overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою у [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідачі більш як двадцять років не проживають у квартирі, не користуються нею, не приймають участі в оплаті комунальних послуг. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила позов задоволити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, не повідомили про причини неявки, хоча належно повідомлені про час та місце слухання справи. Суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, розглядати справу у їх відсутності з постановленням заочного рішення. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача підтвердили той факт, що відповідачі більше 20 років не проживають в квартирі [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що спірна комунальна квартира [NUMBER] знаходиться за адресою: [ADDRESS] складається з трьох кімнат житловою площею - 44,70 кв.м. Загальна площа квартири - 61,90 кв.м. У квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], що вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП "Південне" № 2036 від 10 серпня 2015 року. Відповідачі без поважних на те причин не проживають у спірній квартирі, що стверджується представленими суду доказами, зокрема - актами ЛКП "Південне" від 05.03.2015 року, 13.05.2015 року, 10.08.2015 року. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин значно довше встановленого строку, не є власниками даної квартири, жодної домовленості щодо користування житлом між ними та позивачем не було, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів слід стягнути сплачений позивачем судовий збір 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В своїх позовних вимогах позивач пояснила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку по [ADDRESS]. Дане будинковолодіння відноситься до колгоспного двору, головою якого була померла [PERSON]. Позивач після смерті матері вступила в управління спадковим майном, оскільки проживала та продовжує проживати у даному будинку. При звернені в нотаріальну контору позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки дане будинковолодіння відноситься до колгоспного двору. Тому позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судове засідання від відповідача надійшла заява, у якій вона просить слухати справу у її відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]". Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище "[PERSON]". Згідно довідок № 1242 від 21.11.2012 р., № 347 від 21.05.2014 р., виданих Кременецьким РК БТІ, технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за колгоспним двором, головою якого являється [PERSON]. Згідно довідки № 496 від 26.05.2014 року виданої Колосівською сільською радою Кременецького району на день смерті [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані та проживали [PERSON] до [PERSON]. 14.05.2014 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], оскільки житловий будинок по [ADDRESS] відноситься до колгоспного двору, головою якого була [PERSON]. У відповідності до ст.1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. В судовому засіданні встановлено, що єдиними спадкоємцями спадкового майна померлої [PERSON] є сторони по справі. [PERSON] не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS] На підставі вищесказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, зазначивши, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП "Сингаївське" село Сингаї Коростенського району Житомирської області, згідно сертифікату серія ЖТ № 0300506, виданого 09.12.1997 року на підставі рішення Коростенської районної державної адміністрації від 29.09.1997 року №270. Нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через те, що сертифікат видано після смерті спадкодавця. Просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай). Представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, подавши письмову заяву. Представник відповідача надав письмову заяву про згоду на розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом, в складі якої є право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП "Сингаївське" село Сингаї Коростенського району Житомирської області, згідно сертифікату серія ЖТ № 0300506, виданого 09.12.1997 року на підставі рішення Коростенської районної державної адміністрації від 29.09.1997 року №270. Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла позивач в порядку ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), що підтверджується довідкою Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області №938/02-26 від 21.05.2020 року, однак нотаріус відмовив в оформленні її спадкових прав, оскільки правовстановлюючий документ видано після смерті спадкодавця позивача. Іншими особами спадщина не прийнята. Право [PERSON] на спадкове майно підтверджено сертифікатом на право на земельну ділянку серії ЖТ номер 0300506, виданим 09.12.1997 року. За таких обставин відсутня можливість оформлення позивачем свого права на спадкове майно в позасудовому порядку. Відповідно до ст.ст.548,549 ЦК України (1963 р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких обставин, позавна вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки спадкодавцеві позивача належало не право власності на земельну частку (пай), а право на її отримання. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 21.01.2014 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано ВДРАЦС по місту Кам"янець-Подільському реєстраційної служби Кам"янець-Подільського МРУЮ у Хмельницькій області та зроблено актовий запис №31. Дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем . Позивач свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву, погодився на розгляд справи в його відсутність . За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 21.01.2014 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований ВДРАЦС по місту Кам"янець-Подільському реєстраційної служби Кам"янець-Подільського МРУЮ у Хмельницькій області та зроблено актовий запис №31. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають, тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливо. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача , позовні вимоги підлягають задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 1989 року. 16 травня 1994 року відповідач знявся з місця реєстрації в Україні за адресою [ADDRESS], та переїхав до Росії у с. Мирне, Красноярського району, Самарської області. В теперішній час, спільне господарство не ведеться, зв'язку з відповідачем не має. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу неможливе та просить суд даний шлюб розірвати, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час немає. До судового засідання позивач не з"явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить залишити їй прізвище [PERSON], проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи в його відсутність не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом оголошення в газеті "Вісті Придніпров"я" від 26 лютого 2015 року, № 16 (1611), тому суд за згодою позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Так, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 06 жовтня 1989 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1312. 16 травня 1994 року відповідач знявся з місця реєстрації в Україні за адресою [ADDRESS], та переїхав до Росії у с. Мирне, Красноярського району, Самарської області. В теперішній час, спільне господарство не ведеться, зв'язку з відповідачем не має. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу неможливе та просить суд даний шлюб розірвати, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час немає У зв`язку з такими обставинами суд вважає за можливе позов задовольнити, даний шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2004 року, від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя сторін фактично припинилось. Причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів та різні погляди на життя, внаслідок чого було втрачено почуття любові та взаємної поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу неможливе та просить суд даний шлюб розірвати. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, на примирення не згодні. Майнового спору на даний час немає. До судового засідання позивач не з"явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить змінити їй прізвище на Кулешова. Відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. У зв"язку з неякою всіх учасників процесу, фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст. 197 ЦПК України не здійснюється. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Бобирь) зареєстровано 09 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, актовий запис № 286, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, на примирення не згодні. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. У зв'язку з такими обставинами суд вважає за можливе даний шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується клопотання позивача про зміну її прізвища на Кулешова, то така вимога задоволенню не підлягає. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дошлюбним прізвищем позивача є прізвище Бобирь, а не Кулешова, тому відновити позивачеві дошлюбне прізвище після розірвання даного шлюбу як "Кулешова" неможливо. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір у розмірі 551, 21 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні характери та різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого вони припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, вона дійшла висновку про доцільність розірвання даного шлюбу і тому змушена звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила шлюб розірвати, оскільки сім'я розпалась, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин з грудня 2013 року, проживають окремо, а тому вона дійшла висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив суду, що він згодна на розірвання шлюбу, оскільки вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно - сімейних відносин з грудня 2013 року, а тому він теж дійшов висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005р. (а.с.3), мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2013 року, відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та зазначила про свою згоду на розірвання шлюбу, позивач наміру зберігати дану сім'ю немає, зазначила суду, що їх сім'я розпалась, внаслідок чого вони припинили підтримувати шлюбно- сімейні відносини. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач в ході розгляду справи, зазначив суду про бажання відновити своє дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість задоволення вимоги відповідача та відновлення [PERSON] дошлюбного прізвища "[PERSON]". На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. Вона зареєструвала шлюб з відповідачем 02.09.2006 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В зв"язку з тим, що вони з чоловіком втратили почуття кохання та поваги один до одного, сумісне життя було припинене в кінці 2010 року. Живуть окремо. Вважає, що сім"я розпалась і відновити її неможливо. Просить шлюб розірвати і визначити місце проживання сина [PERSON] з нею.. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою - смс повідомленням. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у відсутність відповідача, відповідно до ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше життя та збереження сім"ї стали неможливими. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 02.09.2006 року (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сумісне життя сторін припинено в кінці 2010 року і не поновлювалось, сторони живуть окремо, загального господарства не ведуть, поновлювати сумісне життя позивачка категорично не бажає. Відповідно зі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд вважає, що сім"я розпалась і шлюб необхідно розірвати. Однак, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково лише в частині розірвання шлюбу. Інші позовні вимоги підлягають розгляду окремо в іншому провадженні.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивувала тим, що 04.02.2016 року між нею та [PERSON] (далі відповідач) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Струтинської сільської ради Липовецького району Вінницької області, у звязку з чим складено актовий запис за № 1. У шлюбі в них народилась дочка [PERSON] ([INFO]). Через різні погляди на життя спільне життя подружжя не склалося, спроби зберегти сім`ю позитивних результатів не дали, що стало приводом для звернення позивача з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні позивач просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив вказавши на те, що бажає зберегти сім`ю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 04.02.2016 року виконкомом Струтинської сільської ради Липовецького району Вінницької області зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON], у зв'язку з чим складено актовий запис за № 1 (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу позивач обрала прізвище чоловіка - "Кравчук". У шлюбі з відповідачем народилась дочка [PERSON] ([INFO]), що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. За змістом статті 111 СК, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що через різні погляди на життя спільне життя подружжя не склалося, спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, у звязку з чим сім`я фактично розпалась, сторони впродовж дев'яти місяців проживають окремо. З пояснень позивача суд також встановив, що вона не бажає примирення з чоловіком, оскільки прийняла категоричне рішення про припинення сімейних відносин. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно частини третьої статті 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За наведених вище обставин суд вважає за можливе розірвати шлюб, що зареєстрований 04.02.2016 року виконкомом Струтинської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис за № 1. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Після розірвання шлюбу позивач бажає відновити собі дошлюбне прізвище "Боднар", що узгоджується з приписами ст. 113 СК України. Розподіл судових витрат слід здійснити згідно статті 88 ЦПК України. Суд вважає, що витрати позивача на оплату послуг адвоката у зв'язку з отриманням правової допомоги в сумі 250 грн. не підтверджуються допустимими доказами, а тому не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved