Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який було уточнено, посилаючись на те, що 05.05.2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» укладений Кредитний договір № 6339905, відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався надати позивачу кредит у розмірі 25 187,00 доларів США, а позивач зобов'язувався повернути кредит відповідачу та сплатити проценти за користування кредитом.(а.с.33-37) Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань по згаданому договору, між сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу № 6340035, відповідно до умов якого в заставу переданий транспортний засіб - тип: пікап-В, марка Mitsubishi L200 2.5 Intense, комплектація E8F, рік випуску 2008, колір чорний, номер кузову: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане Житомирський ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області 22.04.2008р. Вказує, що в зв'язку із різким подорожчанням курсу долару США по відношенню до національної валюти України - гривні та скрутним фінансовим становищем позивач протягом незначного терміну була змушена порушити умови Кредитного договору № 6339905 від 05.05.2008р., в частині своєчасної оплати суми кредиту та процентів за його користування. 06.07.2011р. відповідач ПАТ "Перший Український міжнародний банк" (надалі Відповідач-1) надіслав позивачу вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів. Разом з цим, 16.08.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про стягнення з заставодавця (позивача) на користь заставодержателя (відповідача) об'єкта предмети застави транспортного засобу - тип: пікап-В, марка Mitsubishi L200 2.5 Intense, комплектація E8F, рік випуску 2008, колір чорний, номер кузову: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Загальна сума заборгованості позивача перед Відповідачем-1, вказана у зазначеному виконавчому написі, становить 18961,11 доларів США, в тому числі: заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 18693,97 доларів СИТА, заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 267,14 доларів США. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса Державною виконавчою службою Богунського району Житомирського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що у Відповідача-1 не було законних підстав звертатися до приватного нотаріуса за вчиненням зазначеного виконавчого напису, а приватний нотаріус не мав правових підстав для його вчинення з наступних підстав. Тому просить позов задовольнити. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Васильчиков І.В. позов не визнав повністю, посилаючись на те, що не було передбачено такого способу, як зазначено в ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів», тому застосовувалась аналогія закону. Нотаріус керувався ЗУ "Про заставу". І з позивачем було домовлено про вчинення нотаріального виконавчого напису, згідно укладеного договору застави транспортного засобу. Крім того вказує, що позивач пропустив строк позовної давності. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте в судове засідання не з'явилась, про причини неявки до суду не повідомлено. Третя особа Богунський ВДВС Житомирського МУЮ про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте в судове засідання представник не з'явився, про причини неявки до суду не повідомлено. Представник позивача [PERSON] та представник Васильчиков І.В. не заперечували щодо розгляду справи у відсутності приватного нотаріуса та представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши доводи учасників судового розгляду, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем строк звернення до суду не пропущено. Оскільки позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження 06.09.2011 року зі місту якої їй стало відомо про вчинення оскаржувального виконавчого напису і до суду направила даний позов 26.12.2013 року, що підтверджується поштовим листом (а.с.25) не пропустивши строк звернення до суду, встановлений ст. 257 ЦК України. І підстав для відмови в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності суд не вбачає. Згідно положень статей 525, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Відповідно до п. 6.2 укладеного договору застави транспортного засобу, звернення стягнення на Предмет Застави здійснюється на вибір Заставодержателя: - на підставі виконавчого напису нотаріуса; - за рішенням суду; - шляхом позасудового врегулювання відповідно до чинного законодавства,( а.с. 18) Однак суд вважає, що вказаний пункт (на підставі виконавчого напису нотаріуса) договору суперечить чинному законодавству України, оскільки не відповідає ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у редакції, яка була чинною на момент укладення договору застави і який є спеціальним законом, яким повинен був керуватися нотаріус. В порушення п.2, ч.3, ст. 6 ЦК України по вказаному пункту договору сторони в договорі застави відступили від положень спеціального закону, в якому такого порядку не було передбачено. Правова позиція суду щодо спеціального закону розписано нижче. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтями 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 20 Закону України «Про заставу» визначено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Як зазначене вище сторони уклали договір застави рухомого майна, за порушення умов якого і був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Разом з цим, статтею 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. У статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в редакції, яка була чинною на час вчинення виконавчого напису, а саме станом на 16.08.2011р., наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. В даному переліку відсутній такий спосіб позасудового звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як на підставі виконавчого напису нотаріуса. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Відповідно до п. 4 листа Міністерства юстиції України № 758-0-2-08-19 від 26.12.2008р. при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно - правовим актом перевага надається спеціальному. Приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного напису посилався зокрема на норми Закону України «Про заставу». Разом з цим, як свідчить наведене вище, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не може застосовуватись до наведених правовідносин, як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (на момент вчинення виконавчого напису), щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. До того ж висновку прийшов і Верховний Суд України у своїй Постанові від 03.10.2012 р. Правова позиція щодо аналогічних спірних правовідносин викладена і в постанові Верховного Суду України від 12.06.2013 року ( а.с. 114-122). З огляду на зазначене вище Відповідач-1 без законних на те підстав звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням зазначеного виконавчого напису, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - відповідач по справі, не мав законних підстав для його вчинення. Тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved