Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.09.2014 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19.09.2002 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який на даний час фактично розпався, і вони проживають окремо один від одного. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Усі обов'язки по вихованню дітей несе вона самостійно. Діти проживають з нею і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей та ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дітей, просила стягнути з відповідача кошти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягла та просила стягнути на її користь аліменти для утримання їх спільних з відповідачем дітей. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнав повністю, не заперечує проти того, щоб з нього стягували аліменти на утримання його неповнолітніх дітей. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивачки в обґрунтування позову та визнання позову відповідачем, та ті обставини, що відповідач в даний час проживає окремо від дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено факт ненадання відповідачем коштів на утримання дітей, адже, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд погоджується із вимогами позивачки і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дітей, синів в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу, так як він має можливість сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і визнання позову. Позивачка в судовому довела обставини, на які вона посилалася, а саме факт несплати відповідачем коштів на утримання дітей та наявність умов для сплати аліментів відповідачем на неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, а саме від 11.09.2014 року. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести за рахунок відповідача і стягнути з нього 243,60 грн. судового збору в дохід держави. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: approved