Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , якому належали дві земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, площею 2,34 га, кадастровий номер: 4823981600:04:000:0277 та площею 0,32 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:1564, спадкоємцем якого була його мати - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла, крім прийнятих нею, після смерті [PERSON] , у спадщину земельних ділянок їй особисто також належали дві земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, площею 2,34 га, кадастровий номер: 4823981600:04:000:0278 та площею 0,32 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:1565. Посилаючись на те, що вчасно та належним чином прийняв спадщину після смерті матері, проте в органах нотаріату, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків, так як втрачені оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач просив про задоволення позовних вимог. В підготовче засідання сторони не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі,позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Кривоозерської сільської ради письмовим клопотанням, просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 01 березня 2011 року (а.с.8). Відповідно до даних архівної копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 02 червня 2006 року (а.с.10); витягів з Державного земельного кадастру №НВ-4806522862019 від 21 травня 2019 року (а.с.11-13); №НВ-4806585812019 від 30 травня 2019 року (а.с.14-16) [PERSON] належали дві земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, площею 2,3396 га, кадастровий номер: 4823981600:04:000:0277 та площею 0,3211 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:1564. Згідно даних довідки Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району №733 від 28 лютого 2019 року останнім постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] , на час його смерті з ним постійно проживала його дружина - [PERSON] , 1950 року народження (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 11 березня 2016 року (а.с.17) [PERSON] померла [INFO] . Згідно даних довідки Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району №732 від 28 лютого 2019 року останнім постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] , на час смерті вона проживала одна (а.с.18). [PERSON] належали дві земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, площею 2,3395 га, кадастровий номер: 4823981600:04:000:0278 та площею 0,3212 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:1565, що підтверджується даними архівної копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 02 червня 2006 року (а.с.19); витягів з Державного земельного кадастру №НВ-4806523722019 від 21 травня 2019 року (а.с.20-22); №НВ-4806585882019 від 30 травня 2019 року (а.с.23-25). Згідно даних копії спадкової справи №239/2016, заведеної Кривоозерською держнотконторою після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та інформаційної довідки із Спадкового реєстру №57488100 від 10 вересня 2019 року (а.с.35-45, 48) позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , в порядку визначеному ч.1 ст.1269 ЦК України. Заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не складала. Положеннями ч.1, ч.2 ст.1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до приписів ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. Із наявних в матеріалах справи письмових доказів: свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським районним відділом ЗАГС Миколаївської області 10 травня 1972 року (а.с.6), та свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 18 лютого 2003 року, (а.с.7) позивач є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , отже згідно положень ст.1262 ЦК України має право на спадкування за законом після її смерті у першу чергу. Приписами ст.1218, ч.3 ст.1296 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином судом встановлено, що на день смерті [PERSON] , 1950 року народження, яка померла [INFO] , їй належало наступне майно, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON] , 1940 року народження, померлого [INFO] : - земельна ділянка, площею 2,3396 га, кадастровий номер: 4823981600:04:000:0277, розташована в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 02 червня 2006 року (а.с.10); - земельна ділянка, площею 0,3211 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:1564, розташована в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 02 червня 2006 року (а.с.10); Крім того [PERSON] , особисто, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 02 червня 2006 року (а.с.19), належали: - земельна ділянка, площею 2,3395 га, кадастровий номер: 4823981600:04:000:0278, розташована в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - земельна ділянка, площею 0,3212 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:1565, розташована в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В оформленні спадкових прав на земельні ділянки у нотаріальному порядку позивачу відмовлено (а.с.25), так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Оригінали правовстановлюючих документів втрачено, про що опубліковано оголошення в газеті "Кривоозерщина"№10(10366) від 09 березня 2019 року (а.с.29). У відповідності до нормативних положень статей 1216, 1218, 1222, 1268 Цивільного кодексу України право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач. Положеннями ст.1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу положень ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод, держава, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за законом, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Враховуючи досліджені обставини справи, з урахуванням норм європейського законодавства, суд приходить до висновку у необхідності задоволення позову в повному обсязі, оскільки таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved