Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачі звернулися до судуіз зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємицям померлого першої черги були його батько [PERSON] та донька [PERSON] - позивачі про справі. Спадкоємці відповідно до закону прийняли спадок шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини в установлений законом термін. 03.10.2014 року вони отримали від нотаріуса Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2563/02-31; № 2562/02-31 на підставі того, що зазначена квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло №542 від 19.04.2013 року була приватизована померлим, але свідоцтво не пройшло реєстрацію у відповідному реєстраційному органі. [PERSON] після отримання свідоцтва про право власності за життя не зареєстрував свою власність у державному реєстрі. В судовому засіданні позивачі та їх представник посилаючись на обставини, викладені у позові, на позовних вимогах наполягають і просять суд їх задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], про що свідчить видане свідоцтво про смерть [NUMBER] міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]., яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №542 від 19.04.2013 року виданого районною адміністрацією Запорізької місткої ради по Комунарському району. Спадкоємицям померлого першої черги були його батько [PERSON] та донька [PERSON] - позивачі про справі. Спадкоємці відповідно до закону прийняли спадок шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини в установлений законом термін. 03.10.2014 року вони отримали від нотаріуса Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2563/02-31; № 2562/02-31 на підставі того, що зазначена квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло №542 від 19.04.2013 року була приватизована померлим, але свідоцтво не пройшло реєстрацію у відповідному реєстраційному органі. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. На підставі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Положення ст.ст. 316, 321 ЦК України встановлюють, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. В абз. 41, 47-49 п.3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у тому разі, коли є документ про право спадкодавця на нерухоме майно, але документи не були зареєстровані в БТІ. На підставі викладеного і

Outcome: approved