Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить, ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] зі мною [PERSON] та передати його на її утримання та виховання за адресою [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати на правову допомогу. В якості підстав позову позивачка зазначила, що що шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Кельменецького районного суду від 09 грудня 2014 року. Позивачка самостійно утримує та займається виховання дітей сторін. Відповідач залишив дітей та виїхав на заробітки. [PERSON] практично весь час перебуває на заробітках, у зв'язку з чим не здатний створити належні умови для виховання дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що діти живуть з нею. Відповідач протягом шести місяців був на заробітках в Росії і приїхав 07 січня 2016 року. З часу приїзду він один раз взяв дітей до себе та один раз відвідав сина в лікарні. Представник Кельменецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування згідно до якого Кельменецька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] біля матері. [PERSON] пояснила, що [PERSON] пів - року не було. Він не піклувався на те утримував дітей. Прокурор Каланча І.Г. залишає вирішення позову на розсуд суду. Враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Судом досліджені наступні докази: копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 09 серпня 2001 року на бланку серії [NUMBER], копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 13 березня 2007 року на бланку серії [NUMBER], довідки видані виконкомом Грушовецької сільської ради Кельменецького району №854,855 від 07.10.2015 року, № 857 від 08.10.2015 року, копію рішення Кельменецького районного суду по цивільній справі №717/1956/14-ц від 09 грудня 2014 року, висновок Кельменецької районної державної адміністрації №01-31/2751 від 18.11.2015 року, довідку про доходи [PERSON] видану Управління освіти Кельменецької районної державної адміністрації №987 від 09.10.2015 року, характеристика [PERSON] видана виконавчим комітетом Грушовецької сільської ради №696 від 08.10.2015 року, письмові пояснення [PERSON] від 09.10.2015 року, письмові пояснення [PERSON] від 09.10.2015 року, договір про надання юридичних послуг №19 від 04.12.2015 року, розрахунок суми послуг за надану правову допомогу до договору №19 від 04.12.2015 року, акт прийому - передачі послуг до договору №19 від 04.12.2015 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №6 від 04.12.2015 року видану адвокатом Телешман І.І. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] [INFO]. В даний час сторони розлучені та спільно не проживають. Малолітній [PERSON] проживає з матір'ю і бажає з нею проживати в подальшому. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Згідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із проголошеного в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування позивачка має стабільний самостійний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання. Відповідач протягом кількох місяців перебував закордоном. Із письмових пояснень [PERSON] вбачається, що останній бажає проживати із матір'ю. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України „Про охорону дитинства", якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В порушення ст. 60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що він на належному рівні матеріально утримує дітей та забезпечує дітей відповідно до частки своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення на її користь витрат на оплату правової допомоги в сумі 600 гривень слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.84 ЦПК України та Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв'язку із відсутністю законодавства, що регулює норми витрат часу адвокатів на підготовку позовів та матеріалів для подачі позову до суду суд вважає, що даних правовідносин слід застосувати відповідно до ст. 8 ЦК України та ч.7 ст.8 ЦПК України аналогію права. Зокрема, згідно розділу 1 „Міжгалузевих норм чисельності працівників юридичної служби", затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11.05.2004 року № 108, який встановлює норми часу на виконання робіт працівниками юридичних служб, для підготовки, складання та візування позовної заяви необхідно біля 8 годин. Згідно ст. 28 Правил адвокатської етики затверджених Установчим З'їздом адвокатів України від 17.11.2012 року гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Телешман І.І. надавала позивачці правову допомогу пов'язану із складанням позовної заяви, яка складається з п'яти аркушів. Суд вважає, що даний вид позовів не є новим у правовому плані і його складання, підготовка та збір необхідних матеріалів вимагала у адвоката не більше 8 годин. Розмір мінімальної заробітної плати в Україні згідно ст.8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" в грудні 2015 року становить 1378 гривень. 40 % від 1378 гривень складає, відповідно, 551 гривню 20 копійок. Загальна сума витрат на правову допомогу за згодою позивача і адвоката була визначена в сумі 600 гривень, що не перевищує граничного розміру таких витрат. Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі ст. ст. 150, 160, 161 СК України,

Outcome: partial