Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач ПрАТ «Київський страховий дім» 18.11.2014 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в порядку регресу, в якому просило стягнути з відповідача 25908,32 грн. збитків у зв'язку із виплатою страхового відшкодування в порядку регресу та 243 грн. 60 коп. судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 26.05.2013 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) №АС/3809649, строк дії якого з 27.05.2013 р. по 26.05.2014 р., за яким ПрАТ «Київський страховий дім» було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ «Опель Омега», д.н.з. [NUMBER]. 07.06.2013 року о 15 год. 30 хв. на дорозі М-05 Київ-Одеса 26 км. 900 м. відбулася ДТП за участю забезпеченого ТЗ автомобіля «Опель Омега», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON], що належить [PERSON], та ТЗ автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON]. Згідно постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2013 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON]. В результаті згаданої ДТП було пошкоджено транспортні засоби. 11.06.2013 року [PERSON] було повідомлено страховика про ДТП та подано до позивача заяву про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER], 22.08.2013 року проведено його огляд, та складено звіт № 8313 про оцінку автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER], складеного ФОП [PERSON], згідно якого матеріальний збиток пошкодження транспортного засобу становить 33443,20 грн. Згідно зі звітом № 8313/2 про оцінку автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER] складеного 22.08.2013 року ФОП [PERSON], визначено, що утилізаційна вартість даного автомобіля складає 7034,88 грн. 17.09.2013 року [PERSON], яка є власником ТЗ автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER], та відповідно потерпілою звернулася до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком шляхом перерахування коштів на її рахунок. 31.10.2013 року страховиком з урахуванням поданих документів було винесено рішення № 347 ЦВ 2013 від 31.10.2013 року про виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи та вартості ліквідації у розмірі 25908,32 грн. 23.12.2013 року на підставі зазначеного рішення страховик здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 25908,32 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок [PERSON] Зважаючи на те, що відповідач не повідомив позивача, як того вимагає пп. 33.1.4 п.33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про ДТП, та зважаючи на те, що позивач виплатив потерпілому завдані збитки, посилаючись на ч.1 ст. 1191 ЦК України позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судові засідання 30.01.2015 року, 19.03.2015 року та 21.04.2015 року представник позивача не з'явився та подав до суду заяви у яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, а розгляд справи просив провести без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду тричі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 26.05.2013 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) №АС/3809649, строк дії якого з 27.05.2013 р. по 26.05.2014 р., за яким ПрАТ «Київський страховий дім» було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ «Опель Омега», д.н.з. [NUMBER] (а.с.8). 07.06.2013 року о 15 год. 30 хв. на дорозі М-05 Київ-Одеса 26 км. 900 м. відбулася ДТП за участю забезпеченого ТЗ автомобіля «Опель Омега», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON], що належить [PERSON], та ТЗ автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON]. Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2013 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON] (а.с.7). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER], 22.08.2013 року проведено його огляд, та складено звіт № 8313 про оцінку автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER], складеного ФОП [PERSON], згідно якого матеріальний збиток пошкодження транспортного засобу становить 33443,20 грн. (а.с. 15-18). Згідно зі звітом № 8313/2 про оцінку автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER] складеного 22.08.2013 року ФОП [PERSON], визначено, що утилізаційна вартість даного автомобіля складає 7034,88 грн. (а.с.26-28). 17.09.2013 року [PERSON], яка є власником ТЗ автомобіля «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER], та відповідно потерпілою звернулася до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком шляхом перерахування коштів на її рахунок. (а.с. 32). 31.10.2013 року страховиком з урахуванням поданих документів було винесено рішення № 347 ЦВ 2013 від 31.10.20-13 року про виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи та вартості ліквідації у розмірі 25908,32 грн. (а.с. 35). 23.12.2013 року на підставі зазначеного рішення страховик здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 25908,32 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок [PERSON] (а.с.36,37). В позовній заяві представник позивача посилається на те, що відповідачем [PERSON] в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» та умов зазначених у полісі, не було повідомлено страховика ПрАТ «Київський страховий дім» про страховий випадок, з посиланням на пп. 33.1.4 п.33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з відповідача в порядку регресу понесені збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Актом цивільного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) № АС/3809649, строк дії якого з 27.05.2013 р. по 26.05.2014 р. є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, а також, містить виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до пп. 38.1.1. ґ) п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Тобто, зазначена стаття передбачає наявність права у страховика на пред'явлення регресного позову, внаслідок порушення особою обов'язку визначеному у пп. 33.1.2. п. 33.1 ст. 33 Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Частиною 2 ст. 214 ЦПК України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Так, Верховним Судом України у постанові від 12.02.2014 року у справі №6-1ЦС14 зроблено правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Факт неповідомлення страховика у строки передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено під час розгляду справи. Враховуючи зазначені обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн., сплаченого позивачем згідно платіжного доручення від 07.11.2014 року (а.с. 6). Враховуючи викладене,

Outcome: approved