Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.12.2017 року відправив з відділення поштового зв`язку № 25 м. Луцька в м. Реджо ді Калабріа (Італія) рекомендований лист в якому містилася дуже цінна інформація. Протягом тривалого часу адресат поштового відправлення не отримував надісланого листа. У зв`язку з цим позивач звернувся із заявою до Волинської дирекції відповідача із заявою про розшук міжнародного поштового відправлення. З відповіді центрального бюро рекламацій відповідача від 14.02.2018 року було встановлено, що рекомендований лист був вручений адресату лише 07.02.2018 року, тобто через 55 днів після відправлення рекомендованого листа. Стосовно Італії такий строк визначено у 16 днів. Вказує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо доставки надісланого ним поштового відправлення за кордон і небажання визнавати свої помилки були порушені норми Закону України «Про захист прав споживачів» та була заподіяна йому моральна шкода, оскільки в поштовому відправленні містилися дуже цінні документи. На підставі наведеного просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» заподіяну моральну шкоду у розмірі 29 (двадцять дев`ять) тисяч гривень за порушення його прав, як споживача послуг відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Кушнір М.І. у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Суду пояснила, що 15.12.2017 року на відділенні поштового зв`язку №25 м. Луцька до м. Реджо ді Калабріа (Італія) позивачем було відправлено міжнародне рекомендоване відправлення. 17.12.2017 року вказаний рекомендований лист направлений з Цеху оброблення пошти м. Луцька до ДОПП м. Києва (дирекції оброблення та перевезення пошти). 22.12.2017 року міжнародне рекомендоване відправлення з ДОПП м. Києва міжнародного поштового обміну України направлено для його відправлення із аеропорту Бориспіль за межі України. Тобто, протягом семи днів з 17.12.2017р - по 22.12.2017 року пошта України передала рекомендований лист для відправлення його за межі України. Згідно інформації, наданої начальником дільниці обміну авіапошти в аеропорту Бориспіль на вимогу Головного управління держпродспоживслужби в м. Києві, фактично мішок з рекомендованим відправленням за номером RВ 430485768 UA 25.12.2017 року був відправлений рейсом PS 311 Київ-Мілан. Відповідно до середніх фактичних строків пересилання міжнародних поштових відправлень з України до іноземних країн способом авіа, а саме до Італії - становить 16 днів, однак це орієнтовні терміни. Жодних порушень строків відправки міжнародного поштового відправлення пошта України не допустила, а за доставку відправлення в межах іншої країни відповідальності не несе. В порушення вимог ЦК, ЦПК України, інших нормативних документів позивачем не надано жодних доказів, щодо порушення його прав «Укрпоштою» при пересиланні міжнародного поштового відправлення. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши документи справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно зі статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] 15.12.2017 року на відділенні поштового зв`язку №25 м. Луцька до м. Реджо ді Калабріа (Італія) відправив міжнародне рекомендоване відправлення, що підтверджується відповідним чеком (а.с. 3). З відповіді «Укрпошти» від 14.02.2018№38-18-4639-У/5 вбачається, що рекомендоване авіа №RВ 430485768 UA було видано 07.02.2018 адресату (а.с. 5). 26.02.2018 року [PERSON] звернувся до Волинської дирекції ПАТ «Укрпошта» з претензією про відшкодування моральної шкоди (а.с. 6). З повідомлення Головного управління Держспоживслужби в м. Києві від 17.05.2018№06.2/7307 вбачається, що 20.12.2017 року було згенеровано повідомлення ЕМВ про надходження відправлення до місця міжнародного поштового обміну Дирекції оброблення та перевезення пошти в місті Києві, час закриття депеші 22.12.2017 року в ДОПП Київ, для його відправлення із аеропорту Бориспіль за межі України (повідомлення ЕМС). Згідно інформації, наданої начальником дільниці обміну авіапошти в аеропорту Бориспіль на вимогу Головного управління держпродспоживслужби в м. Києві, фактично мішок з рекомендованим відправленням за номером RВ 430485768 UA 25.12.2017 року був відправлений рейсом PS 311 Київ-Мілан. Повідомлення ЕМD про надходження відправлення RВ 430485768 UA до вхідного місця міжнародного поштового обміну у Мілані ( Італія ) поступило від призначення оператора Італії у Системі контролю якості служби тільки 23.01.2018 року. Згідно даних системи вказано, що перший раз рекомендоване відправлення було не отримано 02.02.2018 року, а отримано 07.02.2018 року отримувачем. Таким чином, згідно отриманих документів та долучених до матеріалів справи перевірки встановлено що договірні відносини з боку ПАТ «Укрпошта» виконано в повному обсязі. При цьому, проконсультовано, що питання відшкодування матеріальних та моральних збитків може бути вирішено у судовому порядку. (а.с. 12,13). У своїй роботі відповідач та його структурні підрозділи керуються Всесвітньою поштовою конвенцією, Статутом Всесвітнього поштового союзу, Регламентом поштової кореспонденції, Законом України «Про поштовий зв`язок», Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. та внутрішніми нормативними актами складеними та прийнятими у відповідності до чинного законодавства. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок»). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Позивачем було здійснено оплату замовлених послуг, що підтверджується копією квитанції від 15.12.2017 року. Відповідно до Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 р. № 958 встановлено такі нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2;між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день. Відповідно до середніх фактичних строків пересилання міжнародних поштових відправлень з України до іноземних країн способом авіа, а саме до Італії становить 16 днів. В рамках Всесвітнього поштового союзу, до якого входить 192 поштових оператора, згідно регламентів поштової конвенції не передбачені фіксовані граничні терміни пересилання. Наведені терміни можна використовувати як орієнтовні. Строки пересилання міжнародних поштових відправлень з України до іноземних країн не фіксовані, однак мають бути здійснені у максимально короткі терміни. Враховуючи, що рекомендоване повідомлення направлене позивачем було доставлене адресату через 54 дні, суд приходить до висновку, що зі сторони відповідача наявні протиправні дії, що мало наслідком порушення коротких строків доставки рекомендованого листа. Суд відноситься критично до твердження відповідача про те, що Укрпошта за доставлення відправлення в межах іншої країни відповідальності не несе, оскільки позивач оплачував послуги відповідача саме за доставку поштового відправлення адресату в Італії. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» послуги поштового зв`язку - продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів. У відповідності до абзацу 1 статті 2 Закону України "Про поштовий зв`язок" відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно п. 10 Правил надання послуг поштового зв`язку - оператори поштового зв`язку зокрема зобов`язані забезпечувати: надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв`язку, умов договору; пересилання поштових відправлень, що не належать до універсальних послуг поштового зв`язку, поштових переказів у нормативні строки, встановлені ними самостійно згідно із законодавством. В силу п. 127 Правил надання послуг поштового зв`язку - користувач послуг поштового зв`язку має право: на одержання інформації про порядок і строк надання послуг поштового зв`язку; звернутися для захисту своїх прав як споживача до територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, а також до суду; оскаржити неправомірні дії працівників поштового зв`язку в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 129 вищезгаданих Правил - оператор поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв`язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв`язку згідно із законом. На підставі ст. 3 Закону України "Про поштовий зв`язок" основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку зокрема є забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд не погоджується з позицією відповідача, про те, що позивачу не спричинена моральна шкода, так як факт порушення його прав знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та примусив звертатись за захистом до суду, що вимагає докладання додаткових зусиль до поновлення у правах та доведення факту порушення. Як встановлено в судовому засіданні, працівником відповідача зазначені вимоги законодавства, що регулюють відносини по наданню поштових послуг, не були дотримані, права позивача на надання якісних послуг поштового зв`язку порушені, а тому вони підлягають відновленню шляхом відшкодування заподіяної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що діями відповідача позивачеві було завдано моральної шкоди, оскільки ПАТ «Укрпошта» не дотримано принципу на повагу до особистого життя позивача шляхом несвоєчасного надіслання його кореспонденції. Разом з тим, заявлений розмір моральної шкоди суд вважає завищеним та таким, що не відповідає обсягу душевних страждань, які зазнав [PERSON] , а тому, виходячи із засад розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial