Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила,\~що в січні 2021 року, вона дізналася про те, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем здійснюється виконавче провадження № 64049386 відкрите 06.01.2021 року з примусового виконання виконавчого напису № 2277 вчиненого 18.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, про стягнення з позивачкина користь відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна», заборгованості за кредитним договором від 23.09.2013 року укладеного з АТ «Сбербанк» в розмірі 15829,93 грн. Вважає,\~що виконавчий\~напис №\~2277\~вчинений 18.12.2020\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Григорян\~Д.Г.,\~про стягнення\~з неї\~на користь\~відповідача,\~ТОВ «Росвен\~Інвест Україна»,\~заборгованості за\~кредитним договором\~від 23.09.2013\~року укладеного\~з АТ\~«Сбербанк» в\~розмірі 15829,93\~грн.\~може бути\~визнаний судом\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~ оскільки\~в основі\~вчинення цієї\~нотаріальної дії\~знаходиться факт\~безспірності відповідальності\~боржника. У спірному виконавчому напису нотаріус стягнув з неї кошти за кредитним договором, який було укладено між нею та АТ «Сбербанк» 23.09.2013 року, і право вимоги за яким перейшло до відповідача. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують саме безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), вважає, що вимоги за вказаним кредитним договором могли бути пред`явлені до неї виключно до 23.09.2016 року, тому при вчиненні виконавчого напису нотаріусом вказаний строк був порушений, приймаючи до уваги, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), тому нотаріус не мала права вчиняти спірний виконавчий напис про повернення кредиту, строк давності якого минув. Крім того,\~вона не\~отримувала вимогу\~від відповідача\~про усунення\~порушень за\~кредитним договором,\~внаслідок чого\~була позбавлена\~можливості бути\~вчасно проінформованою\~про наявність\~заборгованості та\~можливості надати\~свої заперечення\~щодо неї\~або оспорити\~вимоги,\~про що\~ зазначено\~ у\~ постанові\~Верховного Суду\~від 30.09.2019 року у справі № 357/12818/17. Крім того, при вирішені даного спору також слід врахувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі 826/20084/14 (яка була переглянута у касаційному порядку і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року (яка була залишена в силі Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 р., визнано незаконною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Отже, нотаріус при вчиненні оскаржуваного нею напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та не врахував того, що судом скасовано норму, яка дозволяла нотаріусом вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до\~ч.\~12\~ст.28\~ЦПК України,\~позови до\~стягувача про\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~або про\~повернення стягненого\~за виконавчим\~написом нотаріуса,\~можуть пред`являтися\~також за\~місцем його\~виконання. Місцем виконання спірного виконавчого напису є м. Вільногірськ Дніпропетровської області, де вона проживає, і отримує дохід у вигляді заробітної плати у ТОВ «Скляний Альянс», яке розташовано у м. Вільногірську, що у своє чергу надає їй право звертатися з позовом до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області. Зазначений факт підтверджується відміткою у моєму паспорті громадянина України. Також, звертає увагу суду, що виконавцем зазначена її адреса в м. Києві, однак за даною адресою вона ніколи не проживала та не була зареєстрована, а тому вона не знає, що це за адреса. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2277 вчинений 18.12.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, про стягнення з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», заборгованості за кредитним договором від 23.09.2013 року укладеного з АТ «Сбербанк» в розмірі 15829,93 грн. та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач - ТОВ «Росвен Інвест Україна», який належним повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 26), в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст.\~280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Треті особи -\~\~\~\~приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надали (а.с. 24,25) Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно з п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України "Про нотаріат"\~та іншими актами законодавства України (ч.1\~ст. 39 Закону України "Про нотаріат"), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5\~та зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі 826/20084/14, ( залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 р.), визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 Змін щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Приймаючи вищевказану Постанову, колегія суддів прийшла до переконання, що позивачами доведено факт застосування до них оскаржуваного нормативно-правового акту, оскільки запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який

Outcome: approved