Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, мотивуючи тим, що від шлюбу з відповідачем вона має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в даний час вона проживає з дитиною окремо від відповідача, не працює, зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею віку трьох років. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання хоча працездатний і взмозі надавати матеріальну допомогу, а тому вона бажає, стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку до досягнення сином [PERSON] трьох років. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково та вважає, що він може сплачувати лише 1/6 частини з усіх видів заробітку, а також надав заяву в якій просить про мінімум сплати аліментів на утримання дружини, у зв"язку з тим, що позивачка подала аліменти і на дитину, що його заробітна плата складає 2400 грн., з яких 1500 грн. він сплачує за квартиру та має 10000 грн. кредиту. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі ( а.с.2), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого, вони вказані батьками (а.с.3). Неповнолітня дитина проживає з позивачкою, яка не працює, оскільки зайнята доглядом за неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] (а.с.4), потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний і взмозі надавати матеріальну допомогу позивачці на її утримання. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов"язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу суду відповідачем надані не були. Проте судом встановлено, що відповідач добровільно не виконує свій обов'язок по утриманню дружини. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про мінімум сплати аліментів на утримання дружини, у зв"язку з тим, що позивачка подала аліменти і на дитину, що його заробітна плата складає 2400 грн., з яких 1500 грн. він сплачує за квартиру та має 10000 грн. кредиту, оскільки це не звільняє його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial