Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 17.09.2020 року встановлено вину відповідача [PERSON] у спричиненні значеної ДТП та звільнено його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у 'язку з примиренням з потерпілим [PERSON] . Разом з тим, в результаті зазначеної ДТП, а саме неправомірних дій відповідача [PERSON] , позивачу та його майну було заподіяно шкоди, що підлягає відшкодуванню [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.». Згідно з висновком експерта КНДІКЦ МВС України Новоселецького В. В. від 26.03.2020 року № 1303/71, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля BMW 525, реєстраційний номер [NUMBER] , тобто позивачу, спричинений в результаті пошкодження при ДТП станом на 24.11.2019 року становить 188 476,74 грн. Позивачу відомо, що на день ДТП, 24.11.2019 p., цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», поліс № АО1776037. 16.03.2020 р. позивач з метою відшкодування заподіяної йому внаслідок ДТП шкоди звернувся із заявою до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» щодо здійснення страхового відшкодування на підставі полісу № АО1776037. Проте ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» було відмовлено позивачу у здійсненні страхового відшкодування на тій підставі, що вищезазначеною ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області чітко не зазначено причинно-наслідковий зв`язок у вигляді чітко визначеного матеріального збитку, а також того, що вина водія не доведена у встановленому законом порядку. Проте, зазначена відмова є безпідставною, оскільки вищевказаною ухвалою встановлено вину відповідача [PERSON] в заподіянні ДТП, встановлено, що його дії знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, якою було заподіяно шкоду майну позивача. Таким чином, позивачу було незаконно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим він змушений звернутися з даним питанням до суду. Отже, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої майну позивача, становить 188 476,74 грн. А тому просить стягнути на його користь матеріальну та моральну шкоду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України Представник відповідачка Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» в судове засідання не з`явився будучи належним чином про день, час і місце розгляду справи, надіслав відзив на позовну заяву в якій проти задоволення позову заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів Так в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 17.09.2020 року у справі 368/821/20 встановлено, що [PERSON] [INFO] , 24.11.2019 року близько 16 години 30 хвилин, в порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «OPEL СОМВО», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Столична від центра міста Кагарлик Київської області в порушення п. 1.3, п.1.5, п. 2.3, п. 12.2, п. 1.3 ПДР України, не обравши безпечну швидкість руху - не більше 50 км/год, яка є допустимою встановленим обмеженням та за видимістю в напрямку руху, перед перехрестям з вул. Білоцерківською, яке розташоване на ділянці автодороги Київ-Знам`янка 79 км+100 метрів в м. Кагарлику, де перебував автомобіль «FORD SCORPIO» під керуванням [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] , який стояв без руху перед перехрестям із ввімкненим поворотом «ліворуч» і пропускав зустрічні транспортні засоби, не вжив заходів для зниження швидкості до повної зупинки транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для його руху або безпечного об`їзду перешкоди - вищезазначеного автомобіля «FORD SCORPIO» та скоїв зіткнення з даним автомобілем. Внаслідок зіткнення, автомобіль «FORD SCORPIO» відкинуло на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль BMW 525, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , де відбулося зіткнення. Зазначеною ухвалою встановлено вину відповідача [PERSON] у спричиненні значеної ДТП та звільнено його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим [PERSON] . Разом з тим, в результаті зазначеної ДТП, а саме неправомірних дій відповідача [PERSON] , [PERSON] та його майну було заподіяно шкоди, що підлягає відшкодуванню [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.». Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з положень ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини щодо порушення відповідачем [PERSON] вимог ПДР України та його вини у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягають доказуванню. Отже, судовим рішенням, а саме ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 17.09.2020 р. у кримінальній справі встановлено, що саме в діях водія [PERSON] , було порушення вимог ПДР України, та саме його дії лежать у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої було заподіяно шкоди позивачу. Також, зазначеною ухвалою встановлена вина водія [PERSON] , у спричинені дорожньо-транспортної пригоди та як наслідок заподіяння шкоди [PERSON] , у зв`язку із пошкодженням його автомобіля BMW 525, реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті незаконних дій водія [PERSON] (спричинення ДТП) [PERSON] було заподіяно матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з боку [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», в якій на момент спричинення ДТП 24.11.2019 р. була застрахована цивільно-правова відповідальність водія. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв 'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з висновком експерта КНДІКЦ МВС України Новоселецького В. В. від 26.03.2020 року № 1303/71, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля BMW 525, реєстраційний номер [NUMBER] , тобто [PERSON] , спричинений в результаті пошкодження при ДТП станом на 24.11.2019 року становить 188 476,74 грн. [PERSON] відомо, що на день ДТП, 24.11.2019 p., цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», поліс № АО1776037. 16.03.2020 р. [PERSON] з метою відшкодування заподіяної йому внаслідок ДТП шкоди звернувся із заявою до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» щодо здійснення страхового відшкодування на підставі полісу № АО1776037. Проте ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» було відмовлено [PERSON] у здійсненні страхового відшкодування на тій підставі, що вищезазначеною ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області чітко не зазначено причинно-наслідковий зв`язок у вигляді чітко визначеного матеріального збитку, а також того, що вина водія не доведена у встановленому законом порядку. Проте, зазначена відмова є безпідставною, оскільки вищевказаною ухвалою встановлено вину відповідача [PERSON] в заподіянні ДТП, встановлено, що його дії знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, якою було заподіяно шкоду майну [PERSON] . Таким чином, [PERSON] було незаконно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим він змушений звернутися з даним питанням до суду. Отже, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої майну [PERSON] , становить 188 476,74 грн. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно з ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Проте, в порушення вказаних вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» не здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] . У зв`язку з порушенням прав позивача на виплату страхового відшкодування ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» також були порушені права [PERSON] як споживача страхових послуг. Згідно ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 12.04.1996р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» Оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу страхування. Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Виходячи з роз`яснень Пленуму Верховного суду України на правовідносини, що виникли між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» щодо договору страхування поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому права позивача захищаються вказаним законом. Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як було зазначено вище, відповідно до полісу № АО1776037 страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу відповідач застрахував у ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами. Відповідно до вищевказаного висновку експерта Новоселецького В. В. № 1303/71, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВМW 525, реєстраційний номер [NUMBER] , тобто [PERSON] , спричинений в результаті пошкодження при ДТП становить 188 476,74 грн. Сума на яку застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» має відшкодувати заподіяну його майну шкоду в розмірі 100 000, 00 грн. Відповідно до положень статті 1194 Цивільного кодексу України, розмір майнової шкоди, який не покривається страховими виплатами з боку ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», підлягає стягненню з заподіювача шкоди, тобто [PERSON] .. Тобто з [PERSON] підлягає стягненню шкода, заподіяна майну [PERSON] у розмірі 88 476, 74 грн. (188 476,74 грн. - 100 000,00 = 88 476, 74 грн.) Крім того, внаслідок ДТП, спричиненої безпосередніми неправомірними діями відповідача, [PERSON] поніс матеріальні витрати на лікування у загальному розмірі 10 391,42 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви документами. Таким чином, розмір матеріальної шкоди завданої [PERSON] , який підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] становить 98 868,16 гривень (дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 16 копійок). Вказаним ДТП [PERSON] також було заподіяно моральної шкоди. Право особи на відшкодування моральної шкоди, перш за все, гарантується Конституцією України (ст. 32, 56, 62) Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням її майна; Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення. Питання щодо відшкодування моральної шкоди роз`яснені постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Так, відповідно до п.3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; 4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Таке тлумачення дає можливість визначити своєрідну чотирискладову «формулу відшкодування моральної шкоди», яку можна відобразити наступним чином: МШ = Д + В + Н + ПНЗ, де МШ - це моральна шкода, яка має місце лише у випадку одночасної наявності (суми) таких елементів як 1) Д - діяння особи, яке має бути таким, що порушило право потерпілого; 21 В - вина особи, яка заподіяла шкоду; 3) Н - наслідки у вигляді моральної шкоди, яка була спричинена винним діянням порушника; 41 ПНЗ - причинно-наслідковий зв`язок між діянням винної особи та моральними стражданнями, який підтверджує, що ці страждання були викликані саме протиправним діянням. В результаті ДТП та пошкодження майна (автомобіля) [PERSON] була заподіяна моральна шкода, оскільки після ДТП його автомобіль перебував у пошкодженому стані, в результаті чого [PERSON] не міг його використовувати для роботи та повсякденного життя. В результаті пошкодження автомобіля, [PERSON] зазнав моральних страждань, оскільки після ДТП пережив значний моральний стрес, що призвело до погіршення його емоційного та психологічного стану. Були порушені нормальні життєві зв`язки позивача, оскільки пошкодження автомобіля позбавило його можливості використовувати автомобіль, що спричинило погіршення матеріального становища, а також у повсякденному житті, що призводило до незапланованих труднощів та доводилось докладати додаткових зусиль для налагодження свого повсякденного життя без власного автомобіля. Також, [PERSON] не мав можливості відновити пошкоджений автомобіль, оскільки у нього відсутні кошти для його ремонту. [PERSON] у зв`язку із незаконними діями змушений звертатись з даних позовом про відшкодування шкоди, оскільки відповідач в добровільному порядку шкоди не відшкодовує, що також порушує нормальні життєві зв`язку та змушує його до вчинення дій по стягненню заподіяної шкоди. Виходячи з ступеню моральних та психологічних страждань, душевних переживань та зусиль, які докладаються позивачем для відшкодування завданої шкоди, суд оцінює розмір заподіяної йому моральної шкоди у сумі 15 000 гривень. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи з положень ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. В даному випадку це є відповідач [PERSON] . Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Таким чином, згідно ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України та роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ саме відповідач має відшкодовувати завдану позивачу матеріальну шкоду в сумі 98 868,16 гривень та моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень. Згідно ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 12.04.1996р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу страхування. Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Виходячи з роз`яснень Пленуму Верховного суду України на правовідносини, що виникли між [PERSON] та ПАТ «HACK «Оранта» щодо договору страхування поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому права позивача захищаються вказаним законом. Дане встановлено на підставі ухвали суду, висновку експерта, акту приймання-передачі медичних послуг, квитанцій, листів ТДВ «Страхової компанії «Ю.Ес.Ай.», копіями довідки лікаря, виписки з медичної картки стаціонарного хворого, листа лікарняних призначень. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. А тому, суд дійшов висновку, що з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь [PERSON] слід стягнути 100000,00 (сто тисяч) грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 98868,16 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля та витрат на лікування та 15000 грн. моральної шкоди; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по 5000 грн. з кожного. Судові витрати покласти на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved