Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори про визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступним. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], [INFO]. Позивачка являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті своєї матері та такою, що на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшов, зокрема, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами: А-1 житловий будинок загальною площею 49,2 кв. м., Б-1 сарай, Г-1 погріб, К-1 вбиральня, Е-1 сарай, б-1 прибудова, Д-1 сарай, З-1 літній душ, Ж-1 басейн, № 5 навіс, за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 12.05.2017 року, реєстровий № 145, та відповіді Комунального підприємства Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області від 06.06.2017 року № 101 на запит Покровської державної нотаріальної контори за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Покровської районної ради 23.03.1988 року. Правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності) на зазначений будинок було втрачено за життя [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Покровської Державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей Ольги Григорівни від 26.06.2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на майно, що складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з неподанням позивачкою правовстановлюючого документу на житловий будинок. В судовому засідання позивачка позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач - Покровська селищна рада та третя особа - Державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Кривошей О.Г. надали письмові заяви про розгляд даної цивільної справи без їх участі. Заслухавши позивачку, розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.06.2016 року, виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] померла [INFO] в с. Романки Покровського району Дніпропетровської області (копія свідоцтва, а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.06.1968 року, виданого Романківською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] народилася [INFO] в с. Романки Покровського району Дніпропетровської області, матір'ю якої є [PERSON] (копія свідоцтва про народження, а.с.8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] від 12.07.1975 року, зареєстрованого Новомосковським ГРАГС, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб 12.07.1975 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (копія свідоцтва про укладення шлюбу, а.с. 9). Як вбачається з копії листа, наданого КП Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області від 06.06.2017 року за № 101, право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Покровської районної ради 23.03.1988 року. В цілому на земельній ділянці розташовані: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 погріб, К-1 вбиральня, Е-1 сарай, б-1 прибудова, Д-1 сарай, з-1 літній душ, Ж-1 погріб, № 1-3 огорожа, № 4 басейн, № 5 навіс. Інвентаризаційна вартість будинку з господарчими будівлями та спорудами складає 115192 грн. (копія листа, а. с. 10). Згідно копії технічного паспорту на садибний житловий будинок по [ADDRESS] є власністю [PERSON] в розмірі 1 (цілої) частки власності (копія технічного паспорту, а.с.11-16). Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], на майно, яке складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок (а.с.19). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.07.2017 року, була заведена спадкова справа № 59477948, стан «чинний», номер в реєстрі нотаріальних дій 317/2016, дата заведення - [INFO], місце зберігання - Покровська державна нотаріальна контора, інформація про заповідача: [PERSON], РНОКПП: не відомий, дата та місце народження: [INFO]; (заповіти/спадкові договори) заповіти/спадкові договори, укладені [PERSON], відсутні. (а. с. 32-34). Відповідно до статті 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом, згідно ст.16 ЦК України є визнання права. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не передбачено законом або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд встановив, що [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON], також є її єдиною спадкоємицею за законом; згідно наданих третьою особою документів інших спадкоємців за законом не виявлено, до нотаріальної контори після відкриття спадщини більше ніхто не звертався, заповіти (договори) померлої у Спадковому Реєстрі відсутні. Суд також встановив, що померла [PERSON] є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності, на підставі рішення виконавчого комітету Покровської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 09.12.1987р.№ 301 «Про визнання права власності на житлові будинки [ADDRESS], згідно архівного витягу, наданого архівним відділом Покровської РДА Дніпропетровської області (копія витягу, а. с. 17). Згідно копії додатку 5 до цього рішення (список громадян, які проживають в с. Романки Покровського району Дніпропетровської області), також наданого архівним відділом Покровської РДА Дніпропетровської області за № 262, значиться [PERSON] (а. с. 18). Відповідно до листа Покровської селищної ради до позивачки від 09.08.2017 року, № 1154, дана інформація підтверджується, з питанням щодо повторної видачі свідоцтва про право власності на будинок рекомендовано звернутися до органу, який видавав свідоцтво у 1988 році (копія листа, а. с. 50). У листі № 57-1315/0/356-17 від 09.08.2017 року Покровської РДА Дніпропетровської області на адресу позивачки зазначається, що за загальним правилом у разі втрати або зіпсування документа лише суб'єкт, який видав такий документ може видати його дублікат. При цьому втрата чинності нормативно-правовим актом, на підставі якого відповідний суб'єкт видавав документ, не є підставою для відмови у видачі дубліката документу. У той же час, у разі припинення суб'єкта, який видав такий документ, видача дубліката здійснюється правонаступником такого суб'єкта. До 01.01.2013 року оформлення права власності на нерухоме майно проводилося органами місцевого самоврядування відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», зареєстрованого міністерством юстиції 18.02.2002 року за № 7/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно». Дана інструкція втратила чинність 01.01.2013 року, внаслідок чого відбулося припинення повноважень органів місцевого самоврядування в частині видачі таких документів, у зв'язку з чим позивачці рекомендовано звернутися до органів нотаріату і суду (копія листа, а. с. 47-49). Частиною 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 3 означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Як вбачається з матеріалів справи, право власності на житловий будинок було набуте померлою на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Покровської селищної ради 23.03.1988 року і цей факт ніким не оспорюється. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» з позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутись особа лише в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом; померла є власником будинку, який набула у 1988 році в порядку і на підставах, передбачених чинним на той час законодавством; оригінал правовстановлюючого документу втрачений і отримати його дублікат наразі є неможливим; визнання за позивачем права власності на спадкове майно не порушить прав інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved