Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 467/ФКВ-07 від 13.11.2007р. в розмірі 32430,59 грн., в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], яким є двохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 40,6 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 13.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 467/ФКВ-07, вимогу за яким, згідно до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010р., передано ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 10000,00 доларів США з розрахунку 14,35% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13.11.2007р. по 10.11.2017р. Виконання позичальником зобов'язань за договором забезпечується іпотекою, відповідно до укладеного між ТОВ «Український промисловий банк», [PERSON] та [PERSON] іпотечного договору № б/н від 13.11.2007р., згідно з яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 40,6 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. та складається з двох житлових кімнат. Однак [PERSON] ухиляється від належного виконання зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 11.09.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 32430,59 грн., яка складається з тіла кредиту - 30586,23 грн. та відсотків - 1844,36 грн. Таким чином, через неналежне виконання умов кредитного договору позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, а тому посилаючись на ст.ст. 512-519, 526, 530, 536, 575, 589, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 35, 41 ЗУ «Про іпотеку» просили заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 р. підсудність цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки визначено Святошинському районному суду міста Києва. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Відповідно до листа УДППЗ «Укрпошта» від 11 квітня 2014 року №30-380 щодо тимчасового зупинення приймання до пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам, які проживають у населених пунктах Автономної Республіки Крим та місті Севастополі, за даних обставин, УДППЗ «Укрпошта» не має можливості доставки поштових відправлень до Автономної Республіки Крим та м. Севастополь, однак повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Святошинського районного суду м. Києва. Суд, з урахуванням думки представника позивача, яка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку частини 1 ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 467/ФКВ-07, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 10000,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути наданий кредит до 10.11.2017р. зі сплатою відсотків за користування в розмірі 14,60% річних, крім того здійснювати повернення кредитних коштів щомісячно частинами в розмірі не менш як 83,00 доларів США по 20 число кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, відповідно до Графіку платежів за договором, який є невід'ємною частиною цього договору (а.с. 6-12, 13-14). 13.10.2009р. між банком та позичальником укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору № № 467/ФКВ-07 від 13.11.2007р., відповідно до умов якого сторони домовились, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 86,04 доларів США по 20 число кожного місяця, починаючи з 01.01.2010р., крім того сторони домовились викласти Графік платежів за договором в новій редакції (а.с. 15-17). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк», [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір від 13.11.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського районного нотаріального округу АРК [PERSON] за реєстровим № 3723, відповідно до умов якого іпотекодавці передали банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 40,6 кв.м. та житловою площею 28,6 кв.м., що належить іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Радгоспом - технікумом Кримсадстанції, смт. Гвардійске Сімферопольського району 25.08.1993р., згідно з розпорядженням (наказом) органу приватизації № 73 від 17.08.1993р. та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.11.2007р. за № 20924680 (а.с.18-23). Судом встановлено, що 30.06.2010р. між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до умов якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк», своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитим договором № 467/ФКВ-07 від 13.11.2007 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] (а.с.43-48). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору № 467/ФКВ-07 від 13.11.2007, вимог статей 526, 530, 625, 1054 Цивільного кодексу України, позичальник - [PERSON] ухиляється від виконання зобов'язань по своєчасній сплаті платежів по кредиту, процентів за користування коштами за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. З наданої позивачем довідки станом на 11.09.2014р. загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 2499,16 доларів США, що згідно курсу НБУ складає - 32430,59 грн., в тому числі: тіло кредиту - 2357,03 доларів США, що в еквіваленті складає - 30586,23 грн., відсотки - 142,13 доларів США, що в еквіваленті складає - 1844,36 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 113,4 доларів США, що в еквіваленті складає - 1471,55 грн.(а.с. 31). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 32430,59 грн., обґрунтованими та такими, що відповідають положенням кредитного договору. За умовами п. 4.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки в тому числі: порушення іпотекодавцями обов'язків за цим договором, та/або порушення іпотекодавцем [PERSON] своїх обов'язків за кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Так, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 9 постанови №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив про те, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина 1 ст.20 ЦК України, ст.ст. 3 і 4 ЦПК). Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року. Оскільки нерухоме майно, що перебуває під іпотекою знаходиться за адресою: [ADDRESS], а тому суд вважає, що дія Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на встановлені правовідносини не розповсюджується, оскільки ч.5 визначено, що Закон не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Враховуючи вищевикладене, оскільки обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, а від відповідачів заперечень на позовну заяву не надійшло, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача і понесені останнім судові витрати в розмірі 324 грн. 31 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved