Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом, вказала, що 21 квітня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб зареєстровано вперше. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У шлюбі з відповідачем позивач прожила 16 років. Вели спільне господарство. Однак, за останні роки сторони не можуть проживати разом однією сімєю, виконувати сімейні обовязки. Постійно сперечаються та принижують одне одного. Постійні сварки та неодноразові скандали відбувались навіть при дітях. На сьогоднішній день вони проживають окремо. Діти проживають біля неї та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не навідується до дітей, не допомагає матеріально на їх утримання. Вважає, що в подальшому їх сім»я існувати не буде, примирення між ними неможливе. Підставою для розпаду сім»ї стало те, що відповідач не бажає підтримувати сімейні стосунки. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб. Крім цього, враховуючи, що діти проживають біля неї та перебувають на її утриманні, просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 385 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Після розірвання шлюбу змінити прізвище «Струтинська» на дівоче «Вітковська», а також стягнути на її користь судові витрати у справі, щодо позовних вимог про розірвання шлюбу у розмірі 243 гривні 60 копійок. Судові витрати у частині позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 243 гривень 60 копійок стягнути на користь держави. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, надала письмову заяву у якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав письмову заяву у якій просить справу слухати у його відсутність, за наявними у справі матеріалами. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 1999 року копія свідоцтва про одруження серії І-АМ №050362 а.с.14). Як встановлено з позовної заяви, основна причина розпаду сім'ї - це систематичні сварки, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи і надані в ній сторонами докази на обґрунтування заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу, суд вважає позов у цій частині підлягає задоволенню з наступних міркувань. Позивач скористувалась своїм правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Судом при розгляді справи встановлено, що збереження цього шлюбу неможливо у зв'язку з припиненням між подружжям шлюбних відносин та відсутністю у сторін будь-якого наміру на збереження подружніх стосунків. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. Одночасно суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає рішення сторін виваженим і перевіреним. Зважаючи на те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому \~слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується \~на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. \~Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а в даному випадку сторони не мають наміру зберегти шлюб. Суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с.14), позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище «Вітковська», яке після реєстрації шлюбу змінила прізвище чоловіка «Струтинська». У своїй позовній заяві позивач просить повернути їй дівоче прізвище «Вітковська». Тому суд вважає за необхідне змінити прізвище позивача з «Струтинська» на дівоче «Вітковська». Спору про майно сторони не мають. Сторони шлюб розривають вперше. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що шлюб сторін існує лише формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд, з урахуванням позицій сторін та вивчивши надані матеріали справи, вважає за \~необхідне позов в цій частині задовольнити повністю. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. \~ Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-АМ №192435 а.с.11), [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії 1-АМ №014493 а.с.12) та [PERSON], [INFO] ( копія свідоцтва про народження серії 1-АМ №128620 а.с.13), однак, добровільно не допомагає на утримання дітей. Діти проживають біля матері [PERSON] та перебувають на її утриманні ( довідки видана виконкомом Слободо-Підлісівською сільською радою Ямпільського району Вінницької області 10 серпня 2015 року вихід.№729 а.с.7). Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При \~вирішенні \~питання \~про \~розмір \~аліментів, \~суд \~дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дітей у твердій грошовій сумі, починаючи з дня предявлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, достовірних доказів про майновий стан, а також про заробіток відповідача суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям. За таких обставин суд вважає необхідним стягувати із відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі по 385 гривень на дитину, щомісячно, до їх повноліття. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 11 серпня 2015 року за вхід.№5006, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 11 серпня 2015 року. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати повязані із оплатою судового збору про звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу у сумі 243 гривні 60 копійок. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved