Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін- [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з посиланням на те, що сторони, які перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками даної дитини, дитина проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач має неналежний рівень матеріального забезпечення, виконавчі провадження та аліментні зобов"язання щодо відповідача відсутні. Позивач в судовому засіданні підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що шлюб між сторонами розірваний за рішенням суду, [PERSON] проживає з нею і перебуває на її утриманні, відповідач з вересня місяця 2015 року дитину не утримує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що шлюб між сторонами розірваний, є батьком [PERSON], яка проживає разом із бабусею і перебуває на її утриманні, в даний час проходить військову службу в збройних силах України по контракту з 14 липня 2016 року. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57?60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони, шлюб між якими розірваний за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2012 року, є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Відділу квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 04 листопада 2016 року, домовленість сторін про сплату аліментів відсутня, тобто сторони повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача, який є працездатною особою, що останнім не спростовано, і є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, яка із врахуванням наданих доказів є працездатною особою, і також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача. Посилання відповідача в судовому засіданні щодо неутримання позивачем даної дитини не підтверджено належними та допустимими доказами, доказування не може грунтуватись на припущеннях, надана відповідачем розписка [PERSON] від 18 листопада 2015 року щодо відмови від аліментів [PERSON] судом також не приймається, оскільки відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Із врахуванням звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", не пов'язаності даної справи з порушенням прав відповідача, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп згідно положень ст.88 ЦПК України підлягає стягненню із останнього в дохід держави. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved