Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач - голова Недригайлівської селищної ради Остапчук І.В., як представник органу опіки та піклування, звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , з даним позовом до [PERSON] та [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав, та стягувати з відповідачів аліменти на утримання дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Малолітні [PERSON] і [PERSON] в зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей, рішенням виконкому Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 05.07.2019 № 74 «Про відібрання дітей», влаштовані у заклади соціального захисту на повне державне утримання. Сім`я перебуває під наглядом соціальних служб з 2017 року в зв`язку з тим, що батьки не взмозі в повній мірі здійснювати догляд за малолітніми дітьми. Останнє обстеження умов проживання сім`ї було здійснене 01.07.2019 і встановлено, що батьки дітей [PERSON] та [PERSON] не виконують попередні рекомендації комісій. На момент перевірки виявлено порушення санітарно-гігієнічних норм та відсутність продуктів харчування. Вважаючи, що батьки ухиляються від виконання батьківських обовязків, позивач просить відібрати у них дітей без позбавлепння батьківських прав, а також просить стягнути з відповідачів на утримання дітей аліменти. Представник позивача Недригайлівської селищної ради у судове засідання не прибув, але направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі із підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, проте надали на адресу суду заяви, у яких позовні вимоги визнали, справу просять розглянути без їх участі. Представник КЗСОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області», у судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій справу просила розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Предствник Комунального лікувально-профілактичний закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» у судове засіданні не прибув, є належним чином повідомленим про час, дату, місце розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження (а.с.6,7) батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , відповідачі по справі. Відповідно до довідки в.о. старости Хоружівського старостинського округу, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] не зареєстрована але фактично проживаюча за адресою: [ADDRESS] разом з малолітніми дітьми [PERSON] і [PERSON] . Право власності на будинок за [PERSON] або [PERSON] не оформлено. Як вбачається з позовної заяви, малолітні [PERSON] і [PERSON] у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей, рішенням виконкому Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 05.07.2019 № 74 «Про відібрання дітей», влаштовані у заклади соціального захисту на повне державне утримання. Діти на даний час перебувають у закладах соціального захисту але, знаючи про це, батьки до дітей не з`являються, не забезпечують речами першої необхідності, що свідчить про невиконання ними батьківських обов`язків.Сім`я перебуває під наглядом соціальних служб з 2017 року в зв`язку з тим, що батьки не взмозі в повній мірі здійснювати догляд за малолітніми дітьми. Останнє обстеження умов проживання сім`ї було здійснене 01.07.2019 і встановлено, що батьки дітей [PERSON] та [PERSON] не виконують попередні рекомендації комісій. На момент перевірки виявлено порушення санітарно-гігієнічних норм та відсутність продуктів харчування. При спілкуванні працівників служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради з дирекцією Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області та Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини», де перебувають діти, висловлювалася одностайна думка про те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; недостатньо спілкуються з ними, що порушує нормальне самоусвідомлення дітей; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для нормального духовного та інтелектуального розвитку дітей. Згідно ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Надавши належну оцінку наданим у справі доказам, приймаючи до уваги, що відповідачі мають певні труднощі щодо утримання та виховання дитини у зв`язку з матеріальним становищем, суд доходить висновку про можливість відібрання малолітніх дітей у відповідачів без позбавлення батьківськи прав. Щодо позовної вимоги про стягненя аліментів, то суд виходить з наступного. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батькки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 193 Сімейного Кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. З урахуванням усіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягувати із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дітей, та відповідатиме їх потребам, при цьому не порушить права кожного з відповідачів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів у солідарному порядку необхідно стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved