Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на ухилення відповідача від виконання цивільно-правових зобовязань, часткову сплату відповідачем визначених договором платежів, виникнення заборгованості. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила повністю, посилаючись на те, що факт отримання кредиту належно не доведено, відсутність обовязку відповідача повертати борг у визначеному позовом розмірі. Вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 28 липня 2006 року між сторонами був укладений договір № 014/3847/82/41582, згідно якого позивач ПАТ «[PERSON] Аваль» надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 100 000 доларів США, що підтверджується договором, заявою на видачу готівки, квитанціями, випискою із особового рахунку, актом, іншими матеріалами справи. Вказаний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору і виникнення боргу в загальному розмірі 44\~264,29 доларів США та 120 061 грн. 27 коп., що станом на 06.08.2015 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 40\~728,83 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 3\~535,46 доларів США, пені в розмірі 5\~567,19 доларів США (еквівалентно по курсу НБУ на вказану вище дату 120 061 грн. 27 коп.) Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Досудові вимоги позивача відповідачем залишені без розгляду, заборгованість за кредитом не сплачувалась навіть частково. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договорні зобовязання, на нього в судовому порядку слід покласти обовязок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до умов договору та вказаної норми законодавства позивач має право вимоги дострокової сплати йому всіх передбачених договором коштів, оскільки позичальником було прострочено графік погашення заборгованості. Заперечення відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки надані позивачем взаємоузгоджені і послідовні докази отримання відповідачем саме 100\~000 доларів в якості кредиту будь-якими іншими доказами не спростовані, договір відповідачем не оспорював ся, будь-яких вимог до позивача з приводу неповного отримання суми за договором відповідач ніколи не предявляла. Таким чином, відповідач належно не спростувала доводи позову і не довела свої заперечення. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, однак в частині обраного позивачем способу захисту своїх інтересів вимоги позивача в частині стягнення пені не ґрунтуються на законі. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.\~ Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст. 549 ЦК України).\~ Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.\~Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"). Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Виходячи із зазначених вимог законодавства, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені повязано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової для іноземної валюти, то колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України гривні. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути визначену позовом пеню, визначивши її розмір саме в національній валюті України гривні, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково.\~ Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги частково ґрунтуються на матеріалах справи та чинному законодавстві, відповідач заперечень не довів, тому позов слід задовольнити в частині доведених позовних вимог. Судові витрати згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача повністю.

Outcome: partial