Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що 21.09.2013 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб з відповідачем , про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис № 68. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 466318 . Питання про виховання та утримання доньки вирішено в добровільному порядку. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя у зв'язку з чим виникали постійні сварки. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного і не бажають підтримувати подружні стосунки. Вважають , що сім'я розпалася остаточно , а спільне життя неможливе. Просить суд розірвати шлюб між ним , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 16.07.1992 р.н . В судове засідання позивач не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги підтримав . Вважає , що примирення неможливе , а тому шлюб необхідно розірвати без надання строку на примирення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнає повністю . Примирення неможливе . Просить суд - шлюб розірвати . Вивчивши матеріали справи , заяви сторін, суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено , що сторони дійсно перебувають у шлюбі , який зареєстровано 21.09.2013 р. за актовим записом № 68 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області Від шлюбу мають неповнолітню доньку, питання щодо виховання та утримання якої вирішено сторонами в добровільному порядку. Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу із відповідачем , зазначивши фактичні обставини та посилання на неможливість продовження шлюбних відносин. Відповідач погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами та причинами припинення шлюбних відносин , надає суду своє бачення таких причин та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Враховуючи те, що сторони тривалий час не проживають разом , примирення подружжя протягом цього часу не відбулося , їхні стосунки не налагодилися , а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, не наполягає на збереження сім`ї, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін , а тому необхідно прийняти позов та розірвати шлюб сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони не заперечують проти зміни прізвища відповідача на дошлюбне . Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану" розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина третя статті 115 Сімейного кодексу України). На підставі викладеного,

Outcome: approved