Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Чеботар Н.А. просить суд стягнути з відповідача Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області матеріальну шкоду у розмірі 47703,00 грн., а також судові витрати у розмір 704,80 грн., стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., а також судові витрати у розмірі 150,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач [PERSON] будучи посадовою особою відповідальною за утримання ВШМ м. Мелітополь 19.09.2017 року порушив правила норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху в утриманні [ADDRESS] вул [ADDRESS] та [ADDRESS] . Мелітополі, а саме був відсутній дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», що стало причиною скоєння ДТП за участю автомобіля марки ЗАЗ «Ланос» д/н [NUMBER] та автомобіля марки ВАЗ-21114 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.11.2017 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 750 грн. У зв`язку із вчиненими ДТП позивачу як власнику автомобіля марки ВАЗ-21114 д/н [NUMBER] було завдано матеріальні збитки у розмірі 46503,00 грн. - вартість пошкоджень відповідно до висновку спеціалісті № 404/д від 20.10.2017 року та 1200 грн. - витрати на проведення товарознавчої експертизи. Оскільки на час вчинення ДТП відповідач [PERSON] працював начальником КП Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області то відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України заподіяну позивачу шкоду має відшкодувати вказане підприємство. Крім того, в результаті ДТП позивач зазначав моральних страждань пов`язаних з тим що тривалий час він не міг користуватись належним йому авто, що створювало для нього певні незручності, а також вимагало від нього додаткових зусиль в організації життя. Моральну шкоду оцінює у розмірі 10000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Чеботар Н.А. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. Представник відповідача - Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, викликався до суду належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ст.128 ч. 7. ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.128 ч. 8 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.04.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ-21114 д/н [NUMBER] а.с.10/. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.11.2017 року було встановлено, що 19.09.2017, о 13 год. 10 хв., [PERSON] , будучи посадовою особою відповідальною за утримання ВШМ м. Мелітополь, порушив правила норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху в утриманні перехрестя вул. Шмідта та вул. 8-го Березня у м. Мелітополь, допустив відсутність дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», що стало причиною скоєння ДТП за участю автомобіля марки ЗАЗ Ланос д/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки ВАЗ - 21114 д/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою суду [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 750,00 грн. /а.с.9/. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що\~позивачем надані належні та допустимі докази\~того, що ДТП яке сталось 19.09.2017 року було вчинено через порушення [PERSON] який був посадовою особою відповідальною за утримання ВШМ м. Мелітополь, правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху в утриманні перехрестя вул. Шмідта та вул. 8-го Березня у м. Мелітополь. Частиною 3 статті\~14\~і частиною 1 статті\~16 Закону України «Про дорожній рух»\~визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно зі ст.ст.\~9,\~24 Закону України «Про дорожній рух»\~до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст.\~1166, ч. 1 ст.\~1167 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що\~шкоду\~майну позивача завдано саме з\~вини [PERSON] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 22 ЦК України\~- особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1\~ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п. п. 4-7,11,16,17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята\~статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої\~статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно зі\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених\~статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб - то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2\~Правил дорожнього руху\~України).При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1192 ЦК України\~підстав. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано\~статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі\~статтею 8 ЦК\~(аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Вартість матеріального\~збитку, причиненого власнику автомобіля марки ВАЗ-21114 д/н [NUMBER] , пошкодженого в наслідок від ДТП\~ становить\~46503,00 гривень, що підтверджено\~звітом спеціаліста № 404/д від 20.12.2017 року /а.с.11-21/. Відповідно до ст.ст.11,1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В даному випадку суд приймає до уваги при вирішенні питання про відшкодування матеріальних збитків вказаний звіт, оскільки інших доказів суду не надано, відповідачами\~не надано будь-яких доказів на спростування цього звіту, клопотання про проведення по справі експертизи\~не заявлялося. Таким чином, суд приходить до висновку, що з\~Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області відповідно до вимог ч.1\~ст.\~1172\~ЦК України на користь [PERSON] \~ слід стягнути\~ завдану матеріальну шкоду у розмірі 47703,00 гривень, яка складається з: 46503,00 гривень вартість пов`язана з пошкодженням автомобіля та 1200,00 гривень вартість проведення товарознавчої експертизи, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 404/Д від 20.12.2017 рок /а.с.22/. Як зазначає позивач, після ДТП він зазнав тяжких моральних переживань у зв`язку з пошкодженням автомобіля, що викликало порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно\~ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з\~Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~(зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. N 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, яка виникла з вини відповідача [PERSON] , суд вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити у розмірі 10 000 гривень, який підлягає стягненню з відповідача, а саме: з [PERSON] на користь позивача. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved