Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 вересня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися та взагалі припинилися з грудня 2016 року. З цих підстав позивач просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище "Русова". Згоди про утримання неповнолітніх дітей між сторонами досягнуто, діти будуть проживати разом з батьком. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 23 вересня 1999 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Положеннями ст. 112 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу. Сторони досягли згоди з приводу того, що діти будуть проживати разом з відповідачем. Такий спосіб не суперечить закону, не порушує законних інтересів сторін та дитини, оскільки згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", № 11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, буде проживати неповнолітня дитина, суд, виходячи з положень про рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини, при цьому, суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини. Згідно положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved