Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона згідно рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 01.12.2014 року визнана опікуном над неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а мати дітей [PERSON] була позбавлена батьківських прав та з неї на користь позивача стягнуті аліменти на їх утримання. Діти проживать з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач працює, але її коштів не вистачає на належне утримання дітей. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, інвалідом не є, інших утриманців не має, на даний час не працює. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. 22 грудня 2014 року позивач надала суду уточнену позовну заяву в якій просила стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього в своїй заяві зазначила, що відповідач на даний час не працює, інвалідом не є, інших аліментних зобов'язань не має, хронічними захворюваннями не страждає. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення уточненого позову не заперечує. Також в своїй заяві зазначив, що він не працює, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, стягнення по виконавчим листам з нього не проводяться. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач по справі є опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на підставі рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2014 року. Даним рішенням суду мати дітей [PERSON] була позбавлена батьківських прав щодо своїх малолітніх дітей та з неї на користь позивача по справі були стягнуті аліменти на утримання дітей. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серії [NUMBER], виданого Надеждівською сільською радою Близнюківського району Харківської області 14.01.2002 року та [PERSON], [INFO] серії [NUMBER], виданого Надеждівською сільською радою Близнюківського району Харківської області 21.06.2011 року відповідач по справі є батьком дітей, оскільки в свідоцтві про їх народження він записаний батьком. В теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач на даний час працює, але її коштів не вистачає на потреби дітей. Сторонами не надано доказів того що сторонами досягнута угода про утримання дітей. Також сторонами не надано доказів щодо добровільного виконання відповідачем своїх обов'язків по утриманню дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Сім'я позивача має доходи, які складаються з заробітної плати, значно нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом "Про державний бюджет України" на кожного члена сім'ї. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, не працює. Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на своїй неповнолітніх дітей в розмірі 400 гривень щомісяця на кожну дитину, суду не надав. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дітям. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобов'язаний утримувати своїх дітей. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 184 Сімейного кодексу України в твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved