Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] третя особа орган опіки та піклування Служби у справах дітей Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про надання дозволу на здійснення багаторазових короткострокових поїздок за кордон України без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачкою. Як зазначає позивачка, вона обмежена в виїзді з дитиною за кордон, хоча син потребує поїздок за кордон України в зв'язку з навчанням та зайняттям спортом.. На багаторазові звернення щодо надання нотаріально завіреного дозволу на виїзд дитини за кордон України відповідач не відповідає, в зв'язку з чим позивачка звернулась до суду та просить дозволити неповнолітньому сину [PERSON] [INFO] багаторазово виїздити за межі України до [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], у супроводі його матері. Позивачка в судове засідання не з"явилася, але від її представника надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду даної цивільної справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (поштове повідомлення) про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов'язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у серпні 2014 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що " розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідача належним чином було повідомлено про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про обгрнтованість позовних вимог. При цьому суд виходить з того, що статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Аналізуючи докази надані сторонами, суд визнав доведеними такі факти: Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні встановлено та не спростовано сторонами, що [PERSON] мешкає з матір'ю [PERSON] Матеріальної допомоги на виховання сина відповідач не надає. Відповідно до наданого розрахунку № 142 від 02.12.2013 року № 30873 заборгованість по сплаті аліментів складає 46513,50 гривен. Разом з тим відповідно до довідки № 267 від 04.07.2014 року [PERSON] навчається в спеціалізованій школі з поглибленим вивченням іноземної мови. Суд обґрунтовано приходить до висновку, що для оволодіння навичками розмовної мови необхідно відвідання іноземних держав. Відповідно ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У зв'язку з тим, що в судовому засіданні достовірно встановлено, [PERSON] зловживає своїм правом надання дозволу на вивіз дитини за межі України, суд вважає можним задовольнити позовні вимоги щодо надання дозволу на вивіз дитини за межі України. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 158,159СК України, ст. 6 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved