Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки за тією ж адресою. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] за заповітом, оскільки все належне майно мати заповіла йому. А також відповідач [PERSON] , яка за віком є непрацездатною і тому має право на обов`язкову долю в спадщині, але яка відмовилася від спадщини на користь позивача. Позивач 21.01.2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну його матері Ѕ частку жилого будинку [ADDRESS] . Крім того зазначив, що вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0721 га, на яку державний акт про право власності ЯМ №813396 від 03.12.2012 року, кадастровий номер 1412337200, виданий на його ім`я. Проте згідно додатку до вказаного держакту про право власності на землю позивач є співвласником вищевказаної земельної ділянки. При цьому розмір належних йому та його матері часток вказаної земельної ділянки ні в держакті, ні в списку співвласників не вказані, у зв`язку з чим 21.02.2020 року нотаріус відмовила йому в оформленні спадкових прав на земельну ділянку, про що мається постанова. Просив визнати за ним та [PERSON] право власності по Ѕ частці на земельну ділянку, площею 0,0721 га, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЯМ №813396 від 03.12.2012 року, кадастровий номер 1412337200, розташовану в [ADDRESS] ; визнати за ним [PERSON] право власності на спадщину за заповітом на Ѕ частки вищевказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в цілому. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2020 року справу №266/1033/20 розподілено судді Д`яченко Д.О. Відповідно до ухвали суду від 17.03.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 07.05.2020 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. 15.06.2020 року позивач звернувся із уточненою позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0721 га, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЯМ №813396 від 03.12.2012 року, кадастровий номер 1412337200, розташовану в [ADDRESS] ; визнати за ним [PERSON] право власності на спадщину за заповітом на Ѕ частки вищевказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в цілому. Позивачу вручена копія ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження, не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Польнікова О., яка діє на підставі довіреності, надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідно до даних Державного земельного кадастру в Національній кадастровій системі, житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0721 га, з кадастровим номером 1412337200:01:005:0810, яка перебуває у спільній сумісній власності громадян [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №813396 від 03.12.2012 року, з цільовим призначенням "02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)". Крім того вважала, що належним відповідачем по зазначеній позовній заяві є Маріупольська міська рада, у зв`язку із чим просила здійснити заміну неналежного відповідача з Відділу у м. Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на Маріупольську міську раду. В додаткових письмових поясненнях зазначила, що працівники відділу представництва в судах та інших органах юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області представляють в судах інтереси відділів Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Згідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та статті\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що власниками земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0721 га є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 813396 та списком співвласників земельної ділянки, яка є додатком до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №813396. (а.с.11,12) Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 05.06.2019 року, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] . (а.с.10) Після смерті\~ [PERSON] відкрилась\~спадщина у\~вигляді належної\~їй Ѕ\~частки житлового\~будинку [ADDRESS] \~та Ѕ\~частки земельної\~ділянки площею 0,0721га, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЯМ №813396 від 03.12.2012р., кадастровий номер 1412337200:01:005:0810, розташованої в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] є дітьми спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу №00023370699, який підтверджує факт зміни прізвища відповідача [PERSON] (а.с.86,87,88-89) Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як слід зі спадкової справи № 155/2019, заведеної після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері за заповітом, а відповідач [PERSON] із заявою про відмову від отримання спадщини. (а.с.62,63). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст.\~1222, ч.1 ст.\~1220, ч. 1 ст.\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини, згідно зі\~статтею 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської\~Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно\~ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як слід зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.02.2020 року [PERSON] отримав у спадок Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с.133) Постановою державного нотаріусу Другої маріупольської державної нотаріальної контори Шаповалової Л.В. від 21.02.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412337200:01:005:0810, після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . (а.с.138-139) Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319\~ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 355\~ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з нормами ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Однак в ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що також знайшло своє відображення і в ч. 1 ст. 88 ЗК України, відповідно до якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Статтею 88 Земельного кодексу України передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки, як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Аналізуючи зібрані у справі докази, за наявності визнання позову відповідачем [PERSON] та не обґрунтованих заперечень зі сторони другого відповідача суд, враховуючи спеціальні норми, які регулюють дані правовідносини, а також

Outcome: approved