Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 11 квітня 2006 року між відповідачем в справі [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є позивач [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») було укладено Кредитний договір №8/2006/980-К/319-Н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 39846,00 грн. в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.п. 4.3.5, 4.3.7 Кредитного договору позичальник взяв на себе зобовязання належним чином виконувати умови договору, але взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені Кредитним договором терміни не виконує, у звязку з чим згідно п.4.2.4 Кредитного договору банк має право на дострокове отримання всієї суми кредиту, а також нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших платежів. Станом на 08 квітня 2014 року у останньої утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 193 755,25 грн., яка складається з наступного: 38236,78 грн. заборгованість за сумою кредиту; 26007,59 грн. заборгованість по процентам; 125526,28 грн. пеня; 3984,60 грн. штраф. Крім того, вказують, що в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору. Відповідно до п.1.2 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Посилаючись на вищевикладене та приписи ст.ст. 526, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3, 15, 107, 118, 119 ЦПК України, позивач у позовній заяві просить стягнути солідарно з відповідачів в даній справі на їхню користь вищевказану заборгованість за кредитним договором на загальну суму 193 755,25 грн., а також судові витрати по справі в сумі 1937,55 грн. В судове засідання представник позивача не з"явився, надіславши до суду заяву з проханням про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала лише в частині сум заборгованості за кредитом, по процентам та штрафу. [PERSON] стягнення зазначеної в позовній заяві суми неустойки - пені, яка не зрозуміло з чого розрахована та значно перевищує саму суму заборгованості по кредиту, категорично заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд, зясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представника позивача, встановивши наявність для того законних підстав, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 38 236 гривень 78 копійок заборгованості за сумою кредиту, 26 007 гривень 59 копійок заборгованості по процентам, 3 984 гривні 60 копійок неустойки у виді штрафу, а разом - 68 228 гривень 97 копійок. В іншій частині заявлених позивачем вимог слід відмовити у зв`язку з недоведеністю. В позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] слід відмовити повністю. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов такого договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено судом, між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є позивач [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (а.с.12) було укладено Кредитний договір №8/2006/980-К/319-Н від 07 квітня 2006 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 39846,00 грн. в порядку та на умовах, визначених цим договором, строком на 239 місяців (а.с.5-7). Вказані вище дії не суперечать нормам ст. 1054 ЦК України. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідач в даній справі [PERSON], отримавши кредит в сумі 39846,00 грн., взятих на себе зобовязань відповідно до п. 4.3 Кредитного договору не виконала, у звязку з чим за відповідачем дійсно утворилась заборгованість, але вирішуючи питання про розмір суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приходить до наступного. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості позивача [PERSON] перед банком, на їхню думку, становить на загальну суму 193 755,25 грн., в тому числі: 38236,78 грн. заборгованість за сумою кредиту; 26007,59 грн. - заборгованість по процентам; 125526,28 грн. пеня; 3984,60 грн. штраф (а.с.3), яку позивач і просить стягнути на свою користь. Разом з тим, суд, враховуючи ту обставину, що учасниками процесу клопотання про призначення судової експертизи щодо розрахунку розміру заборгованості по Кредитному договору, в т.ч. і розміру пені не заявляли, приходить до висновку, що наданий до матеріалів справи розрахунок за договором №8/2006/980-К/319-Н по [PERSON] станом на 08.04.2014 року не є допустимим та належним доказом по справі, оскільки не містить письмових висновків та пояснень до них фахівця у відповідній області спеціальних знань, відповідального за правильність здійснення такого розрахунку, із зазначенням методики, норм та приписів, якими керувався при цьому. Виходячи з викладеного і враховуючи, що відповідачем [PERSON] визнано та не оспорюється тільки розмір сум заборгованості за кредитом, по процентам та штрафу, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню: 38236,78 грн. заборгованості за сумою кредиту, 26007,59 грн. заборгованості по процентам, 3984,60 грн. штрафу, а разом - 68228, 97 грн. В частині ж заявлених позовних вимог щодо стягнення суми пені слід відмовити, у звязку з недоведеністю заявленого. Крім того, позивачем в даній справі заявлено вимогу про солідарне стягнення з обох відповідачів в даній справі, тобто з [PERSON] та з поручителя [PERSON], всієї суми заборгованості за кредитним договором №8/2006/980-К/319-Н. Вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку, що в позові Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до [PERSON] слід відмовити повністю з наступних підстав. Згідно вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Позивач у позовній заяві посилається на те, що в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №8/2006/980-К/319-Н між банком та відповідачем в даній справі [PERSON] 07 квітня 2006 року було укладено договір поруки за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору. Виходячи з системного аналізу норм, закріплених у ст.ст. 546-548, 553-558, 626-636, 638 ЦК України, суд прийшов до переконання, що договір поруки є договором на користь третьої особи (кредитора боржника) між боржником і поручителем. Цей договір є двостороннім за своєю природою, так як поручитель бере на себе зобов'язання за виконання боржником свого обов'язку (ст.ст. 638, 553 ЦК України), а боржник бере на себе зобов'язання оплатити послуги поручителя (ст. 558 ЦК України). Відповідно до ст. 228 ЦК України змістом такого договору є умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, для договору поруки згідно ст.ст. 558, 638 ЦК України істотною умовою є розмір та порядок оплати послуг поручителя, наданих ним боржникові. Згідно ст. 638 ч.1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання, що правочин, на який посилається позивач, під назвою «Договір поруки» між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON], що був викладений в письмовій формі 07 квітня 2006 року (а.с.43), не є договором поруки у розумінні нормативних приписів, що містяться в Главі 49 ЦК України «Забезпечення виконання зобов'язань», не містить істотних умов договору поруки, зазначених у параграфі 3 цієї глави ЦК України. Зокрема, відсутні відомості про розмір та порядок оплати послуг поручителя, наданих ним боржникові. Оскільки цей документ від 07.04.2006 року не містить істотних умов, які є обов'язковими для договору поруки, тобто його зміст не відповідає вимогам ЦК України, він не може вважатися укладеним в силу ст. 638 ч.1 ЦК України, і відповідно до ст. 215 ч.2 ЦК України є нікчемним правочином. У цьому разі визнання такого правочину недійним судом не вимагається. За таких обставин суд вважає, що позивач не довів того факту, що [PERSON] є поручителем за зобов'язаннями [PERSON] перед ВАТ КБ «Надра» через відсутність договору поруки в розумінні ст.ст. 546, 547, 553, 558, 638, 636 ЦК України. Тому позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів в даній справі на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором №8/2006/980-К/319-Н від 07.04.2006 року не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд,

Outcome: partial