Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення неправомірно стягнутих коштів з карткового рахунку та стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що з 01.08.2014 року по теперішній час працює в комунальному закладі « Дніпропетровській станції швидкої допомоги» на посаді фельдшер - диспетчер при прийому виклику та передачі їх виїзду бригадам в оперативному відділу. Щомісячний розмір її заробітної плати складає 1720,49грн. Бухгалтерія установи, де вона працює перераховує заробітну плату на банківську карту [NUMBER], відкритою в ПАТ КБ «Приватбанк» по її заяві, так як комунальна установа уклала договір з відповідачем на отримання заробітної плати. Крім того, вказує, що вона не була не яких відносинах з відповідачем, не укладала не кредитних договорів, ні договорів займу, ні договорів залогу, ні договорів поруки та ін. Починаючи з 03.09.2014 року відповідач незаконно утримував з її заробітної плати грошові суми. Так , 03.09.2014 року бухгалтерією установи перерахована на її картковий рахунок відповідачем заробітна плата у розмірі 1812,95грн. 03.09.2014 року відповідач здійснив списання з її карткового рахунку грошові кошти у розмірі 860,25грн.. 19.09.2014року здійснив списання з її карткового рахунку грошові кошти у розмірі 400,00грн., 03.10.2014 року здійснив списання з її карткового рахунку грошові кошти у розмірі 668,43грн.,вказує, що це було автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки. Всього станом на 22.10.2014 року відповідач здійснив списання з її карткового рахунку грошових коштів у розмірі 1928,68 грн. Відповідач неправомірно, без отримання її згоди дозволив на здійснення конкретних дій, здійснив списання її грошових коштів з карткового рахунку. 07.08.2014 року вона звернулась до відповідача з заявою дізнатись причину зняття грошових кошт її карткового рахунку. 12.08.2014 року вона отримала відповідь, в якому банк не вказує аргументовані та законні підстави зняття грошових коштів з її карткового рахунку та погашення простроченої заборгованості. Вважала, що дії відповідача по списанню з її карткового рахунку [NUMBER] грошових коштів є протиправними, а тому просить стягнути з відповідача на її користь 1928,68грн. неправомірно стягнуту з карткового рахунку. Крім того, неправомірними діями відповідача їй спричинено моральна немайнова шкода, яка виразилась в душевних страждань та фізичної болі яку вона оцінює у розмірі 10 000,00 грн, яку просить стягнути з відповідача. Ці обставини і з'явилися обставинами позову. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі, пояснюючи, що заява [PERSON] написана 05.04.2007 року лише на 1 аркуші , а умови кредитування не можливо прочитати, оскільки вони написані дуже маленьким шрифтом, крім того умови надання споживчого кредиту не підписані самою позивачкою, а тому вважав, що [PERSON] не була належним чином ознайомлена з цими умовами. Більше того вважав, що п.5.5. умов передбачено строк позовної давності по вимозі про стягнення кредиту, який становить 5 років, тобто 05.04.2014 року даний строк сплинув, а відповідачем перше списання коштів з рахунку [PERSON] відбулося 03.09.2014 року. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснював, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № GOXRRC07490023 від 05.04.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2937,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення 05.04.2009 року. Кредитно-заставний договір № GOXRRC07490023 від 05.04.2007 року складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифів. Надаючи грошові кошти Позивачу, "ПриватБанк" задовольнив його вимогу і надав майно (грошові кошти) у тимчасове користування, при цьому передбачив порядок та умови здійснення розрахунків за користування грошовими коштами. Відповідно до п.26.1 ст.26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та\\або третіх осіб. Згідно п. 3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам Позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту або у валюті, відмінної від валюти Кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у Кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за Заявою та цими Умовами, при настанні строків платежів (договірне списання). Пунктом 3.3.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним передбачено право банку списувати кошти з поточних рахунків Позичальника згідно п. 3.2.5 цих Умов, при настанні строків платежів, передбачених цими Умовами та Заявою, у межах належних до сплати Банку сум. Заява про надання Кредиту підписана Позивачкою особисто, в ній зазначено, що вона ознайомлена та згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами, та всі ці документи складають між нею та Банком кредитно-заставний договір. Станом на 03.09.2014 року, 19.09.2014 року, 03.10.2014 року (зазначені дата списання) за позивачем обліковувалася прострочена заборгованість за вказаним кредитним Договором, в подальшому заборгованість позивача також наявна. До того ж, при отриманні платіжної банківської картки для виплат (картрахунок [NUMBER]) Позивачка ознайомилася та погодилася з Умовами надання банківських послуг. Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, що підтвердила власним підписом в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 26.03.2014р. Виходячи з вищенаведеного, просили в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення неправомірно стягнутих коштів з карткового рахунку та стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно довідки, наданої [PERSON], остання працює у комунальному закладі «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської Обласної Ради» на посаді фельдшер - диспетчер з приймання викликів та передачі їх виїзним бригадам в Оперативному відділі (диспетчерська) з 01.08.2014 року(наказ №172-к від 01.08.2014року) по теперішній час. Згідно заяви № GOXRRC07490023 від 05.04.2007 року, [PERSON] отримала в у банка (відповідача) строковий кредит в сумі 2937,00 грн., при цьому ознайомилася та погодилася з Умовами споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Згідно рахунку № 53-1 від 05.04.2007 року [PERSON] купувала персональний комп'ютер , вартістю 4670,00 грн. Згідно накладної №61 від 05.04.2007 року [PERSON] за комп'ютер сума до оплати склала 2670,00 грн. Згідно товарного чека №53-1 від 05.04.2007 року Придбано первинний внесок по рахунку №53-1 від 05.04.2007 року за персональний комп'ютер [PERSON] на загальну суму 2000,00 грн. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанкі, [PERSON] ознайомилася і погодилася з: п.1.1.3.1.6. , згідно якого клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в розмірі сум, що належать до сплати банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів по іншим договорам клієнта в розмірах визначених цими договорами (договірне списання), в розмірах платіжного ліміту картрахунку. Банк здійснює списання коштів в грошовій одиниці України/ іноземній валюті з любого рахунку клієнта в розмірі, еквівалентнім сумі заборгованості в іноземній валюті/ національній валюті України по договору, та купівлю/продаж іноземної валюти на Межбанківському валютному ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта. Відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером. П.1.1.3.2.11, згідно якого банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта та третіх осіб, по кредитам, в яких клієнт є поручителем, а також будь якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта ( в тому числі , що є робітником банку, який спричинив йому шкоду) щодо невиконання обов»язків перед банком. Як вбачається з розрахунку погашення кредиту, процентів клієнта банку [PERSON], остання з 05.04.2007 року по 03.09.2014 року жодної суми заборгованості по кредиту та процентам не сплачувала. Згідно відповіді, наданої ПАТ КБ «ПриватБанком» вбачається, що грошові кошти у сумі 860,25грн., що надійшли на рахунок [NUMBER] від 03.09.2014 року направлені банком на погашення простроченої заборгованості по тілу за кредитним договором № GOXRRC07490023 від 05.04.2007 року, що підтверджується меморіальними ордерами від 03.09.2014року; грошові кошти у сумі 400,00грн., що надійшли на рахунок [NUMBER] 19.09.2014 року направлені банком на погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №GOXRRC07490023 від 05.04.2007 року, що підтверджується меморіальними ордерами від 19.09.2014року; грошові кошти у сумі 668,43 грн., що надійшли на рахунок [NUMBER] 03.10.2014року направлені банком на погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №GOXRRC07490023 від 05.04.2007 року, що підтверджується меморіальними ордерами від 03.10.2014року. Згідно ст.. 598 ЦК України, зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Згідно ст.. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.. 1071 ч.2 ЦК України, грошові кошти з рахунка клієнта можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках встановлених договором між банком і клієнтом. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № GOXRRC07490023 від 05.04.2007 року, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 2937,00 грн., який зобов»язалася погашати згідно графіка. При цьому, згідно умов договору [PERSON] доручила банку здійснювати списання грошових коштів з її рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту, в розмірі сум, що належать до сплати банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів по іншим договорам клієнта в розмірах визначених цими договорами (договірне списання), в розмірах платіжного ліміту картрахунку. Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором позивач станом на 03.09.2014 року жодної суми за кредитом або процентам не погасила. Даний факт в судовому засіданні представник позивача не заперечував. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачкою було відкрито в банку відповідача карту [NUMBER] на отримання заробітної плати і 03.09.2014 року, 19.09.2014 року та 03.10 2014 року відповідачем було здійснено списання коштів з вказаного рахунку в рахунок погашення кредиту за договором № GOXRRC07490023 від 05.04.2007 року, на суми 860,25 грн., 400,00 грн. та 668,43 грн. відповідно. Згідно ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов»язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов»язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], уклавши кредитний договір з банком доручила банку здійснювати списання грошових коштів з її рахунків, а тому її вимоги щодо неправомірного стягнення суми 1928,68 грн, задоволенню не підлягають. Стосовно застосування строків позовної давності, передбачених п.5.5 договору, який на думку представника позивача сплинув 05.04.2014 року, а тому відповідач не міг після цього перераховувати кошти з депозитного рахунку позивачки на погашення кредиту, суд приходить до наступного: Згідно ст.. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі не звертався до суду з вимогами про стягнення кредиту з позивачки, при цьому позивачкою з моменту отримання кредиту - 05.04.2007 року не було здійснено жодного платежу за кредитним договором. Оскільки звернення до суду є правом особи, а не її обов»язком, в даному випадку не можливо застосовувати норми закону, що стосуються позовної давності. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне також відмовити, оскільки підстав відповідальності за шкоду заподіяну споживачу, згідно вимог ст.. 16 Закону України « Про захист прав споживачів» позивачем не вказано та не доведено. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed