Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить, збільшивши позовні вимоги, стягнути з відповідача МТСБ України в його користь 27625,59 грн., залишивши пошкоджений автомобіль «Опель-Вектра» (р.н. [NUMBER]) у його користуванні; стягнути з відповідача в його користь 2000 грн. витрат на правову допомогу. Позов мотивує тим, що 01 січня 2014 року біля 04.00 год на вул.Стрийській в м.Дрогобичі Львівської області з вини водія автомобіля марки «Мерседес Бенц», № рами [NUMBER], без державних реєстраційних номерів, який виїхав на зустрічну смугу руху, сталась дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено автомобіль «Опель Вектра» (р.н. [NUMBER]) під його керуванням. Матеріали перевірки за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди 01 січня 2014 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014140110000001, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Так як згідно з даними МТСБ України автомобіль «Мерседес Бенц», кузов [NUMBER], полісом обов'язкового страхування забезпечений не був, то він перше звернувся з повідомленням про дану дорожньо-транспортну пригоду до МТСБ України. У відповідь він отримав з МТСБ України листа за №3/1-05/9206 від 28.03.2014 року, в якому було зазначено, що МТСБ України не має правових підстав для здійснення відшкодування через те, що ДТП була скоєна невстановленим водієм транспортного засобу. Він звернувся до МТСБ України з заявою про виплату страхового відшкодування, пославшись на те, що Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено такої підстави, як відмова у виплаті страхового відшкодування у зв?язку з невстановленим водієм встановленого транспортного засобу. Після чого МТСБ України прислало свого експерта автотоварознавця, який провів автотоварознавче дослідження по встановленню матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Опель Вектра» (р.н. [NUMBER]). 17.06.2014 року він звернувся до МТСБ України з заявою про виплату страхового відшкодування, яку МТСБ України отримало 20.06.2014 року. На вказану заяву отримав відповідь за №29936 від 30.10.2014 року. Тобто, з дня отримання МТСБ України заяви пройшло понад 90 днів, у якій його повідомили, що він не має права на отримання відшкодування, через те, що не є власником автомобіля та що вийшов термін доручення від власника на його ім'я. А також те, що в МТСБ України немає документа, який би підтверджував відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та який набрав законної сили. Вважає прийняте МТСБ України рішення по його заяві про виплату страхового відшкодування необгрунтованим. Автомобілем «Опель Вектра» (р.н. [NUMBER]) він володів на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, яке було при ньому на момент ДТП. Таким чином, вважає, що маючи речове право на чуже майно (право володіння), має право на його захист і право на відшкодування завданої шкоди. Згідно висновку №285 автотоварознавчого дослідження від 09.05.2014 року, проведеного експертом [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель Вектра» складає 172553,58 грн. Ринкова вартість автомобіля - 37674,91 грн., ліквідаційна вартість придатних складових становить 10049,32 грн. Так як згідно висновку автотоварознавчого дослідження вбачається, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, то він вважається фізично знищеним (п. 30.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У відповідності до вимог п.30.2. вказаного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, на його думку, відповідач МТСБ України повинно йому відшкодувати різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (37674,91 - 10049,32) 27625,59 грн. Позивач у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав та доповнив, що суму відшкодування позивачем визначено виключно виходячи із встановлених експертизою №285 розмірів. Зазначив, що відповідачем ціна позову (саме розмір відшкодування) не оспорюється. На його думку, посилання останнього у своїх запереченнях щодо відсутності постанови суду, якою би був встановлений винуватець ДТП, не може бути підставою для відмови у позові. Протоколом №153 Президії МТСБУ визначено, що відсутність такої постанови не може бути причиною невиплати відшкодування. З приводу посилань відповідача на те, що [PERSON] не є власником пошкодженого транспортного засобу, то такі вважає безпідставними. У відповідності до ст.396 ЦК України позивач має речове право на вказаний автомобіль, зокрема, на час ДТП [PERSON] керував ним, маючи посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, як цього вимагають Правила дорожнього руху України. Іншого учасника ДТП слідством не встановлено. Однак, кожен автомобіль ідентифікується за номером кузова, і з цього приводу в матеріалах справи є відповідний лист з митної служби. На його погляд, є достатньо підстав вважати позов обґрунтованим, а доказову базу такою, що стверджує його підставність. Тому просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача МТСБУ - Л.Приступа у судове засідання не з?явився, проте, подав письмові заперечення, в яких не визнав позовних вимог та заперечив щодо їх задоволення з наступних підстав. У зв?язку із настанням 01.01.2014 року дорожньо-транспортної події, водій автомобіля марки «Опель Вектра», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП, а згодом із заявою про виплату йому страхового відшкодування. МТСБУ повідомило [PERSON], що відсутні правові підстави для здійснення відшкодування. А саме: МТСБУ є некомерційним єдиним об?єднанням страховиків, які здійснюють обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам та у своїй діяльності керується ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». МТСБУ не є страховиком. Згідно з п.35.1 вищезазначеного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Станом на момент звернення [PERSON] до МТСБУ власником автомобіля «Опель Вектра» була [PERSON], у свою чергу строк дії довіреності, що була додана самим позивачем на момент звернення, закінчився. Жодного документу, який би підтверджував на момент звернення позивача до МТБСУ його право, як власника, на отримання відшкодування, чи документу, який би підтверджував надання власником транспортного засобу повноважень для отримання такого відшкодування, позивачем надано не було. Після отримання відповідного повідомлення від [PERSON], представником МТСБУ було проведено експертизу по визначенню вартості матеріального збитку, що був завданий власнику автомобіля «Опель Вектра». Відповідно до висновку №285 експертного авто товарознавчого дослідження від 09.05.2014 року, складеного ТзОВ «Експертиза», вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує ринкову вартість такого автомобіля. Відповідно до п.30.1 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Згідно з п.30.2 цього Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Тому, з урахуванням норм чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 1000, 1001, 316, 319, 321, 334 ЦК України, МТСБУ вважає, що станом на сьогоднішній день позивач [PERSON] не має правових підстав для отримання відшкодування шкоди, що була завдана власнику автомобіля марки «Опель Вектра» (р.н. [NUMBER]). Крім цього, на теперішній час немає можливості встановити водія транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», з вини якого 01.01.2014 року в м.Дрогобичі на вул.Стрийській трапилася ДТП за участю автомобіля марки «Опель Вектра», р.н. [NUMBER], оскільки немає рішення суду (вироку суду, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності), яким би було встановлено винуватця такої ДТП. За таких умов МТСБУ не має можливості встановити особу, а також перевірити чи була відповідальність такої особи застрахована перед іншими учасниками руху. Немає також можливості перевірити наявність, чинного на момент ДТП, полісу ОСЦПВВНТЗ водія транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», оскільки такий автомобіль був без реєстраційного номера. Тому, на сьогодні відсутні критерії, за якими МТСБУ могло б перевірити чи була відповідальність такої особи застрахована перед іншими учасниками руху за допомогою Центральної бази МТСБУ. Враховуючи наведене, просить відмовити у позовних вимогах [PERSON] за їх безпідставністю та необґрунтованістю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з?явилася, не повідомивши про причини своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Наявність або відсутність вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів, висновків експертів та інше. Відсутність своєї вини, відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК України, має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивачем, на доведення своїх вимог, надано письмові докази, з яких, зокрема, вбачається: в ході досудового розслідування встановлено, що 01.01.2014 року, приблизно о 04.00 год, в м.Дрогобичі Львівської області, на ділянці дороги по вул.Стрийській, напроти будинку №174, водій автомобіля марки «Mersedes-Benz 230Е», без реєстраційного номера, №рами [NUMBER], рухаючись в напрямку м.Стрий, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (лист №1979 від 11.02.2014 року Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області - а.с.18). Станом на вказану дату, слідством не встановлено, хто саме був за кермом автомобіля «Мерседес Бенц». Поряд з тим, як вбачається з листа Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області за №4701 від 07.04.2014 року, згідно отриманих даних Львівської митниці, інформація щодо фактів переміщення автомобіля марки «Mersedes Benz 230 Е», кузов № [NUMBER], в наявних електронних базах відсутня. Як наслідок, позивач звернувся з відповідним повідомленням до Моторно-транспортного страхового бюро України, в якому зазначив, в тому числі, вищезгадані дату, місце та обставини ДТП, а також прохання направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та до місця знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (а.с.11 - 12). Як вбачається з листа Департаменту врегулювання МТСБУ за №3/1-05/9206 від 28.03.2014 року, за результатами розгляду повідомлення [PERSON] стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.01.2014 року о 04.00 год в м.Дрогобичі Львівської області, та яка була скоєна невстановленим водієм транспортного засобу, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Опель Вектра» ([NUMBER]), прийнято рішення по справі №23227 про відмову у здійсненні відшкодування у зв?язку з відсутністю на це правових підстав. Відповідач у вказаному листі послався на підпункт «б» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого (зазначає) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому середовищу (а.с.19). Листом №3/1-05/29936 від 30.10.2014 року відповідач повідомив [PERSON] про те, що відповідно до ст.35 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, має додати до заяви документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (зокрема, довіреність). Зазначено, що строк дії копії довіреності, наданої позивачем до МТСБУ, сплив 06.12.2013 року, тобто, він не має права на отримання відшкодування з фонду захисту потерпілих. Також повідомлено, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ, необхідно отримати завірений належним чином документ, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та який набрав законної сили (а.с.20). Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], власником автомобіля «Opel Vektra», реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. З копії посвідчення водія серії [NUMBER], вбачається, що таке видане 14.10.2014 року [PERSON] на право водіння транспортними засобами категорії «В1» та «В», які діють з 28.08.2008 року. Матеріалами справи також встановлено, що [PERSON], як страхувальник, 25.07.2013 року вніс страховий платіж для забезпечення транспортного засобу «Opel Vektra», реєстраційний номер [NUMBER], згідно полісу №АС/4264514 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності, строк дії якого з 26.07.2013 року до 25.07.2014 року. Відповідно до ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, в тому числі - на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди (ст.386 ЦК України). Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розглядусудами цивільних справ за позовами про відшкодування щкоди" за № 6 від 27.03.1992 року (з наступними змінами) роз?яснено: оскільки згідно зі ст.48 Закону України «Про власність» положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Згідно з п.п. 2.1, 2.2 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху України. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відтак, судом встановлено, що позивач [PERSON] у момент дорожньо-транспортної пригоди правомірно володів транспортним засобом, що є достатньою підставою для його звернення за захистом речового права на чуже майно. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №12014140110000001 від 01.01.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, зокрема, з повідомлення Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області за №19258 від 31.12.2014 року, у кримінальному провадженні проведено необхідний комплекс слідчих дій, в тому числі, допитано усіх учасників події, проведені авто-технічні, трасологічні, судово-медичні експертизи, слідчий експеримент з водієм [PERSON]; крім того, згідно висновку авто-технічної експертизи №3115 від 01.09.2014 року, причиною настання даної ДТП з технічної точки зору є факт створення діями невстановленого водія автомобіля «Mersedes Benz 230 Е» аварійної ситуації для [PERSON] На даний час слідством не встановлено, хто саме був за кермом автомобіля «Mersedes Benz 230 Е». Разом з тим, з письмової відповіді №372 від 04.03.2014 року, наданої Центром надання послуг, пов?язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст Дрогобич, Трускавець, Борислав та Дрогобицького району при ГУ МВСУ у Львівській області, вбачається, що згідно комп?ютерного обліку Центру автомобіль з номером рами (кузова) [NUMBER] - на території України не реєструвався. У Постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року (з наступними змінами) роз'яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з вимогами п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених зазначеним вище законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7. ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія п. 13.1. ст. 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу працівникам міліції та медичним працівникам закладів охорони здоров'я згідно з чинним законодавством; е) за інших обставин, визначених законодавством про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів. Поряд з тим, як роз?яснено в додатку до п.1 протоколу № 153 Президії МТСБУ від 27.04.06 р., постанова суду про накладення адміністративного стягнення не може розглядатися страховиком як єдиний та обов'язковий доказ існування підстав для притягнення особи, відповідальність якої застрахована, до цивільно-правової відповідальності. Цей документ суду має оцінюватися страховиком на рівні із іншими документальними доказами. Відсутність такого документа не може свідчити і про відсутність страхового випадку. На підставі зазначеного страховик має право прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування без наявності рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ відповідає в межах обов'язкового ліміту відповідальності, який становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого - за шкоду, заподіяну майну потерпілих (п.9.2). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року у разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст.30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" (із відповідними змінами). Згідно з вимогами цієї статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження №285 від 09.05.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель Вектра» (р.н. [NUMBER]), від виявлених на момент огляду 05.05.2014 року його пошкоджень внаслідок ДТП 01.01.2014 року, в цінах станом на вказану дату огляду, без врахування ПДВ, становить 172553,58 грн. Ринкова вартість досліджуваного автомобіля «Опель Вектра», в цінах на час виконання даного дослідження 05.05.2014 року, становить 37674,91 грн. Вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «Опель Вектра», внаслідок його пошкодження у ДТП 01.01.2014 року, з урахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 05.05.2014 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ, становить 37674,91 грн. Ліквідаційна вартість працездатних складових «Опель Вектра» на момент дослідження 05.05.2014 року, в цінах станом на вказану дату огляду, становить 10049,32 грн. Отже, з урахуванням того, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди і такий вважається знищеним,суд дійшов до переконання, що з відповідача МТСБУ слід стягнути в користь позивача 27625,59 грн (37674,91 грн - 10049,32 грн). Крім цього, статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача 276,20 грн. сплаченого останнім судового збору згідно квитанцій №ПН1503 від 11.12.2014 року та №6 від 23.03.2015 року, а також понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., що стверджується квитанцією від 22.02.2014 року та актом виконаних робіт.

Outcome: approved