Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Покровський районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення, в якому просив стягнути з відповідачки на користь Покровського районного центру зайнятості незаконно отримане матеріальне забезпечення у сумі 3803 (три тисячі вісімсот три) грн. 61 коп., а також стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. [PERSON] перебувала на обліку в Покровському районному центрі зайнятості з 11.11.2016 року. Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. За результатами звірки з ПФУ виявлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості [PERSON] виконувала роботи за цивільно-правовою угодою. Згідно акту перевірки № 22 від 10.03.2017 року [PERSON] працювала за цивільним договором у ТОВ «Український Рітейл». В ході перевірки даним підприємством надана копія цивільно-правової угоди, яка підтверджує трудові відносини між цим підприємством та [PERSON] в період з 24.12.2016р. по 18.01.2017р. Позивач посилається на ч.8. п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» відповідно до якої реєстрація безробітного припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, які впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. В судове засідання зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Судові повістки про виклик відповідачки в судове засідання повернулися до суду 06.06.2017р. та 27.06.2017р. «за незапитом»; відповідно до відомостей, наданих адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України 16.05.2017року, відповідачка зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно з ч.5\~ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4\~ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до пункту 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість визначено як не заборонену законодавством діяльність осіб, пов'язану із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону України безробітними визнаються особи віком від 15 до 70 років, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готові та здатні приступити до роботи. Суд встановив, що відповідачка [PERSON] була зареєстрована як безробітня в Покровському РЦЗ з 11 листопада 2016 року, та отримала наступний дохід від позивача за період з 01.12.2017 року по 28.02.2017 року: за грудень 2016 року 647,42 грн., за січень 2017 року 2508,77 грн., за лютий 2017 року 647,42 грн., усього 3803,61 грн. (копія довідки, а. с. 2). 24.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Український Рітейл» було укладено цивільно-правовий договір з фізичною особою на виконання робіт (послуг), згідно з яким [PERSON] зобовязувалася виконати передбачені договором роботи, надати результат замовнику, а замовник зобовязується прийняти результати робіт та оплатити їх (копія договору, а. с. 3). Згідно пункту 2.1. договору строк початку та закінчення виконання робіт з 24.12.2016 року по 31.01.2017 року (а. с. 3). Відповідно до копії листа від ТОВ «Український Рітейл» [PERSON] (ІПН [NUMBER]) отримала дохід у 4 кварталі 2016 року за цивільно-правовим договором б/н від 24.01.2017 року за виконання робіт в період з 24.12.2016р. по 31.01.2017р. в сумі 1574,30 грн. (а. с. 5). В матеріалах справи також знаходиться копія заяви [PERSON], підписана нею, про надання їй статусу безробітного від 11.11.2016 року, згідно якої вона ознайомлена з правами та обовязками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення (а. с. 6). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Частиною 2 ст. 36 зазначеного вище Закону України передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 36 цього ж Закону визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для стягнення із застрахованої особи суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг має значення чи мала особа право на визнання її безробітною, чи була вона працевлаштованою та отримувала заробітну плату, а також саме\~навмисне\~невиконання нею своїх обов'язків та/або зловживання ними щодо подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого\~Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, у разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. З аналізу наданих позивачем документів, вбачається, що [PERSON] отримувала дохід одночасно із отриманням допомоги по безробіттю, що суперечить нормам діючого законодавства у сфері зайнятості населення. Оскільки відповідачка [PERSON] не повідомила Покровський районний центр зайнятості про своє працевлаштування, це свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Доказів того, що відповідачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору суду надано не було, а отже, суму державного збору в сумі 640,00 грн. слід стягнути з [PERSON] в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved