Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредекс Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11239093000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 33069 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 23.10.2014 року зі сплатою 14,00% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором відповідач передав у заставу автомобіль Suzuki, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 20.10.2015 року виникла заборгованість у розмірі 414943,34 грн. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11239093000 від 23.10.2007 року. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд звернути стягнення на свою користь на предмет застави автомобіль: тип ТЗ: легковий універсал; марка: Suzuki, модель: Grand Vitara, рік випуску 2007 року, номер кузова [NUMBER], держ. рестр. номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № K/S/4/85/07 від 18.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 20.10.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (код ЄДРПОУ 36799749) договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «Кредекс Фінанс»); надати право позивачу (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду; витребувати у відповідача вищевказаний автомобіль та передати у володіння позивачу. В судовому засіданні представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в заяві, просив суд про їх задоволення. Відповідач, його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В наданих суду поясненнях відповідач не заперечував сам факт укладення між банком кредитного договору та договору застави від 23.10.2007 року та неналежне виконання ним своїх зобов'язань, однак вважає що позов є безпідставним в зв'язку з наступним. Так, позивачем не було повідомлено його про реєстрацію обтяження, про укладення договору факторингу було повідомлено лише у березні 2015 року, однак не надано належним чином завіреної його копії. Відповідач також пояснив, що вважає, що прохальна частина позовної заяви не відповідає вимогам ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». Вислухавши пояснення представник позивача, відповідача, його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. 23.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11239093000, за умовами якого відповідачу був наданий кредит в сумі 33069 доларів США і як зазначено в даному договору, відповідач у забезпечення виконання своїх зобов'язань, передає у заставу автомобіль «Suzuki Grand Vitara». Рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов?язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов?язання не допускається. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов"язання виконав належним чином, надавши кредитні кошти, а відповідач при цьому свої зобов"язання належним чином не виконує. Станом на 20.10.2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 414943,34 грн. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» і позивачем укладено договір факторингу №05/12 за умовами якого, ПАТ «УкрСиббанк» передав позивачу своє право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23.10.2007 року. Згідно п. 8.2 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23.10.2007 року звернення стягнення на предмет застави здійснюється: - або на підставі рішення суду; - або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення. Пункт 8.5 даного договору було передбачено, що при зверненні стягнення в позасудовому порядку, банк мав право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: - передача предмету застави у власність банку в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов'язання в порядку встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; - продаж банком предмету застави шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем, або на публічних торгах в порядку встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Позивач звертаючись до суду визначив спосіб захисту порушених прав, як продаж предмету застави шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем з урахуванням того, що право такої вимоги перейшло до нього за умовами договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Пунктом 2.1 договору факторингу було передбачено, що предметом договору є наступне - відповідно до умов цього договору, клієнт (ТОВ «Креденс Фінанс») зобов'язується відступити фактору (позивачу) права вимоги за кредитами, а фактор зобов'язується придбати вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором. У відповідності до вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи те, що за договором факторингу переходить лише право грошової вимоги, а також те, що позивачем при звернені до суду не було надано доказів на підтвердження того, що він є обтяжувачем заставного і як обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження письмово повідомив про це сторони, а також, що до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. І саме статтею 25 цього Закону визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначають розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Виходячи з тексту прохальної частини позовної заяви вбачається, що вимоги позивача щодо постановлення судового рішення про звернення стягнення на предмет застави не відповідають зазначеним вище вимогам, а саме ст. 25Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно з ч. 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ, державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 13 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 року № 2654-ХІІ, договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів. Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що з приводу спірного автомобіля укладався нотаріально посвідчений договір застави, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Вимог про визнання договору застави відносно спірного автомобіля дійсним, позивач у процесі розгляду даної справи, не заявляв. При з'ясуванні у судовому засіданні меж заявлених позивачем позовних вимог, представник позивача у судовому засіданні пояснив, що позивач просить лише про звернення стягнення на автомобіль відповідача, як на предмет застави. Позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за самим договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23.10.2007 року, позивач у процесі розгляду даної справи, не заявляв. Суд вважає, що позивач не позбавлений можливості звернутись із позовом про стягнення заборгованості за самим договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23.10.2007року. З урахуванням положень ст. 11 ЦПК України, вирішуючи даний спір у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову, відсутні. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені в даному випадку позивачем судові витрати по справі, позивачеві за рахунок відповідачки, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed