Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів визначених за рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини в період догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку. Підставність позову обґрунтовано тим, що 12.08.2016 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення про стягнення із нього, [PERSON], на корить відповідача, [PERSON] на утримання дитини, [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 23/100 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, -11.07.2016 до досягнення дитиною повноліття - [INFO]. Також стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, - 11.07.2016 року до досягнення дочкою, [PERSON] ([INFO]) трьохрічного віку, тобто до [INFO] року. В позові позивач вказує, що в даний час він не працює, підприємницькою діяльність не займається, додаткових джерел доходів не має, в результаті чого склалось важке матеріальне становище, він допустив заборгованість за виконавчими документами з виконання вищевказаного рішення суду, що свідчить про зміну його матеріального стану в сторону погіршення та вказує на неспроможність нести зобов'язання за судовим рішенням, тому позивач просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього, [PERSON] на користь відповідача, [PERSON] на утримання дитини з 23/100 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі по 800,00 грн. щомісячно, а також припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В судове засідання позивач та його представник не з'явились. Представник позивача надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, направила в адресу суду письмове заперечення, в якому позов не визнала, зазначивши, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів до позовної заяви, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану в сторону погіршення, а також те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив 12.08.2016 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення, відповідно до якого з [PERSON], на корить [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 23/100 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто 11.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття - [INFO]. Стягнуто з [PERSON], на корить [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто 11.07.2016 року і до досягнення дочкою, [PERSON] ([INFO]) трьохрічного віку, тобто до [INFO] року (а.с. 4-5). Вказане рішення суду набрало законної сили 23.08.2016 та було звернуто до виконання шляхом видачі виконавчих листів стягувачу. Судом встановлено, що відповідач змінила прізвище на «Постовітюк», у зв'язку із реєстрацією нового шлюбу (а.с.26). Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів присуджених за судовим рішенням, вказуючи на зміни його матеріального становища в сторону погіршення. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Наведене кореспондується також із роз'ясненнями, що мають місце у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Як убачається із записів вчинених у трудовій книжці позивача (а.с.6), 31.08.2016 [PERSON] звільнений з роботи за угодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, згідно наказу № 444-к. Судом встановлено, що стягнення за виконавчими документами виданими за вищевказаним рішенням проводилось із доходів, які позивач отримував в Липовецькому районному центрі зайнятості (а.с.7,8). Згідно розрахунків наданих старшим державним виконавцем (а.с.9, 10) [PERSON]. має заборгованість за виконавчими документами по сплаті аліментів на утримання дитини ( розмір заборгованості 819, 06 грн.), так і на утримання дружини (3 871, 55 грн.) Суд, вважає, що надані докази підтверджують обставини зміни матеріального стану позивача в сторону погіршення. Утім наведені відповідачем обставини у письмовому запереченні щодо наявності у позивача доходу не підтверджені, в розумінні належних та допустимих доказів, тому є нічим іншим як припущенням, які не можуть бути покладені в основу рішення суду. Позивач просить суд змінити спосіб стягуваних із нього аліментів із частки 23/100 на тверду грошову суму в розмірі 800,00 грн. щомісячно. З даного приводу Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 висловив правову позицію, згідно якої право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Отож право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, з яким звернувся позивач до суду є виправданим. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись із позивача на користь відповідача на утримання дитини, судом враховуються, що дитина проживає з матір'ю і ця обставина не оспорюється, також суд бере до уваги обставини передбачені ст.182 СК України, а тому вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення, оскільки визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років з 01 травня пo 30 листопада становить 1 426 грн. (на день ухвалення рішення), а 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку складатиме 713 грн., отож розмір аліментів запропонований позивачем - 800 гривень щомісячно, відповідатиме мінімальному розміру аліментів. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідає обов'язку обох батьків забезпечити рівень умов життя, необхідний для розвитку дитини відповідного віку визначеного законом. У новому розмірі аліменти слід сплачувати з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи вимоги про припинення стягнення аліментів із позивача на користь відповідача на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, суд вважає, що в цій частині вимоги підлягають до повного задоволення, оскільки у ході судового розгляду платник аліментів довів свою неспроможність надавати матеріальну допомогу, у зв'язку із втратою роботи, а відповідачем таких обставин не спростовано. Вирішуючи питання судових витрат суд керується ст. 88 ЦПК України, отож присуджує із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору від сплати яких при пред'явленні позову був звільнений позивач. На підставі ст.ст. 82, 180,182, 192 СК України,

Outcome: approved