Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 25 липня 1996 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 01 січня 2017 року до досягнення сином повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представництво інтересів здійснювала [PERSON]. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що з серпня 2013 року щомісячно сплачував аліменти у розмірі 25 відсотків від розміру заробітної плати, а також сплачує на користь позивача додаткові витрати на утримання сина. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши у судовому засідання матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. З 25 липня 1996 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с 64), який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року було розірвано (а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Позивач просила про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 01 січня 2017 року. На підтвердження позовних вимог надала копії фіскальних чеків на придбання продуктів харчування (а.с.39,40), копії фіскальних чеків на придбання одягу та взуття (а.с.41), копії медичних довідок та копії фіскальних чеків на придбання ліків (а.с.42,43), копії квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с.44-63). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач працює на посаді машиніста-таблетувальника в Публічному акціонерному товаристві «Київмедпредпарат» з 30 липня 2008 року по теперішній час (а.с. 30), аліментних зобов'язань перед іншими особами не має. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини 11 квітня 2017року. Оскільки позивачем не доведено, що у той чи інший спосіб відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов"язків по утримунню дитини, що є його обов"язком відповідно до засад змагальності процесу, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, аліменти підлягають стягненню, починаючи з 11 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, норм и статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року у сумі 1689,00 грн. та виходячи з встановлених фактичних обставин, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково: стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], працює на посаді машиніста-таблетувальника в Публічному акціонерному товаристві «Київмедпредпарат», проживає за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], проживає за адресою: [ADDRESS], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.В іншій частині позовних вимог відмовити. Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial