Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Представник ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» 11.09.2017 звернувся до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] законним представником якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] законним представником якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування ПРА ОМР, Приморський відділ ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідно кредитного договору №014/0054/74/74147 від 04.05.2007 року Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було надано громадянину [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 72114,00 доларів США строком до 04.05.2027 року із сплатою 13,25 річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. 04.05.2007 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №014/0054/74/74147 від 04.05.2007 року, яким позичальник уповноважив Кредитора самостійно списувати суми чергових платежів та відсотків користування кредитом зі свого рахунку. У зв`язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості Позивач був вимушений звернутись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2010 року позовні вимоги Банку були задоволені у повному обсязі: стягнуто солідарно заборгованість на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитом в розмірі 663508,74 гривень, а також судовий збір в сумі 1950,00 грн. Однак, [PERSON] не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, у зв`язку з чим станом на 26.06.2017 року, заборгованість по кредиту становить 70690,31 дол.США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 14037,07 дол. США. Також відповідачем не виконуються умови щодо сплати відсотків та станом на 26.06.2017 року заборгованість по сплаті відсотків становить 85326,80 дол.США. Відповідно до п. 10.1. Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені Договором строки . Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов`язання, зазначеного в Кредитному договорі. Таким чином, станом на 26.06.2017 року, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 598850,84 дол.США. Між кредитором та [PERSON] було укладено Іпотечний договір зареєстрований в реєстрі за №2782 від 11.05.2007 року, згідно якого виконання зобов`язань за Кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі п.6.2 вищезазначеного договору Позивач, як Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов`язання на момент звернення стягнення, у т.ч. суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання. Таким, чином, з укладенням Кредитного договору та Договору іпотеки Кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, звернути стягнення на заставлене за Іпотечним договором майно, виселили та зняти з реєстрації всіх мешканців квартири, що є предметом іпотеки. Відповідно довідки наданої Житлово-експлуатаційною організацією №656 від 13.04.2017 року за адресою: [ADDRESS] проживають 13 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, на думку Банку, відповідач та усі мешканці, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки за адресою: [ADDRESS] підлягають виселенню з цього будинку та зняття з реєстрації, оскільки наявність зареєстрованих осіб у спірному нерухомому майні негативно відображаються на вартості майна те перешкоджає в його реалізації, чим порушуються права позивача. Ухвалою суду від 12.09.2017 року відкрито провадження по справі. 06.1.2017р. суд протокольно ухвалив замінити третю особу Службу у справах дітей ОМР на орган опіки та піклування Приморської районної адмінстраії ОМР, та відкладено на 27.11.2017р. 27.11.2017р. ухвалою суду справу призначено до судового розгляду на 08.02.2018р. 29.11.2017 між ПАТ «Комерційний індустріальний Банк», який є правонаступником ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на підставі Договору відступлення права вимоги та Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», Заявник) було укладено Договір відступлення права вимоги (далі - Договір) та Договір про відступлення прав вимог за договорами іпотеки. Відповідно до Договору ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» передав ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», а ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» прийняв належні ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» права вимоги за Кредитним Договором № 014/0054/74/74147 від 04.05.2007 (разом з усіма додатками та додатковими угодами до нього). ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набув статусу кредитора за вказаним кредитним договором. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набув статусу Іпотекодержателя за Іпотечним договором, посвідченим 11.05.2007 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., за реєстровим №2782, який укладено в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою суду від 05.07.2018 позивача ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» було замінено правонаступником ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ». У зв`язку з неявкою сторін судове засіданні відкладалось на 27.03.2018р., 08.05.2018р., на 27.06.2018р. 16.10.208р. та за клопотання [PERSON] на 16.01.2019р., У судове засідання 09.07.2019 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представником позивача надано заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] надав суду заяву відповідно якої просив розглядати справу без його участі, позов визнає частково, про зняття з реєстрації усіх прописаних за адресою [ADDRESS] . По виконанню угоди здійснить виселення за домовленістю та згоден на продаж. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 19.07.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.05.2007 між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0054/74/74147 , за яким банк надав позичальнику кредит для споживчих цілей в сумі 72 114,00 доларів США, строком до 04.05.2027., зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,25 % річних. Відповідно до ст. 2 даного договору забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Іпотечного договору, посвідченим 11.05.2007 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., за реєстровим №2782 предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, дублікат, що має силу оригіналу №2615 від 04.05.2007 року, серія та номер: 563, виданий 27.04.2015 року приватним нотаріусом ОМНО Криворотенко Л.І. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За розглядом справи встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та процентів, у останнього виникла заборгованість за кредитним договором. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2010 року позовні вимоги Банку були задоволені у повному обсязі: стягнуто солідарно заборгованість на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитом в розмірі 663508,74 гривень, а також судовий збір в сумі 1950,00 грн.. Доказів щодо виконання вказаного рішення матеріали справи не містять. 29.11.2017 між ПАТ «Комерційний індустріальний Банк», який є правонаступником ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на підставі Договору відступлення права вимоги та Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», Заявник) було укладено Договір відступлення права вимоги (далі - Договір) та Договір про відступлення прав вимог за договорами іпотеки. Відповідно до Договору ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» передав ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», а ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» прийняв належні ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» права вимоги за Кредитним Договором № 014/0054/74/74147 від 04.05.2007 (разом з усіма додатками та додатковими угодами до нього). ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набув статусу кредитора за вказаним кредитним договором. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набув статусу Іпотекодержателя за Іпотечним договором, посвідченим 11.05.2007 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., за реєстровим №2782, який укладено в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114010445 власником спірної квартири є ТОВ «ФК «Алькор Інвест» з 14.02.2018р., підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія та номер: 2782, виданий 11.05.2007 року, виданий приватним нотаріусом ОМНО Криворотенко Л.І., договір про відступлення прав вимоги, серія та номер:28494, виданий 30.11.2017, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А,; лист-вимога, серія та номер:4, виданий 14.12.2017 року. Таким чином відсутній спір за позовними вимогами про звернення стягнення а предмет іпотеку, тобто спірну квартиру. Відповідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 28.03.2017 року [PERSON] знято з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Відповідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 26.11.2017 року [PERSON] знято з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Відповідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 26.11.2017 року [PERSON] знято з реєстрації за адресою [ADDRESS] Відповідач [PERSON] надав суду копію паспорту відповідно якого є таким, що знятий з реєстрації 25.05.2019 року з спірної квартири. Таким чином спір щодо нього про зняття з реєстрації відсутній . Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно; іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, абз. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до абз. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до абз. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до абз. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» визначено порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на умовах визначених на розсуд іпотекодержателя. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Аналізуючи наведені норми, позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки можливе на підставі: - окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. - застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Відповідне застереження в іпотечному договорі за своєю юридичною силою прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку здійснюється двома способами: - шляхом набуття іпотекодержатилем права власності на предмет іпотеки на підставі застереження в іпотечному договорі або договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»; - шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від власного імені будь-якій особі покупцеві на підставі застереження в іпотечному договорі або договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку передбаченому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». При зверненні стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі (Договір іпотеки) є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки. Враховуючи невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним та іпотечним договорами, ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» звернуло стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника в порядку в позасудовому порядку, визначеному ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». 12.02.2018 ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» звернуло стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» шляхом набуття права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 14.02.2018. Таким чином, вимоги Позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню у зв`язку із здійсненням позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 2 Кредитного договору кредитні кошти надавались банком на придбання квартири, за адресою: [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки. Судом встановлено, що Відповідачі були зареєстровані у квартирі, що є предметом іпотеки, з дозволу іпотекодавця та боржника [PERSON] [PERSON] , надаючи згоду на проживання Відповідачів у квартирі, та Відповідачі, усвідомлюючи значення своїх дій, всупереч чинному законодавству та положенням Договору іпотеки, розуміючи наслідки своїх дій, свідомо створили перешкоди іпотекодержателю для реалізації ним своїх прав. Судом встановлено, що іпотекодержатель (ні первісний ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», ні новий ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ») не надавали згоди на реєстрацію будь-кого у вказаній квартирі. Спір між сторонами виник у сфері правовідносин, пов`язаних з здійсненням права власності і безпосередньо даний позов заявлений у спорі, що виник в сфері житлових правовідносин, враховуючи вимогу про виселення з житлового приміщення осіб, які в ньому проживають. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у Позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Відповідно до абз.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до абз.3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: - договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; - договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Відповідно до п. 43 ПП Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд має враховувати, що згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Позивач набув права на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, в порядку, передбаченому ст. 37 ЗУ "Про іпотеку". Його право власності на даний час і в межах даної справи не оспорюється, тому суд при розгляді справи виходить з того, що позивач став власником нерухомого майна (житлового приміщення),і відповідно попередній власник (власники) право власності на це майно втратив. Право користування та володіння майном (у контексті розглядуваної справи: право користування нерухомим майном, яке є житловим приміщенням , для проживання в ньому) власник набув і мав як складову права власності. Члени сім,ї власника набули право проживання (користування ) з таких підстав, і їхні права є залежними і похідними від права власності особи, членами сім,ї якого вони є. Згідно із ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За статтею 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців застосовуються як положення ст. 40 цього Закону так і норма ст. 109 ЖУК України. Тобто особи, яких у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки виселяють із житлового приміщення, який був придбаний ними за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, - виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно особи, яких новий власник або іпотекодержатель виселяє із житлового приміщення, який не є таким, що був придбаний за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення , можуть бути виселені виключно при наданні їм іншого жилого приміщення у відповідності до приписів ЖК України. Відповідно до ст. 2 Кредитного договору кредитні кошти надавались банком на придбання квартири, за адресою: [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки. Судом встановлено, що між Відповідачами та Позивачем не укладено жодного договору найму, оренди чи будь-якого іншого договору. Дія договору оренди, на підставі якого місце проживання частини відповідачів було зареєстроване у вказаній квартирі, припинив свою дію. Позивач як іпотекодержатель та новий власник звертався до відповідачів із письмовими вимогами про звільнення квартири у порядку ст. 40 ЗУ «Про іпотеку». Проте вказані вимоги Відповідачами були проігноровані та не виконані. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-158цс14 право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Виникнення у членів сім`ї власника жилого будинку права на користування житлом є похідним від виникнення у власника права власності на будинок, а тому припинення права власності особи на будинок припиняє право членів його сім`ї на користування житлом.Таким чином, зміна власника житлового приміщення є наслідком втрати права користування цим приміщення членів сім`ї колишнього власника. Матеріали справи містять докази про те, що [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знятті з реєстрації, тому підстав для задоволення позову в частині виселення та зняття з реєстрації зазначених осіб не має, а щодо інших відповідачів - то суд вважає що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просив стягнути витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600 гривень у рівних частках, матеріали справи містять квитанції про сплату судового збору. Враховуючи те, що позовні вимоги банку були задоволенні лише частково, то суд стягує судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам на суму 1067,00 грн., а саме з [PERSON] законним представником якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] законним представником якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 133,375 грн., з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial