Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Великобілозерська районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди, в якій зазначає, що 10.12.2013 року ПрАТ «Агрофірма Гюнівська» та відповідач уклали договір оренди землі б/н. Оскільки 05.04.2015 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)», нормами якого передбачено, що строк дії договору оренди не може бути меншим як сім років, 27.04.2017 року позивач з метою приведення змісту договору до вимог\~ст. 19 Закону України «Про оренду землі»\~звернувся до відповідача з пропозицією змінити строк дії договору на 7 років, але вказана пропозиція залишена відповідачем без задоволення. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати Договір оренди землі від 10.12.2013 року укладений між ПрАТ «Агрофірма Гюнівська» та [PERSON] поновленим на умовах запропонованої ним додаткової угоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який має належні повноваження за довіреністю від 05.02.2018 року, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, пояснивши, крім викладеного у позові, що в силу положень п.6\~ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Протягом одного місяця після закінчення строку дії договору відповідач на адресу позивача листа-повідомлення не направив, а позивач до цього часу продовжує користуватися земельною ділянкою та належним чином виконувати свої зобов'язання за договором, а саме: обробляє земельну ділянку, нараховує та сплачує відповідачу орендну плату, таким чином договір оренди землі є поновленим в силу приписів\~ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Однак, умови поновленого договору не відповідають вимогам\~ст. 19 Закону України «Про оренду землі», тобто строк дії договору менше семи років, тому позивач звернувся до суду за захистом порушених прав оскільки вважає, що є всі законні підстави для зміни правовідносин між позивачем та відповідачем шляхом визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди, в редакції запропонованій позивачем, яка встановлює строк дії договору - сім років, з орендною платою у розмірі 23000 грн. щорічно починаючи з 2017 року. Представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що строк дії спірного договору оренди земельної ділянки закінчився 24.02.2017 року, внаслідок чого договір вважається припиненим з вказаної дати, а посилання позивача на те, що договір є поновленим не відповідає вимогам законодавства. Представник відповідача зазначив, що позивачем не використано своє право на поновлення договору, оскільки до закінчення строку дії договору оренди землі він не повідомив відповідача про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, а навпаки, листом від 11.10.2016 року, у відповідь на заяву щодо повернення земельної ділянки після закінчення строку договору оренди, запевнив, що акт приймання передачі буде складено у липні 2017 року і виплачена орендна плата за 2017 рік. Натомість позивач, 11.05.2017 року направив відповідачу для підписання проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, на що останній письмово повідомив орендаря про відмову у поновленні договору оренди. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Порядок поновлення договору оренди землі та зобов'язання учасників такого договору щодо здійснення певних дій задля продовження або припинення дії договору визначений на законодавчому рівні. Стаття 764 Цивільного Кодексу України\~передбачає такий правовий механізм, як поновлення договору найму, який зводиться до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Аналогічні підстави поновлення договорів оренди землі закріплено у\~ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка конкретизує порядок такої пролонгації. Зокрема, частиною 6\~ст. 33 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою\~статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди. Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі", орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Так, судом встановлено, що 10.12.2013 року Публічним акціонерним товариством «Агрофірма Гюнівська» та [PERSON] укладено договір оренди землі, який зареєстровано 24.02.2014 року (а.с.3-7). Умовами укладеного між сторонами договору (п.8 Договору) передбачено строк дії договору три роки. Разом з тим, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 03.08.2016 року, 04.10.2016 року відповідач звертався до ПрАТ «Агрофірма «Гюнівська» із заявами про заперечення проти поновлення договору оренди та застереженням орендаря щодо початку польових робіт після закінчення дії Договору (а.с.59 зв.,110). У відповідь на зазначені заяви позивач не повідомив відповідача про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, а навпаки, запевнив, що акт приймання передачі буде складено у липні 2017 року і виплачена орендна плата за 2017 рік, оскільки земельна ділянка засіяна озимими культурами (а.с.59). 01.06.2017 року відповідачем направлено відповідь на пропозицію укладення додаткової угоди за договором оренди землі, в якій він відмовляється від підписання додаткової угоди та просить повернути належну йому земельну ділянку після збирання врожаю (а.с.58, 60-61). 05.08.2017 року [PERSON] підписав колективну заяву до Великобілозерського ВП ГУНП в Запорізькій області про захист прав землевласників щодо повернення їм земельних ділянок (а.с.81-83). Суд не бере до уваги на підставі ч.6 ст. 95 ЦПК України докази направлення 20.01.2017 року поштою адвокатом [PERSON] на адресу відповідача листаповідомлення про поновлення договору оренди землі та проекту додаткової угоди, а також оригінали направлених листа повідомлення про поновлення договору оренди землі та проекту додаткової угоди до нього. Таким чином, після 24.02.2017 року (після закінчення дії договору оренди землі) позивач продовжував користуватися спірною земельною ділянкою, попри заперечення відповідача, що не спростовується наданими представником позивача доказами щодо користування земельною ділянкою у 2017 році (а.с.87-109). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Гюнівська» до [PERSON] про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди не підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки орендар користувався земельною ділянкою попри заперечення відповідача, відмовившись від переважного права на поновлення договору на новий строк в порядку, передбаченому ч.2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п. 8 Договору оренди землі від 10 грудня 2013 року.

Outcome: dismissed