Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.12.2012 року у виконкомі Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис №02, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння одне одного, різні погляди на сімейне життя, сварками на цьому ґрунті, у зв`язку з чим вони з квітня 2021 року припинили фактичні шлюбні відносини. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними не можливе, просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 26.08.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив шлюб розірвати без надання строку на примирення, судовий розгляд провести без його участі, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, однак в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалась та заяв про відкладення судового засідання чи його проведення без її участі не подавала. За таких обставин, з врахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що з\~25.12.2012\~року сторони\~перебувають у\~шлюбі,\~який зареєстрований виконкомом Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис №02. Під час\~державної реєстрації\~шлюбу відповідачка\~змінила прізвище\~з " [PERSON] "\~на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (виданого повторно) серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження дітей (а.с.5, 6). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони останній час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, надати строк для примирення не просять. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює проблеми в гармонійному вихованні та розвитку дітей. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не надала відзиву на позовну заяву, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Частиною 8 ст.294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідачка не просить відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 908 грн.

Outcome: approved