Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

представник позивача [PERSON] - Алексеєнко В.П. звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 01 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Прогрес», зареєстрований 26 вересня 2011 року відділом Держкомзему у Приазовському районі за № 232450004001175; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 5704,80 грн, що складаються із 704,80 грн. судового збору та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позов обґрунтований тим, що позивачу на праві приватної власності, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 115434, виданого 31.07.2006 року Приазовським районним відділом земельних ресурсів, належить земельна ділянка площею 9,33 га, кадастровий номер 2324555100:08:004:0187, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Приазовського району Запорізької області. 01 вересня 2010 року між позивачем і ТОВ «Прогрес» був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у відділі Держкомзему у Приазовському районі за № 232450004001175, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку строком на 10 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3539 грн. 04 коп. на рік, що включає прибутковий податок з фізичних осіб 15 %, строком сплати не пізніше 31 грудня. Орендна плата обчислюється з урахуванням індексів інфляції. Позивач вказує, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою та відповідно нехтує терміном зазначеним в розділі 4 Договору оренди землі, який є його істотною умовою. З 2014 року і по цей час відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування належною позивачу земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів. Крім того, ніяких послуг в рахунок орендної плати за цей період вона від відповідача не отримувала. На неодноразові усні звернення позивача до відповідача про здійснення повного розрахунку за договором оренди, останній відповідав відмовою. Вважає, що невиплата відповідачем орендної плати за землю є систематичним невиконанням відповідачем своїх обов`язків, визначених договором, таке порушення договору на думку позивача є істотним, та таким, що значною мірою позбавило її отримання щорічного доходу, на який вона розраховувала при укладанні договору. На підставі викладеного, згідно п.2 ст.651 ЦК України, ст..32 Закону України «Про оренду землі», п.д ч.1 ст.141 ЗК України просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача Алексеєнко В .П . підтримав позовні вимоги з наведених підстав та за викладених в позові обставин. Але, позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона отримала орендну плату та вважає, що у 2015 і 2016 році отримала плату не в повному розмірі, а в 2017-2019 роках отримала все, але не від ТОВ «Прогресу», а від [PERSON] , тому бажає розірвати договір із Прогресом, який ліквідується і на цей час не працює. В своїй розписці вона дійсно написала, що отримала орендну плату від Прогреса, так як інакше, їй сказали, що нічого не дадуть. Свої підписи в наданих представником відповідача документах (розписці, відомостях та видаткових касових ордерах) визнає та не заперечує, що отримала вказані гроші та сільськогосподарську продукцію. Представник відповідача Ковальов Д.В. позовні вимоги не визнає, так як підстави заявлені в позові (систематична не виплата орендної плати) для розірвання договору оренди землі відсутні, так як відповідач повністю сплатив (видав продукцію) згідно умов договору. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 9,33 га для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 115434 від 31.07.2006 року (Інформаційна довідка з Державного реєстру № 80474386 від 16.02.2017 року). Із копії договору встановлено, що 01 вересня 2010 року між позивачем [PERSON] і ТОВ «Прогрес» був укладений договір оренди земельної ділянки б/н, зареєстрований у відділі Держкомзему у Приазовському районі 26.09.2011 року за № 232450004001175, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років, зі сплатою орендної плати в грошовій формі в розмірі 3539 грн. 04 коп. на рік, що включає прибутковий податок з фізичних осіб 15 %, строком сплати не пізніше 31 грудня. Згідно п. 4.2 Договору оренди, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Розмір орендної плати сторонами не переглядався. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору(ч.2 ст.651 ЦК України). Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст.21 Закону України"Про оренду землі", орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ст.141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Пунктом 12.3 Договору оренди землі передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Отже за змістом ст.ст. 526, 651 ЦК України, ст.ст. 24, 25, 32Закону України «Про оренду землі», ч.1 ст.141 ЗК України, умов договору від 01 вересня 2010 року у разі невиконання орендарем обов`язків, передбачених статтями 24, 25Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди земельної ділянки, щодо систематичної несплати чи не повної сплати орендної плати, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду. Представник позивача в позові стверджував, що з 2014 року [PERSON] не отримувала орендної плати за вказаним договором оренди. Однак, [PERSON] в судовому засіданні такі обставини фактично не підтвердила. Допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що вони зі слів [PERSON] знають, що Прогрес в 2014 - 2015 роках не повністю розрахувався з нею, не дав сільськогосподарську продукцію. По слухам вони знають, що Прогрес не обробляє землю орендодавців, а обробляє інша особа - [PERSON] , який повністю розраховується із орендодавцями ТОВ «Прорес». Крім того, свідок [PERSON] пояснила, що вона за ініціативою [PERSON] , уклала з нею договір емфітевзису, який визнаний недійсним в судовому порядку. Відповідно до наданих представником ТОВ «Прогрес» документів [PERSON] отримала плату за оренду земельної ділянки: 16.09.2014 - 5282,37 грн. (видатковий касовий ордер від вказаної дати); 23.09.2015 - 3690,92 грн. (видатковий касовий ордер від вказаної дати); 23.09.2015 - 4709,08 грн. (видатковий касовий ордер від вказаної дати); 29.08.2016 - 4269,97 грн. (видатковий касовий ордер від вказаної дати); 14.09.2016 - 3800,00 грн. (видатковий касовий ордер від вказаної дати); 29.08.2016 - 2930,03 грн. (видатковий касовий ордер від вказаної дати). Крім того, згідно відомостей на видачу продукції: у 2018 році отримала 100 кг муки і 40 кг олії; у 2017 році - 100 кг муки і 40 кг олії та 7750 грн. за зерно, а відповідно до розписок [PERSON] , нею 14.09.2016 отримано 1200 грн. (доплата за зерно), а 11.09.2019 - 1 т зерна та 10500 гривень від Прогресу, залишок - 100 кг муки та 40 кг масла. Таким чином, судом встановлено, що обставини про систематичну несплату орендної плати за договором, які викладені в позові, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються наведеними письмовими доказами та поясненнями позивача. Будь яких інших підстав для розірвання договору представником позивача не наведено, про те, що передбачена в договорі орендна плата в розмірі 3539,04 грн. на рік з урахуванням індексів інфляції, сплачена не в повному розмірі не вказано. Напроти судом встановлено, що плата отримувалась в більшому розмірі, ніж передбачено в договорі. Враховуючи відсутність факту систематичної несплати або сплати не в повному розмірі орендної плати за землю (не виконання або не належного виконання договору), позов не підлягає задоволенню. Наведене застосування норм закону узгоджується із позицями Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.11.2018 року у справі № 912/1385/17, Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17. На підставі ст.. 141 ЦПК України при відмові в задоволенні позові судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed