Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка приходилась позивачеві рідною матір'ю. Після її смерті відкрилась спадщина. Позивач, будучи сином спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування за законом, спадщину після смерті спадкодавця прийняв фактично, в силу діючого на час виникнення правовідносин законодавства. Реалізовуючи свої права на оформлення спадщини, позивач звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки: площею 0,0559 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,0941 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані в [ADDRESS], Липовецького району, Вінницької області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), які належали [PERSON] Відмова нотаріуса була мотивована тим, що у державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER] державна реєстрація права власності на земельну ділянку проведена 22.05.1998 року, тобто після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Ураховуючи те, що до складу спадкової маси входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю, а позивач спадщину прийняв, відтак вона йому належить, однак таке його право не визнається та оспорюється, тому він просить суд здійснити захист його порушених прав у спосіб шляхом визнання за ним права власності на об'єкти нерухомості, які спадкодавець набув за життя. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились. До суду позивач надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить суд позов задовольнити. Будучи повідомленими у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання представник відповідача не з'явився. В заяві, що сільський голова направив до суду зазначив про визнання вимог за позовом, не заперечував щодо задоволення, а також просить суд розгляд справи проводити за його відсутності. Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив [INFO] року в селі Вівсяники Козятинського району Вінницької області, померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи судом встановлено, що своїм правом на спадкування скористався позивач, будучи сином спадкодавця та відповідно спадкоємцем першої черги за законом, на що вказує свідоцтво про народження (а.с.11 Спадкової справи). Як убачається з довідки №8325 від 15.03.2017, виданої виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області (а.с.7), [PERSON] на протязі 6 (шести) місяців від дня смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], спадщину прийняв фактично, а саме: у вересні-жовтні місяці 1996 року обробляв земельну ділянку біля спадкового будинку, в листопаді місця 1996 року оплачував усі платежі та податки за майно покійної, проводив капітальний ремонт будинку. Наведене свідчить, що позивач спадщину прийняв, в силу діючого на час її відкриття законодавства (ст.548, 549 ЦК УРСР). Інші спадкоємці, визначений за заповітом [PERSON], від спадщини відмовився, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту. Отож позивач є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] 24.05.2017 приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області було винесено постанову за №195/02-31, якою позивачу було відмовлено у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки що розташовані в [ADDRESS], Липовецького району, Вінницької області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), мотивуючи тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], був виданий 22.05.1998 року, тобто вже після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як убачається із рішення 16 сесії 22 скликання Турбівської сільської ради народних депутатів від 04.03.1998 «Про приватизацію земельних ділянок» (а.с. 20), на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992, № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок", [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] згідно Витягу з рішення органу місцевого самоврядування №48 від 24.09.1987 (а.с.19). 22.05.1998 Турбівською селищною радою народних депутатів було видано на ім'я [PERSON] державний акт про право приватної власності на землю серії [NUMBER], який зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №343, на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Турбівської сільської ради народних депутатів від 04.03.1998, відповідно до якого останній передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,15 га, в межах згідно з планом, що розташована на території смт. Турбів, Турбівської селищної ради, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Як убачається із Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.12-17), відомості про право власності та право користування [PERSON] було внесено до Державного земельного кадастру на земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS], Липовецького району, Вінницької області: площею 0,0559 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельну ділянку площею 0,0941 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України (в реакції 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом. Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Наведене свідчить, що [PERSON] одержала у власність земельну ділянку, в силу діючого на час виникнення правовідносин законодавства, на що вказує рішення органу місцевого самоврядування про передачу їй у приватну власність земельної ділянки, площею 0,15 га, межі яких землевпорядними організаціями були сформовані в натурі (на місцевості) та земельним ділянкам присвоєно кадастрові номера. Позивач є єдиним спадкоємцем майна [PERSON], спадщину прийняв, отож вона йому належить з моменту відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, які ґрунтуються на нормах законодавства, отож, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Крім цього, відповідач позов визнав, про що надав заяву відповідного змісту. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. (п.11 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі»). Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 1268-1262, 1266, 1268 ЦК України, п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України,

Outcome: approved