Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач, через представника за довіреністю Терещенко Н.Й. звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту електроенергію на загальну суму 1460 грн. 65 коп. Позивач посилається на те, що Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - Позивач) є Оператором системи, який діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, затвердженої постановою НКРЕКП №1382 від 08.11.2018р. та здійснювало діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом до 31.12.2018 року. Відповідно до статті 11, 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" установчі документи Товариства оприлюднені на порталі електронних сервісів: https://kap.miniust.gov.ua/. Відносини, які виникають між Споживачем електричної енергії та Енергопостачальником регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії (надалі Правила), затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. за № 312 і є обов`язковими для виконання кожною із сторін. Особовий рахунок для розрахунків за спожиту енергію було відкрито на ім`я матері відповідача [PERSON] , яка [INFO] померла. Відповідачу було запропоновано укласти договір з енергопостачаником про користування електричною енергією, однак на даний час відповідач з заявою про укладення договору за адресою: [ADDRESS] , не звертався. ПрАТ «Київобленерго» постачало електричну енергію [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , а Відповідач здійснював розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінам), у передбачені терміни. Згідно рахунку за електроенергію Відповідач мав заборгованість в сумі 1460,65 грн. за спожиту електричну енергію у 2018 році. Згідно довідки про зняття показників, показники лічильника в господарстві Відповідача на дату припинення постачання електроенергії становили 7987 кВт.г. Таким чином Відповідачем було використано електроенергії 7987 кВт.г. - 6799 кВт.г. = 1188 кВт.г. З них по тарифу 0,90 (тариф для населення затверджений постановою НКРЕ 10.03.1999 р. № 309 зі змінами) х 102 кВт.г. = 91,80 грн. По тарифу 1,68 х 1086 кВт.г. = 1824,48 грн. За цей період Відповідачем було сплачено 1156,0 грн. Таким чином, борг Відповідача за спожиту електроенергію складає 3917,75 грн. + 91,80 грн. + 1854,48 грн. - 1156,00 грн. - 13217,38 грн. = 1460 грн. 65 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПрАТ зазначену суму борг за спожиту електроенергію, а також сплачений судовий збір. 08.04.2020 року у справі було відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладені в позовній заяві. Відповідач подав відзив, позов не визнав, у відзиві і у судовому засіданні пояснив, що вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що відповідач своєчасно та в повному обсязі сплачував платежі за спожиту електричну енергію та передавав покази з лічильників, робив передоплату за надані послуги. Крім того, зазначив що у вказаному домоволодінні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , договір про надання послуг відсутній, та він там є охоронцем. Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши надані суду письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із довідкою, виданою Обуховською сільською радою Іванківського району Київської області № 0214-70 від 02.03.2020 року у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] проживає без реєстрації відповідач [PERSON] . До будинку підведено електроенергію, і відповідач, користуючись нею, є споживачем електричної енергії. Згідно п.2.1.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, «ініціатором укладання договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Згідно п/п 1 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Пунктами 2, 3 ст. 9. зазначеного закону передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором та, що Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п.5. ст. 13 вказаного закону, «відмова споживача (іншої особи, відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.» Відносини між сторонами регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (надалі - Правила), затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за № 312, які є обов`язковими для виконання кожною із сторін. 14.01.2020 року відповідачу направлялась претензія, в якій давався термін для сплати боргу в добровільному порядку. Відповідь на претензію на адресу позивача не надійшла, борг сплачений не був і заходів щодо його сплати відповідач не приймає. Загальний нарахований борг відповідача становить: 3917,75 грн. + 91,80 грн. + 1854,48 грн. - 1156,00 грн. - 13217,38 грн. = 1460 грн. 65 коп. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.п.20-22 вказаних вище Правил, між енергопостачальником та споживачем розрахунки проводяться за таких умов: розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць; плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця; знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця, а енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача за власним рішенням; оплата спожитої електричної енергії здійснюється за платіжними документами , які виписуються енергопостачальником. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу нараховано до оплати за показаннями приладу обліку за використану електроенергію за травень 2018 року - 1460 грн. 65 коп., ця сума не сплачена. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавств, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду від 13.08.2018 року по справі № 375/1188/16-ц зазначено, що відсутність договору про користування електричною енергією між позивачем та [PERSON] не є підставою для звільнення його від оплати за енергопостачання та не звільняє його від відповідальності за порушення Правил користування електричною енергією. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача борг за спожиту електроенергію у вказаній вище сумі, оскільки згідно положень вищенаведених правових норм споживач зобов`язаний вносити плату за спожиту електроенергію за затвердженими в установленому порядку тарифами, а саме відповідач є споживачем електричної енергії. З викладеного вище вбачається порушення відповідачем Правил користування електричної енергії для населення. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає і сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved