Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Калуської міської ради, Обласного комунального підприємства Івано-Франківське бюро технічної інвентаризації Івано-Франківської обласної ради, [PERSON], третя особа приватний нотаріус Калуського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації від 1994 р. про передачі у приватну власність квартири №18 в будинку 24 , що по вулиці С.Бандери в м. Калуш в частині приватизації коридору площею 3,9 м.кв. Просила визнати недійсним і скасувати Свідоцтво про право власності на житло - квартири №18 в будинку 24, що по вулиці С.Бандери в м. Калуш в частині приватизації коридору площею 3,9 м.кв. та запис про реєстрацію вказаного Свідоцтва в Івано-Франківському бюро технічної інвентаризації, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.04.2017 року про продаж [PERSON] (ід.№2240105704) квартири №18 в будинку 24 що по вулиці С.Бандери в м.Калуш в частині відчуження позаквартирного коридору площею 3,9 кв. м., а також скасувати запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині реєстрації в складі квартири №18 в будинку 24, що по вулиці С.Бандери в м. Калуш коридору площею 3,9 кв. м. Стягнути з відповідачів в її користь суму сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що в процесі приватизації вона стала власником у праві спільної сумісної власності квартири 18 «а» в будинку №24 , що по вул. С.Бандери в м. Калуш Івано-Франківської області. Разом з іншими мешканцями багатоквартирного будинку постійно спільно користувалась позакімнатним коридором, в якому зберігала свої особисті речі. Однак із придбанням квартири №18 в будинку №24 , що по вул.С.Бандери в м. Калуш відповідачем [PERSON], позивачці стало відомо про те, що відповідачці на праві власності належить спільний коридор між квартирами №18 та №18 «а», у звязку із чим вона позбавлена права на володіння і користування вказаним спільним приміщенням, через який здійснюється вхід до її квартири. Окрім того , з приводу користування позивачкою коридором члени родини [PERSON] створюють сварки, погрожуючи забороною здійснювати прохід до квартири. У результаті незаконної приватизації та незаконного відчуження спільного коридору, який є єдиним входом до квартири, порушено право позивачки на володіння спільним майном мешканців багатоквартирного будинку. Про порушене право позивачці стало відомо з офіційної відповіді керівника обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 22.11.2017 року № 806/01-21, а тому враховуючи той факт, що позивачка не знала та не могла знати про здійснення приватизації спірного коридору між квартирами 18 та 18 «а», яка відбулася у липні 1994 року , оскільки набула право на проживання у квартирі №18 «а» , згідно ордеру 16.05.2001 року, а про те, що спільний коридор перебуває у приватній власності [PERSON] , дізналася після придбання квартири №18 «а» та отримання офіційної відповіді від відповідача , а тому просить суд поновити строк на звернення до суду із даним позовом. 03.10.2018 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог , де вказано, що ухвалою Калуського міськрайонного суду від 19.09.2018 року залучено до участі у справі співвідповідачів [PERSON] та виконавчий комітет Калуської міської ради , тому виникла необхідність в уточненні позовних вимог з врахуванням усіх сторін по справі, а тому позовні вимоги уточнила наступним чином: просить суд визнати незаконним та скасувати Розпорядження органу приватизації від 1994 р., а саме : наказу № 471 виконавчого комітету Калуської міської ради від 27.07.1994 по відділу обліку , оренди і приватизації комунального майна виконкому Калуської міської ради про передачу [PERSON] у приватну власність квартири №18 в будинку 24 (раніше 20) по вулиці С.Бандери в м. Калуш в частині приватизації коридору площею 3,9 м.кв.; визнати недійсним і скасувати Свідоцтво про право власності на житло - квартиру №18 в будинку 24 (раніше 20) по вулиці С.Бандери в м.Калуш в частині приватизації коридору площею 3,9 м.кв., видане [PERSON], 28.07.1994 р. та запис про реєстрацію вказаного Свідоцтва в Івано-Франківському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 34 за реєстровим № 2643/18 від 02.08.1994 року ;визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.04.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу [PERSON] ,про продаж [PERSON] (ід.№2240105704) [PERSON] квартири [ADDRESS] в частині відчуження позаквартирного коридору площею 3,9 кв. м.; скасувати запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині реєстрації в складі квартири [ADDRESS] коридору площею 3,9 кв. м.. В судовому засідання позивачка [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримала , дала пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві, просила позов задоволити. Представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог. Посилаючись на Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56, ЗУ «Про\~приватизацію державного житлового фонду», рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року у справі №1-2/2004 (№4-рп/2004), ч.2 ст.328, ст.369\~ЦК України пояснила, що під час приватизації спірного коридору та передачі його у приватну власність мало місце порушення вимог законодавства. Відповідачі набули право власності на спірний коридор в наслідок попередньої неправомірної передачі у одноособову власність цього спільного коридору, оскільки він є допоміжним приміщенням, передається безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків і окремо приватизації не підлягають. За цих обставин просила позов задоволити. Представник відповідача виконавчого комітету Калуської міської ради [PERSON] у судове засідання не зявився, подав суду клопотання про слухання справи у його відсутності. Відповідач Обласне комунальне підприємство Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації Івано-Франківської обласної ради явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, оскільки його довірителька на законних підставах є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу квартири від 19.04.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу [PERSON]. Згідно вказаного договору площа квартири складає 40,3 кв.м. житлова площа складає 23,1 кв.м. Тобто, спірний коридор відноситься до квартири №18. Право власності відповідача є непорушним. Посилання позивача та її представника на зазначені правові норми на думку представника відповідача є недоречним, оскільки спірний коридор, приватизований і переданий у приватну власність до набуття законної сили Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. \~\~\~\~ Приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, однак 04.12.2018 року подав клопотання про слухання справи у його відсутності ,так як за стоном здоров»я не може брати у часті у судовому засіданні, позов не визнає в повному обсязі, вважає його надуманим , необґрунтованим , безпідставним та таким , що подано зі спливом позовної давності, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі . Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.01.2003 року, виданого відділом приватизації державного житла при управлінні житлово-комунального господарства міськвиконкому Калуської міської ради, позивач [PERSON] є власником у праві спільної сумісної власності квартири 18 «а», розташованої в будинку 24 на вул.С.Бандери в місті Калуш. Вказане свідоцтво видано згідно з наказом №9 від 17.01.2003 р. (а.с.9). Згідно технічного паспорту на квартиру 18 «а» в будинку 24 , що на вул.С.Бандери в м. Калуш, однокімнатна квартира загальною площею 35,4 кв.м. розташована на 1 поверсі 3 поверхового будинку ( а.с.10) 21.07.1994 року наймачем квартири по вул.С.Бандери, 20/18 , [PERSON], подано керівнику органу приватизації заяву про безоплатне оформлення права власності на квартиру відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». (а.с.67) Наказом №471 від 27.07.1994 р. по відділу обліку, оренди і приватизації комунального майна виконкому Калуської міської [PERSON] народних депутатів, заява [PERSON] задоволена і вказана квартира передана йому у приватну спільну (сумісну) власність. Цим же наказом затверджено розрахунок загальної житлової площі, що приватизується і передається заявнику безоплатно. (а.с.65) Згідно розрахунку площі квартири, що безоплатно приватизується, затвердженого розпорядженням від 27.07.1994 р. №471, загальна площа квартири по вул.С.Бандери 20/18 становить 40,3 кв.м. ( а.с.64) Така площа вказаної квартири відображена у довідці про склад сімї наймача ізольованої квартири на вул.С.Бандери 20/18, яка складається з 1-ї кімнати, жилою площею 23,1 кв.м., кухні площею 10,3 кв.м., ванної площею 2,40 кв.м., вбиральні площею 0,60 кв.м. та коридору 3,90 кв.м. ( а.с.66) На підставі наказу від 27.07.1994 р. №471 Калуською міською [PERSON] народних депутатів Івано-Франківської області було видане свідоцтво від 28.07.1994 р. про право власності на квартиру №18 в будинку 20, що на вул.С.Бандери, загальною площею 40,3кв.м. Право особистої власності на зазначену квартиру зареєстровано Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації про що внесена запис в реєстрову книгу №34 за реєстром №2643/18 від02.08.1994 р.( а.с.68). Свідоцтво про право власності на житло від 28.07.1994 р. видане на підставі наказу від 27.07.1994 р. за №471, зареєстрованого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 02.08.1994 р. в реєстрову книгу №34 за №2643/18 було надано приватному нотаріусу Калуського міського нотаріального округу [PERSON], яким 19.04.2017 р. посвідчено правочин купівлю продаж квартири №18 в буд.№24 , що на вул.С.Бандери, згідно якого право власності на вказану квартиру, до складу якої включено спірний коридор, набула відповідач [PERSON] (а.с.160) Однією із вимог позивача є визнання незаконною приватизації спірного коридору та передачі його у приватну власність. Питання приватизації квартир урегульовано ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яке затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56. Згідно п.7 згадуваного Положення загальна площа квартири (будинку) визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень квартири (будинку), веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій, балконів і терас. Отже, коридори загального користування не входили до переліку приміщень віднесених до загальної площі квартири, яка підлягала приватизації. Будинок, у якому сторони володіють квартирами, знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №1» Калуської міської ради. Згідно ч.2 ст.10 "Про приватизацію державного житлового фонду", п.7 Положення допоміжні приміщення передаються\~\~у\~\~спільну\~\~сумісну власність\~\~громадян\~\~одночасно\~\~з приватизацією ними квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.03.2004 року у справі №1-2/2004 (№4-рп/2004) зазначив, що позакімнатні (позаквартирні) коридори є допоміжними приміщеннями, передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків і окремо приватизації не підлягають. При огляді судом, сторонами, викопіювання першого поверху будинку 24 вул.С.Бандери, а саме плану експлікації на квартири №18 та 18 а, між цими квартирами розміщений коридор площею 3,90 кв.м., до часу приватизації квартири №18 у даному будинку спірний коридор був прохідним, позакімнатним та рахувався допоміжним приміщенням загального користування, через який здійснюється підхід до вказаних ізольованих квартир. (а.с.104) Відповідно до копії акту від 27.11.2017, складеного комісією майстрів Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №1» Калуської міської ради та затвердженого директором вказаного підприємства, при обстеженні на місці за адресою кв.18 «а» по вул.С.Бандери,24 встановлено, що вхід до квартири проходить через приміщення коридору (згідно інвентарної справи від 25.09.1989 р., виготовленої Івано-Франківським ОБТІ), площа якого становить 3,90 кв.м., іншого входу до квартири №18 «а» немає, також технічно неможливо облаштувати інший вхід до даної житлової квартири. (а.с.13). Наведене підтверджується фотознімками, оглянутими судом в судовому засіданні ( а.с.45-48 ). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи законних інтересів. Відповідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст.2\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два та більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч.1 ст. 8 цього Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до положень Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають (ч.2 ст.10 Закону). Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року (справа № 1-2/2004) роз'яснено, що положення пункту 2 статті 10\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» треба розуміти так: 1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. 1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир 1.3. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Відповідно до ст.113\~Цивільного кодексу\~України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Конституцією України (ст.13) встановлено, що Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом, а відповідно до ст.\~41\~Конституції України «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності....Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.» Суд приходить до висновку, що спірний коридор, про який йдеться, до його приватизації в складі квартири [ADDRESS], належав на праві спільної власності всім власникам квартир у будинку. Згідно ст.13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»). Суд приходить до висновку, що спірний коридор площею 3,9 кв.м. належав до приватизації квартири відповідачу [PERSON] та всім власникам квартир у будинку і окремо приватизації не підлягав , а включення даного коридору до загальної площі квартири та його передача у приватну власність відповідачу [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації, а саме : наказу № 471 виконавчого комітету Калуської міської ради від 27.07.1994 по відділу обліку , оренди і приватизації комунального майна виконкому Калуської міської ради було вчинено всупереч вимогам закону, тому вимоги позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації в частині приватизації спірного коридору площею 3,9 кв.м. підлягає задоволенню як і вимога про визнання недійсним і скасування Свідоцтво про право власності на житло - квартиру №18 в будинку 24 (раніше 20) по вулиці С.Бандери в м.Калуш в частині приватизації коридору площею 3,9 м.кв., видане [PERSON], 28.07.1994 р. та запис про реєстрацію вказаного Свідоцтва в Івано-Франківському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 34 за реєстровим № 2643/18 від 02.08.1994 року, оскільки таке було видане на підставі розпорядження, яке визнано незаконним. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 3\~ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1ст. 216\~ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Враховуючи, що відповідач [PERSON] уклав договір купівлі\~продажу квартири на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №18 в будинку №24 (раніше 20) по вул. С.Бандери в м.Калуш від 28.07.1994 року , виданого згідно з наказом № 471 виконавчого комітету Калуської міської ради від 27.07.1994 по відділу обліку , оренди і приватизації комунального майна виконкому Калуської міської ради про передачу [PERSON] у приватну власність квартири №18 будинку 24(раніше 20) по вулиці С.Бандери в м. Калуш , який визнаний судом незаконним , то вимоги позивачки про визнання недійсним договору купівлі\~продажу від 19.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу [PERSON] , в частині відчуження позаквартирного коридору площею 3,9 кв. м. підлягають задоволенню. Даючи оцінку зібраним доказам та взявши до уваги рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року у справі №1-2/2004 (№4-рп/2004), суд дійшов до переконання, що право власності відповідача на коридор площею 3,90 кв.м. набуте за результатами попередньої приватизації, яка відбулась з порушенням вимог ч.2 ст.10 "Про приватизацію державного житлового фонду" та п.7 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян від 1992 року, а тому підлягає скасуванню в поряду ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи дані обставини та вимоги\~ст. 261 ЦК України, суд вважає, що позивач не пропустила строк позовної давності звернення до суду, оскільки не знала та не могла знати про здійснення приватизації спірного коридору між квартирами 18 та 18 «а», яка відбулася у липні 1994 року , так як набула право на проживання у квартирі №18 «а» , згідно ордеру 16.05.2001 року (а.с.121), а про те, що спільний коридор перебуває у приватній власності [PERSON] , дізналася після придбання останньою квартири №18 та отримання офіційної відповіді керівника обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 22.11.2017 року № 806/01-21, що відповідає матеріалам справи,а тому доводи\~відповідача [PERSON] про пропуск строку позовної давності є безпідставними та недоведеними.

Outcome: approved