Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивачем з посиланням на ст.117 КЗпП України заявлені вимоги про стягнення 6030 грн. 63 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, з посиланням на те, що позивач перебувала з відповідачем у трудових відносинах, звільнена 01 липня 2013 року, при звільненні належні суми заробітної плати не виплачені, остаточний розрахунок проведено 04 грудня 2013 року, середньоденна заробітна плата згідно довідки відповідача від 13 вересня 2013 року у розмірі 66 грн. 31 коп, кількість днів затримки за період з 02 липня 2013 року по 04 грудня 2013 року -111 робочих днів. В судовому засіданні позивач підтримала позов за вищевикладених обставин, просила стягнути 6030 грн. 63 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2013 року по 04 грудня 2013 року. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся, що підтверджується повідомленням від 02 січня 2014 року про вручення судової повістки на 09-00 год. 13 січня 2014 року рекомендованим поштовим відправленням, клопотання про відкладення розгляду справи не надходили, причини неявки не повідомлені, заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Сторони перебували у трудових відносинах, позивача звільнено 01 липня 2013 року, належні суми при звільненні позивачу не виплачені, фактичний розрахунок по виплаті 5620 грн. 03 коп проведено відповідачем 04 грудня 2013 року, тобто при звільненні позивача належні суми не виплачені, що є підставою для стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до ст.117 КЗпП України. Згідно довідки відповідача від 13 вересня 2013 року, на яку посилається позивач, середньоденна заробітна плата (із врахуванням заробітної плати за квітень місяць 2013 року-284,91 грн., за травень 2013 року-311,85 грн.) становить 66 грн. 31 коп. Докази на спростування даного розрахунку відсутні, позивач в судовому засіданні проти нього не заперечує. Кількість днів затримки (без врахування вихідних та св"яткових днів) розрахунку при звільненні з 02 липня 2013 року по 04 грудня 2013 року (включно) складає 111 днів (липень-22, серпень-21, вересень-21, жовтень-23, листопад-21, грудень-3). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 7360 грн. 41 коп (66,31 грн.*111 днів=7360,41 грн.). Відповідно до положень п.3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі, тобто розмір середнього заробітку підлягає визначенню без утримання податків та інших обов'язкових платежів. Приписами ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На пропозицію суду в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України позивачем не заявлено інших вимог із врахуванням п.3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати та не надано відповідних доказів. Враховуючи положення ст.11 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 6030 грн. 63 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір", ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved