Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому зазначає, що 12.07.2006 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/17-16/3540-11 на суму 35000 доларів США під 12,0 річних з терміном дії до 11.07.2016 року. За умовами кредитного договору позичальник зобовязався використати надані кредитні кошти на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаних кредитів та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами, а також комісії та штрафні санкції в разі їх виникнення. 09 вересня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №17-16/3541-11/1, відповідно до умов якої фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Тимчасово з «15» вересня 2009 р. до «15» серпня 2010 р. сторони домовились зменшити розмір місячного платежу по сплаті суми кредиту (надано кредитні канікули) та змінено строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є додатком до цієї додаткової угоди. Зобовязання позичальником по договору належним чином не виконуються, тому станом на 17.06.2015 року сума боргу позичальника за кредитним договором складає 11 653,82 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 258 105,77 грн., яка складається із 8751,09 дол. США , що в еквіваленті до курсу НБУ - 193 816,86 грн. - заборгованість по кредиту; - в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 2\~807,86 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ - 62 187,75 грн.; 451,26 дол. США , що в еквіваленті до курсу НБУ - 9 994,39 грн., заборгованість по відсоткам - в т.ч. прострочена заборгованість по відсоткам 445,50 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ - 9 866,82 грн.; 2 451,47 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ - 54 294,52 грн. - розрахована пеня. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги. Зазначив, що в якості забезпечення виконання зобовязань по договору кредиту 12.07.2006 року банк уклав із [PERSON] договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку належне їй нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 49, кв. 32. Тому позивач остаточно просить стягнути суми боргу відповідача [PERSON] та звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 427408 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи заперечує. Відповідно до ч.3 ст.. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст.. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За зареєстрованим місцем проживання відповідачів в судові засідання 11 та 02 грудня 2015 року направлялися повістки, але вони повернулися до суду через закінчення терміну зберігання. В судове засідання 23 грудня 2015 року відповідачі не зявилися, повістки отримали. Тому суд вважає, що відповідачі повідомлені належним чином та відповідно до вищенаведених вимог законодавства про час і місце слухання справи. Відповідачі та їх представник в судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили, із заявою про розгляд справи за їх відсутністю не зверталися. Помічник адвоката [PERSON], з якою відповідачі уклали договір на надання правової допомоги, подала клопотання про відкладення розгляду справи через її перебування за межами м.Запоріжжя у щорічній відпустці. Однак, цей помічник не є представником відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 12.07.2006 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/17-16/3540-11 на суму 35000 доларів США під 12,0 річних. Згідно п. 5.1 кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу банку: щомісячно, до 15 числа кожного місця, починаючи з місця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове кредиту згідно графіку погашення, протягом строку дії договору та остаточне погашення кредиту до 11.07.2016 року; щомісячно, до 15 числа кожного місця, починаючи з місця, наступного за місяцем отримання кредиту, відсотки за фактичне користування кредитних коштів кредитора та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання коштів. Відповідно до п. 6.5 кредитного договору, позивач має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання умов кредитного договору. Відповідно до п. 9.1. кредитного договору у випадку порушення відповідачем строків погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 09 вересня 2009 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено додаткову угоду №17-16/3541-11/1, відповідно до умов якої фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Тимчасово з «15» вересня 2009 р. до «15» серпня 2010 р. сторони домовились зменшити розмір місячного платежу по сплаті суми кредиту (надано кредитні канікули) та змінено строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є додатком до цієї додаткової угоди. (пп.1.3, 2) Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим до позову розрахунком. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В якості забезпечення виконання зобовязань по договору кредиту [PERSON]М уклала з ВАТ «[PERSON] Аваль» договір іпотеки (майнової поруки) від 12.07.2006 року. Пунктом 1.1. договору іпотеки передбачено, що договір забезпечує вимогу іпотеко держателя, що випливає з кредитного договору № 014/17-16/3540-11. У відповідності до умов договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Згідно з п.1.2. договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 49, кв. 32. Пунктом 5.1. договору іпотеки передбачено, що у разі порушення основного зобовязання, умов кредитного договору або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж пятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі виконання цієї вимоги Пунктом 5.2. вищевказаного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобовязання на момент звернення стягнення, у т.ч. суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною згодою незалежно від настання строку виконання основного зобовязання. Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 30.11.2015 року про вартість майна, вартість квартири, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 49, кв. 32 становить 427408,00 грн. Згідно з п.42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Предмет іпотеки - квартира за адресою: місто Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 49, кв. 32 належить [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 18.05.2004р. за реєстраційним № 1-320. Оскільки особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця то стягнення з боржника суми боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки не буде суперечити Законодавству. Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1561цс15 положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України 23 грудня 2015 року у справі № 6-1205цс15 у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Таким чином, позов обґрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved