Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Яблунської сільської ради, третя особа на стороні відповідача - [PERSON] про визнання недійсними та скасування рішення Яблунської сільської ради від 13.05.2003 року № 4 та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ № 000493, виданого Яблунською сільською радою 22.03.2004 року на ім'я [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2006 році вона купила у [PERSON] домоволодіння, яке знаходиться на [ADDRESS] та належало останній на підставі свідоцтва на право приватної власності, виданого виконавчим комітетом Яблунської сільської ради 30.09.2002 року. За цим будинком рахується земельна ділянка площею 0,0666 га. При зверненні до Яблунської сільської ради з метою приватизації даної земельної ділянки їй було відмовлено з тієї причини, що договір купівлі-продажу земельної ділянки не укладався. Тоді вона також дізналася, що власником цієї земельної ділянки є [PERSON] відповідно до державного акту, виданого 22.03.2004 року на підставі рішення Яблунської сільської ради від 13.05.2003 року № 4. Вважає рішення сільської ради неправомірним, оскільки воно винесено з порушенням закону. Просить скасувати рішення сільської ради та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, видані на ім'я [PERSON] У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали. Додатково вказали, що попереднім власником житлового будинку [PERSON] право власності на будинок було оформлено у 2002 році, тому в сільської ради не було правових підстав приймати рішення про передачу земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок, у власність [PERSON] Оскільки позивачка згідно договору купівлі-продажу придбала житловий будинок, то земельна ділянка, на якій він розміщений повинна була перейти у її користування. Просять позов задовольнити. Представник Яблунської сільської ради заявлені вимоги визнала та вказала, що вона працює сільським головою недавно, рішення про передачу землі у власність [PERSON] приймалося попередньою радою, тому пояснити обставини його прийняття вона не може. Просить позов задовольнити. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка відповідно до договору купівлі-продажу від 20.01.2006 року придбала у [PERSON] домоволодіння, яке знаходиться на [ADDRESS]. Вказане будинковолодіння раніше належало [PERSON] на підставі свідоцтва на право приватної власності, виданого виконавчим комітетом Яблунської сільської ради 30.09.2002 року і зареєстрованого Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації 30.09.2002 року, реєстровий номер 167 в книзі № 2. За цим будинком у сільській раді обліковується земельна ділянка площею 0,0666 га й нею позивачка користується з 2006 року. У листопаді 2013 року вона звернулася до Яблунської сільської ради з метою приватизації вказаної ділянки, однак дізналася, що земля належить [PERSON] відповідно до державного акту, виданого 22.03.2004 року на підставі рішення Яблунської сільської ради від 13.05.2003 року № 4. Вказані обставини унеможливлюють оформлення позивачкою свого права на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, що належить їй на праві приватної власності. Згідно зі ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як роз'яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Відповідно до п. г ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Зі змісту ст.ст.152, 155 Земельного кодексу України також вбачається, що визнання недійсним акта державного органу тягне за собою визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 27 п. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved