Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивує вимоги тим, що являється батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Після розлучення він проживаю разом зі своїми батьками. А дочка з колишньою дружиною [PERSON]. Після прийняття рішення судом про розірвання шлюбу у нього склалися неприязні стосунки з колишньою дружиною яка перешкоджає зустрічі з дитиною, виїхала до РФ і не повертається, хоча термін дозволу на виїзд давно скінчився , просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO], визнати способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини, відповідно до вимог, що зазначені в прохальній частині позову. У судовому засіданні позивач і його представник вимоги підтримали. Представник відповідача не погоджується з позовом зазначає, що [PERSON], вважає, що основним обов'язком її, перш за все, як матері, - забезпечити нормальні умови ,як матеріальні, так і моральні зростання своєї дитини. За період спільного проживання з позивачем у шлюбі з 24.01.2009 року по 05.11.2010 року, від якого народилася [INFO] донька [PERSON], вимушена була терпіти від [PERSON] вкрай грубе, агресивне, неадекватне поводження до себе, доньки та оточуючих, вчинення постійних сварок, припинення матеріального забезпечення дитини, зловживання алкоголем та наркотичних засобів та багато інших нестерпних витівок, тобто мови про належні умови для розвитку та виховання дитини йти не могло, тим паче, що за таких обставин дитина була завжди неспокійною, постійно плакала, що не аби як впливало на подальше формування її нервової системи. Вважає в звязку з такою поведінкою суд може принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей обмежити в інтересах дитини. Відповідач в жодному разі не перешкоджає спілкуванню дитини з позивачем, а лише захищає свою доньку від імовірних негативних наслідків в її подальшому житті, просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Представник служби у справах дітей Сумської міської ради, підтримує позов позивача, однак при вирішення спору, просить суд врахувати інтереси малолітньої її стан здоровя, місце мешкання, а також підтримує свій висновок, щодо позовних вимог. Суд заслухавши сторони по справі, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню згідно наступного: Як було встановлено під час судового засідання, що [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Шлюб було розірвано на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 листопада 2010 року. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розлучення сторони проживають окремо. За теперішній час за згодою позивача відповідачка на визначений термін, який вже закінчився виїхала до РФ і позивач позбавлений можливості спілкуватись з дитиною, хоча таке право закріплено в ст.141 СК України відповідно до якої " мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини", дані обставини у судовому засіданні не спростовуються сторнами і підтверджуються матеріалами справи а.с.29,30. Вирішення батьками питання про виховання дитини врегульоване ст. 157 СК України. Так, відповідно до норми зазначеної статті той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідно ст. 159 СК України, передбачено, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Також відповідно до вимог ст.ст. 11,15 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом достовірно встановлено, що право позивача по відношенню до своєї дитини закріплено законодавчо, не дивлячись на ствердження відповідачки в ті й частині, що позивач може бути обмежений в цьому праві, підстав для цього суд не вбачає, посилання відповідачки і її представника на недостойну поведінку позивача є голослівними, є не що інше як намагання позбавити його цього права. Крім цього слід зазначити, що відповідачка намагалась позбавити позивача батьківських прав по відношенню до своєї дитини і рішенням суду їй в цьому відмовлено, позивач не є особою яку визнано в установленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатним. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи викладено суд вважає, що є всі правові підстави захистити права позивача з урахуванням інтересів малолітньої [PERSON], [INFO] , інтересів матері дитини, прийняти рішення яким позов [PERSON], задовольнити частково. Визначити час спілкування неповнолітньої [PERSON], [INFO] з її батьком [PERSON], [INFO] за умови перебування її в м. Суми , а також за умови іншого місця проживання, один раз на тиждень із 18 години 00 хвилин кожну суботу до 18 години 00 хвилин кожної неділі. У вигляді періодичних побачень із дитиною під час приїзду її до м. Суми, домовляючись про зустріч окремо. Зобовязати [PERSON] повідомляти [PERSON] , про приїзд дочки [PERSON] до м. Суми, а також її місце проживання, навчання, та надавати [PERSON] діючі свої телефонні номери, електронну адресу під час перебування на території РФ Визначити , що на час літніх канікул щорічно з 01 липня по 15 серпня [PERSON] має право перебувати з [PERSON] за місцем свого мешкання.

Outcome: approved