Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач, яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина, звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила стягнути з останнього на свою користь майнову шкоду у розмірі 49708 грн, моральну шкоду у розмірі 300000 грн, моральну шкоду завдану неповнолітньому сину [PERSON] у сумі 300000 грн, витрати на поховання у розмірі 12080 грн, відшкодування шкоди завданої неповнолітньому сину [PERSON] у зв`язку із втратою годувальника одноразово в розмірі 68051,16 грн (за період з [INFO] по 30 квітня 2019 року), а починаючи із 01 травня 2019 року по 20 лютого 2024 року стягувати щомісячними платежами у розмірі 5670,93 грн та розподілити судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] відповідач скоїв наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який загинув на місці пригоди. За даним факом СУ ГУНП в Дніпропетровській області відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження №12018040000000460 за ч.2 ст.289, ч.2 ст.286 КК України. Потерпілою в даному провадженні було визначено позивача та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 07 листопада 2018 року відповідача було визнано винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень та вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська засуджено до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки без конфіскації майна. Позивач звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування за цією подією, однак отримала письмову відмову, оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб вийшов з володіння власника в результаті протиправних дій відповідача. Зазначає, що у зв`язку зі смертю [PERSON] позивачам було завдано матеріальну та моральну шкоду, вони втратили годувальника та понесли витрати на поховання та поминальні заходи. Зауважує, що загиблий починаючи з 13 років професійно займався велоспортом та приймав участь у загальноукраїнських змаганнях, мав відповідні нагороди, куплялося спортивне обладнання та інвентар індивідуального користування, а у зв`язку із наїздом на загиблого було пошкоджено велосипед, знищено велотуфлі та велокомп`ютер, загальна вартість пошкодженого майна складає 49708 грн. Син позивача є неповнолітнім, самостійно доходів не отримує, а через загибель батька йому було призначено пенсію за видом «у разі втрати годувальника». Таким чином, вважає, що дитина має право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника. Вказує, що [PERSON] працював на посаді машиніста електропотягу у структурному підрозділі «Дніпровське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та його середній дохід на місяць складав 17012,81 грн., а тому відповідно просить стягнути з відповідача одноразово суму відшкодування шкоди в розмірі 68051,16 грн, а починаючи з 01 травня 2019 року по 20 лютого 2024 року здійснювати стягнення щомісячними платежами. Наголошує на те, що через незаконні дії відповідача позивач та її неповнолітній син втратили передчасно батька, у них сталося непоправне лихо, дитина стала сиротою, а моральні страждання та біль позивачів змусив їх звертатися за допомогою до лікарів. Згідно висновку судово-медичного експерта №1249 від 02 травня 2018 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження, смерть загиблого настала на місці дорожньо-транспортної пригоди, до якої призвели тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості, а саме внаслідок сумісної тупої травми з грубим порушенням анатомічної цілісності тіла. Позивач приймала участь у слідчих діях, зокрема в огляді трупу свого чоловіка та на свої очі сприймала ці події, відчувала моральний біль і страждання від побаченого. Вказує, що завдана позивачам моральна шкода також виражається у втраті інтересу до життя та постійному відчутті нестерпно глибокого душевного болю. Позивач [PERSON] досі перебуває у стані депресії, відчуває біль і страждання. Зазначає, що на поховання та оплату ритуальних послуг витрачено 6780 грн, на організацію поминального обіду - 5300 грн. Враховуючи вищевикладене, позивачі вимушені звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2019 року відкрито провадження по справі за даною позовною заявою за правилами загального позовного провадження. 14 травня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач визнає позов частково, а саме крім позовної вимоги про стягнення з нього майнової шкоди в сумі 49708 грн за пошкодження велосипеду, знищення велотуфлів та велокомп`ютеру, оскільки позивачем не надано відповідних доказів завданої шкоди. Доказів про непридатність даного майна для подальшого використання або його повного знищення, на його думку, не надано, та відповідно до вироку суду велосипед був повернутий позивачу. Стосовно позовної вимоги щодо відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника стосовно загальної суми, яка визначена в позові та щомісячний порядок стягнення суми до досягнення дитиною повноліття визнає, але заперечує щодо одноразового відшкодування в розмірі 68051,16 грн, оскільки від початку досудового розслідування він перебуває під вартою, працевлаштований не був, доходів не мав, наразі він до трудової діяльності не залучений та має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди просить вирішити на розсуд суду, а вимогу щодо стягнення з нього понесених на поховання витрат визнає в повному обсязі. Крім того просить врахувати, що під час досудового слідства позивачу в рахунок відшкодування завданої шкоди було перераховано 3000 грн, які отримувати вона відмовилася, та в подальшому ще 5000 грн, які вона отримала. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, а також підтвердили, що позивачем дійсно було отримано від відповідача 5000 грн. та вони не заперечують проти врахування даної суми під час ухвалення судового рішення. Відповідач визнав позовні вимоги частково, просив врахувати обставини викладені ним у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що ним було надано позивачу грошові кошти у розмірі 5000 грн в рахунок погашення ним заподіяної моральної шкоди. Вислухавши позивача, представника позивача [PERSON] та відповідача, а також дослідивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.11,15). [INFO] [PERSON] помер за наступних обставин (а.с.23). [INFO] відповідач приблизно о 13 годині 15 хвилин, за адресою вул. Криворізька 16-А в м. Дніпро, зустрівся з громадянином [PERSON] , якому на підставі довіреності від 06.04.2018 надано право на управління, використання та розпорядження автомобілем «BMW 525D», номерний знак [NUMBER] , від власника, якому належить автомобіль на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20 грудня 2016 року - юридичної особи Литовської республіки ІІ «CHOLPON», для огляду вищезазначеного автомобіля з метою його подальшої купівлі. Оглядаючи автомобіль «BMW 525D» номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , сів за кермо заведеного автомобіля, та у цей час у [PERSON] раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем «BMW 525D» номерний знак [NUMBER] . Діючи умисно із корисних мотивів, переконавшись, що [PERSON] відволікся, привів у дію автоматичну коробку передач автомобілю, та розпочав рух, діючи всупереч вимогам [PERSON] , який в цей час тримався лівою рукою за водійську дверцяту автомобілю, а правою за ліву його стійку, та вимагав зупинити автомобіль, тим самим [PERSON] незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем «BMW 525D», номерний знак [NUMBER] . Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця, [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW 525D», номерний знак [NUMBER] , зник з місця вчинення кримінального правопорушення в напрямку вул. Криворізьке шосе м. Дніпро, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом. Після чого, у той же день близько 15 годині 33 хвилини скоїв ДТП, в результаті якого пошкодив автомобіль «BMW 525D» номерний знак [NUMBER] , чим завдав [PERSON] значної матеріальної шкоди у розмірі 172223,86 гривень, що у більше ніж 100 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Також, [PERSON] , [INFO] о 13 годині 33 хвилин, керуючи викраденим, технічно справним автомобілем «BMW 525D», номерний знак [NUMBER] , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.12.2016 належить юридичній особі Литовської республіки ІІ «CHOLPON», рухався зі швидкістю приблизно 120 км/год по автодорозі М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», що проходить в м. Дніпро, Дніпропетровської області, з боку вул. Криворізької у напрямку м. Кам`янське, у лівій смузі для руху. В цей же час, попереду, у тій же смузі для руху, тобто в лівій смузі, в попутному з ним напрямку рухався автомобіль «Део Ланос» реєстраційний номер [NUMBER] , зі швидкістю приблизно 80 км/год, під керуванням водія [PERSON] , наближаючись до якого [PERSON] , не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, змінив напрямок руху, здійснивши маневр випередження автомобілю «Део Ланос», з правої сторони, для чого перестроївся у праву смугу для руху, де по правому краю проїзної частини автодороги М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» рухався в попутному з ним напрямку велосипед під керуванням велосипедиста [PERSON] . В результаті чого, на 191 км + 955 м вищезазначеної автодороги, відбулось зіткнення передньою правою частиною автомобіля «BMW 525 D», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , із задньою частиною велосипеда під керуванням велосипедиста [PERSON] . Своїми діями водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п.1.3.,1.5.,2.3.6,10.1,12.4. Правил дорожнього руху України, якими передбачено: п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»; п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01 січня 2018 року)». Порушення п. 10.1 Правил Дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої велосипедист [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: рана на лівій частині голови у порожнину черепу з руйнуванням підлеглих м`яких та кісткових тканин; численні садна на кінцівках та тулубі, синці на лівій стопі та кистях, масивні рани на лівому стегні та задній поверхні тулуба з випадінням органів черевної порожнини, рани на задніх поверхнях тулуба та правої гомілки; масивний розрив пристінкової плеври плевральних порожнин з розповсюдженням на діафрагму та очеревину з коренем брижі з відшаруванням від жирової клітковини, розриви селезінки та печінки, крижово-клубових з`єднань та лобкового зрощення; переломи кісток лицевого та мозкового відділів черепу, ребер ліворуч та праворуч по різним анатомічним лініям, грудини та лопаток, хребта з хребцями, плечових та правої малогомілкової кісток; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою головного мозку, у легені та м`які покривні тканини тіла. Наявні тілесні ушкодження причинені при життєво, безпосередньо перед настанням смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи о такий (такі), за умови дорожньо-транспортної події, при контактуванні потерпілого з рухаючимся транспортним засобом з відкиданням його та травмуванням об дорожнє покриття, що підтверджується характером та локалізацією наявних тілесних ушкоджень на трупі. Встановлені тілесні ушкодження, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя у момент заподіяння, що призвели до настання смерті. Смерть [PERSON] настала на місці ДТП [INFO] о 15 годині 33 хвилини, на 191 км +955 м автодороги М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», в м. Дніпро, внаслідок сумісної тупої травми з грубим порушенням анатомічної цілісності тіла у вигляді численних переломів кісток тулубу та тазу, хребта, черепу та кінцівок, розривів внутрішніх органів та внутрішніх м`яких тканин, крововиливів у м`які покривні тканини тіла. Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2018 року, який набрав законної сили 10 грудня 2018 року, відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.286 КК України, та призначено на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у вигляді шести років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, без конфіскації майна (а.с.23-32). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивачем [PERSON] на поховання загиблого [PERSON] було витрачено 6780 грн, а також на поминальний обід - 5300 грн (а.с.37,40,42). Відповідно до рахунку-фактури №Д-20/04/17-1 від 20 квітня 2017 року, вартість велотуфлів DMT black/white, X5B11I55ZZ велосипеду Focus Sport Aeron, Tiagra та велокомпьютеру Sigma BC 12/12 (9248) становить 49708 грн (а.с.38). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «BMW 525D», номерний знак [NUMBER] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9482853 в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», куди позивач [PERSON] зверталася із заявою та повідомленням про страховий випадок та виплату страхового відшкодування (а.с.33-35). Відповіддю ПАТ «НАСК «ОРАНТА» №09-02-09/17-06 від 15 січня 2019 року позивачу було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування через відсутність правових підстав на підставі ст. 37.1.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.36). Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач в рахунок відшкодування ним моральної шкоди 25 червня 2018 року перерахував позивачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 грн (а.с.95). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] завданої їй моральної шкоди, витрат на поховання, а також моральної шкоди завданої неповнолітньому сину [PERSON] , судом враховується наступне. Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. За змістом частини першої та п`ятої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Під моральною шкодою, згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31 березня 1995 року, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31 березня 1995 року, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч.1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Враховуючи викладене, ту обставину, що факт загибелі [PERSON] спричинив моральні страждання його дружині - позивачу, та його малолітній дитині [PERSON] , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню моральна шкода у розмірі 299995 грн (300000 грн - 5000 грн, відшкодовані відповідачем в добровільному порядку), моральна шкода завдана неповнолітньому сину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 300000 грн, а також з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати на поховання у розмірі 12080 грн (6780+ 5300). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди завданої неповнолітньому сину [PERSON] у зв`язку із втратою годувальника одноразово в сумі 68051,16 грн. (за період з [INFO] по 30 квітня 2019 року) та з 01 травня 2019 року по 20 лютого 2024 року щомісячними платежами у розмірі 5670 грн судом враховується наступне. Частиною 1 ст. 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Дитині шкода відшкодовується до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Згідно ч.2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Відповідно до ч.1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. [PERSON] [PERSON] на день смерті проживав разом з позивачем [PERSON] та їх дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Також в судовому засіданні встановлено, що загиблий [PERSON] працював у ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» СП «Дніпровське локомотивне депо» та його середньомісячний заробіток станом на [INFO] складав 17012,81 грн. (а.с.45-49). Враховуючи викладене, малолітній син загиблого - [PERSON] , [INFO] , має право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, до його повноліття. Однак вирішуючи питання щодо порядку відшкодування такої шкоди судом враховується, що відповідач на виконання вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2018 року з 21 січня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Харківська виправна колонія (№43)», а до цього часу [INFO] був затриманий в порядку ст.208 КПК України, а потім на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2018 року по даному кримінальному провадженню [PERSON] був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Також у відповідача на утриманні перебуває неповнолітня донька, 2003 року народження (а.с.24-32). Позивачем та її представником [PERSON] належних та допустимих доказів, того, що відповідач має можливість відшкодувати завдану неповнолітньому сину [PERSON] шкоду у зв`язку із втратою годувальника одноразово в сумі 68051,16 грн. (за період з [INFO] по 30 квітня 2019 року) суду не надано. Отже суд вважає за необхідне задовольнити пред`явлені позовні вимоги в даній частині, але відшкодовувати шкоду з [INFO] та до повноліття дитини щомісячними платежами, враховуючи норми ч.2 ст. 1200 ЦК України, у розмірі 5670,93 грн (17012,81/3). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в розмірі 49708 грн, яка складається з вартості пошкодженого велосипеду, знищених велотуфлів та велокомпьютеру, які неможливо в подальшому використовувати, судом враховується наступне. В судовому засіданні встановлено, що під час вчинення відповідачем злочину, внаслідок якого загинув [PERSON] , ним також було пошкоджено велосипед, знищені велотуфлі та велокомпьютер, які неможливо в подальшому використовувати. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року судам роз`яснено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що велосипед, велотуфлі та велокомпьютер є фізично знищеними. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем суду надані докази вартості велосипеду, велотуфлів та велокомпьютеру на день їх придбання 20 квітня 2017 року (а.с.38), але доказів вартості такого майна станом на момент дорожньо-транспортної пригоди (до дорожньо-транспортної пригоди) суду не надано. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в розмірі 49708 грн через недоведеність задоволенню не підлягають. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіляючи між сторонами судові витрати судом враховується наступне. Згідно ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі 761/11472/15-ц, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Враховуючи викладене, з урахуванням ціни позову, розміру задоволених позовних вимог, з відповідача за на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 8162,28 грн.

Outcome: partial