Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому (з урахування уточнень /Т-1 а.с.11-113/) просить стягнути солідарно з відповідачів шкоду у розмірі 406249,04 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі протягом 2007-2008 років привласнили кошти їх банку, уклавши з банком кредитні договори на прізвища третіх осіб, умови зазначених договорів відповідачі виконувати не збиралися. Винуватість відповідачів встановлена вироком Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2013 року. В зв'язку з вказаним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представники проти позову заперечили, пояснивши, що відповідачі своїми діями ніякої шкоди банку не наносили, а відтак відсутні підстави для стягнення з них заборгованості у розмірі 406249,04 грн. в солідарному порядку. Крім того, всі заявили, що просять до спірних правовідносин застосувати строки позовної давності. У судовому засідання треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову не заперечили, пояснивши, що хоча вони і підписували кредитні договори, проте ніяких грошей вони не отримували, а [PERSON] пояснив, що ніякого кредитного договору з банком він не підписував. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, жодних документів до суду про причини їх неявки не надали, суд ухвалив справу розглядати без їх участі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Суд, заслухавши сторони, їх представників, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 25 червня 2013 року вироком Залізничного районного суду м. Львова відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] засуджено за скоєння злочинів, передбачених за ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 28, 304 КК України, тим же вироком відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було засуджено за скоєння злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 28, 304 КК України, а [PERSON] - за ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 28, 304 КК України /Т-1 а.с.181-225/. Зазначеним вироком суду було встановлено, що [PERSON], з метою заволодіння грошовими коштами банківських установ, які надаються громадянам-позичальникам банківськими установами для власних потреб та проведення оплати за побутову техніку в травні 2007 року в м. Львові спільно з [PERSON], [PERSON] організував стійку організовану групу до складу якої увійшли [PERSON], [PERSON] та інші. [PERSON], [PERSON], [PERSON], з метою заволодіння грошовими коштами, з корисливих мотивів, діяли як організатори групи, координували та керували, злочинною діяльністю учасників організованої групи. Згідно розподілу ролей та узгодженого плану дій кожен з них, а також інші співучасники організованої злочинної групи підшуковували осіб - позичальників, які виступали в ролі виконавців під час вчинення злочинів та осіб, які виступали в ролі поручителів у позичальників, проводили зустрічі з такими особами в приміщенні залу ігрових автоматів "Багіра", що по вул. В.Великого, 26 в м. Львові, а також в приміщеннях кафе "Арлекіно", що по вул. Городоцькій, 285 в м. Львові і в приміщенні кафе по вул. Городоцькій, 287 в м. Львові, де розробляли та узгоджували плани вчинення злочинів, підробляли довідки про доходи для пред'явлення представникам банківських установ, бланки з печатками та штампами якими забезпечували, отримували, вносили в них недостовірні відомості та надавали їх представникам банківських установ разом із особами, які укладали кредитні угоди, підтверджували по телефону неправдиві дані, вказані в Довідках про доходи та Анкетах учасників організованої групи та осіб, які виступали в ролі позичальників, займались розподілом отриманих грошових коштів між учасниками організованої групи, таким чином створили систему заволодіння грошовими коштами, які надавались банківськими установами позичальникам. [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи організаторами групи, а також інші співучасники організованої злочинної, з метою приховування злочинної діяльності групи і намірів на заволодіння грошовими коштами залучали інших осіб, які виступали в ролі позичальників та поручителів, використовуючи відсутність інформації про кредитні історії позичальників в інших банківських установах про отримання грошових коштів. Зокрема, організатори групи до складу групи з січня 2008 року залучили [PERSON], [PERSON], які спершу діяли у ролі виконавців у вчиненій організаторами групи системі заволодіння грошовими коштами, які на підставі укладених з ними кредитних договорів надавались банківськими установами, приймали участь разом із вказаними організаторами групи в обмані представників банківських установ, використовуючи підроблені Довідки про доходи, пред'являючи їх представникам банківських установ, надавали недостовірні відомості в Анкетах позичальника представникам банківських установ, отримували разом з організаторами групи грошові кошти. А з часом стали діяти у вчиненій організаторами групи системі заволодіння грошовими коштами, як підбурювачі і пособники та в свою чергу залучили [PERSON] та інших, які також знали про діяльність організованої групи та отримували від організаторів частину грошових коштів. Готуючись до вчинення злочинів організатори групи налагоджували дружні стосунки з працівниками банків, та входячи в їх довіру представлялися діловими людьми, які володіють підприємствами по придбанню та збуту транспорту, медикаментів і при цьому роблячи їм подарунки. В обмін отримували консультації, що до процедури оформлення кредиту, повноти надання інформаційних даних відповідно до яких, банківська установа не відмовить у видачі кредиту. А в подальшому з 24.12.2007 року до складу групи залучили працівника ЗАТ КБ «Приватбанку» [PERSON], яка діяла як пособник у вчиненні злочинів та була обізнаною з діяльністю організованої групи. Окрім цього, до вчинення злочинів організатори групи залучили третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не були обізнані про діяльність організованої групи. В результаті діяльності організованої групи між ПАТ КБ «Приватбанк» та третіми особами були укладені кредитні договори, умови яких учасники організованої групи не мали намір виконувати. Так позивач уклав наступні кредитні договори: 16.01.2007 року був укладений кредитний договір з [PERSON] на суму 5000 грн.; 12.01.2008 року - з [PERSON] на суму 5000 грн.; 08.02.2008 року - з [PERSON] на суму 5000 грн..; 27.12.2007 року - з [PERSON] на суму 5000 грн.; 08.02.2008 року - з [PERSON] на суму 5000 грн.; 09.01.2008 року - з [PERSON] на суму 5000 грн.; 16.01.2008 року - з [PERSON] на суму 5000 грн.; 09.02.2008 року - зі [PERSON] на суму 5000 грн.; 23.01.2008 року - з [PERSON] на суму 5000 грн.; 16.07.2007 року - з [PERSON] на суму 8996,70 грн.; 03.10.2007 року - зі [PERSON] на суму 3499,9 грн. та 20.12.2007 року - з [PERSON] на суму 3000 грн. /Т-1 а.с.143-163/. Всі вищевказані обставини були встановлені вироком Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2013 року, а відтак не підлягають доказуванню та є обов'язковими для при вирішені даної справи в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України. Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З аналізу положень ст. 1166 ЦК України слідує, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди. За таких обставин, суд не бере до уваги твердження представників відповідача, що останні не можуть нести відповідальність за нанесення шкоди позивачу, оскільки таке їх твердження спростовується вищезазначеними положеннями чинного законодавства та вироком суду від 25.06.2013 року, яким була встановлена винуватість відповідачів у нанесені шкоди майну позивача. Також, суд не бере до уваги твердження представників відповідачів, що осанні не можуть нести солідарну відповідальність, з огляду на таке. Відносини щодо відповідальності за шкоду, спільно заподіяну кількома особами регулюються ст. 1190 ЦК України, відповідно до якої особи, які спільно заподіяли шкоду, несуть солідарну відповідальність пе ред потерпілим. Виходячи зі змісту зазначеної нор ми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед по терпілим. Для настання солідарної відпо відальності при заподіянні шкоди злочином, скоєним двома або кіль кома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об'єднані спільним злочинним на міром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що відповідачі у складі організованої групи нанесли шкоду позивачу, то і відповідальність вони мають нести у солідарному порядку. Разом з тим, суд не бере до уваги твердження представника позивача, що зі всіх відповідачів слід солідарно стягнути шкоду, яка була нанесена банку в результаті укладення всіх вищевказаних дванадцяти кредитних договорів. Так, зі змісту вироку суду від 25.06.2014 року вбачається, що [PERSON] була залучена до складу групи як пособник лише з 24.12.2007 року, а відтак вона не може нести відповідальність за шкоду, яка була нанесена банку, в результаті укладання трьох договорів, а саме: 16.07.2007 року - з [PERSON]; 03.10.2007 року - зі [PERSON] та 20.12.2007 року - з [PERSON] З тих самих підстав не можуть нести відповідальність за шкоду, яка була нанесена банку, в результаті укладання трьох вищевказаних договорів відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки вони, виходячи зі змісту вироку були залучені до групи лише у січні 2008 року. Крім того, зазначені три відповідача не несуть відповідальності і за шкоду, яка була нанесена в результаті укладання кредитного договору від 27.12.2007 року між банком та [PERSON] Також, суд не погоджується з розміром шкоди на суму 406279,04 грн., яка на думку представника позивача має бути стягнута з відповідачів, з огляду на наступне. Як убачається з кредитних договорів строки сплати кредитної заборгованості, як за відсотками, які складають 2%, так і за комісіями, які складають 3,5%, визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й стро ки виконання третіми особами окремих зо бов'язань (внесення щомісячних плате жів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісяч ного зобов'язання, згідно з ч. 3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього мі сяця строку. Перебіг строку починаєть ся з наступного дня після відповідної ка лендарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК України). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна дав ність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте ресу. Сплив позовної давності, про засто сування якої заявлено стороною у спо рі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом, перебіг за гальної та спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення сво го права або про особу, яка його поруши ла (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252- 255 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позов ної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) догово ру, скільки з певними моментами (фак тами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок пере бігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалі зувати своє право. 12.06.2008 року постановою першого заступника прокурора Львівської області Татарина Б.С. була порушена кримінальна справа за фактом заволодіння шляхом шахрайства коштами ЗАТ КБ «Приватбанк», вчинене у великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України /Т-2 а.с.22/. 25.06.2011 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУСАС України у львівській області Бориса В.З. позивача було визнано цивільним позивачем у кримінальній справі про обвинувачення [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за скоєння злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15 КК України /Т-2 а.с.43/. Таким чином, позивачу 25 червня 2011 року достовірно стало відомо про порушення їх прав з боку відповідачів, а відтак з цієї дати розпочався перебіг позовної давності. Проте, з даним позовом до суду позивач звернувся лише 01.11.2013 року. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності /Т-2 а.с16-18./, яка була підтримана у судовому засіданні відповідачами. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості зі сплати відсотків та комісії, яка утворилася станом на 01.11.2010 року слід відмовити в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Таким чином, за кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 36784,89 грн. /Т-1 а.с.7-11/, а шкода у розмірі 21998,97 грн. (5000 гр. /заборгованість за тілом кредиту/ + (19535,89 грн. /сума заборгованості за відсотками станом на 06.10.2013 року/ - 8661,95 грн. /сума заборгованості за відсотками станом на 01.11.2010 року/) + (12250 грн. сума заборгованості за комісіями станом на 06.10.2013 року/ - 6125,00 грн. /сума заборгованості за відсотками станом на 01.11.2010 року/) = 21998,97 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 38783,50 грн. /Т-1 а.с.12-15/, а шкода у розмірі 23226,32 грн. (5000 грн. + (21883,50 грн. - 9607,18 грн.) + (11900,00 грн. + 5950, 00 грн.) = 23226,32 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 36476,35 грн. /Т-1 а.с.16-22/, а шкода у розмірі 20645,21 грн. (5000 грн. + (18708,19 грн. - 8662,21) + (10555,00 грн. - 4955,00 грн.) = 20645,21 грн.) За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 30364,00 грн. /Т-1 а.с.23-27/, а шкода у розмірі 19585,03 грн. (5000 грн. + (16857,70 грн. - 7377,67 грн.) + (8346,00 грн. - 4241,00 грн.) = 19585,03 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 38782,49 грн. /Т-1 а.с.28-31/, а шкода у розмірі 23225,08 грн. (5000 грн. + (21882,49 грн. - 9607,41 грн.) + (11900,00 грн. - 7581,22 грн.) = 23225,08 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 22013,00 грн. /Т-1 а.с.32-38/, а шкода у розмірі 9741,78 грн. (3000 грн. + (11908,00 грн. - 7581,00 грн.) + (7105,00 грн. - 4690,00 грн.) = 9741,78 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 35468,40 грн. /Т-1 а.с.39-46/, а шкода у розмірі 21998,57 грн. (5000 грн. + (19268,40 грн. - 8394,83 грн.) + (11200,00 грн. - 5075,00 грн.) = 21998,57 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 12218,00 грн. /Т-1 а.с.47-52/, а шкода у розмірі 7212,21 грн. (3499,90 грн. + (5114 - 2626,69) + (3604-2379,00 грн.) = 12218,00 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 40979,00 грн. /Т-1 а.с.52-55/, а шкода у розмірі 24630,70 грн. (8996,70 грн. + (29482,00 грн. - 14848,00 грн.) + (2500,00 грн. - 1500 грн.) = 24630,70 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 36136,57 грн. /Т-1 а.с.56-60/, а шкода у розмірі 21998,57 грн. (5000 грн. + (19536,57 грн. - 8672,00 грн.) + (11600 грн. -5475,00 грн.) = 21998,57 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 38782,84 грн. /Т-1 а.с.61-64/, а шкода у розмірі 23225,48 грн. (5000 грн. + (21882,84 грн. - 9607,35 грн.) = (11900,00 грн. - 5950,00 грн.) = 23225,48 грн.). За кредитним договором укладеним з [PERSON] стягненню підлягає шкода не у розмірі, яка зазначена у розрахунку позивача на суму 39489,00 грн. /Т-1 а.с.65-71/, а шкода у розмірі 13818,09 грн. (5000 грн. + (22639,00 грн. - 9955,91 грн.) + (11850,00 грн. - 5725,00 грн.) = 13818,09 грн.) Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню у солідарному порядку сума у розмірі 41584,69 грн. ( 9741,78 грн. /шкода за договором з [PERSON]/ + 7212,21 грн. /шкода за договором з [PERSON]/ + 24630,70 грн. /шкода за договором з [PERSON]/ = 41584,69 грн.). Крім того, з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід солідарно стягнути шкоду у розмірі 19585,03 грн., яка нанесена позивачу в результаті укладання договору з [PERSON] Також, зі всіх відповідачів слід стягнути у солідарному порядку шкоду у розмірі 170127,29 грн., яка нанесена в результаті укладання інших восьми договорів у 2008 році, а саме з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON],. Окрім того, з відповідачів слід стягнути 3654,00 грн. судовий збір в доход держави в рівних частках, тобто по 522,00 грн. з кожного (3654,00 грн. : 7 осіб = 522,00 грн.).

Outcome: partial