Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі і від шлюбних відносин мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними не склались. Шлюб не розірваний, але вони проживають окремо Донька мешкає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач на утримання її та доньки коштів не надає, позивачка утримує дитину за рахунок коштів соціальної допомоги, яка була призначена, тому змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством на дитину відповідного віку, до досягнення донькою повноліття та стягнення аліментів на її утримання в розмірі ? частини заробітку (доходу), до досягнення донькою трирічного віку. В ході розгляду спарви відповідачем [PERSON] заявлявся зустрічний позов про оспорювання батьківства, однак, останній звернувася до суду із заявою про залишення його позову без розгляду, яка була задоволена ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30.07.2014 року, Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених в позові підстав та просила їх задовольнити. Одночасно, пояснила, що фактично утримує доньку та сама проживає за рахунок соціальних виплат, що є недостатнім для належного проживання та утримання дитини. Оскільки дитині немає року працювати остання не може та на даний час перебуває в декретній відпустці. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі зазначеному позивачкою не заперечував, проти стягнення аліментів на утримання позивачки категорично заперечив, з міркувань його особистого небажання виплачувати кошти позивачці на її проживання. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони являються батьками - [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження та висновоком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 195(а.с.5, 43-48). Неповнолітня донька проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні, що не заперечувалось відпровідачем в ході розгляду справи та підтверджується довідкою Приютівської сільської ради № 157 від 27.03.2014 року (а.с. 9). В даний час відповідач є працездатним, не працює, на утримання дитини та дружини кошти в добровільному порядку не надає, що достовірно встановлено в ході розгляду справи та не заперечувалось відповідачем в ході розгляду справи. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленості щодо виконання цього обов'язку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов'язку по утриманню дітей суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 3 СК України суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дітей у єдиній частці від доходу відповідача, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, виходить з призумції фізичного здоров'я відповідача та дітей, здатності відповідача до продуктивної праці, а тому справедливим розміром аліментів на утримання дитини - доньки [PERSON] буде 1/3 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення донькою повноліття. Враховуючи встановлені обставини, вік дитини, перебування позивачки у декретній відпустці, суд дійшов висновку про те, що вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивачки є обгрунтованими. Разом з тим, суд вважає, що справедливим розміром аліментів на утримання позивачки буде - 1/6 частини заробітку (доходу), до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, оскільки позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність сплати аліментів на її користь у більшому розмірі. За наведених обставин, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини та утримання позивачки є обгрунтованим, в зв"язку з чим підлягає задоволенню, однак, розмір аліментів, які мають бути стягнені на користь позивачки на її утримання має бути 1/6 частина заробітку (доходу), а не - 1/4, в зв"язку з чим, позов необхідно задовольнити частково, в іншій частині вимог - відмовити за необгрунтованістю та недоведеністю. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір".

Outcome: partial