Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно протоколу №8 пофспілкового комітету Кролевецького торфопідприємства від 20.11.1986 року сім`ї [PERSON] була виділена двохкімнатна квартира у 8-квартирному будинку з житловою площею 24 кв. м. На підставі рішення житлової комісії сільської ради [PERSON] із сім`єю з чотирьох осіб ( [PERSON] - голова сім`ї, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка) було видано ордер на право зайняття житлового приміщення житловою площею 24 кв. м, яке складається з двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . У 1995 році Кролевецьке торфопідприємство припинило своє існування. Згідно записів погосподарської книги №2 Гречкинської сільської ради за 1986-1990 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , квартира в будинку, що розташований в [ADDRESS] , була отримана та заселена в 1986 році, головою сім`ї є [PERSON] , який проживав в квартирі разом з членами сім`ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка. У відповідності до записів погосподарської книги №2 Гречкинської сільської ради за 2001-2019 роки і вищезазначеній квартирі з 2001 року проживають [PERSON] та його дружина [PERSON] 25 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до комісії з приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади сіл та міста Кролевецького району, із заявою щодо передачі йому у приватну власність квартири [ADDRESS] , наймачем якої він є. 10 вересня 2019 року комісією з приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади сіл та міста Кролевецького району, була розглянута його заява, за результатами розгляду йому відмовлено у передачі вказаного житла у приватну власність, оскільки квартира не належить до комунальної власності територіальної громади сіл та міста Кролевецького району. З 2001 року по теперішній час вони відкрито, добросовісно та безперервно володіють та користуються квартирою [ADDRESS] , сплачують рахунки за електроенергію та водопостачання. Їх право володіння та користування нерухомим майном ніким не оспорюється, а тому вважають, що наявні законні підстави для визнання за ними права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. На замовлення позивачів КП «Кролевецьке РБТІ» було виготовлено технічний паспорт на вищезазначену квартиру, згідно якого квартира [ADDRESS] , знаходиться на другому поверсі та складається з двох кімнат, житлова площа квартири 27 кв. м, загальна площа - 52,5 кв. м. Враховуючи викладене вище, позивачі просить визнати за ними, [PERSON] , [PERSON] , право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 27 кв. м, загальною площею 52,5 кв. м, - по 1/2 за кожним. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують повністю (а.с. 29, 30). Відповідач Гречкинська сільська рада Кролевецького району Сумської області в судове засідання свого представника не направила, надавши заяву про проведення судового засідання за відсутності представника сільради, з позовом згодні (а.с.32). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 200, 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу з 4 серпня 1979 року позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі (а.с.11). 20 листопада 1986 року на засіданні профспілкового комітету Кролевецького торфопідприємства слухалось питання розподілу житла у 8-квартирному житловому будинку та було постановлено, серед іншого, виділити двохкімнатну квартиру в новозбудованому 8-квартирному будинку з житловою площею 24 кв. м сім`ї [PERSON] із зняттям з квартирного обліку. Дані обставини підтверджуються випискою з протокололу №8 засідання пофспілкового комітету Кролевецького торфопідприємства від 20.11.1986 року с.Гречкине (а.с.12-14). Виконавчим комітетом Гречкинської сільської ради 06.10.1986 року на підставі рішення житлової комісії сільської ради жителю с.Гречкине, шоферу автобуса Кролевецького торфопідприємства [PERSON] із сім`єю з чотирьох осіб було видано ордер на право зайняття житлового приміщення житловою площею 24 кв. м, яке складається з двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] - голова сім`ї, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка (а.с.15). Згідно записів погосподарської книги №2 Гречкинської сільської ради за 1986-1990 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , квартира в будинку, що розташований в [ADDRESS] , була отримана та заселена в 1986 році. Головою даного господарства був [PERSON] , який проживав в квартирі разом з членами сім`ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка. Згідно записів погосподарської книги №1 Гречкинської сільської ради за 2001-2005 роки, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки, 2016-2020 роки у вищевказаній квартирі проживали [PERSON] - голова господарства, [PERSON] - дружина. Дані обставини підтверджуються довідкою Гречкинської сільської ради Кролевецького району Сумської області від 23.09.2019 року №02-23/159 (а.с.19). 10 вересня 2019 року на засіданні комісії з приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади сіл та міста Кролевецького району, була розглянута заява [PERSON] щодо передачі йому у приватну власність квартири [ADDRESS] , наймачем якої він є. За результатами розгляду [PERSON] відмовлено у передачі вказаного житла у приватну власність, оскільки квартира не належить до комунальної власності територіальної громади сіл та міста Кролевецького району. Дані обставини вбачаються з протоколу №3 засідання комісії з приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади сіл та міста Кролевецького району, від 10.09.2019 року (а.с.18). На замовлення позивачів комунальним підприємством "Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації" була проведена інвентаризація об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , виготовлено технічний паспорт на квартиру та видано довідку №384 від 26 липня 2019 року (а.с.17, 20-21). Із вказаної довідки вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на квартиру [ADDRESS] в КП "Кролевецьке РБТІ" не зареєстровано. Загальна площа квартири становить 52,5 кв. м, житлова - 27 кв. м. Кількість житлових кімнат - 2. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частин 1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила даної норми про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] з 1986 року були зареєстровані та проживали в квартирі [ADDRESS] , у вказаному житлі проживають до цього часу, утримують житло, сплачують послуги за електропостачання та водопостачання (а.с.16, 22). Враховуючи досліджені у справі докази того, що подружжя [PERSON] у 1986 році добросовісно заволоділо квартирою [ADDRESS] , яка не має власника, і відкрито та безперервно володіє вказаним нерухомим майном протягом більш ніж десять років, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову та визнання за [PERSON] , [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю - по 1/2 за кожним. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved