Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.06.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.04. 2019 року має заборгованість в розмірі 127 266 грн. 98 коп., з яких 2 775 грн. 19 коп. - заборгованість за кредитом, 124 491 грн. 79 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 06.06.2013 року по 31.10.2018 року. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 17 липня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених ним вимог про стягнення заборгованості, при отриманні платіжної картки він не був ознайомлений і не підписував «Умов та правил надання банківських послуг» і не приймав на себе обов`язок по виплаті відсотків, просив застосувати строк позовної давності, відмовити в задоволенні позову, розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 06 червня 2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розміщеним на сайті банку, тарифами банку. Окрім цього, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого була пластикова картка, отримана відповідачем та мобільний телефон, який вказав відповідач. З доданої до позовної заяви копії анкети-заяви від 06 червня 2013 року вбачається надана відповідачем наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, а також висловлена ним згода про укладення договору та виявлене бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчено [PERSON] , що «Я згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді". З долученої до матеріалів позовної заяви «Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду", з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % на місяць, вказано розміри комісій та штрафів, тощо. Тобто сторонами при укладенні Кредитного договору були обговорені усі істотні умови. Відповідно до виписки з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, що підтверджує отримання ним кредитної картки «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами,що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнавав свої зобов`язання за договором. Позов вважає поданим до спливу строку позовної давності посилаючись на те, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією коли кредит надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк дії платіжної картки, виданої [PERSON] був встановлений до останнього дня квітня місяця 2017 року, перебіг строку позовної давності починається зі спливом останнього дня місяця дії картки і становить три роки, тому позов поданий до суду 30.06.2019 року з дотриманням строку позовної давності. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Вовчанського районного суду від 11 грудня 2019 року було здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог АТ КБ „ Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги АТ КБ „Приватбанк" про стягнення заборгованості в розмірі 127 266 грн.98 коп. не визнає, зобов`язань про сплату на користь банку відсотків, штрафів та пені не підписував, позовні вимоги вважає заявленими з пропуском строку позовної давності, просив відмовити в задоволенні позову, проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідача б/н від 06 червня 2013 року, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаний кредитний договір було укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач станом на 30.04.2019 року має заборгованість за кредитом в розмірі 2 775 грн. 19 коп., заборгованість за процентами в розмірі 178 311 грн. 16 коп., нарахована комісія - 2 700 грн. 00 коп., що разом складає 183 786 грн. 35 коп., заборгованість заявлена позивачем до стягнення становить 127 266 грн. 98 коп., яка складається з 2 775 грн. 19 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 124 491 грн. 79 коп. - заборгованість за процентами з 06.06.2013 року по 31.10.2018 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «Приватбанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до положень ст. ст. 549, 625, 1048, 1050 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, неустойки (штраф, пеня) у разі порушення боржником зобов`язання. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 06.06.2013 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у вказаній анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за період з 06.06.2013 року по 31.10.2018 року. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.06.2013 року, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/ як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування. За таких обставин, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. З таких же підстав не можна вважати складовою частиною кредитного договору витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, оскільки вони також не містять підпису позичальника. Отже, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Також суд звертає увагу, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить ні розміру суми кредиту, ні строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми 2 775 грн.19 коп. - заборгованість за тілом кредиту. В задоволенні позову в іншій частині, а саме у стягненні заборгованості за процентами за період з 06.06.2013 року по 31.10.2018 року слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 182/1806/17. Вирішуючи питання щодо строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем [PERSON] суд керується наступним. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Судом встановлено, що 06 червня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно інформації наданої АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 62) [PERSON] за договором від 06.06.2013 року отримав картку № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня квітня місяця 2017 року. На момент закінчення дії картки 30 квітня 2017 року кредит відповідачем в повному обсязі погашений не був. Позовна заява АТ КБ «Приватбанк» була подана до суду 30.06.2019 року, до спливу строку позовної давності. Таким чином, доводи відповідача про сплив строку позовної давності для звернення до суду є необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, понесені та документально підтверджені позивачем, складаються з оплаченого судового збору за подачу позовної заяви - в розмірі 1921 грн. 00 коп. (а.с. 1). Враховуючи, що задоволенню підлягає тільки частина позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягненню підлягають кошти в сумі 41 грн. 89 коп. ( 2775 грн. 19 коп. х 1921 грн. 00 коп. : 127266 грн. 98 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial