Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерного компанії "Нафтогаз України" про визнання таким, що перебував у вимушеному прогулі та стягнення середнього заробітку. В позовній заяві зазначав, що 16.01.2015 року рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука у справі № 524/8548/14-ц за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» визнано звільнення [PERSON] незаконним, поновлено на роботі та стягнуто на його користь 48142,66 грн. 23.03.2015 року ухваленою Апеляційного суду Полтавської області це рішення залишено без змін. Листом від 02.04.2015 року [PERSON] повідомив ДП «Укравтогаз» про набрання рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області законної сили та пропонував виконати його в добровільному порядку. Однак відповідач поновлення [PERSON] на роботі не здійснив. Міністерство соціальної політики України листом №10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року встановило на 2015 рік норми тривалості робочого часу. З урахуванням цього, кількість робочих днів, яка має бути оплачена позивачу відповідачем внаслідок незаконного відсторонення від роботи (вимушений прогул) за період з 17.01.2015 року по 17.04.2015 рік (включно) становить 63 дні. Таким чином, в силу абзацу 1 пункту 8 Постанови №100 розмір грошової компенсації за вимушений прогул становить 30029,58 грн. (476,66*63). Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що перебував у вимушеному прогулі в період з 17.01.2015 року по 17.04.2015 року. Стягнути з дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 30029,58 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання повторно не з'явився. Про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі заявлених позовних вимог за обставин викладених у описовій частині позову. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд беручи до уваги відсутність з боку позивача заперечень щодо постановлення по справі заочного рішення та враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність неприбувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України), розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позивачами вимог та в межах поданих доказів. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Судом достовірно встановлено, що 16.01.2015 року рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука у справі № 524/8548/14-ц за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» визнано звільнення [PERSON] незаконним, поновлено на роботі та стягнуто на його користь 48142,66 грн. 23.03.2015 року ухваленою Апеляційного суду Полтавської області це рішення залишено без змін. Листом від 02.04.2015 року [PERSON] повідомив ДП «Укравтогаз» про набрання рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області законної сили та пропонував виконати його в добровільному порядку. Однак відповідач поновлення [PERSON] на роботі не здійснив. Статтею 235 КЗпП України працівнику, якого незаконно усунуто від праці, гарантовано право на компенсацію вимушеного прогулу. Вимушений прогул [PERSON] триває з 27.08.2014 року. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука зобовязано відповідача компенсувати [PERSON] вимушений прогул за період з 27.08.2014 року по 16.01.2015 року включно. В той же час, оскільки до сьогоднішнього дня [PERSON] не поновлений на роботі, його вимушений прогул триває і в силу ст.. 235 КЗпП позивач має право вимагати його компенсації аж до дня фактичного поновлення на роботі. Порядок розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу регламентовано Постановою КМ України від 08.02.1995 року №100. Як встановлено судами у справі №524/8548/14-ц середньоденний розмір заробітної плати [PERSON] протягом двох місяців, що передували звільненню, становить 476,66 грн. Міністерство соціальної політики України листом №10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року встановило на 2015 рік норми тривалості робочого часу. З урахуванням цього, кількість робочих днів, яка має бути оплачена позивачу відповідачем внаслідок незаконного відсторонення від роботи (вимушений прогул) за період з 17.01.2015 року по 17.04.2015 рік (включно) становить 63 дні. Таким чином, в силу абзацу 1 пункту 8 Постанови №100 розмір грошової компенсації за вимушений прогул становить 30029,58 грн. (476,66*63). Враховуючи обставини справи, які підтвердились в судовому засіданні суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити позовні вимоги позивача. Судові витрати судом розподілені у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved