Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу від 11.07.2010 року земельної ділянки [ADDRESS]; визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що перебуває з 18 грудня 1982 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] є інвалідом 1-ї групи з дитинства, потребує постійного догляду, допомоги та опіки. 11.07.2010 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу садової земельної ділянки [ADDRESS], за яким вона передала [PERSON] 24000 гривень, а останній у свою чергу передав їй земельну ділянку та членську книжку садівника. В той же день діючим на той час головою правління СТ «Турбіна» від [PERSON] була прийнята заява про виключення його із членів товариства, а від неї - заява про прийняття її до членів садового товариства «Турбіна». Після укладення договору купівлі-продажу її сім'я стала користуватися вказаною земельною ділянкою за її цільовим призначенням, в літній період часу вони практично постійно перебували на дачі, вирощували овочі, збирали врожай фруктів, займалися будівництвом садового будинку, постійно сплачували внески члена садівничого товариства, земельний податок, плату за використану електричну енергію, що підтверджується записами у членській книжці. В 2012 року вона вирішила приватизувати придбану садову земельну ділянку і звернулася до голови правління СТ «Турбіна» Решетняка В.М. Але несподівано їй стало відомо, що земельна ділянка [ADDRESS]. ще в 1999 році була приватизована [PERSON] Після звернення до [PERSON] дійсно з'ясувалося, що у останнього був державний акт на право приватної власності на землю, виданий йому 02 грудня 1999 року, на підставі рішення. А тому була відсутня можливість оформити за собою право власності на придбану земельну ділянку без нотаріального посвідчення договору. Крім того, раптова смерть [PERSON] зробила неможливим нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що 11.07.2010 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі продажу земельної ділянки [ADDRESS]. Нею було сплачено відповідачу повну вартість вказаної земельної ділянки, а відповідач передав їй земельну ділянку та членську книжку садівника, тобто передав земельну ділянку у її повне володіння. З цього видно, що всі умови договору нею та [PERSON] були виконані, була досягнута згода по всім умовам договору, а це означає, що договір купівлі-продажу був укладений у відповідності з ч. 2 ст. 640 ЦК України, з моменту передачі відповідного майна. Під час укладання договору [PERSON] не повідомив її, про наявність державного акту на право приватної власності на землю. Після того, як вона дізналась про наявність у [PERSON] права власності на спірну ділянку, вона з останнім на підтвердження укладеної ними усної угоди купівлі-продажу земельної ділянки від 11.07.2010 року, 05.04.2012 року уклали між собою письмову угоду купівлі-продажу тієї ж земельної ділянки, яку хотіли завірити нотаріально. Згідно вказаного договору дружина та діти [PERSON] не претендували на спірну земельну ділянку. Але раптова смерть [PERSON], зробила неможливим нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, через що вона не має можливості зареєструвати за собою право власності на зазначену земельну ділянку в державному реєстрі речових прав у встановленому законом порядку. Крім того, згідно роз'яснення посадових осіб відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську виготовлення такої документації можливо лише на підставі звершення власника земельної ділянки, яким до теперішнього часу залишається [PERSON], і вона отримає таке право лише після визнання за нею права власності на земельну ділянку в судовому порядку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, і суду пояснив, що [PERSON] йому приходиться батьком. У батька була земельна ділянка [ADDRESS]. Батько казав, що продає земельну ділянку. Ні він не брат, ні мати не заперечували проти цього. І взагалі, батько у них все вирішував. Батько передавав ключі і документи на дачу. Гроші від покупця він отримав в повному обсязі. Купівля продажу була в 2010 році. [INFO] батько помер. Ні він ні його близькі родичі не звертались до нотаріуса для отримання спадщини після батька. Ні у нього, ні у його брата чи матері претензій до покупців не було. Вони визнають цей договір як такий, що відповідав інтересам обох сторін, тому просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явились, письмово просили розглянути справу без їх участі. Позов визнали в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі. Позов підтримав. Представник третьої особи Садового товариства "Турбіна" Решетняк В.М. в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Представник відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, письмово просив суд розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS] належала [PERSON], що підтверджується членською книжкою садівника СТ "Турбіна", державним актом на право приватної власності на землю виданим 02 грудня 1999 року на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради № 316 від 15 жовтня 1999 року, витягом із рішення № 316 від 15.10.1999 року Дніпродзержинської міської ради, про надання земельних ділянок у приватну власність, землевпорядною справою по відведенню земельної ділянки у приватну власність громадянину [PERSON], листом начальника відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області № 1/04-298 від 06.02.2014 року. 11.07.2010 року між позивачем та [PERSON] була укладена угода купівлі продажу земельної ділянки [ADDRESS]. На виконання цієї угоди позивачем було передано [PERSON] повну вартість земельної ділянки в сумі 24000 грн., а [PERSON] передав позивачеві ключі від садового будинку та документи на ділянку. Крім того 11.07.2010 року [PERSON] написав на ім'я правління садового товариства «Турбіна» заяву, в якій просив вивести його з членів садового товариства, а садову ділянку [ADDRESS], яка йому належала, переоформити на [PERSON] (позивача), а позивач, в свою чергу, написала заяву на ім'я правління садового товариства «Турбіна», в якій просить прийняти її в члени садового товариства, а садову ділянку [ADDRESS], яка належала [PERSON], переоформити на неї. На час укладання вказаної угоди купівлі-продажу [PERSON] не повідомив позивачу про те що спірна земельна ділянка належала йому на праві приватної власності. Після того, як позивач дізналась про наявність у [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, вона з останнім на підтвердження укладеної ними угоди купівлі-продажу земельної ділянки від 11.07.2010 року, 05.04.2012 року уклали між собою письмову угоду купівлі-продажу тієї ж земельної ділянки, яку хотіли завірити нотаріально. Згідно вказаного договору від 05.04.2012 року відповідачі не претендували на спірну земельну ділянку. Тобто судом встановлений той факт, що позивач та [PERSON], як сторони в договорі купівлі-продажу, досягли згоди з усіх істотних і необхідних умов вказаного договору, та відбулося повне його виконання. [INFO] [PERSON] помер, що унеможливило нотаріальне посвідчення укладеного між позивачем та [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську. На даний час позивач позбавлена можливості оформити на себе право власності на спірну земельну ділянку та розпоряджатися нею як власник. Відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідач [PERSON] є його дружиною, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] є його синами. Але відповідачі ніяких претензій до позивача відносно спірної земельної ділянки не мають, із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини після померлого [PERSON] не звертались. Дані обставини підтверджуються наступними доказами: завами від 11.07.2010 року на ім'я правління садового товариства «Турбіна» від [PERSON] та позивача, договором купівлі продажу земельної ділянки [ADDRESS] від 05.04.2012 року, укладеним між позивачем та [PERSON] на підтвердження укладеного між ними договору купівлі-продажу від 11.07.2010 року, та підписаним відповідачами, актовим записом про смерть [PERSON] № 444, копіями паспортів відповідачів, листом та інформаційною довідкою наданою Третьою Дніпродзержинською Державною нотаріальною конторою, вих. № 777/01-16 від 07.02.2014 року, та визнані відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст.ст. З, 220, 316, 328, 331, 334, 392, 638, 655, 657, 376 ЦК України,

Outcome: approved