Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач ПП «Юніон Трейд Плюс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 грудня 2018 року між Приватним підприємством "Юніон Трейд Плюс" та громадянином України [PERSON] було укладено Договір безпроцентної позики №3, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 170000,0 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок. Наданапозика є безпроцентною. Зазначені грошові кошти були отримані відповідачем за видатковими касовими ордерами: - № 1814 від 11.12.2018 року на суму 50 000 грн., № 1792 від 10.12.2018 року на суму 50 000 грн., № 1835 від 12.12.2018 року на суму 20 000 грн., № 1766 від 07.12.2018 року на суму 50 000 грн. Відповідач зобов`язався повернути позивачу отримані грошові кошти до 06 лютого 2019 року. Станом на 07.05.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 170000 грн. Добровільно сплатити борг у встановлений договором строк відповідач відмовився. Крім того, пунктами 4, 5 договору від 07.12.2018 р. передбачено, що при порушенні відповідачем строку, встановленого для повернення позики, він сплачує позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми позики за кожен день прострочення, а пунктом 6 договору передбачено, що у разі прострочення повернення суми більш ніж на 5 календарнихднів, окрім пені відповідач виплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми позики. Таким чином, станом на 07.05.2019 р. сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми за кожен день прострочення становить 10877, 02 грн., сума штрафу за прострочення повернення 34000 грн., а також три проценти річних від простроченої суми позики у розмірі 1244 грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 07.05.2019 року складає 216121 грн. 02 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти позову, посилаючись на те, що між позивачем і відповідачем не можуть існувати правовідносини зазначені в позовній заяві, оскільки грошові кошти за договором позики він не отримував, договір підписував під тиском, видаткові касові ордери підписував не заповнені. Крім того, відповідач пояснив, що працював на підприємстві на якому було виявлено нестачу матеріальних цінностей, у зв`язку з чим його змусили підписати договір позики. Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до Договору безпроцентної позики №3 від 07 грудня 2018 року, укладеного між Приватним підприємством "Юніон Трейд Плюс" та громадянином України [PERSON] , позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 170000,0 (сто сімдесяттисяч) гривень 00 копійок. Станом на 07.05.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 170000 грн. Добровільно сплатити борг у встановлений договором строк відповідач відмовився. Крім того, пунктами 4, 5 договору від 07.12.2018 р. передбачено, що при порушенні відповідачем строку, встановленого для повернення позики, він сплачує позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми позики за кожен день прострочення, а пунктом 6 договору передбачено, що у разі прострочення повернення суми більш ніж на 5 календарнихднів, окрім пені відповідач виплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми позики. Таким чином, станом на 07.05.2019 р. сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми за кожен день прострочення становить 10877, 02 грн., сума штрафу за прострочення повернення 34000 грн., а також три проценти річних від простроченої суми позики у розмірі 1244 грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 07.05.2019 року складає 216121 грн. 02 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Згідно до п.3 Договору відповідач зобов`язався повернути позивачу отримані грошові кошти в строк до 06 лютого 2019 року. Згідно з п.5 Договору від 07.12.2018 р. при порушенні відповідачем строку, встановленого для повернення займу, він сплачує позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми займу за кожен день прострочки, а пунктом 6 договору передбачено, що у разі прострочення повернення суми займу більш ніж чим на 5 (п`ять) календарних днів, окрім пені відповідач виплачує позивачу штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) від суми займу. Факт отримання відповідачем грошових коштів за договором позики підтверджується видатковими касовими ордерами №1836 від 12.12.2018 року на суму 20000 (двадцять тисяч) гривень, №1815 від 11.12.2018 року на суму 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, № 1793 від 10.12.2018 року на суму 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, № 1765 від 07.12.2018 року на суму 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. У листі ДПСУ від 11.02.2013 року № 1990/6/17-1216 зазначено: видавати процентні позики можуть виключно фінансові установи. Зважаючи на це, Приватне підприємство «Юніон Трейд Плюс» може надавати безпроцентну позику, але дана позика не є фінансовою послугою, і оскільки вона дане підприємство не є фінансовою установою, позикодавець не отримує жодного прибутку. І тому реальну вартість активів, ураховуючи рівень інфляції, зберегти в такому разі неможливо. Так, відповідно до вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затверджено Постановою правління НБУ від 15.12.2004 року № 63715.12.2004 року в п. 26 зазначено, що видача готівки з кас проводиться за видатковими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер, або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. Як видно із копій наданих до суду видаткових ордерів вони підписані касиром, підпис головного бухгалтеру відсутній. В графі керівник ордеру стоїть якісь підпис без зазначення прізвища та ініціалів особи, що не відповідає вимогам форми додатку 3 до Положення. Тому, як вбачається з матеріалів справи, ордери на видачу коштів, які підписав відповідач не відповідають вимогам чинного законодавства. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позикимає бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі, яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, договір позики було укладено під впливом тяжкої обставини. Крім того вбачається, що видаткові касові ордери, які видані на підтвердження видачі коштів за договором позики, складені в порушення вимог законодавства, а саме не містять підпису головного бухгалтера. Тому вказані видаткові касові ордери не можуть вважатися доказом у розумінні ст.76 ЦПК України. Сааме підписання стороною тексту договору позики без передання грошей не породжує у майбутньому обов`язку позичальника повернути обумовлену угодою суму грошей. У зв`язку з тим, що відсутні підстави для стягнення боргу за договором позики, суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed