Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову позивачі [PERSON] , [PERSON] посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 25 січня 1993 року, актовий запис № 17. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 травня 1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1781. Рішенням LXIX сесії Солоницівської селищної ради VІ скликання від 24 вересня 2015 року № 3 «вулиця Леніна» була перейменована на «вулицю Сумський шлях». 13 січня 1993 року [PERSON] , склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Євтушенко М.М. та зареєстровано в реєстрі за №07. Згідно з положенням цього заповіту [PERSON] все належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалось, на що він по закону буде мати право, заповів дружині [PERSON] та сину [PERSON] . Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Після смерті [PERSON] , позивач - [PERSON] та його мати [PERSON] , фактично прийняли зазначену спадщину, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, та на протязі строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, не заявили про відмову від спадщини, але не оформили своїх спадкових прав. [PERSON] та його мати [PERSON] фактично вступили в управління спадковим майном, а саме: на день смерті [PERSON] проживали в спадковому будинку, користувалися особистими речами спадкодавця, меблями, посудом, які знаходилися в будинку. Обробляли город, утримували будинок в належному стані, здійснювали поточний ремонт будинку та подвір`я, надвірних будівель та позивач [PERSON] управляє спадковим майном на сьогоднішній день. Позивач [PERSON] та його мати [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №104. 06 грудня 1996 року [PERSON] , склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Євтушенко М.М. та зареєстровано в реєстрі за №915. Згідно з положенням цього заповіту [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було та з чого б не складалось, на що вона по закону буде мати право, заповіла синові [PERSON] . [PERSON] та його мати [PERSON] проживали разом, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Таким чином [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , так як на момент смерті постійно проживав разом з нею. Крім того, [PERSON] від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся. [PERSON] мала трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( [INFO] ). Оскільки на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) її донька - [PERSON] ( [INFO] ) була непрацездатною, то остання має право на обов`язкову частку у спадковому майні. Так як частка спадкового майна [PERSON] складає Ѕ від всього спадкового майна, яке залишилось після смерті чоловіка - [PERSON] , а у [PERSON] було троє дітей, то розмір обов`язкової частки у спадщині складає 1/12 (1/2/3/2). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1656. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] . [PERSON] в передбачений законодавством строк звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] [INFO] [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на частину спадкового майна. Оскільки [PERSON] належним чином не оформила свої спадкові права після смерті матері - [PERSON] , та не отримала правовстановлюючого документу, то [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] та [PERSON] у встановлений чинним законодавством спосіб звернулися до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. з метою отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті- [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їм було відмовлено, в зв`язку з тим, що в заповіті не визначені частки між спадкоємцями, а тлумачення заповіту неможливе, в зв`язку зі смертю одного із спадкоємців. Відповідно до листа №1834/01-20 від 01.07.2019 Харківський обласний нотаріальний архів повідомив, що за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області за 1993-1994 роки, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Лисенко О.В. в судове засідання не з`явилися, в поданій до суду заяві представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Лисенко О.В. позов підтримала повністю, просила позов задовольнити в повному обсязі на підставі наявних матеріалів в справі. Розгляд справи просили проводити без фіксації технічними засобами та за їх відсутністю, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] у справі в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що в справі мається поштове повідомлення про отримання судової повістки 22 вересня 2020 року. Про поважні причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 25 січня 1993 року, актовий запис № 17. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 травня 1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1781. Рішенням LXIX сесії Солоницівської селищної ради VІ скликання від 24 вересня 2015 року № 3 «вулиця Леніна» була перейменована на «вулицю Сумський шлях». 13 січня 1993 року [PERSON] , склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Євтушенко М.М. та зареєстровано в реєстрі за №07. Згідно з положенням цього заповіту [PERSON] все належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалось, на що він по закону буде мати право, заповів дружині [PERSON] та сину [PERSON] . Спадкоємицями за заповітом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] , позивач - [PERSON] та його мати [PERSON] , фактично прийняли зазначену спадщину, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, та на протязі строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, не заявили про відмову від спадщини, але не оформили своїх спадкових прав. [PERSON] та його мати [PERSON] фактично вступили в управління спадковим майном, а саме: на день смерті [PERSON] проживали в спадковому будинку, користувалися особистими речами спадкодавця, меблями, посудом, які знаходилися в будинку. Обробляли город, утримували будинок в належному стані, здійснювали поточний ремонт будинку та подвір`я, надвірних будівель та позивач [PERSON] управляє спадковим майном на сьогоднішній день. Позивач [PERSON] та його мати [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №104. 06 грудня 1996 року [PERSON] , склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачвіського району Харківської області Євтушенко М.М. та зареєстровано в реєстрі за №915. Згідно з положенням цього заповіту [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було та з чого б не складалось, на що вона по закону буде мати право, заповіла синові [PERSON] . [PERSON] та його мати [PERSON] проживали разом, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , так як на момент смерті постійно проживав разом з нею. Крім того, [PERSON] від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся. [PERSON] мала трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( [INFO] ). Оскільки на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) її донька - [PERSON] ( [INFO] ) була непрацездатною, то остання має право на обов`язкову частку у спадковому майні. Так як частка спадкового майна [PERSON] складає Ѕ від всього спадкового майна, яке залишилось після смерті чоловіка - [PERSON] , а у [PERSON] було троє дітей, то розмір обов`язкової частки у спадщині складає 1/12 (1/2/3/2). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1656. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] . [PERSON] в передбачений законодавством строк звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] [INFO] [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на частину спадкового майна. Оскільки [PERSON] належним чином не оформила свої спадкові права після смерті матері - [PERSON] , та не отримала правовстановлюючого документу, то [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] та [PERSON] у встановлений чинним законодавством спосіб свернулися до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. з метою отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті- [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їм було відмовлено, в зв`язку з тим, що в заповіті не визначені частки між спадкоємцями, а тлумачення заповіту неможливе, в зв`язку зі смертю одного із спадкоємців. Відповідно до листа №1834/01-20 від 01.07.2019 Харківський обласний нотаріальний архів повідомив, що за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області за 1993-1994 роки, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно повідомлення Державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маслій А.О. № 903/01-16 від 03.07.2020 після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка проживала: [ADDRESS] , була заведена спадкова справа № 636/2020. 17.09.2010 з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась донька спадкодавця, [PERSON] , та син спадкодавця, [PERSON] . Більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. Заповіт був посвідчений від імені [PERSON] , 06.12.1996 секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харіквської області Євтушенко М.М. за реєстровим № 915 на все майно на користь сина заповідача - [PERSON] . Після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який проживав: [ADDRESS] , була заведена спадкова справа № 252/2018. 11.12.2018 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась [PERSON] , що діє на підставі довіреності від імені сина спадкодавця, [PERSON] . Більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. Заповіт був посвідчений від імені [PERSON] , 13.01.1993 секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Євтушенко М.М. за реєстровим № 07 на все майно на користь дружини заповідача, [PERSON] , та сина заповідача, [PERSON] . Згідно повідомлення начальника відділу Головного управління пенсійного фонду країни в Харківській області Панасенко Т.С. - [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку та отримувала пенсію по інвалідності з 31.12.2003 по 19.07.2005 та з 20.07.2005 по 31.01.2013 (дата смерті [INFO] ) - пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно повідомлення завідувача Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Перша Харківська державна нотаріальна контора) № 1777/01-16 від 03.07.2020, до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , було заведено спадкову справу № 262/2013. У матеріалах спадкової справи знаходяться: - заява, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 528 від 17.04.2013, від [PERSON] , дочки спадкодавці, яка мешкала на момент подачі заяви за адресою: [ADDRESS] , про прийняття спадщини; заява, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 1653 від 07.10.2015, від [PERSON] , який мешкав на момент подачі заяви за адресою: [ADDRESS] , що діє від імені [PERSON] ,дочки спадкодавці, яка мешкала на момент подачі заяви за адресою: [ADDRESS] , згідно її довіреності, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . Інших заяв про прийняття/відмову від спадщини у матеріалах спадкової справи немає. 07.10.2015 за реєстровим № 1-1408 на ім`я [PERSON] , дочки спадкодавці, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. За даними інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 17.04.2013 за № 33788529, оригінал якої знаходиться в матеріалах вищезазначеної спадкової справи № 262/2013, [PERSON] , [INFO] , заповіту не складала. Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року ), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно ч. 1 ст. 561 ЦК України (в редакції 1963 року),свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцями після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину (тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року №2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно з вимогами статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. Згідно ст.16 ЦК України: Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується захист права: визнання права. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. На підставі ст.ст. 524, 529, 534, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 16, 328, 1223, 1233, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved