overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу зазначивши, що 20 травня 1979 року із відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Яблуницької сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис №05. Від шлюбу народилось двоє дітей, які вже повнолітні. Якщо в перші роки їх подружнього життя відносини між ними були нормальними, то останнім часом їх стосунки змінились в гіршу сторону. Останні п"ять років вони взагалі припинили будь-які подружні стосунки, які він не бажає продовжувати. Шлюб розривається вперше. Просить суд задовольнити його позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з"явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на розіванні шлюбу. Відповідач в суд також не з"явилась, хоча належним чином була повідомлена, причини неявки суд не повідомила. Дослідивши докази, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності відповідача. Вирішуючи цей спір суд виходить із норм чинного законодавства України, якими регулюється порядок розірвання шлюбу, доказами поданими сторонами. Згідно ст.3 ч.2 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Відповідно до ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки встановлені законом. Подружжю надавався максимальний строк на примирення шість місяців, однак між ними примирення не відбулося. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу, зазначивши в позові, що 07 червня 2012 року з відповідачкою зареєстрував шлюб у виконкомі Мариничівської сільської ради, Путильського району, актовий запис № 03. Від шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON],[INFO] . На початку укладення шлюбу їх сімейні стосунки були нормальними, але згодом вони перестали розуміти одне-одного. Головна причина в тому, що відповідачка почала зловживати спиртними напоями. Із-за цього, між ними почали виникати сварки, створились нестерпні умови спільного проживання однією сім"єю. У зв"язку з вказаними обставинами сумісне життя і збереження сім"ї стали неможливим. З листопада 2014 року вони разом не проживають Спору про поділ майна немає. Шлюб розривається вперше. Діти залишаються на утриманні матері. Просить суд задовольнити його позовні вимоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка в суд не з"явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. На підставі цього, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи цей спір, суд виходить із норм чинного законодавства України, якими регулюється порядок розірвання шлюбу. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В суді встановлено, що сторони спільно не проживають з листопада 2014 року. Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2011 року, відповідачу було надано кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON], який є позичальником, не виконує належним чином прийняті на себе зобов'язання, що передбачені вимогами кредитного договору і своєчасно не повертає кредитні кошти та не сплачує відсотків за користування кредитом, що підтверджується графіком фактичного погашення заборгованості. За таких обставин позивач просив стягнути в судовому порядку з відповідача борг за вищевказаним кредитним договором в сумі 20 207 грн. 74 коп., а також судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду клопотання, в якому просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Вивчивши письмові матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що підписана [PERSON] анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку складають між ним та банком кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 15 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-34). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Позивач виконав умови кредитного договору № б/н від 02.07.2011 року - надав [PERSON] кредит в розмір 15 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак, відповідач [PERSON] порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту і станом на 30.09.2014 року заборгував банку 20 207 грн. 74 коп. з яких: 14 852 грн. 94 коп. - заборгованість за кредитом; 3916 грн. 34 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 - штраф ( фіксована частина); 938 грн. 46 коп. - штраф ( процентна складова). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. З огляду на викладене позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача вартість не облікованої електричної енергії 1394,70 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що в господарстві відповідача було виявлено факт порушення правил користування електричною енергією, а саме: у самовільному піключені після відключення за не сплату боргу . В зв"язку з цим було складено відповідний акт та комісією по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією було нараховано завдані позивачем збитки. В судове засідання представник позивача не з"явилася. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки до суду відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, 3 вересня 2013 року, під час обстеження електрогосподарства відповідача представниками енергопостачальника було виявлено факт порушення правили користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення після відключення за несплату боргу. Про виявлене порушення було складено відповідний акт та запропоновано відповідачу з"явитися на засідання комісії по розгляду актів про порушення правил користування електроенергією. Відповідчу виставлено до оплати рахунок вартості не облікованої електричної енергії, а саме: згідно Акту порушення № R 004024 від 03.09.13р. в розмірі 1 394,70 грн. Відповідпо до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення з відповідача документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача вартість не облікованої електричної енергії 879,90 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що в господарстві відповідача було виявлено факт порушення правил користування електричною енергією, а саме: у самовільному піключені після відключення за спожиту електричну енергію . В зв"язку з цим було складено відповідний акт та комісією по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією було нараховано завдані позивачем збитки. В судове засідання представник позивача не з"явилася. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, 19 травня 2011 року, під час обстеження електрогосподарства відповідача представниками Костопільської дільниці було виявлено факт порушення правили користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення після відключення за спожиту електричну енергію. Про виявлене порушення було складено відповідний акт та запропоновано позивачу з"явитися на засідання комісії по розгляду актів про порушення правил користування електроенергією. Відповідчу виставлено до оплати рахунок вартості не облікованої електричної енергії, а саме: згідно Акту порушення № 016507 від 31.05.2011р. в розмірі 879,90 грн. Відповідпо до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення з відповідача документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» 19115 грн. заборгованості за кредитним договором і судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 13.05.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви № 002-29599-130513. Згідно вказаного договору позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок [INFO], та встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 15000 грн. Відповідно до п.2.1 частини 3 договору моментом прийняття банком пропозиції щодо укладання договору, вважається дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. У відповідності з п.2.5 частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений з інформацією про умови кредитування. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 22.07.2014 року не виконує взяті на себе зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 19115 грн., а саме тіло кредиту становить - 8800 грн. 83 коп., прострочене тіло кредиту - 6114 грн. 17 коп., заборгованість за комісіями - 4200 грн.. Позивач просить розгляд справи проводити за відсутності його представника. Відповідач у судовому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що ніякої угоди з ПАТ «Дельта Банк» не укладав. Пояснив, що в 2013 році в нього був викрадений паспорт громадянина України. Особа, яка викрала паспорт, вклеїла в нього свою фотографію та на його ім'я отримала кошти в ПАТ «Дельта Банк». Суд заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 13.05.2013 року, як вказує позивач, між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви № 002-29599-130513 (а.с.3). Згідно вказаного договору позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок [INFO], та встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 15000 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 22.07.2014 року не виконує взяті на себе зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 19115 грн., а саме тіло кредиту становить - 8800 грн. 83 коп., прострочене тіло кредиту - 6114 грн. 17 коп., заборгованість за комісіями - 4200 грн. (а.с.8). Разом з тим, [PERSON] пояснив, ніякої угоди з ПАТ «Дельта Банк» не укладав. У 2013 році в нього був викрадений паспорт громадянина України. Особа, яка викрала паспорт, вклеїла в нього свою фотографію та на його ім'я отримала кошти в ПАТ «Дельта Банк» і ще в двох банках. Те, що в паспорт на ім'я [PERSON] вклеєна фотографія сторонньої особи, суд мав можливість пересвідчитись, порівнявши фотографію відповідача, яка була в паспорті МЮ 046071 з ксерокопією паспорта, яка надана позивачем. Крім того, як встановлено судом, між позивачем і відповідачем з цього питання була переписка, де ПАТ «Дельта Банк» фактично визнавав видачу кредиту по підробленому документу з вини своїх працівників (а.с.19), тому ніяких зобов'язань відповідача перед позивачем не виникало. За таких обставин, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з газопостачання в сумі 1120,40 грн., вказавши в заяві, що ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.02.2015 року був скасований судовий наказ № 334/11604/14-ц, провадження № 2-н/334/2449/14, виданий Ленінським районним судом м.Запоріжжя 09.12.14р. про стягнення з відповідачів суми заборгованості 1100,53 грн. та понесених витрат на оплату судового збору в сумі 121,80 грн. Згідно Правил надання населенню послуг по газопостачанню, затвердженим ПКМУ від 09.12.1999р. № 2246 і договору «Про надання послуг з газопостачання» № 71879 від 15.07.02р. підприємство надало відповідачам послуги з газопостачання природним газом у період з 01.06.2011р. по 20.11.2014р. на суму 1120,40 грн. Розрахунок обсягу наданих відповідачу послуг з газопостачання справлявся позивачем за нормами, відповідно до Постанови КМ України "Про затвердження норм споживання природного газу населенням у випадку відсутності газових лічильників" № 619 від 08.06.1996р. (зі змінами) і постанови НКРЕ від 19.12.2006р. № 1672. На підставі п.п.10, 11, 17, 28 Правил і п.16 Договору розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. При цьому, відповідач зобов'язаний робити оплату за надані послуги з газопостачання не пізніше 10 числа наступного місяця. Оплата відповідачами не провадилася і сума заборгованості на 01.06.15р. складає 1120,40 грн. Представник позивача просить поновити строк позовної давності і стягнути з відповідачів на користь ВАТ "Запоріжгаз" заборгованість на 01.06.2015р. у сумі 1120,40 грн., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що бажає здійснити детальний розрахунок боргу, в подальшому борг сплатила у повному обсязі станом на 26.10.2015р. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами природного газу в квартирі 19 будинку 7 по проїзду Дружному в м.Запоріжжі. Позивач надавав їм послуги з газопостачання на підставі договору № 71879 від 15.07.02р. і відповідно до затверджених норм, а вони зобов'язані були щомісяця робити оплату за спожитий природний газ. Зобов'язання сторонами повинні виповнюватися належним чином і у встановлений строк. Станом на 26.10.2015 року відповідачі сплатили усю заборгованість за природний газ, що підтверджується довідкою ПАТ «Запоріжгаз» і тому, на день розгляду справи предмет спору відсутній. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,212,213 ЦПК України, ст.ст.264,526 ЦК України, ст.64, 66-68 ЖК України, суд

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання з нею шлюбу та стягнення аліментів, просив суд постановити рішення, яким розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з неї на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 500,00грн на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з урахуванням інфляції, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні не з"явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач в судовому засіданні не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Про причини неявки до суду не повідомляла, заяв чи клопотань не надавала. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 06.10.2008 року перебувають у зареєстрованому Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області за актовим записом №17 шлюбі, в період якого у них народилися: [INFO] року - донька [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], [INFO] року - донька [PERSON], який згідно довідки виданої Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області від 20.05.2015 року проживають з батьком - [PERSON] та знаходяться на його утриманні. Шлюбні відносини припинені. Позивач на примирення не згоден. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, родина фактично розпалася і існує формально. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України судом при визначенні розміру аліментів враховуються обставини: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оцінив та дослідив усі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, родина фактично розпалася і існує формально; що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги, так як сторони не досягли домовленості між собою у добровільному порядку щодо утримання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 14 вересня 2013 року вони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського району управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1328. Шлюб перший. Дітей від шлюбу не мають. Сумісним подружнім життям з відповідачем на даний час не проживають. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішенні різних сімейних питань з відповідачем не приходять до згоди. На цій підставі між ними виникають сварки, непорозуміння, зникла повага один до одного. Позивач намагався зберегти сім'ю, але йому це не вдалося. Просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 14 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського району управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1328 . Позивач в судове засідання не з'явився, надавдо суду заяву про розгляд справи без нього, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Судові витрати залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду телефонограму про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.09.2013 року (а.с.4) вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 14 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського району управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1328 . Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище "[PERSON]". Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, вони як одна сім'я не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про їйого стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Оскільки сім'ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, суд вважає, що їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved