Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність позову обґрунтував таким. 29 серпня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним Банком "Аваль", назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" та [PERSON] було укладено кредитний договір №013/035-22/30650, відповідно до умов якого, [PERSON] надав позичальнику [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 14 580 доларів США на строк 240 місяців з 29.08.2005 року по 28.08.2025 року із сплатою 12.5% річних. Кредит позичальнику надано на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. За умовами Договору, Банк зобов'язався відкрити позичальнику позичковий рахунок та надати кредитні кошти за умови надання позичальником забезпечення повернення кредиту. Позичальник зобов'язався здійснювати безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та остаточне погашення кредиту до 28.08.2025 року включно на рахунок. Також позичальник щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту зобовязався здійснювати сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок. За умовами договору, сторони узгодили, що кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадку неналежного виконання позичальником умов кредитного договору. Свої зобовязання [PERSON] виконав за вищевказаним кредитним договором, передавши кошти обумовлені договором відповідачеві. У той же час, відповідач, всупереч взятих на себе зобовязань, належним чином не виконувала умови договору щодо своєчасного внесення щомісячних платежів, внаслідок чого було порушено строки сплати щомісячних платежів. 23.10.2015 року позичальнику було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за договором, однак в установлений строк відповідач заборгованість за кредитом не повернула, а звернення залишила поза увагою. Ураховуючи те, що Позичальник не виконувала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором щодо належного погашення щомісячних платежів, визначених графіком погашення, тому станом на 16.01.2016 року позивачем було обраховано її заборгованість, яка склала 9 305, 65 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті до курсу НБУ на дату розрахунку становить 225 079,47 гривень, з яких: 7 533,00 доларів США, що еквівалентно 182 203, 68 гривень, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 546,75 доларів США, що становить 13 223,46 гривень; заборгованість за відсотками - 1772,65 доларів США, що еквівалентно 42 813, 39 гривень, які представник позивача просить суд присудити із відповідача на користь позивача до стягнення у примусовому порядку. У позові також зазначено, що відповідно до рішення Кредитора сума пені у позовних вимогах не зазначається та відповідно питання про її стягнення позивачем не порушується, однак продовжує нараховуватись, проте це узгоджується, на думку позивача, з умовами укладеного між ними договору та нормами діючого законодавства. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у заявленому обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив суд здійснювати судовий розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в заяві, яку вона направила в адресу суду електронною поштою та продублювала її надходження через канцелярію суду, просила про відкладення розгляду справи, оскільки нею подано до банку пакет документів для врегулювання боргу мирним шляхом, який буде розглянуто шляхом винесення протоколу в липні місяці 2016 року, що на даумку відповідача перешкоджає розгляду справи. 29.06.2016 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Ураховуючи наведене, суд здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні, в заочному порядку, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст.197, 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши усі обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами цивільної справи, що 29 серпня 2005 року в місті Липовець між Акціонерним поштово пенсійним банком «Аваль» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено Кредитний договір №013/035-22/30650 (далі Договір), відповідно до якого, Кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надає Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії (надалі кредит) з лімітом 14\~580 доларів США на 240 місяців з 29 серпня 2005 року по 28 серпня 2025 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 12,5 % річних. Погашення кредиту здійснюється щомісячно відповідно до Графіку погашення кредиту. Вказаний договір був засвідчений підписами сторін. Відповідно до Витягу із Статуту, що додано до матеріалів цивільної справи назву Акціонерного поштово пенсійного банку «Аваль» змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (а.с.27-31). У п.3.1. Кредитного договору сторони узгодили, що Кредитор надає Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Згідно п.4.1. Договору, банк зобовязався відкрити Позичальнику позичковий рахунок та надати кредитні кошти, за умови надання Позичальником забезпечення повернення кредиту. В підтвердження взятих на себе зобовязань зі сторони банку про надання [PERSON] кредитних коштів в розмірі обумовленому договором №013/035-22/30650 від 29.08.2005 року є Заява на видачу готівки №022/18-42 від 30 серпня 2005 року (а.с.14), що свідчить про виконання банком умов договору. Відповідно до п.5.1. Кредитного договору, Позичальник зобовязався здійснювати безготівковими платежами або готівкою, в касу банку платежі: щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п.1.3. цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту в строки обумовлені договором до 28.08.2025 року включно на рахунок; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок. В порушення взятих на себе зобовязань відповідачем допущено неналежне виконання умов договору щодо своєчасності сплати погашення кредиту станом на 13.10.2015 року, у звязку із чим 23.10.2015 року банком було направлено в адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобовязання за кредитним договором, а також попереджено, що в разу несплати заборгованості в добровільному порядку, банк буде застосовувати примусові санкції (а.с.22, 23). Вказана вимога [PERSON] залишена без належного реагування. Станом на 16.01.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 29.08.2005 року відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-13), склала 9\~305, 65 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті до курсу НБУ на дату розрахунку 225\~079,47 гривень, з яких: заборгованість за кредитом: 7\~533, 00 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті до курсу НБУ на дату розрахунку 182\~203, 68 грн.; в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 546,75 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті до курсу НБУ на дату розрахунку 13\~224, 46 гривень; заборгованість за відсотками 1\~772, 65 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті до курсу НБУ на дату розрахунку 42\~875, 79 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 1770, 07 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті до курсу НБУ на дату розрахунку 42\~813, 39 гривень. Пеня не зазначена в розрахунку заборгованості відповідно до Протоколу ДПЗРП №114-0-0-00/9-16 від 05.01.2016 року. Згідно п.6.5. Кредитного договору, сторони узгодили, що кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами є цивільно правовими, а тому регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частини 1, 2 ст. 612 ЦК України визначають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Давши оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов до переконання, що відповідачем неналежно виконувались взяті ним на себе зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 16.01.2016 року склала 9\~305, 65 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом: 7\~533, 00 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 546,75 доларів США; заборгованість за відсотками 1\~772, 65 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 1770, 07 доларів США, яка підтверджена розрахунком, з яким суд погоджується. За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що відповідачем допущено порушення умов кредитного договору, а відтак очевидна наявність передбачених законом підстав для юридичної відповідальності винної особи, якою є відповідач. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону, доведені належними та допустимими доказами, в розумінні ст.58, 59 ЦПК України, а відтак підлягають до повного задоволення. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93). Ураховуючи те, що кредит відповідачеві надавався позивачем за договором в іноземній валюті та на вчинення таких операцій позивачеві видана відповідна ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, які отримані у встановленому порядку та додані до матеріалів справи, суд вважає, що заборгованість за кредитним договором, предметом якого є валюта в доларах США має бути стягнутий в цій же іноземній валюті, у тому числі й проценти за користування кредитом, так як це не є фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Згідно з чч.1 та 2 ст.533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом». Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини з даного питання, суд вважає, що розмір суми, яка підлягає стягненню має бути визначений в іноземній валюті, з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну грошову одиницю на день здійснення платежу станом на 29.06.2016 року, що становить 24.873396 за 1 долар США. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору, яка була сплачена позивачем при предявленні позову та підтверджена документально. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved