Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в с. Казинка, Грязнинського району Липецької області Російської Федерації померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишились до успадкування на території України дві земельні ділянки, площею 5.2024 га кожна, що розташовані на території Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області. На момент смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишила, єдиним спадкоємцем за законом після її смерті є [PERSON] , який у лютому 2019 року направив приватному нотаріусу Хмільницького районного нотаріального округу Лучинській Л. П. заяву про прийняття спадщини, проте остання повідомила, що позивачем було пропущено шестимісячний строк для її прийняття, а тому видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим. Позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини у зв`язку із постійним проживанням в Російській Федерації, крім того, він вважав, що прийняв спадщину за законодавством РФ, оскільки вступив у володіння та управління майном померлої в РФ, а також утримував таке майно. Про необхідність оформлення спадщини за законодавством України позивачу стало відомо лише в кінці 2018 року, а тому, враховуючи пропуск встановленого законодавством України строку для прийняття спадщини, останній вимушений звертатися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 11.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження та визначено відповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву на позов. 24.05.2019 року призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує та просить задоволити, зазначаючи, що позивач вчасно не звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадшини у зв"язку з відсутністю відомостей про спадкову масу та незнанням законодавства України щодо строків подання заяви про прийняття спадщини. В зв"язку з загостренням зовнішніх відносин між державами він втратив зв"язок з родичами, який відновив лише в 2018 році та тоді ж дізнався про наявність спадкового майна. Просить взяти до уваги, що позивач являється іноземним елементом та єдиним спадкоємцем померлої. Представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначаючи, що поважних причин з яких було пропущено строк звернення з заявою до нотаріуса представником позивача не наведено. Не знання законодавства та тривале проживання на території іншої держави не є підставою для задоволення позову. Відсутність інформації про наявність спадкового майна, також не перешкоджала позивачу звернутись до нотаріальної контори. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2012 року (копія на а.с. 9). Після її смерті залишились до успадкування на території України дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.2024 га (копії на а.с. 13,14) та 5.2026 га (копії на а.с. 11,12), що розташовані на території Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Згідно довідки адміністрації сільського поселення Казинської сільради № 131 від 12.02.2019 року [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (копія на а.с. 10). Позивач із спадкодавцем за однією адресою не проживав (копія на а.с. 17). Згідно відповіді приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області від 14.03.2019 року № 143/01-16 [PERSON] було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо у зв"язку із пропущенням строку для подання відповідної заяви (копія на а.с. 16). Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України №240\\94-ВР від 10.11.94 р., громадяни кожної з Договірних Сторін можуть успадковувати на територіях інших Договірних Сторін майно або права за законом або з заповітом на рівних умовах і в тому ж обсязі, як і громадяни цієї Договірної Сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Цивільний Кодекс встановлює 6- місячний строк для подання такої заяви. Згідно ч.3 т. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позивач в своїй заяві вказує, що пропустив строк для прийняття спадщини, так як був юридично необізнаним і вважав, що прийняв спадщину за законом Російської Федерації, проте юридична необізнаність не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом у постанові від 12 червня 2019 року в справі № 562/713/18, провадження № 61-47145св18. Крім того, постійне проживання на території іншої держави також не визнається судом поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, так як пунктами 3.5, 3.23, 3.24 глави 10 «Видача свідоцтв про права на спадщину» Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, в окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, передбачено можливість надіслання заяви про прийняття спадщини поштою. Проте вказаним правом [PERSON] не скористався. Позивач вказує на загострення політичної ситуації між державами, проте, спадкодавиця померла ще у 2012 році, а тому така обставина також судом не приймається як поважна та на продовження строку не впливає, а незнання про наявність спадкового майна не є перешкодою для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed