Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач) про позбавлення батьківських прав у відношенні до малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є батьком її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , після припинення шлюбних відносин між сторонами, малолітня донька проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що вихованням доньки вона займається самостійно, відповідач не бере участі у вихованні їхньої доньки. На підставі рішення суду з [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , 2010 року народження, які він не сплачує і за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 59067, 81 грн. Дане підтверджується довідкою за № 300 яка видана 10.07.2019 року Жашківським районним відділом ДВС та знаходиться у комісії захисту прав дитини Таращанської РДА Київської області. Оскільки, станом на 01.08.2019 року відповідач вихованням та розвитком малолітньої доньки не зацікавився, тому позивачка звернулася до Служби у справах дітей та сім`ї з приводу позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки. 30.08.2019 року висновком № 06-21/1467 комісії захисту прав дитини Таращанської РДА було визнано доцільним позбавленням батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Посилаючись на приписи ст. 150 та ч. 1 ст. 155 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Отже, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , позивач вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, також з цією вимогою погоджується також комісія з питань захисту прав дитини Таращанської районної державної адміністрації Київської області. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, вказані вище дії відповідача є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки, а тому позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої доньки. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 28.10.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадженні, призначено підготовче засідання та роз`яснено відповідачу про право подати відзив на позовну заяву. Ухвалою від 17.12.2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. При цьому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився по невідомих суду причинах, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином на офіційному веб-порталі судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, тому вважається повідомленим належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 № 760/18209/15-ц та від 14.09.2016 № 216/2914/14-ц). Судом установлено, що від спільного проживання у шлюбі сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 2, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Хижнянської сільскої ради Жашківського району Черкаської області (а.с. 12). 08.08.2014 року рішенням Жашківського районного суду Черкаської області з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 13-14). Згідно розрахунку від 10.07.2019 року № 300 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на червень 2019 року становить 59067 грн. 81 коп. З довідки дошкільного навчального закладу № 4 від 23.07.2019 року, вбачається, що батько [PERSON] за період перебування доньки [PERSON] , [INFO] , у ДНЗ не з`являвся та не цікавився навчанням та вихованням своєї дитини, донька на період навчання у дитячому садочку повністю перебувала під опікою матері (а.с. 15 -16). Згідно довідки від 20.08.2019 року № 128, виданої виконавчим комітетом Салиської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає в [ADDRESS] , разом з матір`ю в одному будинку (а.с. 17). Відповідно до довідки - характеристики від 20.08.2019 року № 127, виданої виконавчим комітетом Салиської сільської ради гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої по [ADDRESS] , а проживає по [ADDRESS] . В даний час перебуває в декретній відпустці, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей. Салиська сільська рада компрометуючих даних проти неї немає (а.с. 18). З довідки від 19.07.2019 року виданої позивачці вбачається, що батько її дитини [PERSON] , учениці 3 класу, [PERSON] не приймає участі у навчанні та вихованні своєї дочки (а.с. 19 ), Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.09.2019 року, гр. [PERSON] проживає в [ADDRESS] у найманому будинку. Сім`я має власний будинок в [ADDRESS] у якому ведуться ремонтні роботи. У найманому будинку загальна площа 50 м.кв, в будинку є всі зручності (газ, світло), будинок знаходиться на першому поверсі, має 3 житлові кімнати, умови проживання сім`ї задовільні. Є присадибна ділянка, має господарство - 2 корови, кури, гуси. (а.с. 20). Згідно з висновком від 30.08.2019 року, № 06-21/1467 комісії з питань захисту прав дитини Таращанської РДА, визнано доцільним позбавленням батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ч.1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положенням ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені ст.150 СК України, не надає матеріальну допомогу своїй дитині, не приймає участі у її вихованні, не дбає про її духовний і моральний розвиток, не відвідує її, взагалі не цікавиться її життям, а тому суд погоджується з висновком органу опіки і піклування та вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». З огляду на вищевказані обставини, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав і жодного разу у судові засідання не з`явився, а також враховуючи перш за все інтереси дитини, суд приходить до висновку про небажання батька брати участь у вихованні доньки та вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним. При зверненні до суду з позовною заявою позивачкою [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.1461772614.1 від 12.09.2019 року. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволено повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved