Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» просить, з урахуванням уточнення позовних вимог(а.с.5-9; а.с.92-96,т.1), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIKWGA 0000000726 від 18.03.2008 р. в сумі 15002, 46 долари США, що складає 119 869,67 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - належний відповідачам житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. шляхом продажу вказаного будинку з господарськими будівлями ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням банком договору купівлі-продажу від імені відповідачів з будь-яким покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності; виселити із вказаного будинку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в будинку, що розташований по [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до кредитного договору № VIKWGA 0000000726 від 18.03.2008 р. відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 15 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 18.03.2018 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав кредит. Відповідач [PERSON] у порушення умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 21.11.2012 року відповідач [PERSON] має заборгованість 15 002,46 дол. США з яких 11 543,35 дол. США - заборгованість за кредитом; 2 268,76 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 31,82 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 414,32 дол. США. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 31,29 дол. США - штраф, фіксована частина; 712,91 дол. США - штраф, процентна складова. Позивач також посилається також на те, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачами [PERSON] та [PERSON] 18.03.2008 року було укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідачі передали в іпотеку майно, а саме будинок загальною площею 48,4 кв. м., що розташований по [ADDRESS]., що належить їм на підставі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що свої зобов'язання перед банком відповідач [PERSON] не виконує, позивач просить задовольнити позов шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачі(вони ж відповідачі за первісним позовом) [PERSON], [PERSON] просять, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати договір іпотеки б/н від 18.03.2008 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» недійсним; скасувати заборону на відчуження зазначеного у договорі іпотеки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS].; зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок. ( а.с.83-85). Позивачі(вони ж відповідачі за первісним позовом) [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1996 року є власником ? частини будинковолодіння з господарськими будівлями, що розташоване по [ADDRESS] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2008 року є власником лише ? частини будинковолодіння з господарськими будівлями, що розташоване по [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] виступила майновим поручителем [PERSON] і поручилась відповідати за його зобов'язаннями майном, яке їй не належить. Крім того, згідно з умовами договору іпотеки вони поручились відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань: повернути кредит та сплати відсотки в строк до 18.03.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Збільшення Банком в односторонньому порядку відсоткової ставки виходить за межі взятих ними на себе зобов'язань. Банк також безпідставно забрав у них правовстановлюючі документи на будинок, а тому просять визнати договір іпотеки недійсним; скасувати заборону на відчуження зазначеного у договорі іпотеки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS].; зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок. Позивач ( він же відповідач за первісним позовом) [PERSON] просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати кредитний договір № VIKWGA 0000000726 від 18.03.2008 р., укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ним, [PERSON], недійсним; визнати договір іпотеки б/н від 18.03.2008 року укладений між [PERSON], [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» недійсним; визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо підвищення відсоткової ставки з 12% до 15,12% річних за користування грошовими коштами незаконними; зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» провести розрахунок заборгованості [PERSON], виходячи з 12% річних(а.с.99-101, 164-166, 181-184). Позивач (він же відповідач за первісним позовом) [PERSON] посилається на те, що відповідно до кредитного договору № VIKWGA 0000000726 від 18.03.2008 р. він отримав кредит в розмірі 15 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 18.03.2018 року. Однак замість кредитного договору він підписав у приміщенні банку лише лист, на якому містився розділ № 8, в якому передбачались особливі умови договору. Сам кредитний договір він не отримав. На час подачі банком позовної заяви він сплатив 12414,88 доларів США у погашення боргу. Банк безпідставно збільшив відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 12% річних до 15,12;% річних, починаючи з 17.10.2008 року, не повідомивши його листом про збільшення ставки, при тому що він регулярно погашав кредит. Про збільшення банком відсоткової ставки йому стало відомо лише в судовому засіданні. Враховуючи, що він не підписував кредитний договір, просить визнати цей договір недійсним. У звязку з недійсністю кредитного договору як основного зобов'язання слід визнати недійсним договір іпотеки. Посилається також на те. що кредит в банку він отримував, добросовісно погашав відсотки та тіло кредиту, а тому відносини між ним(боржником) та банком повинні будуватись, виходячи з відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 12% річних. Банк незаконно отримував відсотки у підвищеному розмірі, а тому необхідно провести розрахунок його заборгованості перед банком, виходячи з 12% річних. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» уточнені позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення всіх мешканців підтримав повністю, зустрічні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 15 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 18.03.2018 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав кредит. Відповідач [PERSON] у порушення умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Банком була піднята відсоткова ставка, про що відповідач був належним чином повідомлений. Банк не може надати судові лист, яким відповідач [PERSON] був повідомлений про підвищення відсоткової ставки, та докази його направлення відповідачу, так як сплив термін зберігання вказаних документів. Доказом того, що відповідач [PERSON] знав про підвищення відсоткової ставки, є сплата ним щомісячних платежів у більшому розмірі, ніж передбачено кредитним договором. Що стосується вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору, то він вважає їх безпідставними. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками жилого будинку з погосподарськими будівлями. розташованого по [ADDRESS] про що свідчить технічний паспорт на будинок. Крім того, [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1996 року є власником ? частини будинковолодіння з господарськими будівлями, що розташоване по [ADDRESS] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2008 року є власником ? частини будинковолодіння з господарськими будівлями, що розташоване по [ADDRESS]. Однак із вказаних документів вбачається, що зазначені за різними адресами будинковолодіння є абсолютно однаковими за кількістю будівель та їх розмірами, що свідчить лише про помилку нотаріуса (неправильно зазначений номер « [ADDRESS]» замість « [ADDRESS]») під час видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1996 року. В судовому засіданні 06.06.2014 р. представник ПАТ КБ «Приватбанк» заявив усне клопотання про застосування строку позовної давності до зустрічних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки не визнав та підтримав заявлені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вимоги. При цьому пояснив, що [PERSON] замість кредитного договору підписав у приміщенні банку лише лист, на якому містився розділ № 8, в якому передбачались особливі умови договору. Сам кредитний договір [PERSON] не отримав. Банк безпідставно збільшив відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 12% річних до 15,12;% річних, не повідомивши боржника листом про збільшення ставки, при тому, що він регулярно погашав кредит. Про збільшення банком відсоткової ставки [PERSON] стало відомо лише в судовому засіданні, так як ніяких повідомлень з банку не отримував. Щомісячні платежі у більшому розмірі вносились боржником ще до підвищення відсоткової ставки. У будь-якому випадку сплата боржником щомісячних платежів у більшому розмірі не є доказом того, що він знав про підвищення відсоткової ставки. Вважає дії ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірними, а тому просить визнати кредитний договір недійсним. У звязку з недійсністю кредитного договору як основного зобов'язання слід визнати недійсним договір іпотеки. Посилається також на те, що кредит в банку боржник отримував, добросовісно погашав відсотки та тіло кредиту, а тому відносини між боржником та банком повинні будуватись. виходячи з відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 12% річних. Банк незаконно отримував відсотки у підвищеному розмірі, а тому необхідно провести розрахунок заборгованості [PERSON], виходячи з 12% річних. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'вились двічі без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені про час і місце слухання справи, про що свідчать розписки(а.с.158, 161,188,189, 199). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № VIKWGA 0000000726 від 18.03.2008 р. відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 15 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.03.2018 року (а.с.21-24, т.1). Банк свої зобов'язання за кредитним договором належним чином виконав, що підтверджено ордером-розпорядженням № 1 від 29.02.2008 року та заявою про видачу готівки № 02 ( а.с.27, т. 1). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і відповідачами [PERSON] та [PERSON] 18.03.2008 року було укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідачі передали у іпотеку майно, а саме будинковолодіння з господарськими будівлями загальною площею 48,4 кв. м., що розташоване по [ADDRESS], що належить їм в рівних частках на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1996 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2008 року ( а.с.28-30). Згідно з позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» та розрахунком заборгованості, станом на 21.11.2012 року відповідач [PERSON] має заборгованість 15 002,46 дол. США з яких 11 543,35 дол. США - заборгованість за кредитом; 2 268,76 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 31,82 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 414,32 дол. США. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 31,29 дол. США - штраф, фіксована частина; 712,91 дол. США - штраф, процентна складова ( а.с.12-16.). Суд вважає, що зазначена банком сума боргу відповідача [PERSON] не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного. Так, згідно з умовами кредитного договору №VIKWGA 0000000726 від 18.03.2008 р. відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 15 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. При цьому Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки (а.с.21-24, т.1). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед Банком, відсоткова ставка в період з 18.03.2008 р. по 13.10.2008 року становить 12% річних. Починаючи з 17.10.2008 року відсоткова ставка визначена в розмірі 15,12 % річних(а.с.12, т. 1). Судом встановлено з пояснень сторін та матеріалів справи, що письмове повідомлення про зміну процентної ставки ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачу [PERSON] не надсилав. Банк не надав суду доказів існування рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку. Суд критично ставиться до твердження представника банку про те, що відповідач [PERSON] знав про підвищення відсоткової ставки, доказом чого є сплата ним щомісячних платежів у більшому розмірі. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 653 ч. З ЦК України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін . У відповідності до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»(в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової стави є недійсною. За змістом п.2.3.1 кредитного договору Банк не протягом 7 календарних днів з дня зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової відсоткової ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана в договорі або за іншою адресою, про яку позичальник письмово повідомив кредитору при зміні адреси. Відповідно до п. З Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «М»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно п.114 Правил надання послуг поштового зв'язку адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а у разі його відсутності - повнолітнім членом сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Сплата позичальником щомісячних платежів у більшому розмірі, ніж передбачено кредитним договором, не є безумовним доказом направлення позичальнику саме такого повідомлення, а також не є доказом отримання позичальником повідомлення про збільшення відсоткової ставки за кредитом, що [PERSON] категорично заперечує. Крім того, з наданої Банком виписки про рух коштів по рахунку [PERSON]Б.(а.с. 206-210,т.1) вбачається. що позичальник сплачував щомісячні платежі у більшому розмірі, ніж передбачено кредитним договором, починаючи з 18.04.2008 р., задовго до підняття банком відсоткової ставки. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON]Б не був повідомлений про зміну розміру відсоткової ставки відповідно до діючого законодавства та умов кредитного договору, а відтак підняття Банком в односторонньому порядку відсоткової ставки слід визнати протиправним. Приймаючи до уваги, що про підвищення відсоткової ставки [PERSON] дізнався тільки в суді першої інстанції, а протилежне не було доведено Банком, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності до вимог [PERSON] про визнання неправомірними дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо підвищення відсоткової ставки. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку. що слід визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором №VIKWGA 0000000726 від 18.03.2008 р., укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з 12% до 15,12% річних за користування грошовими коштами, та зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» провести перерахунок платежів, здійснених [PERSON] за кредитним договором №VIKWGA 0000000726 від 18.03.2008 р., виходячи з відсоткової ставки 12% річних за користування грошовими коштами. Що стосується вимог [PERSON] щодо визнання кредитного договору недійсним та визнання недійсним договору іпотеки, то суд вважає, що підстави для визнання кредитного договору недійсним, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Суд також не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, оскільки він не є стороною договору. Суд вважає, що безпідставне підвищення ПАТ КБ «Приватбанк» відсоткової ставки призвело до того, що сплачені боржником в погашення кредиту кошти, які слід було зарахувати на погашення тіла кредиту, зараховувались на погашення відсотків та штрафних санкцій. Внаслідок цього ПАТ КБ «Приватбанк» штучно створив ситуацію, коли виник борг позичальника через несплату тіла кредиту, що призвело також до безпідставного нарахування штрафних санкцій. Крім того, відповідно до п. 8.1 кредитного договору розмір щомісячного платежу позичальника становить 220.91 доларів США(а.с.24,т.1). З наданої Банком виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] вбачається. що позичальник [PERSON]: 18.04.2008 р. вніс на рахунок Банку кошти в сумі 355 доларів США; 19.05.2008 р. вніс на рахунок Банку кошти в сумі 250 доларів США; 20.06.2008 р. вніс на рахунок Банку кошти в сумі 250 доларів США; 22.07.2008 р. вніс на рахунок Банку кошти в сумі 250 доларів США; 18.09.2008 р. вніс на рахунок Банку кошти в сумі 400 доларів США; 23.10..2008 р. вніс на рахунок Банку кошти в сумі 250 доларів США(а.с. 206 т.1). Всього за період 18.04.2008 р. по 23.10.2008 року [PERSON] було внесено на рахунок Банку 1755 доларів США. Враховуючи, що розмір щомісячного платежу позичальника становить 220.91 доларів США, то за вказаний період по 23.10.2008 р. боржник повинен був внасти на рахунок Банку 1546,37 доларів США, а фактично вніс на 208,63 долари більше. ніж передбачено договором. Відповідно до п. 3.8 кредитного договору позичальник має право сплати щомісячний платіж достроково, при цьому нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.3.3 договору, тобто відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день. Із зазначених умов кредитного договору витікає, що Банк повинен був зараховувати достроково сплачені щомісячні платежі на погашення основного боргу(тіла кредиту) і відповідно розраховувати розмір відсотів на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, однак зазначені умови кредитного договору Банком не виконувались, про що свідчить виписка про рух коштів по рахунку [PERSON] (а.с. 206-210 т.1). Згідно з графіком погпшення кредиту.(а.с.25-26,т.1) станом на 16.11.2012 року [PERSON] повинен був сплатити: 220,91 х 56 місяців = 12370,96 доларів США. Згідно виписки з особового рахунку [PERSON] за період з 18.03.2008 р. по по 14.11.2012 р. боржник сплатив 12009,73 долари.(а.с.206-210 т.1). Враховуючи безпідставне підвищення ПАТ КБ «Приватбанк» відсоткової ставки та порушення Банком п.п. 3.3 та 3.8 кредитного договору, суд приходить до висновку, що посилання Банку на те, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору та зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. а відтак суд не вбачає підстав для задоволення вимог Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів. Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачами [PERSON] та [PERSON] 18.03.2008 року було укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідачі передали у іпотеку майно, а саме будинковолодіння з господарськими будівлями загальною площею 48,4 кв. м., що розташоване по [ADDRESS], що належить їм в рівних частках на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1996 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2008 року ( а.с.28-30). [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1996 року є власником ? частини будинковолодіння з господарськими будівлями, що розташоване по [ADDRESS](а.с.86,т.1). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2008 року є власником ? частини будинковолодіння з господарськими будівлями, що розташоване по [ADDRESS].(а.с.87,т.1). Суд критично ставиться до пояснень представника ПАТ КБ «Приватбанк» про те, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками жилого будинку з погосподарськими будівлями. розташованого по [ADDRESS], про що свідчить технічний паспорт на будинок (а.с.4-12, т.2), оскільки технічний паспорт на будинок не є правовстановлюючим документом. Суд не приймає до уваги посилання представника ПАТ КБ «Приватбанк» на те, що зазначені за різними адресами будинковолодіння є абсолютно однаковими за кількістю будівель та їх розмірами, що свідчить лише про помилку нотаріуса (неправильно зазначений номер « [ADDRESS]» замість «[ADDRESS]») під час видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1996 року. Помилка у правовстановлюючому документі на будинок може бути встановлена лише рішенням суду, яке набрало чинності. однак в матеріалах справи подібне рішення відсутнє. Право власності [PERSON] на ? частину будинковолодіння з господарськими будівлями, що розташоване по [ADDRESS].. не підтверджене правовстановлюючими документами, а відтак суд приходить до висновку, що [PERSON] виступила майновим поручителем [PERSON] і поручилась відповідати за його зобов'язаннями майном, яке їй не належить. Суд вважає доведеним, що фактично була передана в іпотеку лише ? частина будинковолодіння з господарськими будівлями, що розташоване по [ADDRESS]. Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про іпотеку" частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Таким чином, виходячи з наведених норм закону та фактичних обставин справи, суд вважає. що договір іпотеки від 18.03.2008 року слід визнати недійсним. Приймаючи до уваги те, що про підвищення відсоткової ставки [PERSON], поручителями якого виступили [PERSON] та [PERSON], дізнався тільки в суді першої інстанції, а протилежне не було доведено Банком, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності також до вимог [PERSON] та [PERSON] Правовідносини, які склались між сторонами відповідають вимогам ч. 1 ст. 1054 ЦК України, згідно з якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; вимогам ч. 1 ст. 651 ЦК України, згідно з якими зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; вимогам ч. З ст. 653 ЦК України, згідно з якими в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін; - вимогам ч. 3 ст. 5 Закону України "Про іпотеку", згідно з якими частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Outcome: partial