Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] за участі третіх осіб Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги мотивував тим, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З 24 січня 2006 року відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року розірвано. Від шлюбу відповідачі мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 24 червня 2019 року наказом Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 6 [PERSON] та [PERSON] поставлено на профілактичний облік, як дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Згідно інформаційного листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 серпня 2019 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в Центрі з 07 травня 2019 року, за період перебування дітей ніхто з рідних їх не відвідував. Відповідачі не приймають участі у вихованні дітей, не надають матеріальної допомоги на їх утримання та самоусунулися від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з наведеним просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; передати Органу опіки та піклування Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , для подальшого влаштування; передати Органу опіки та піклування Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , для подальшого влаштування; стягнути аліменти з [PERSON] на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття; стягнути аліменти з [PERSON] на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2019 року і до досягнення повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 07 листопада 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 28 січня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Судові повістки про виклик відповідачів в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "закінчення терміну зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з отриманням письмових пояснень, відповідно до яких вона зі своїм братом [PERSON] протягом трьох місяців проживали без матері, яка останній раз виходила на зв`язок на початку липня 2019 року. Надає згоду на позбавлення батьківських прав (а.с. 37). Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з отриманням письмових пояснень, відповідно до яких він зі своєю сестрою [PERSON] протягом трьох місяців проживали без матері, яка останній раз виходила на зв`язок на початку липня 2019 року. Надає згоду на позбавлення батьківських прав (а.с. 37 зв.). За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 22, 26-27). З 24 січня 2006 року відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року розірвано (а.с. 28-29). Від шлюбу відповідачі мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 21, 23-25). 08 листопада 2018 року відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 30-31) 24 червня 2019 року наказом Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 6 [PERSON] та [PERSON] поставлено на профілактичний облік, як дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.11). Згідно інформаційних листів Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 серпня 2019 року та 28 січня 2020 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в Центрі з 07 травня 2019 року, за період перебування дітей ніхто з рідних їх не відвідував (а.с. 40, 73). Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо належного батьківського виховання та доказуванню підлягають обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав № 103/7503/41/3 від 16 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] цілком самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не створили належних умов для проживання та розвитку дітей, не наймаються їх вихованням, не піклуються про їх здоров`я, фізичний, духовний розвиток. [PERSON] та [PERSON] були запрошені на засідання комісії та належним чином повідомлені, однак не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Тому вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , то позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9, 74-75). Позивачем доведено ті обставини, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяють у забезпеченні дітям необхідного медичного догляду та лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дітьми, не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу тощо (а.с. 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 33 зв., 35, 36, ). При цьому суд враховує ті обставини, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про засідання комісії питань захисту прав дитини, а також про розгляд справи в суді, не надали жодного заперечення з приводу заявлених позовних вимог, які об`єктивно могли б бути враховані судом під час ухвалення судового рішення. Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей, з урахуванням винної поведінки батька та матері, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Відповідачі не надали суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дітей, а також прояву з їх боку щонайменшої батьківської турботи. Отже, вище наведені встановлені обставини в своїй сукупності вказують на злісне ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, відсутність будь-яких виняткових обставин чи обставин щодо покращення ситуації. Тому суд приходить висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги те, що відповідачі є особами працездатного віку, мають можливість працевлаштування. Відповідачами суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Відповідачі повинні у відповідності до вимог закону утримувати дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. Розмір аліментів позивачем зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України. Позивач просить про стягнення аліментів на користь особи, яка буде законним опікуном або на користь закладу, до якого буде передано неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Під час розгляду справи питання про призначення опікуна не розглядалося. Не можуть стягуватися аліменти на користь відповідного дитячого закладу, оскільки ч. 1 ст. 8 Закону від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. Оскільки судом не встановлено можливості передати дітей другому з батьків, бабі, дідові та іншим родичам, мачусі, вітчиму, відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 167 Сімейного Кодексу, діти передаються на опікування органові опіки та піклування. Виходячи з наведеного, суд передає Органу опіки та піклування Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , під опіку органу опіки та піклування з тим, щоб були прийняті міри для захисту прав та інтересів дітей та вибрано найбільш кращий спосіб подальшого влаштування долі дітей та зобов`язує матір та батька сплачувати аліменти на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню повністю: стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2019 року і до досягнення повноліття. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною радою України, здійснюють органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Згідно позовної заяви позовні вимоги містять дві вимоги, а саме одну позовну вимогу майнового характеру - стягнення аліментів, та одну вимогу немайнового характеру - позбавлення батьківських прав. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на день звернення до суду) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9605,00 грн.), а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних (768,40 грн.). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на одну позовну вимогу майнового характеру та одну позовну вимогу немайнового характеру на користь держави у загальному розмірі 1 536 грн. 80 коп. (768,40 грн. х 2).

Outcome: approved