Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 24331 грн. 96 коп., яка складається з наступного: 17061 грн. 55 коп. заборгованості за кредитом, 2695 грн. 75 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3412 грн. 30 коп. заборгованості за пенею та комісією, 1162 грн. 39 коп. штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, та понесені судові витрати у розмірі 1600 грн. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 03.06.2016 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду б/н, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 17061 грн. 54 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно укладеного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання погасити зазначений кредит, та відсотки за користування кредитом у встановлені строки. Банк діючи у відповідності до вимог ст.ст. 526,1054 ЦК України виконав свої зобов'язання видавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 17061 грн. 54 коп. Відповідач отримавши кошти за даним договором кредиту свої зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом не виконує, порушуючи вимоги ст. 525, 526, 1054 ЦК України. Тому позивач просить у зв'язку з не виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, стягнути суму неповернутого кредиту, та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, посилаючись на те, що кошти із його рахунку були списані незаконно, про що він звертався до поліції. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.05.2011 року між сторонами був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 6 000 грн. у формі встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. 03.06.2016 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду б/н. Кредитний договір та генеральну угоду було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Суд вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів отримання відповідачем коштів в якості кредиту, оскільки позивачем не подано належного і допустимого доказу, який би містив відомості про таку обставину. Поряд з тим, відповідачем на спростування цього доводу позову подано письмові докази про те, що кошти в сумі 5 650 грн. були списані з його рахунку поза його волею злочинним шляхом, про що він звертався до поліції із заявою про вчинення злочину, але 26.08.2015 року кримінальне провадження було закрите. В обґрунтування позову позивач посилається на розрахунок заборгованості, за яким боргу за договором складає 24331 грн. 96 коп., що станом на 25.01.2017 року складається з: 17061 грн. 55 коп. заборгованості за кредитом, 2695 грн. 75 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3412 грн. 30 коп. заборгованості за пенею та комісією, 1162 грн. 39 коп. штрафу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом під час судового розгляду встановлено, що 15.06.2016 року рішенням Обухівського районного суду Київської області було відмовлено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24.05.2011 року. Під час судового розгляду вищевказаної цивільної справи, відповідачем було надано платіжне доручення від 03.06.2016 року про оплату 1000 грн., яке не враховано у розрахунку заборгованості. Вказані обставини вказують на те, що відповідач не ухиляється від виконання своїх цивільно-правових зобов'язань. Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час судового розгляду. Відомості у наданих відповідачем письмових доказах позивачем переконливо не спростовані, від повного, всебічного та об'єктивного встановлення судом обставин щодо наявності та розміру заборгованості за кредитом позивач ухилився. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжувала правові наслідки у виді виникнення зобов'язань сплатити визначені позовом кошти, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обов'язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed