Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилась дочка, [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя між подружжям не склалось і рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 квітня 2018 року шлюб між ними розірвано. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, неповнолітня дитина проживає з нею. Відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє йому брати участь у витратах на дітей. Так, відповідач є працездатний, інших осіб на утриманні не має, часто виїжджає на заробітки за кордон та отримує заробітну плату. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітьої дочки у твердій грошовій формі у розмірі п"яти тисяч гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засідані заявлені вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно працює у Чехії, проте незабаром у нього закінчується робоча віза і тому не впевнений у можливості дальшого працевлаштування там. Крім того вказав, що добровільно допомагає дитині, купляє цінні подарунки. Згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 2500 гривень щомісячно. Взявши до уваги заяву позивачки, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши подані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодекск України, особа яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно дост. 180 Сімейного Кодексу Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2ст.182 Сімейного кодексу Українивстановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 рокузазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. Беручи до уваги зазначене та те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, матеріально забезпечений, погодився сплачувати аліменти, однак їх розмір вважає завищеним. Тому суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, однак в меншому розмірі, ніж заявлений позивачкою, а саме по 2500 грн. щомісячно, що є об`єктивним і справедливим. На підставі наведеного таст. 15 ЦК України, ст.ст. 166, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial