Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка, гр. [PERSON], звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із означеною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарчими будівлями під [ADDRESS]. Представник позивачки в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач подав заяву в якій зазначив, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглядати справу за відсутності представника відповідача. Суд, дослідивши надані по справі докази вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO]. померла мати позивачки, [PERSON], 1927р. народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]., виданим відділом запису актів громадянського стану Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно померлої [PERSON], в тому числі на житловий будинок з господарчими будівлями під [ADDRESS]. Що складається в цілому з - літери А, а - житловий будинок загальною площею 51,7кв.м. (у тому числі житловою 31,8кв.м.); - літери Б - сараю площею 29,3кв.м., літери В - літньої кухні площею 33,8кв.м., літери в - погребу площею 13,1кв.м., літери Г - гаражу площею 8,5кв.м., літери Д - сараю площею 7,5кв.м., літери Ж - сараю площею 4,5кв.м., літери З - вбиральні площею 1,6кв.м. та споруд № 1-4. Позивач мешкає у вказаному будинку з 1997 року разом з дітьми та онуками, приватизацію земельної ділянки не здійснювала. При житті мати склала на позивачку заповіт, однак звернувшись до державного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, позивачем отримано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме: на зазначений житловий будинок з господарчими будівлями з тих підстав, що згідно із загальними правилами посвідчення правочинів, право власності має бути підтверджено правовстановлюючими документами. Окремо нотаріус посилається на лист КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» №73 від 29.01.2015р., де зазначено, що на житловий будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], реєстрація права власності не проводилась. [PERSON] мешкає у житловому будинку [ADDRESS] з 1997 року разом з дітьми та онуками, що підтверджується довідкою КП «Великодолинське» від 22.01.2015р. за вих. № 2734. До 1997 року, починаючи з 1957 року, у вказаному будинку мешкала її мати, [PERSON], 1927 року народження, що вбачається з розділу ІІІ «Прописка» домової книги будинку [ADDRESS]. Також у цьому розділі міститься інформація, що і сама позивачка була прописана у 1970 році (тоді ще на дівоче прізвище [PERSON]). Відповідно до матеріалів спадкової справи, наданої державним нотаріусом [PERSON], на позивачку з боку її померлої [INFO]. матері складено заповіт на вказаний будинок, однак нотаріусом не видано позивачу свідоцтво про право на спадщину у зв'язку із відсутністю на будинок правовстановлюючих документів. Згідно довідки Великодолинської селищної ради №44 від 12.02.2015р. земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1189 га за [ADDRESS], знаходиться у фактичному користування мешканців вказаного будинку та у власність в установленому законом порядку не передавалась. Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як передбачено частинами 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011р. № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року» 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Згідно листа Державної реєстраційної служби України від 12.03.2013р. № 95-06-15-13 «Щодо державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 1992 року» статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011р. № 703, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вдіповідно до п. 46 вказаного Порядку, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011р. № 91, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 11.07.2011р. за № 830/19568 (далі - Порядок), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Технічний паспорт на будинок [ADDRESS] складений БТІ 21.10.2002р., згідно з яким за вказаною адресою розташовані: під літерами А, а - житловий будинок загальною площею 51,7кв.м. (у тому числі житловою 31,8кв.м.); під літерою Б - сарай площею 29,3кв.м., під літерою В - літня кухня площею 33,8кв.м., під літерою в - погреб площею 13,1кв.м., під літерою Г - гараж площею 8,5кв.м., під літерою Д - сарай площею 7,5кв.м., під літерою Ж - сарай площею 4,5кв.м., під літерою З - вбиральня площею 1,6кв.м. та споруди № 1-4. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16.05.2013р. за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення осіб до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Відповідно до п.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач дійсно є донькою померлої [PERSON] та фактично проживає за вказаною адресою

Outcome: approved