Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право на завершення приватизації та отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,61 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та 0,36 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке вона у відповідності до заповіту складеного 27.06.1995 року зареєстрованого в реєстрі за №61 заповідала йому. На момент смерті [PERSON] він був неповнолітнім, тому в сину ст. 1268 ЦК України вважається таким, що спадщину прийняв. До спадщини належить надана рішенням 14 сесії 21 скликання Переможнянської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 27.12.1993 року земельна ділянка загальною площею 0,61 га, яка розташована в [ADDRESS] - 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства. Однак за життя [PERSON] не отримала правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку із-за незалежних від неї обставин. Тому він не може оформити на цю земельну ділянку спадщину. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Кузьмінський Ю.В. надав заяву про слухання справи у їхню відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача- Переможнянської сільської ради Козятинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 0,61 га, розташована в [ADDRESS] , яка була передана останній на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Переможнянської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 27 грудня 1993 року, із яких 0,36 га - для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га -рілля для будівництва і обслуговування житлового будинку. Єдиним спадкоємцем за заповітом посвідченим секретарем виконавчого комітету Переможнянської сільської ради Козятинського району Вінницької області 27.06.1995 року, являється її онук - позивач по справі [PERSON] . Позивач спадщину після смерті баби прийняв у встановлений законом строк, в силу ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті [PERSON] він був неповнолітнім. Однак позивач не може оформити своїх спадкових прав на земельну ділянку загальною площею 0,61 га, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки спадкодавцем не було завершено приватизацію даної земельної ділянки. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, в яких зазначено, що "відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця". Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає, що позивач прийнявши спадщину після смерті баби набув право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що йому належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім`я померлої, він згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved