Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 06.03.2008р між нею та відповідачем було укладено договір про фінансування будівництва Відповідно до п 2.1 Договору вона взяла на себе зобов'язання профінансувати будівництво частини торгівельного центру в [ADDRESS], а відповідач зобов'язався предати їй у власність об"єкт фінансування. Загальна сума фінансування складає 727200 гр. Нею в повному обсязі були сплачені кошти в сумі 727200гр,про що свідчить довідка видана відповідачем. Згідно додатку №1 до Договору за нею закріплюються нежитлові приміщення загальною пл.120 кв. м на третьому поверсі об'єкту фінансування. 15.09.2008р між нею та відповідачем підписано акт прийому передачі об"єкту фінансування, згідно якого їй були передані нежитлові приміщення [NUMBER] пл.17,4 кв.м, [NUMBER]пл. 14,0 кв.м. [NUMBER] пл.14,5 кв.м, [NUMBER]пл. 21,7 кв.м,[NUMBER]пл. 19,7 кв.м, [NUMBER]пл. 19,5 кв.м, [NUMBER]пл. 12,8 кв.м загальною площею 119,6 кв.м., що знаходяться в [ADDRESS]. Відповідно до п 2.2 Договору відповідач зобов'язувався сприяти їй у оформленні права власності на об'єкт фінансування. Але, свої зобов'язання відповідач не виконав та зареєстрував на себе в БТІ право власності на об'єкт фінансування,отримавши свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.10.2008р. 18.11.2008р рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради було прийнято рішення № 544 про виділ в окремий об"єкт права власності розташованих на третьому поверсі нежитлових приміщень [NUMBER] пл.17,4 кв.м,[NUMBER]пл. 14,0 кв.м,[NUMBER] пл.14,5 кв.м,[NUMBER]пл. 21,7 кв.м. [NUMBER]пл. 19,7 кв.м,[NUMBER]пл. 19,5 кв.м, [NUMBER]пл. 12,8 кв.м загальною площею 119,6 кв.м. та присвоєння Поскільки її право власності на вказані нежитлові приміщення до цього часу не зареєстровано в БТІ і відповідач безпідставно зареєстрував право власності на ці приміщення на себе, просить визнати за нею право власності на нежитлові приміщення [NUMBER] пл.17,4 кв м,[NUMBER]пл. 14,0 кв.м.[NUMBER] пл.14,5 кв.м,[NUMBER]пл. 21,7 Кв.м,[NUMBER]пл. 19,7 кв.м,[NUMBER]пл. 19,5 кв м,[NUMBER]пл. 12,8 кв.м загальною площею 119,6 кв.м, що знаходяться в [ADDRESS], як на відокремлений об'єкт права власності №17. Припинити право власності ТОВ "Ріелторі плюс'' на нежитлові приміщення [NUMBER] пл.17,4 кв.м,[NUMBER]пл. 14,0 кв.м,[NUMBER] пл.14,5 кв.м,[NUMBER]пл. 21,7 кв.м,[NUMBER]пл. 19,7 кв.м. [NUMBER] пл. 19,5 кв.м,[NUMBER]пл. 12,8 кв.м загальною площею 119,6 кв.м,що знаходяться в [ADDRESS]. Представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача просив відмовити в задоволені позову. Представник третьої особи заперечував проти позовних вимог [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 06.03.2008р. позивачем з ТОВ «Рієлторі плюс» укладено договір про фінансування будівництва. Відповідно до п. 2.4 вказаного договору, майнові права на об'єкт фінансування виникають у позивача з а умови сплати ним 100 відсотків загальної площі об»єкта фінансування на умовах даного договору. На виконання умов договору [PERSON] сплатила 727 200,00 грн. Пунктом 9,2 договору визначено, що ТОВ «Ріелторі Плюс» вважається таким, що виконало свої зобов'язання за даним договором, з моменту підписання [PERSON] акта приймання-передання об'єкта фінансування. 15 вересня 2008 року сторони підписали акт прийому-передачі об'єкта фінансування, відповідно до якого відповідач передав позивачеві нежитлові приміщення у торгівельному центрі по [ADDRESS], загальною площею 119, 4 кв.м. Пунктами 10.1, 10.2 договору [PERSON] самостійно і за свій рахунок за сприянням ТОВ «Ріелторі Плюс» здійснює оформлення права власності на об'єкт фінансування. Вона набуває право власності на об'єкт фінансування з моменту державної реєстрації права власності. Рішенням Виконавчого комітету Бучанської ради Київської області від 18.11.08 № 544 було дано доручення КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати свідоцтво про правої власності товариству з обмеженою відповідальністю «Рієлторі плюс», на нежитлові приміщення [NUMBER] пл.17,4 кв.м, [NUMBER]пл. 14,0 кв.м. [NUMBER] пл.14,5 кв.м, [NUMBER]пл. 21,7 кв.м,[NUMBER]пл. 19,7 кв.м, [NUMBER]пл. 19,5 кв.м, [NUMBER]пл. 12,8 кв.м загальною площею 119,6 кв.м., що знаходяться в [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, в порушення даної норми позивачем не надано суду доказів того, що у нього виникло право власності на нежитлові приміщення [NUMBER] пл.17,4 кв м,[NUMBER] пл. 14,0 кв.м.[NUMBER] пл.14,5 кв.м,[NUMBER]пл. 21,7 Кв.м,[NUMBER]пл. 19,7 кв.м,[NUMBER]пл. 19,5 кв м, [NUMBER]пл. 12,8 кв.м загальною площею 119,6 кв.м, що знаходяться в [ADDRESS]. Крім того, суду не надано доказів того, що позивач звертався до КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» із заявою та правовстановлюючими документами з метою реєстрації права власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою [ADDRESS], і в цьому їй було відмовлено. Отже, суд дійшов висновку, що позивач не є власником даних об'єктів, а тому суд не вправі визнавати за ним право власності, оскільки з такою вимогою в порядку ст. 392 ЦК України може звертися лише власник такого майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed