Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Станом на 01.07.1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору, [PERSON] , її син - [PERSON] , дочка - [PERSON] , онуки - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла залишивши заповіт посвідчений секретарем Ценявської сільської ради згідно якого все своє майно та належні їй права, які належні їй на момент складання заповіту та майно і права, які належатимуть їй в майбутньому заповіла йому, [PERSON] . З метою оформлення спадщини він звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову, оскільки частки померлого голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено. Просить визнати за ним право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представник Ценявської сільської ради подали до суду клопотання, в яких вимоги позовної заяви визнали та просили справу слухати у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання відповідачів та представника відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 17 травня 1989 року виданого на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради народних депутатів №59 від 9 березня 1989 року в цілому жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , дійсно належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів №62926 від 13.11.2018 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , зареєстровано в реєстровій книзі №2 під реєстровим №314 за [PERSON] (а.с.17) [INFO] померла [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про смерть 27 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис № 6 (а.с.8). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Ценявської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі № 43, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно та належні їй права, які належні їй на момент складання заповіту та майно і права, які належатимуть їй в майбутньому заповіла [PERSON] , який є позивачем по даній справі (а.с.10). Згідно довідки Ценявської сільської ради № 723 від 10.08.2018 року станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку проживали: голова двору - [PERSON] , її син - [PERSON] , дочка- [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] . Заповіт від імені померлої [PERSON] посвідчувався виконкомом Ценявської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 27 лютого 2008 року за №43, який не змінювався та не скасовувався (а.с.7). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у зв`язку з тим частки померлої голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено (а.с.11). На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Згідно ч.1 п.11ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності дост.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Крім відповідача, спадкоємцями за законом є відповідачі по справі, які подали до суду заяви в яких позовні вимоги визнали та відмовились від своїх часток в спадковому майні на користь позивача. Відповідачі по справі подали до суду письмові клопотання,в яких не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Згідно даних технічного паспорту в [ADDRESS] розташовані: житловий будинок «літ. А», літня кухня «літ. В», навіс «літ. Г», сарай «літ. Д», убиральня «літ. Ж», сарай «літ. З», ворота №1, огорожа №2, криниця №3 (а.с. 12-16). Оскільки позивач є учасником бойових дій,що підтверджується копією посвідчення,яке долучене до матеріалів справи (а.с.6), то відповідно судові витрати слід віднести за рахунок держави на підставі п.13 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та

Outcome: approved