (а.с. 49-50). Ухвалою Костянтинівського міськрайнного суду Донецької області від 01 березня 2021 року скасовано заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі № 233/8156/19 від 20 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, справу призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників стоправи (а.с. 93). У судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 105, 107). У відповідності із положеннями ст.\~223 ЦПК України неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки не перешкоджає розляду справи по суті за відсутності такого учасника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, надав до суду відзив по суті позову (а.с. 98), у якому одночасно звернувся із клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 98 зворот). З відзиву відповідача вбачається, що позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі. Дійсно, між відповідачем та кредитною спілкою 29 липня 2013 року було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит, який мав повернути у строк до 29 липня 2015 року. У період часу з липня 2014 року по лютий 2015 року він не зміг виконати свої зобов`язання за кредитом з тієї причини, що м. Дебальцеве, у якому він постійно мешкає, опинилося в епіцентрі активних бойових дій, що є загальновідомим фактом. Вважає, що у даному випадку позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки страховий випадок настав 30 липня 2015 року. Оскільки кредитор та інша особа у встановлений законом строк позовної давності з вимогою про стягнення з відповідача боргу до суду не звернулися, на його думку у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~Судовим розглядом\~встановлено,\~що між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10772 від 29 липня 2013 року, за умовами якого [PERSON] отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в сумі 20000 грн. 00 коп., строком на 24 місяці, з 29 липня 2013 року по 29 липня 2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних (а.с. 13). Сторонами було узгоджено графік розрахунків, який є додатком до кредитного договору № 10772с від 29 липня 2013 року (а.с. 14 на звороті). Грошові кошти у сумі 20000 грн. перераховані КС «Українська кредитна спілка» на користь [PERSON] відповідно до платіжного доручення № 22908 від 29 липня 2013 року (а.с. 25). Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів у сумі 20000,00 грн. згідно письмового відзиву відповідачем не оспорюється. Згідно договору добровільного страхування кредитів № 16 від 01 серпня 2013 року (а.с. 18-20), майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані з матеріальними збитками, які завдані наслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до кредитних договорів, у тому числі, по кредитному договору № 10772с від 29 липня 2013 року з [PERSON] , були застраховані Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія». Позичальником [PERSON] не сплачено кредитні кошти за кредитним договором в повному обсязі, як це вбачається з виписки по рахунку позичальника (а.с. 23-24). 19 вересня 2019 року КС «Українська кредитна спілка» звернулася з заявою за № 3133 на адресу ПрАТ «Українська страхова компанія» про здійснення страхової виплати у зв`язку із настанням страхового випадку: «Повне або часкове неповернення позичальником страхувальнику суми кредиту та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни», у тому числі щодо позичальника [PERSON] за кредитним договором № 10772с від 29 липня 2013 року на суму 31776 грн. 32 коп. (а.с. 21). Згідно страхового акту № 480кр від 20 вересня 2019 року страхова сума, яка підлягає сплаті страховою компанією ПрАТ «Українська страхова компанія» внаслідок невиконання [PERSON] своїх обов`язків перед КС «Українська кредитна спілка» за отриманим кредитом відповідно до кредитного договору № 10772с від 29 липня 2013 року становить 31776 грн. 32 коп., що було перераховано ПрАТ «Українська страхова компанія» на рахунок КС «Українська кредитна спілка» платіжним дорученням від 20 вересня 2019 року № 1154 (а.с. 17, 22). Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1). Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ч.2). Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування за статтею 980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п.3 ч.1). Суд виходить з вимог ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування позивач одночасно посилається на норми статей 1191, 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування". Разом з цим стаття 1191 ЦК України, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини: регрес і суброгацію. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ч.1 ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Перехід права вимоги страхувальника до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. Тобто, в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається зміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість страхувальника у договірному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існувало на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, зміною кредитора договірне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за заподіяний збиток особа свій обов`язок із його відшкодування не виконала. Відповідно до пункту 5.7 Договору добровільного страхування кредитів № 16 від 01 серпня 2013 року до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим Договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке Страхувальник має до Позичальника згідно з умовами Кредитного договору (а.с. 18). Таким чином, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідачем в наданому до суду відзиві заявлено про застосування судом при вирішенні спору позовної давності (а.с. 98). За статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Також, згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За приписами статті 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною першою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України). Як зазначено в п. 2.1. Розділу 2 «Умови страхування» Договору добровільного страхування кредитів № 16 від 01 серпня 2013 року, страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій (З відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі: Якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу (пп. 2.1.1.). Якщо Кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 (трьох) днів після настання сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором (пп. 2.1.2.). Уданому випадку неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань базується за позовом на пп. 2.1.1. пункту 2. Договору добровільного страхування кредитів. Відповідно до п.3.2. Розділу 3 «Порядок надання та повернення кредиту» Кредитного договору повернення кредиту Позичальником здійснюється наступним шляхом: заборгованість за кредитом: тіло кредиту та відсотки по кредиту Позичальник сплачує щомісячно згідно Додатка №1 до Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору, на рахунок Кредитодавця …. У разі відсутності можливості сплатити щомісячну основну частку (тіло кредиту), позичальник сплачує відсотки, а до сплати наступної щомісячної основної частки сплачує заборгованість. Відповідно до графіку розрахунків (Додаток №1 до кредитного договору) тіло кредиту погашається щомісячними платежами 29 числа кожного місяця (у лютому місяці 28 числа) по 833,00 грн. - за тілом кредиту, 480,00 грн. - за відсотками, загальна сума - 1313,00 грн., останній платіж 1321,00 грн. (а.с. 14 зворот). При цьому, з виписки з рахунку позичальника від 20 вересня 2019 року № 3137 (а.с. 23) випливає, що останній платіж на погашення заборгованості був внесений позичальником 19 березня 2015 року. 29 червня 2015 року - строк сплати третього послідовного платежу за всановленим сторонами кредитного договору графіком. Враховуючи викладене, позовна давність за даним страховим випадком, який настав 09 липня 2015 року, сплила 09 липня 2018 року. Дана позовна заява надійшла до суду 26 листопада 2019 року, тобто поза межами строку позовної давності. За статтею 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Отже, в спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тому строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Таким чином, враховуючи, що позов у даній справі подано із спливом позовної давності та позивачем не наведено жодної причини поважності пропуску відповідного строку, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування слід відмовити у зв`язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed