Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, [PERSON] , [INFO] , є рідною бабусею дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вона проживає разом із чоловіком та онуками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка по справі - [PERSON] , [INFO] , доводиться їй донькою. Відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , доводиться батьком її онуків. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з нею із самого малечку. Всі ці роки вона займається її вихованням навчанням та утриманням. Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , на початку весни 2019 року привезла до неї своїх дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , у гості на тиждень, але залишилися у неї дотеперішнього часу. Протягом року, як [PERSON] , залишила своїх дітей, сама проживала разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] , окремо від своїх дітей. Діти протягом 2019-2020 р.р. періодично відвідували матір 3-4 рази на місяць. Своє, небажання забрати дітей до себе пояснювала, що влаштувалася продавщицею у ларьок, через це відмовляється забрати їх, бо немає змоги доглядати дітей. Через пів року, вона дізналась від власниці ларьку, що її донька замість зарплати має борг у розмірі 23000 грн. перед нею, бо брала гроші із каси та продукти для власного забезпечення. Вони разом з чоловіком [PERSON] були змушені виплачувати борг частинами. У той час, до неї додому приїхала жінка, яка займається продажем одягу і повідомила їй про заборгованість її доньки - [PERSON] у розмірі 5000 грн., частину боргу вони сплатили. Мати дітей [PERSON] використовувала у власних цілях соціальну допомогу на дитину інваліда - [PERSON] , [INFO] . Весною 2020 р. мати дітей [PERSON] , переїхала до неї жити з цього часу і до кінця літа вона дізналася про значну кількість її онлайн кредитів, по яких вона мала великі заборгованості. Два її кредити сплатила вона з чоловіком. Усе літо 2020 року [PERSON] стверджувала, що працює на декількох роботах (неофіційно) аби погасити кредити і тому дома небувала, переїжджала у ввечері аби переночувати, брала в них кошти на проїзд та обід, цигарки, як виявилось вона їх обманювала, не працювала, вела аморальний спосіб життя. 14.11.2020 р. після розмови з ними донька [PERSON] в ночі пішла з дому забрала свій паспорт та ідентифікаційний код. На сьогоднішній день її місце знаходження їй невідомо, жодного разу не подзвонила. Батько дітей - [PERSON] , [INFO] , з 2012 року після розлучення з донькою не з`являвся у житті своїх дітей. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не приходив, не дзвонив, ні яким чином не цікавився їх життям, здоров`ям, навчанням, успіхами, та проблемами дітей. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, вже багато років. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2014 р. (справа № 175/5646/13-ц) з [PERSON] на користь матері [PERSON] стягненні аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , Після розлучення із [PERSON] матір`ю своїх дітей, [PERSON] жодного разу не сплачував аліменти, не виділяв кошти на утримання дітей, їх навчання та реабілітацію та операції доньки [PERSON] , [INFO] та дитини з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , не дивлячись на те що проживає через декілька вулиць. Згідно інформацію Відділення поліції №8 Дніпровського районного управління поліції в ГУНП в Дніпропетровській області від 15.02.2021 р. № 43/10-726 місцезнаходження гр. [PERSON] , [INFO] , невідомо. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10.02.2021 р. № 3 складеного Підгородненською міською радою за адресою [ADDRESS], де проживає позивач створені умови для проживання та розвитку дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпровської ради Дніпропетровської області» від 24.02.2021 р. № 133 дитина [PERSON] , 2004 року народження, проживає за адресою [ADDRESS] . Заключено декларацію із сімейним лікарем м. Підгороднської ПАЗПСМ [PERSON] з 04.10.2004 року. Дитина знаходиться на диспансерному обліку з 2004 р., 2018 року встановлено діагноз: Вальгусна установка стоп. Остеохондропатія бугристості б/ берцових кісток (хвороба Шляттера). Було надане направлення до центру ортопедії (вул.Титова 20), рекомендовано - ортопедичні устілки (рекомендація не була виконана матір`ю [PERSON] 1988 р.н.). Про участь батька [PERSON] , 1979 р.н. та матері [PERSON] 1988 р.н., забезпечені здоров`я дітей, зазначено, що батько жодного разу не з`являвся. Дитину до лікаря АЗПСМ м. Підгородне супроводжувала мати декілька разів. На планові огляди прибувала у супроводі сестри матері - [PERSON] . 19.02.2021 р., на дому, дитина оглянута сімейним лікарем [PERSON] , в присутності бабусі [PERSON] та встановлений попередній діагноз: Вальгусна установка стоп. Остеохондропатія бугристості Б/берцових костей (Хвороба Осгуд-Шлаттера). Рекомендовано повторний огляд у ортопеда. Декларація з лікарем м. Підгородне ПАЗПСМ [PERSON] з 04.10.2004 р. Дитина [PERSON] 2010 року народження,знаходиться на диспансерному обліку з 2011р., має групу «А» з інвалідності. Діагноз: ДЦП, двобічна гемиплагія з стійкими грубими руховими порушеннями ЗПРР (Затримка психо-речового розвитку). Термоневроз Остеопороз бедрених кісток та кісток голеней. За інформацією Кооперативного коледжу економіки та права ім. С.В. Литвиненка Дніпропетровської облспоживспілки [PERSON], навчається в коледжі з 01 вересня 2020 року за денною формою навчання на юридичному відділенні за спеціальністю 081 "Право".До навчання ставиться в основному сумлінно, тому отримує оцінки «добре» та «відмінно». Зарекомендувала себе як старанна, працьовита, наполеглива студентка, що намагається постійно підвищувати рівень своїх знань. [PERSON] добросовісно виконує громадські доручення. Є членом гуртка «До витоків народних». Одним з її захоплень є художнє читання. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнути з матері - [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей. Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей. Ухвалою від 23 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи. 19.10.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки, адвокат Сергієнко Т.М. надала до канцелярії суду заяву згідно якої просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове не з`явилися з невідомої суду причини. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Підгородненської міської ради Рябухіна Ю. до канцелярії суду надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі, надали суду висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно інформацію Відділення поліції №8 Дніпровського районного управління поліції в ГУНП в Дніпропетровській області від 15.02.2021 р. № 43/10-726 місцезнаходження гр. [PERSON] , [INFO] , невідомо. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10.02.2021 р. № 3 складеного Підгородненською міською радою за адресою [ADDRESS], де проживає позивач створені умови для проживання та розвитку дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування 11 жовтня 2021 року надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матір [PERSON] та батька [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з метою захисту прав та інтересів дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїх обов`язків. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. А відповідно до розпоряджень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків (пункт 18 Постанови). Виходячи з конкретних обставин справи втручання у право відповідачів здійснюється з метою захисту прав і свобод неповнолітніх дітей, підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідачі зовсім не займаються вихованням, малолітньої дитини, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, необхідними умовами проживання, що негативно впливає на фізичний розвиток, здоров`я дитини, вини фактично усунулися від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання, піклування дитини відповідачем, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення батьківських прав. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей (ч.3 ст.166 Сімейного Кодексу України). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/3частині з усіх їх заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть діти, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 08.04.2021 року, до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідачі судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. 00 коп., за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 908,00 грн. за вимогу не майнового характеру (про позбавлення батьківських прав), тобто по 908,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved