Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай), із земель колишнього КСП «ім.. Шевченка», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які в силу п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України перейшли до складу земель комунальної власності Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Також, просить встановити факт належності їй трудової книжки колгоспника № [NUMBER] від 7 червня 1976 року, в якій допущена описка, а саме не вірно вказане її прізвище [PERSON] , замість правильного Кадацька. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 1951 року вона працювала в КСП «ім. Шевченка» на території Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області та була членом підприємства, що підтверджує записом у трудовій книжці колгоспника та довідкою за підписом голови КСП «ім. Шевченка». В січні від землевпорядника Іванковецької сільської ради позивачка дізналася, про те, що колишні члени КСП, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку мають право на земельну частку (пай) у вказаному КСП. Оскільки позивач буда членом КСП вона звернулася до відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з питання отримання нею сертифікату на право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. На що її повідомили, що вона не була включена до списку членів КСП, що додавався до Державного акта на право колективної власності на землю, в зв`язку з чим і сертифікат на її ім`я не виготовлявся. Листом відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області підтверджено факт, щоКадацька [PERSON] не включена в списки до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «ім.Шевченка», а також не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач у судове засідання не з`явилас, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача надав до суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просить справу розглядати у його відсутності. Представник Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розглядати справу без участі представника сільської ради. Також, надав довідку про те, що на території сільської ради є не витребувана земельна частка (пай), що може бути передана у власність [PERSON] площею 4,47 га. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до довідки виданої правлінням КСП «ім. Шевченка» в березні 1993 року № 16 встановлено, що [PERSON] з 1951 по 1986 роки являлася членом колгоспу та працювала в ньому. Запис в трудовій книжці колгоспника свідчить про роботу позивача в колгоспі до 1987 року. Відповідно до пенсійного посвідчення [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком з 03.03.1993. Відповідно до листа відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 07.03.2019 встановлено, що згідно книг записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, станом на 01.01.2013 державний акт на право власності на землю [PERSON] не реєструвався та не видавався. У Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Знам`янського РДА Кіровоградської області по КСП ім.. Шевченка на території Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області відсутні записи на ім`я [PERSON] . Відповідно до додатку до державного акту на право колективної власності на землю серія [NUMBER] від 30.12.1995 [PERSON] не включена в списки членів КСП ім. Шевченка. Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Право на\~земельну частку\~(пай)\~мають тільки\~члени недержавного\~сільськогосподарського підприємства,\~а надання\~права на\~земельну частку\~(пай)\~здійснюється відповідно\~до \~встановленого членства\~в підприємстві. Відповідно\~до ст.\~ 5\~Земельного кодексу\~України (\~561-12\~)\~та згідно\~ з\~ пунктом\~ 3\~ -\~ 5\~ Рекомендацій\~ по\~ складанню\~ проектів\~роздержавлення і\~ \~приватизації \~ земель\~ \~сільськогосподарських підприємств\~ і\~ організацій\~при передачі\~земель у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~місцевими радами\~ на\~своїй \~території \~створюється резервний\~фонд земель\~за погодженням\~місця розташування\~з землекористувачем\~у розмірі\~до 15\~відсотків площі\~усіх сільськогосподарських\~угідь,\~включаючи угіддя\~в межах\~відповідних населених\~пунктів. Землі резервного фонду перебувають у постійному користуванні колишніх землекористувачів (сільськогосподарських підприємств) і призначаються для подальшого перерозподілу і використання за цільовим призначенням, для індивідуального житлового будівництва, ведення особистого підсобного господарства, городництва в межах граничних розмірів, визначених статтями 56, 59 та 67 Земельного кодексу України ( 561-12 ). Статтею 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 ( 720/95 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що створений під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. У п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року N 122, передбачено, що у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про, зокрема, надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Разом з тим громадянам земельні ділянки в натурі (на місцевості) можуть виділятися із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, але за рахунок земель резервного фонду саме колишнього колективного сільськогосподарського підприємства. Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"передбачено, що при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7\~Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є, зокрема орган, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі. Відповідно до п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України, з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Таким чином суд приходить до висновку, що позивач мав право на земельну частку (пай), як колишній член колективного сільськогосподарського кооперативу пенсіонер, при розпаюванні землі її не було включено до списків членів колгоспу які мають право на земельну частку (пай) з невідомих причин, іншим чином вирішити дане питання не представляється позивачеві можливим, тому суд вважає захистити право позивача в судовому порядку. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті В судовому засіданні встановлено, що у всіх правовстановлюючих та інших документах позивач правильно значиться як Кадацька, однак в трудовій книжці колгоспника її прізвище зазначене як Кодацька. Свідок [PERSON] підтвердив, що в колгоспі ім. Шевченка працювала саме [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, а також що встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу трудової книжки колгоспника породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, а також що вказаний документ не є документом, що посвідчує особу, враховуючи неможливість виправити неправильне написання прізвища позивача іншим способом, через ліквідацію колгоспу, суд вважає за необхідне заяву про встановлення факту задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved