Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, річних за прострочення виконання грошового зобов"язання, інфляційних. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 04 серпня 2009 року він позичив [PERSON] кошти в сумі 19 600 грн. строком до 02 грудня 2009 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач в присутності двох свідків видав розписку, в якій зобов'язувався повернути позику в строк до 02 грудня 2009 року. В обумовлені в розписці строки [PERSON] борг позивачу не повернув, а тому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за основним боргом, індекс інфляції та три відсотки річних від простроченої суми за весь період прострочення, а всього 28320 гривень 37 копійок, а також суму сплаченого судового збору. 12.03.2014 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, про що подав уточнюючу позовну заяву, в якій просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики відповідно до проведеного розрахунку станом на 12.03.2014 року в розмірі 31735, 52 гривень, а також судові витрати. В судове засідання сторони не з"явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] подав заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та розпискою про вручення судової повістки (а.с.81, 99). За таких обставин, та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу технічними засобами. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. 04 серпня 2009 року [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 19600 грн., що підтверджується написаною [PERSON] розпискою, в якій він зобов'язувався повернути позику в строк до 02 грудня 2009 року (а.с.4). Згідно розрахунку заборгованість за договором позики станом 12.03.2014 року складає 31735 гривень 52 копійки (а.с.93-97). Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, написана [PERSON] розписка є документом, що підтверджує укладення між сторонами договору позики (а.с.4). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Outcome: approved