Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач Київський міський центр зайнятості в особі директора Сухомлин В .Б., який звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що [PERSON], звернувся 30 грудня 2015 року до Дарницького районного центру зайнятості міста Києва за сприянням у працевлаштуванні, та цього ж дня подав заяву про надання статусу безробітного. У вищезазначеній заяві Відповідач зазначив, що він не має постійного заробітку або тимчасового заробітку, в т. ч. за договорами цивільно - правового характеру, права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім'ї фермера, що не бере участь у виробництві, не навчається на денній формі навчання, не зареєстрований як фізична особа - підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. В результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості ( Центральний апарат ) та Пенсійним Фондом України було виявлено дані про періоди зайнятості гр. [PERSON] з 01 січня 2017 року в цивільно - правових відносинах з ФОП [PERSON], у період перебування на обліку, як безробітного в центрі зайнятості. В ході проведення розслідування страхових випадків, Подільським РЦЗ проведено звірку ( перевірку ) щодо перебування у цивільно - правових відносинах та отримання доходу гр. [PERSON] у ФОП [PERSON]. В процесі звірки встановлено, що гр. [PERSON], перебуває в цивільно - правових відносинах з ФОП [PERSON] відповідно до договору про надання послуг з 01 січня 2017 року, на день складання акту та отримав дохід на підставі акту здачі - приймання наданих послуг від 28 лютого 2017 року. Єдиний соціальний внесок сплачувався своєчасно та в повному обсязі. За результатами звірки складено акт розслідування № 114 від 04 травня 2017 року. Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 13 від 25 травня 2017 року було прийнято рішення щодо повернення Відповідачем незаконно отриману суму одержаної допомоги по безробіттю у розмірі 4 270 гривень 87 копійок за період з 01 січня 2017 року по 14 лютого 2017 року. Відповідачу 25 травня 2017 року було направлено лист - повідомлення № 22 / 640 з пропозицією повернути виплачену йому допомогу по безробіттю в сумі - 4 270 гривень 87 копійок , але кошти не сплачені, та які позивач просить стягнути на його користь з відповідача. В судове засідання представник позивача Київського міського центру зайнятості, не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином. 09 лютого 2018 року від представника Київського міського центру зайнятості, що діє на підставі довіреності № 19 - 12654 від 01 грудня 2017 року [PERSON] надійшла заява в якій представник просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов"язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак судові повістки повертаються з зазначенням причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1 ) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання ), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2 ) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з'явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. У відповідності до ст. ст. 76 - 83 ЦПК України - доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Як слідує з матеріалів справи [PERSON], [INFO], звернувся 30 грудня 2015 року до Дарницького районного центру зайнятості міста Києва за сприянням у працевлаштуванні, та цього ж дня подав заяву про надання статусу безробітного. У вищезазначеній заяві Відповідач зазначив, що він не має постійного заробітку або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім'ї фермера, що не бере участь у виробництві, не навчається на денній формі навчання, не зареєстрований як фізична особа - підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідно до ст. 43 Закону України « Про зайнятість населення », та на підставі заяви відповідача, наказом № НТ160104 від 04 січня 2016 року йому надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю згідно ст. ст. 22, 23 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття » від 02 березня 2000 року № 1533 - ІІІ. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України « Про зайнятість населення », Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації від 13 лютого 2009 року № 60 / 62 та постановою правління Пенсійного Фонду України від 13 лютого 2009 року № 7 - 1, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року № 232 / 16248, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань:проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, ДПА України та ПФУ, як центральними органами виконавчої влади. В результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості ( Центральний апарат ) та Пенсійним Фондом України було виявлено дані про періоди зайнятості гр. [PERSON] з 01 січня 2017 року в цивільно - правових відносинах з ФОП [PERSON], у період перебування на обліку, як безробітного в центрі зайнятості. В ході проведення розслідування страхових випадків, Подільським РЦЗ проведено звірку ( перевірку ) щодо перебування у цивільно - правових відносинах та отримання доходу гр. [PERSON] у ФОП [PERSON]. В процесі звірки встановлено, що гр. [PERSON], перебуває в цивільно - правових відносинах з ФОП [PERSON] відповідно до договору про надання послуг з 01 січня 2017 року, на день складання акту та отримав дохід на підставі акту здачі - приймання наданих послуг від 28 лютого 2017 року. Єдиний соціальний внесок сплачувався своєчасно та в повному обсязі. За результатами звірки складено акт розслідування № 114 від 04 травня 2017 року. Згідно з частиною 2 статті 36 Закону № 1533 - ІІІ, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що вливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Підпунктом 2 пункту 1 Розділу V « Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності », затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року № 613 прописано, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі:припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 ( з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості ). Порядком 198 регламентовано, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня: - укладання цивільно - правового договору щодо виконання робіт ( надання послуг ). Отже, укладання цивільно - правового договору є обставиною, що вливає на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг зареєстрованим безробітним Таким чином, уклавши цивільно- правовий договір Відповідач, був зобов`язаний своєчасно подати відомості про обставини, що вливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг. Проте, Відповідач не повідомив центр зайнятості про вищезазначені обставини. А, відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону № 1533 - ІІІ, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 13 від 25 травня 2017 року було прийнято рішення щодо повернення Відповідачем незаконно отриману суму одержаної допомоги по безробіттю у розмірі 4 270 гривень 87 копійок за період з 01 січня 2017 року по 14 лютого 2017 року. Відповідачу 25 травня 2017 року було направлено лист - повідомлення № 22 / 640 з пропозицією повернути виплачену йому допомогу по безробіттю в сумі - 4 270 гривень 87 копійок , але кошти не сплачені. Допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. В результаті несплати відповідачем вказаних коштів, до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття не надходять кошти, спрямовані на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що зачіпає інтереси держави. Несплата вищезазначеної суми наносить суттєвої шкоди державі, так як перешкоджає в повному обсязі Київському міському центру зайнятості забезпечувати соціальний захист громадян шляхом виплати допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги у передбачених законодавством випадках. Відповідно до ст. 39 Закону 1533 - ІІІ спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 1 600 гривень 00 копійок . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved