Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

\~\~\~Позивачі \~\~[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] звернулись до суду із позовом [PERSON] міської ради про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування. Посилаються на те, що 09.03.2012 року помер [PERSON], а 02.05.2008 року померла [PERSON] За життя, спадкодавці [PERSON] та [PERSON], разом з іншими п'ятьма особами, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] почали процедуру приватизації земельної ділянки загальною площею 0,0984 га цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд і розташована у м. Герца, по вул. Горького №12 . На вказану земельну ділянку рішенням [PERSON] міської ради Герцаївського району Чернівецької області № 14-23/06 від 18.01.2006 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність. Надалі було розроблено проект землеустрою, де рішениям [PERSON] міської ради Герцаївського району Чернівецької області № 20-02/06 від 27 квітня 2006 року був затверджений, та передано [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] Є, [PERSON] у спільну сумісну власність. На підставі проекту землеустрою (технічні документації), була проведенна державна реєстрація вказаної земельної ділянки 20.02.2006 року, після чого, було присвоєно їй кадастровий номер 7320710100:01:003:0085. Після смерті [PERSON] та [PERSON]В, відкрилась спадщина, до якої відповідно до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов'язки спадкодавців, що належали їм на момент відкриття спадщини і не припинилися. [PERSON] за життя заповіту не укладав, отже спадкування після його смерті проводиться за законом. Спадкоємцями першої черги за законом які прийняли спадщину після смерті [PERSON] являються: дружина [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON], позивачі по справі; [PERSON] складала 11.12.2007 року заповіт на [PERSON], інших спадкоємців І черги після смерті [PERSON] немає. Згідно пункту «г» ч. 1ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав, як це передбачено п.1 ч.3 ст.153 Земельного Кодексу України. Відповідно до Законів «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно вказаних законів, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманий в територіальних органах Державної реєстраційної служби. За таких обставин, позивачі, прийнявши спадщину після смерті спадкодавців, набули право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали, останнім, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки, та отримання правовстановлюючих документів на неї, що узгоджується з правовим позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у абз. 6 п.3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року, де зазначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса, спадкоємцям було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а також у звязку з неможливістю визначення з часткою померлих у праві на спільне спадкове майно, порекомендовано звернутися до суду. Тобто, державою, в особі нотаріуса не визнається право позивачів на спадкове майно і розяснено право на вирішення питання у судовому порядку. Тому, нам, позивачам по справі, не залишається іншого виходу а ніж захистити свої права у судовому порядку. Тому просять суд ухвалити рішення на підставі якого визнати право, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON].на завершення приватизації та отримання правовстановлюючого документу на імя [PERSON]. про право власності на 1/7 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0984 га, яка розташована у м. Герца, по вул. Горького, №12, Герцаївського району, Чернівецької області, кадастровий номер 7320710100:01:003:0085; раво, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON].на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про право власності на земельну ділянку у рівних частках по 1/21 частині кожному, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0984 га, яка розташована у м. Герца, по вул. Горького,№12Герцаївського району. Чернівецької області, кадастровий номер 7320710100:01:003:0085. В судовому засіданні позивачі \~ не зявились , від їх представника надійшла заява про те що позовні вимоги підтримає, просить витребувати спадкові справи для підтвердження права позивачів на звернення до суду і розглянути справу у їх відсутності . Представник відповідача [PERSON] міської ради та треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні будучі тричі належним чином повідомлені про час місце розгляду справи в судових засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомили , тому суд вважав можливим закінчити розгляд справи за наявними у справі доказами. \~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що \~позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як дружина та діти спадкодавця; спадкоємцем за заповітом по смерті спадкодавця смерті [PERSON] є [PERSON] Відповідно до\~ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі ст.ст.116,\~118 ЗК України\~є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. З 1 січня 2002 року відповідно до ст.125 ЗК України\~ право власності та право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02 травня 2009 року у відповідності із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року №1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування земельною ділянкою виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із частиною першою\~ст.126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом наведених норм набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельну ділянку; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретну земельну ділянку не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК . Як зазначають позивачі і вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7301691972016 від 13.10.2016 року , на спірну земельну ділянку було виготовлено технічну документацію (кадастровий номер земельної ділянки 7320710100:01:003:0085), однак інформація про зареєстроване право на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі відсутня. Тобто спадкодавцями та третіми особами по справі приватизація не закінчена і вони не набули право власності на зазначену земельну ділянку , та згідно ч.1 ст. 83 ЗК України її власником залишається [PERSON] міська рада відповідач по справі. Відповідно до ст. 158 ЗК земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Виходячи з змістовного аналізу зазначених норм законів , дослідженням доданих до позовної заяви доказів, суд констатує , що позивачі в позовній заяві не зазначили та не надали суду жодного доказу про те, що з питанням закінчення приватизації , як вони зазначають будучі спадкоємцями цього права, звернулися до відповідача та що останній їм відмовив в цьому праві . Така вимога узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у абз. 6 п.3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року, на який посилаються позивачі. Позивачі не довели наявність спору про право на приватизацію, тому позов не є обґрунтований і не підлягає задоволенню \~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі \~\~ст.ст. 83, 116,118,125, 158 ЗК України, ст.ст. 1216,1218,1225 ЦК України , п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ , \~\~\~

Outcome: dismissed