Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 23447 грн. за борговою розпискою, судові витрати в розмірі 243 грн. 80 коп. та витрати понесених за оплату послуг адвоката в розмірі 3000 грн.. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що 10 травня 2012 року він позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 1 700 (одна тисяча сімсот) доларів США, що на момент позики, згідно курсу НБУ становило 13600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень. Факт надання коштів в сумі 1700 доларів США та отримання таких відповідачем було засвідчено борговою розпискою в присутності двох свідків, а саме, [PERSON] та [PERSON]. Відповідач в забезпечення виконання вимог за борговою розпискою, зобов'язався повернути грошові кошти позивачу до 10 грудня 2012 року рівними частинами по 242 ( двісті сорок два) долари США. Однак, незважаючи на особисті зобов'язання та переконання відповідача у присутності вказаних свідків повернути борг, відповідач своїх зобов'язань повністю не виконав, повернув лише частину боргу у сумі 700 (сімсот) доларів США а решту грошових коштів в сумі 1000( одна тисяча) доларів США відповідачем повернуто так і не було. В подальшому, відповідач почав уникати зустрічей з ним та перестав відповідати на телефонні дзвінки. Повернути борг добровільно не бажає, у зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить ухвалити рішення на підставі якого позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки, хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у його відсутності суду не надіслав. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності та згідно ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив позивач. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, з матеріалів справи, відповідачу неодноразово скеровувались листи з повідомленням про розгляд справи. Як вбачається, з позовної заяви, відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], а тому слід вважати що рекомендоване повідомлення про виклик його в судове засідання вручене належно, що підтверджується підписом про отримання такого. Крім цього, у номері №90(1701) газети "Львівська пошта" опубліковано оголошення про призначення судового розгляду та виклик відповідача у судове засідання що відбудеться 25.08.2015 року об 10 год.30 хв., однак відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки, хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у його відсутності суду не надіслав. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності та згідно ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, постановити заочне рішення. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 10 травня 2012 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 1 700 (одна тисяча сімсот) доларів США, що на момент позики, згідно курсу НБУ становило 13600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень. Факт надання коштів в сумі 1700 доларів США та отримання таких відповідачем було засвідчено борговою розпискою в присутності двох свідків, а саме, [PERSON] та [PERSON]. Відповідач в забезпечення виконання вимог за борговою розпискою, зобов'язався повернути грошові кошти позивачу до 10 грудня 2012 року рівними частинами по 242 ( двісті сорок два) долари США. Однак, незважаючи на особисті зобов'язання та переконання відповідача у присутності вказаних свідків повернути борг, у встановлений в розписці термін -до 10 грудня 2012 року, відповідач своїх зобов'язань за борговою розпискою повністю не виконав, повернув лише частину боргу у сумі 700 (сімсот) доларів США а решту грошових коштів в сумі 1000( одна тисяча) доларів США відповідачем повернуто так і не було. В подальшому, відповідач почав уникати зустрічей з позивачем та перестав відповідати на телефонні дзвінки. Повернути борг добровільно не бажає, у зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відвідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 526 ЦПК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, в порушення умов зобов'язання, а також ст.ст.526, 1046, 1049 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконав. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Суд, як зазначено вище в рішенні, зробив висновок, що між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за яким боржник (відповідач) зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суми позики), яка ним отримана від позивача. Зазначений договір оформлений розпискою складеною відповідачем, яку було передано позивачу, та який є борговим документом. Оскільки відповідач добровільно повернути борг не бажає, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України не спростував наявність боргу, у зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині про стягнення суми заборгованості по поверненню позичених коштів відповідно до розписки є підставними, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім цього, з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню підлягає судовий збір сплачений позивачем за подання заяви до суду. Що стосується стягнення витрат по оплаті послуг адвоката, позовну вимогу задовольнити частково, виходячи з розміру за надані ним юридичні послуги при розрахунку їх на підставі Закону України № 4191-VI від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» виходячи з 40 % встановленої законом у період розгляду вищезазначеної справи мінімальної заробітної плати за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, участі в судовому засіданні, під час ознайомленням з матеріалами справи, як вбачається з матеріалів справи адвокат в судовому засіданні жодного разу присутній не був, тому стягненню підлягає сума лише за написання позову в розмірі 500грн. та 100 грн. за опублікування оголошення в газеті "Львівська пошта" про призначення судового розгляду. В решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial