Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначила, що рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 04.01.2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] [PERSON], [INFO], навчається в Щастинській обласній загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів у 2 (другому) класі з 07.11.2013 р. по теперішній час та знаходиться на повному державному забезпеченні, зареєстрований за адресою: [INFO]. [PERSON], [INFO], навчається в Щастинській обласній загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів у 4 (четвертому) класі з 01.09.2012 р. по теперішній час та знаходиться на повному державному забезпеченні, зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідач [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей добровільно не надає. На підставі вищенаведеного, представник позивача просила суд стягнути з [PERSON] на користь Щастинської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІІ ступенів аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, щомісячно, але не\~ менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, не запречувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належними чином сповіщений про час та дату судового засідання, що підтверджується судовим повідомленням, яке містяться в матеріалах справи (а.с.21). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 04.01.2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10). [PERSON], [INFO], навчається в Щастинській обласній загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів у 2 (другому) класі з 07.11.2013 р. по теперішній час та знаходиться на повному державному забезпеченні, зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою Щастинської обласної загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІІ ступенів №132 від 25.02.2016 року (а.с.11). [PERSON], [INFO], навчається в Щастинській обласній загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів у 4 (четвертому) класі з 01.09.2012 р. по теперішній час та знаходиться на повному державному забезпеченні, зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою Щастинської обласної загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІІ ступенів №133 від 25.02.2016 року (а.с.12). Відповідач дійсно є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження, в яких зазначені відомості про батька (а.с.7,8). Відповідно до приписів ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 245 Сімейного кодексу України якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 248 Сімейного кодексу України влаштування дитини, до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника. Відповідно до\~\~ст. 72 Цивільного Кодексу України\~опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для потреб\~\~підопічного за рахунок в тому числі і аліментів. При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (заробітку) або в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатною особою. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік", прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з розрахунку на місяць з "01" травня 2016 року становить 1531 грн., тому, з урахуванням приписів ст.180 СК України, суд вважає, що обов`язок по утриманню дітей є рівним, як батька, так і матері. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи потреби дитини у матеріальному забезпеченні, які представник позивача одноособово забезпечити не має змоги, беручи до уваги, що відповідач у судове засідання не з'явився та не надав жодного доказу на спростування обставин, які викладені представником позивача та підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду справи, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на кожну дитину, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На думку суду, такий розмір утримання є співмірним з матеріальними можливостями відповідача, тому позовні вимоги представника позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст. 5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що сплату судового збору необхідно покласти на відповідача у розмірі, встановленому законом. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 193, 245, 248 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved