Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому за зміненими вимогами просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Вимоги мотивує тим, 23 березня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за яким вона стала власником квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідно до умов договору [PERSON] до 01 квітня 2015 року зобов'язався знятися з реєстраційного обліку місця проживання, однак свого зобов'язання на час подачі позову не виконав, хоча житлове приміщення відповідачі звільнили та передали їй. У квартирі також залишається зареєстрованою дружина відповідача [PERSON] [PERSON], яка надала письмову згоду на продаж квартири, тому усвідомлювала наслідки зміни власника житла, а саме зняття з реєстраційного обліку. Обидва відповідачі виїхали за межі України та проживають у Польщі. Вона змушена оплачувати рахунки за житлово-комунальні послуги відповідачів, які не є її членами сім'ї, тому несе збитки. Цим порушується її право користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, так як відповідачі добровільно не виконали умови договору щодо зняття з реєстрації місця проживання у її квартирі, тому вимушена звертатися до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю, відповідно до положень ст. 391 ЦК України. В судовому засіданні позивачка підтримала позов зі зміненими вимогами та обставини, викладені у заяві. Представник відповідачів [PERSON] заявлені вимоги визнав, пояснив, що відповідачі не встигли знятися з реєстраційного обліку. Представник третьої особи Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві в судове засідання не з'явився, третя особа суду надала заяву з проханням розглянути справу у відсутності їхнього представника. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 23.03.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руновою Н.О., зареєстрованого у реєстрі за № 395, [PERSON] відчужив квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] (а.с. 12, 13). Отже, позивачка є власником зазначеної квартири. Відповідно до п. 14 договору купівлі-продажу квартири, відповідач [PERSON] зобов'язувався в строк до 01 квітня 2015 року включно знятися з реєстраційного обліку місця проживання. З положень п. 10 зазначеного правочину убачається, що дружина продавця [PERSON] [PERSON] надавала свою письмову згоду на продаж квартири, при цьому заява останньої була нотаріально посвідчена. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами, а, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Відповідно до норми п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Як убачається із довідки по формі № 3, виданої ЖРЕО-411 від 15.05.2015 року за № 1865, у належній позивачці квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі (а.с. 6). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За вищевикладених обставин судом вставнолено, що позивачка є власником квартири за адресою [ADDRESS] і відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні житлом, оскільки залишаються там зареєстрованими, будь-яких угод з приводу користування спірним житлом між сторонами не укладалось, відповідачі не є членами сім'ї позивачки, остання не може належним чином користуватися та розпоряджатися зазначеною квартирою, при цьому заявлені вимоги також визнані представником відповідачів, а тому позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного відповідача.

Outcome: approved