Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив: стягнути з ПАТ СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ» на його користь страхове відшкодування в розмірі 37177,46 гривень; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 40677,56 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди (23505,50 грн. вартості відновлювального ремонту та 5711,80 грн. величини втрати товарної вартості автомобіля + 11460,26 вартості вихлопної системи без ПДВ); стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти у сумі 50000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача грошові кошти в сумі 700,00 гривень в якості відшкодування за оплату автотоварознавчого дослідження; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] франшизу в сумі 1000,00 гривень по страховому полісу серії АЕ № 3274726, що не входить до страхового відшкодування; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] судовий збір в розмірі 1647,93 гривень, а також, всі витрати, які будуть пов'язані з розглядом справи. В обґрунтування позову посилається на те, що 06 вересня 2015 року близько 18 годин 44 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Тойота Кемрі» реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] рухаючись площею Перемоги, 4 в м. Новомосковську Дніпропетровської області навпроти автовокзалу в бік міста Дніпропетровська у порушення вимог п. 12.1,13.1 ПДР України, на швидкості більше 70 км. на годину допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить останньому на праві приватної власності. Зазначає, що [PERSON] вчинив зіткнення з автомобілем, який позивач зупинив в колоні автомобілів, що пропускали пішоходів на проїзній частині дороги з розміткою та знаком «пішохід». Від удару автомобіль [PERSON] відкинуло вбік на протилежну сторону проїзної частини. Водій [PERSON] втік з місця скоєння ДТП, але був в подальшому встановлений працівниками ДАІ. Скоєне ДТП зафіксовано спостережною камерою автовокзалу міста Новомосковська Дніпропетровської області. 06 вересня 2015 року в ЖЄО Новомосковського MB ГУМВС за № 11803 зареєстровано вказане ДТП та складений протокол серії АП №260405 від 08 вересня 2015 року. Постановою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. При зіткненні автомобіль позивача отримав значні технічні ушкодження. Внаслідок ДТП позивач для пошуку необхідних для ремонту запчастин був змушений неодноразово відвідувати автомобільний ринок та магазини і внаслідок відсутності таких - їздити на місця демонтажу автомобілів Дніпропетровської, Запорізької, Харківської та Кіровоградської областей, замовляти їх в Польщі і Германії. Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів,затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 24 листопада 2003 року за № 142/5 2092 (далі Методика). Згідно зі звітом про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку автомобіля [NUMBER] від 26 жовтня 2015 року за №251/15, виконаного судовим експертом [PERSON], вартість відновленого ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових становить 34652,79 грн., величина ВТВ становить 5711,8 грн. Таким чином розмір матеріального збитку,заподіяного автомобілю становить 40364,59 грн. Відповідно до квитанції № 251 від 26 жовтня 2015 року за виконання зазначеного звіту [PERSON] сплачено 700 гривень. При цьому, кошторис на ремонт автомобіля складений ГВТП «МЕТАЛЛ» був складений на суму 58505,50 грн., в тому числі ПДВ 9750,00 грн. а фактично витрати на ремонт виявилися меншими на 1604 грн. і склали 56901,00 грн. і ця сума не врахована в суму ремонту. Крім того, позивачем для проведення відновлення пошкодженого автомобіля було відновлено вихлопну систему автомобіля, витрати на відновлення якої склали 11460,26 грн. без ПДВ. Власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] Керував автомобілем син [PERSON] - [PERSON] Зазначає, що [PERSON] на законних правових підставах, згідно з тимчасовим реєстраційним талоном на автомобіль «Тойота-Кемрі» керував автомобілем, який належить [PERSON]В на праві приватної власності та здійснив наїзд на автомобіль марки «Санг-йонг Корандо», яким керував позивач. Відповідача-1 визнано винним у вчиненні ДТП. Відповідач-1 рішення суду не оскаржив. Вважає, що обидва відповідачі, [PERSON] та [PERSON], повинні нести солідарну відповідальність за заподіяння джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем марки «Тойота-Кемрі» шкоди на відповідних правових підставах: [PERSON] - як власник, а [PERSON] - на основі тимчасового реєстраційного талону, тому що обидва володіли цим автомобілем. Крім того, враховуючи що майно позивача ушкоджено внаслідок ДТП, останній, внаслідок ушкодження цього майна, переніс певні душевні страждання: дискомфорт у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням; клопоти по ремонту автомобіля, пошуки запчастин по ринках різних міст та за кордоном; постійний пошук грошей для ремонту, через що тривалий час не міг вночі спокійно спати; до того суворий сімейний бюджет позивачу довелося спрямовувати на запчастини для пошкодженого від ДТП автомобіля; позивач був змушений брати тимчасові відпустки на роботі; не зміг вивезти сім'ю на довгоочікуваний відпочинок та оздоровлення до моря; позивач не зміг обслуговувати та наглядати за престарілою матір'ю; позивач не зміг відвідувати сина, який навчається у м. Харків; позивач не міг вчиняти транспортні перевозки у сімейному бізнесі; престижу позивача нанесений певний удар. Все це спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач втратив спокій і почав нервово до всього відноситися, мав депресивні наступи. Від погіршення фізичного та психологічного стану постраждали і члени родини позивача, що привело до розладу сімейних стосунків. Мати позивача - людина похилого віку, пенсіонер. Брат - інвалід-афганець. Через ДТП позивач залишив їх без допомоги та нагляду, який раніше надавав. Фактично було порушено його звичайний спосіб життя, тому вважає, що має повне право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Розмір заподіяної моральної шкоди, враховуючи, що останній повинен компенсувати ті емоційні страждання, які довелось пережити йому та його родині, витрати на відновлення психічного стану, відпочинку від усього, що сталося, з урахуванням того, що відповідачі не вибачилися перед ним, не пішли назустріч для мирного вирішення спору без суду, ні копійки не надали на потреби ремонту автомобіля, ігноруючи всі моральні принципи суспільства оцінює в сумі 50000,00 грн., яку просить стягнути з винуватця ДТП [PERSON] Оскільки відповідальність відповідача 1 - водія автомобіля «Тойота-Кемрі» згідно з полісом серії АЕ № 3274726 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу застраховано страховою компанією «Дніпроінмед» дійсного до 08 липня 2016 року, позивач звернувся в у вищеназвану страхову компанію. Зазначає, що поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах 50000 гривень включно, франшиза від суми страхового відшкодування складає 1000 гривень. По факту ДТП страховою компанією заведено справу № 9092-922 код 140. На дату подання позовної заяви страхова компанія «Дніпроінмед» страхового відшкодування на користь позивача не здійснила в розмірі суми відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу на суму 35000 гривень. Сума страхового відшкодування по вказаному полісу є значно меншою, ніж розмір фактично заподіяного мені матеріального збитку. Сума страхового відшкодування по вказаному полісу є значно меншою, ніж розмір фактично заподіяного матеріального збитку. Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначає у межах наданої калькуляції на ремонт автомобіля та фактичних витрат, понесених позивачем для ремонту. Крім того, відповідач-3 повинен включити до суми страхового відшкодування податок на додану вартість, включений до складу вартості вихлопної системи, пошкодженої внаслідок ДТП та заміненої позивачем через неможливість подальшого використання. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Зазначили, що дійсно отримано страхове відшкодування в розмірі 30197,66 грн. Вказали, що означена сума, визначена відповідачем-3 є невірною, оскільки розмір збитків є більшим. Вказали на те, що саме позивачі -1, -2 повинні нести солідарно обов`язок по відшкодуванню матеріальної шкоди. Зазначили, що дії відповідачів по неодноразовому оскарженню ухвали про відкриття провадження у справі свідчать про затягування розгляду справи. Посилалися на те, що вартість матеріального збитку є іншою, ніж визначено при проведенні експертного дослідження. Вказували на те, що наданими суду доказами калькуляцією витрат на проведення ремонту та платіжними документами підтверджено дійсний розмір завданого збитку. Вказали на те, що спеціалістом автотоварознавцем невірно визначено розмір завданого збитку, однак, будучи повідомленими судом про необхідність доведення обставин, на які посилаються в обґрунтування своїх доводів, на проведенні експертизи не наполягали. Відповідач-1 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник відповідача-2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Вказала на те, що розмір витрат на проведення ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу не підтверджено належними доказами, а надані позивачем докази не є належними з огляду на наявність суттєвих протиріч в їх формі щодо замовника послуг, особи, якою здійснено ремонт. Посилання позивача щодо солідарного стягнення заборгованості є неправомірними, оскільки винуватцем у ДТП є відповідач-1. Розмір моральної шкоди не підтверджено та завищено. Представник відповідача-3 в судове засідання не з`явився. Відповідно до письмових заперечень просив суд розглянути справу у відсутність представника. Заперечив проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень вказав, що визначена позивачем сума страхового відшкодування є не обґрунтованою та такою, що розрахована всупереч вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 32 цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Як вбачається зі змісту Висновку про оцінку майна № 251/15 від 26 жовтня 2015 року, вартість матеріального збитку з врахуванням втрати товарної вартості, завданого власнику автомобіля [NUMBER] складає 40 364, 59 грн. Вартість ВТВ згідно вказаного Висновку складає 5711,80 гривень. Відтак, в силу вимог ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик звільняється від обовязку щодо відшкодування шкоди, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу в розмірі 5711,80 гривень. Крім того, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається з Висновку про оцінку майна № 251/15 від 26 жовтня 2015 року, вартість деталей та запчастин, які підлягають заміні під час ремонту складає 20 406,28 гривен. Відповідно до ст. 29 Закону до даної суми повинно бути застосовано коефіцієнт зносу, який відповідно до Висновку про оцінку розрахований шляхом ділення ринкової вартості транспортного засобу на момент ДТП на вартість нового транспортного засобу та дорівнює 0,57. Як вбачається зі змісту Висновку про оцінку майна № 251/15 від 26 жовтня 2015 року, вартість необхідних для ремонту автомобіля матеріалів складає 9099,21 гривень. Вартість матеріалів для ремонту автомобіля розрахована з додаванням 20 % ПДВ, що підтверджується Калькуляцією до Висновку про оцінку майна № 251/15 від 26 жовтня 2015 року. Однак, оскільки позивачем не надано доказів сплати ПДВ за ремонт автомобіля, відповідно до вимог до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума 9099,12 гривень має бути зменшена на 20%. Фактично, даний розрахунок дублюється на сторінці 14 Висновку про оцінку майна № 251/15 від 26 жовтня 2015 року, однак даний розрахунок не вираховує 20% ПДВ. Враховуючи вищевикладене, за думкою представника відповідача-3 дійсний розмір страхового відшкодування, яке має бути виплачене відповідачем-3 згідно даного Висновку про оцінку складає 30 197,66 гривень, з розрахунку: 20406,28*0,57 (вартість запчастин та деталей з урахуванням зносу) + 9099,21/1,2 (вартість необхідних матеріалів з вирахуванням ПДВ) + 13922,00 1000,00 (франшиза за полісом). 20 січня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» в позасудовому порядку виплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 30197,66 гривень, що підтверджується Платіжним дорученням № 5927 від 20 січня 2016 року, внаслідок чого вважає, що відповідачем-3 перед позивачем виконано всі свої зобовязання в повному обсязі. Зазначає, що з системного аналізу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та норм Податкового кодексу України вбачається, первинним документом, що посвідчує факт надання послуги під час здійснення господарської операції або безпосередньо після її закінчення, в тому числі і надання послуг з ремонту є акт виконаних робіт/наданих послуг. Копія Рахунку на оплату № 39 від 01 березня 2016 року на суму 13 064,76 грн. (ПДВ 2 177,46 грн.) гривень в самостійному своєму вираженні без складання відповідного акту виконаних робіт/наданих послуг, не є документом, що посвідчує факт надання послуг та сплати за них грошових коштів. Рахунок лише посвідчує факт можливих та орієнтовних робіт, які можуть бути проведені. Квитанція чи чек про сплату грошових коштів за вказаним рахунком також не надається. В судовому засіданні в якості свідка проведено допит [PERSON], який показав, що є приватним підприємцем та надає послуги з ремонту транспортних засобів. В лютому 2016 року до нього звернувся [PERSON] із проханням відремонтувати пошкоджений транспортний засіб «Санг-йонг Корандо», на що він погодився. Письмового договору між сторонами не укладалося. Дослідивши транспортний засіб було встановлено вартість ремонту автомобіля з урахуванням робіт, які необхідно здійснити та вартості запасних частин, які підлягають заміні. В наступному здійснивши продаж частини комплектуючих та частково отримавши їх від позивача (зокрема глушника задню частину) ним був проведений ремонт транспортного засобу, про що складено відповідний акт, другий екземпляр якого надано позивачу. Вказує, що він працює на єдиній системі оподаткування. Розрахунок вартості проведених робіт здійснено за допомогою спеціалізованої програми. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача-2, перевіривши доводи, покладені в обґрунтування заперечень відповідача-3, дослідивши матеріали справи, покази свідка суд приходить до наступних висновків. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER] /а.с.38/. 06 вересня 2015 року близько 18 годин 44 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Тойота Кемрі» реєстраційний номер [NUMBER], знаходячись на вул. Перемоги у м. Новомосковську Дніпропетровської області не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], що рухався попереду, в одному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 425,00 грн. Також, з наданої постанови суду вбачається, що автомобілем [NUMBER], який отримав пошкодження у вказаній ДТП керував [PERSON] /а.с.9/. У відповідності до наданого суду Полісу № АЕ/3274726 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в період з 09 липня 2015 року до 08 липня 2016 року включно цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу TOYOTA-CAMRY, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] перед третіми особами, внаслідок ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу застраховано ПрАТ «Дніпроінмед». Ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн. У вересні 2015 року представником СК «Дніпроінмед» за участі [PERSON] складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу /а.с.53/, яким встановлено кількість та характер пошкоджень автомобіля [NUMBER]. 26 жовтня 2015 року на замовлення [PERSON] судовим експертом [PERSON] складено висновок експертного дослідження авто товарознавця № 251/15 по визначенню матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, автомобіля Ssang Yong Korando 2.0 еXDi, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) Y7WCKSM40B0012843 в результаті його пошкодження при ДТП 06 вересня 2015 року становить 34652,79 грн. Матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля Ssang Yong Korando 2.0 еXDi, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) Y7WCKSM40B0012843 в результаті його пошкодження при ДТП 06 вересня 2015 року становить 40364,59 грн. З висновку також вбачається, що спеціалістом визначено коефіцієнт фізичного зносу, який складає 0,43. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, що підлягають заміні визначена експертом виходячи з показників вартості відновлювальних ремонтних робіт, вартості необхідних для ремонту матеріалів, вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту та коефіцієнту фізичного зносу. При цьому, з урахуванням проведеної калькуляції вартість відновлювальних ремонтних робіт встановлена експертом в розмірі 13922,00 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів встановлена в розмірі 9099,21 грн., вартість складових, що підлягає заміні 20604,28 грн. За надання висновку експертного дослідження № 251/15 від 26 жовтня 2017 року позивачем 26 жовтня 2015 року сплачено суму в розмірі 700,00 грн. /а.с.62/. 18 вересня 2015 року Головним виробничо-технічним підприємством «Метал» позивачу видано рахунок № 405 від 18 вересня 2015 року, у відповідності до якої вартість ремонту автомобіля Ssang Yong Korando 2.0 еXDi, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова (VIN) Y7WCKSM40B0012843 становить 58505,50 грн. /а.с.54-55/. Також матеріали справи свідчать, що 20 січня 2016 року ПрАТ «СК «Дніпроінмед» виплачено [PERSON] страхове відшкодування за страховим актом № 902922, наказом № 902922 від 20 січня 2016 року без ПДВ суму в розмірі 30197,66 грн. /а.с.147/. 08 лютого 2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON], як представником замовника Клієнт Ямаха складено акт про виконання робіт по ремонту транспортного засобу автомобіля Санг-йонг Корандо, реєстраційний номер [NUMBER] та встановленню комплектуючих до автомобіля /а.с.155/, вартість яких становить 56901,00 грн. як з так і без ПДВ та 08 лютого 2016 року позивачем сплачено означену суму [PERSON] /а.с.156/. 01 березня 2016 року ІП «АІС-Дніпропетровськ» надано позивачу рахунок № 39 на оплату товарів: прокладка вихлопної труби на суму 89,88 грн., задня частина глушника 12745,20 грн., втулка кріплення глушника 114,84 грн., разом 13064,76 грн., у т.ч. ПДВ 2177,46 грн. /а.с.157/. Також, з 10 лютого 2016 року Наказом № 5/К назву ПрАТ «СК «Дніпроінмед» змінено на ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ СТРАХУВАННЯ» /а.с.149/. Вирішуючи питання в частині позовних вимог про стягнення з ПАТ СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ» на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 37177,46 грн., суд виходить з наступного. За ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У відповідності до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Матеріали справи свідчать, сторонами не спростовано, що [PERSON] правомірно, за дозволом відповідача-2 на праві користування володів транспортним засобом під час скоєння ДТП, визнаний винним у скоєнні ДТП та своїми діями завдав шкоду майну позивача. Так, за ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страховик у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п.3 ч.1 ст.988 ЦК України). Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч.1 ст.990 ЦК України). За ст.999 ЦК України, Законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу TOYOTA-CAMRY, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] перед третіми особами, внаслідок ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу застраховано ПрАТ «Дніпроінмед». При цьому, доказів того, що майно вибуло з володіння власника суду не надано, сторонами визнано факт керування [PERSON] транспортним засобом TOYOTA-CAMRY з дозволу власника, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, а тому до даних відносин підлягає застосуванню норми законодавства, які випливають із обов'язкового страхування. Так, за змістом ст.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. За п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно зі ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За вимогами ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. За вимогами п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Оскільки матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем результатів оцінки визначення розміру збитку, здійсненого за замовленням позивача, поданих суду, які прийняті відповідачем-3 до уваги при визначення розміру виплати страхового відшкодування та якими визначено розмір шкоди з врахуванням ПДВ, суд вважає, що розмір страхової виплати, визначеної відповідачем є правомірним і страхова сума, виходячи з умов Висновку № 251/15 повинна становити 31197,66 грн. (13922,00 грн. вартості відновлювальних ремонтних робіт + (( 9099,21 грн. вартості необхідних для ремонту матеріалів + 20406,28 грн. вартості складових, що підлягають заміні при ремонті * (1 0,43) коефіцієнт фізичного зносу) / 1,2 ПДВ). Означена сума, за вирахуванням суми франшизи була фактично сплачена позивачу відповідачем-3, а тому підстав для задоволення позову до відповідача-3 суд не вбачає. При цьому, надані позивачем докази на підтвердження іншого розміру шкоди, аніж зазначеної у Висновку № 251/15, зокрема тієї, яка вказана в рахунку, наданому ГВТП «Металл», [PERSON] надання послуг від 08 лютого 2016 року, товарному чеку від 08 лютого 2016 року не можуть бути належними доказами на підтвердження дійсного розміру матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ, оскільки право страховика здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна) передбачено тільки у тому випадку, коли за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, а позивачем не надано доказів сплати ПДВ особою, якою здійснено ремонт, оскільки, як пояснено свідком, ФОП [PERSON] застосовує спрощену систему оподаткування, внаслідок чого не є платником ПДВ. Також, посилання позивача про необхідність стягнення з відповідача сум ПДВ за проведений ремонт відповідно до рахунку на оплату № 39 від 01 березня 2016 року, суд не приймає до уваги, оскільки з системного аналізу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та норм Податкового кодексу України первинним документом, що посвідчує факт надання послуги під час здійснення господарської операції або безпосередньо після її закінчення, в тому числі і надання послуг з ремонту вважається акт виконаних робіт/наданих послуг. Копія Рахунку на оплату № 39 від 01 березня 2016 року на суму 13 064,76 грн. (ПДВ 2 177,46 грн.) гривень в самостійному своєму вираженні без складання відповідного акту виконаних робіт/наданих послуг, не є документом, що посвідчує факт надання послуг та сплати за них грошових коштів. Рахунок лише посвідчує факт можливих та орієнтовних робіт, які можуть бути проведені. Квитанція чи чек про сплату грошових коштів за вказаним рахунком також не надано. Вирішуючи вимоги позову про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача грошових коштів у сумі 40677,56 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди (23505,50 грн. вартості відновлювального ремонту та 5711,80 грн. величини втрати товарної вартості автомобіля + 11460,26 вартості вихлопної системи без ПДВ), грошових коштів в сумі 700,00 гривень в якості відшкодування за оплату автотоварознавчого дослідження, грошових коштів в сумі 1000,00 гривень франшизи, суд виходить з наступного. Виходячи з положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втому числі і втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. При цьому, як вказано вище, у відповідності до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки сторонами не оскаржується та матеріалами справи підтверджується що шкода майну позивача завдана діями відповідача-1, який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки, вини відповідача-2 в спричиненні шкоди позивачу суду не доведено, відповідач-1 є повнолітньою дієздатною особою, підстав для солідарної відповідальності суд не вбачає і належним відповідачем за даними вимогами є саме відповідач-1, внаслідок чого позовні вимоги, заявлені до відповідача-2 задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги до позивача-1 в частині стягнення матеріальної шкоди суд враховує наступне. Виходячи з положень ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обставин, наведених судом вище, належним та допустимим доказом на підтвердження розміру збитків, завданих позивачу є Висновок експертного дослідження авто товарознавця № 251/15, за яким розмір матеріальних збитків становить суму в розмірі 40364,59 грн., з яких вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні становить 34,652,79 грн., величина втрати товарної вартості становить 5711,80 грн. При цьому, розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 року за № 142/5. Згідно з абз.2 п.8.2 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля та величина ВТВ (втрата товарної вартості). Як вказано вище: відповідачем-3 на виконання договору страхування сплачено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля без врахування ПДВ; сума ПДВ підлягає виплаті страховиком у випадку та після надання позивачем документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту; надані позивачем докази на підтвердження іншого розміру страхового відшкодування не можуть вважатися належними доказами, що підтверджують розмір спричиненої шкоди. Внаслідок чого, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] 23505,50 грн. збитків, пов`язаних з відшкодуванням вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. При цьому, з огляду на положення статей 12, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи за договором страхування 1000,00 грн. та розмір належним чином доведеної та підтвердженої Висновком експертного дослідження автотоварознавця № 251/15 величини втрати товарної вартості пошкодженого транспортного засобу 5711,80 грн., розмір яких входить до розміру матеріальної шкоди підлягають стягненню з відповідача-1 на користь позивача так само, як і вартість проведеного на замовлення позивача та оплаченого останнім дослідження з визначення розміру матеріального збитку в сумі 700,00 грн., як витрати, які позивач зазнав в зв`язку з відновленням свого порушеного права. За таких обставин наявні підстави для задоволення позову в цій частині частково та стягнення з відповідача-1 на користь позивача 7411,80 грн. матеріальної шкоди. Вирішуючи питання про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів у сумі 50000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. За ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, відшкодовується в тому числі грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Оскільки вина відповідача-1 в спричиненні пошкодження майна позивача підтверджена, суд вважає наявними підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача-1, як особи, винної у спричиненні душевних страждань, завданих позивачу у зв'язку з пошкодженням її майна. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача-1 суд виходить з того, що внаслідок пошкодження свого майна позивачу спричинено дискомфорт у вигляді неможливості тривалий час використовувати власність за її прямим призначенням, клопоти, пов`язані з ремонтом автомобіля, пошуком запасних частин, коштів на ремонт транспортного засобу, погіршення психологічного стану, пов`язаного з подією ДТП. Також, суд враховує і час, затрачений позивачем для відновлення своїх порушених прав, відсутність сприяння відповідача-1 у відновленні порушених прав позивача, внаслідок чого вважає за необхідне, враховуючи засади розумності та справедливості стягнути з відповідача-1 на користь позивача суму в розмірі 4000,00 грн., яка на думку суду буде достатньою для відшкодування завданої моральної шкоди, вважаючи заявлену позивачем до відшкодування суму в розмірі 50000,00 грн. завищеною та частково не обґрунтованою. Внаслідок викладеного, позов в частині стягнення з відповідача-1 моральної шкоди підлягає задоволенню частково. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України, частковості задоволення позовних вимог та вважає за необхідне присудити до стягнення з відповідача-1 на користь позивача суми витрат по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial