Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Представник позивача в інтересах [PERSON] в листопаді 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила: - позбавити громадянина Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - встановити над малолітнім [PERSON] , [INFO] , опіку та призначити його опікуном [PERSON] . [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженку с. Мотовилівська Слобідка Фастівського району Київської області, зареєстрованим місцем проживання якої є адреса: [ADDRESS] ; - стягнути з громадянина Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Щолково Московської області Російської Федерації, аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду представник позивача посилається на наступне. 28.10.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській обл. було зареєстровано шлюб між громадянином Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №332, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Починаючи з народження та до травня місяця 2018 р. [PERSON] , [INFO] проживав разом з мамою за адресою: [ADDRESS] та знаходився на повному її утриманні. [PERSON] проживав з дружиною та сином за вказаною вище адресою до травня місяця 2013 р., після чого залишив родину та виїхав до Російської Федерації, не виявивши при цьому жодного бажання забрати сина та дружину з собою. Таким чином, [PERSON] , починаючи з травня 2013 р. не приймає жодної участі у вихованні дитини, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З вказаного вище часу відповідач не спілкується зі своїм сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його виховання. Духовний зв`язок між відповідачем та сином повністю втрачений. Протягом зазначеного часу відповідача не цікавили можливості матеріального забезпечення щоденних потреб сина, покриття витрат на відпочинок, оздоровлення. Цим самим відповідач ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до ст. 180 СК України, обов`язку утримувати свою дитину. Відповідно до довідки дільничного педіатра Комунального закладу «Фастівський центр ПМСД» [PERSON] від 23.08.2018, починаючи з 2015 р. по день видачі довідки лише [PERSON] проводила свого сина - [PERSON] , [INFO] , на профілактичні огляди, у випадку хвороби дитини та під час вакцинації. Батько дитини - [PERSON] жодного разу у медичній установі не з`являвся та здоров`ям сина не цікавився. Актом обстеження приміщення по [ADDRESS] від 27.07.2018, комісією у складі майстра КП «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» Калiтник Г.М., голови будинкового комітету Кубанцевою Н.В., сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] не проживає в будинку по [ADDRESS] з травня 2013 року. Відповідно до відповіді Служби у справах дітей виконавчого комітету Фастівської міської ради №01-10/520 від 04.10.2018 на адвокатський запит, в період з 01.01.2014 по травень 2018 до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради відсутні звернення гр. [PERSON] щодо чинення йому перешкод зі сторони гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина - [PERSON] [INFO] , який проживав в зазначений період за адресою: [ADDRESS] ; у період з 01.01.2014 по 04.10.2018 [PERSON] не звертався до служби у справах дітей та сім`ї щодо розгляду питання про встановлення графіку побачень з сином. Відповідно до відповіді Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київські обл. № 6953/109/1004/1/01/18 від 24.09.2018 на адвокатський запит, [PERSON] з приводу перешкод у спілкуванні та вихованні [PERSON] , [INFO] , до Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУНП в Київські обл. не звертався. Таким чином, відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати дитину, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, при цьому робить це свідомо, без поважних причин, оскільки ні мама дитини, ні позивач ніколи не чинили перешкод для виконання ним своїх обов`язків та спілкування з дитиною. [INFO] [PERSON] , мама [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Починаючи з моменту, коли [PERSON] захворіла, та після смерті останньої вихованням [PERSON] , [INFO] , повністю займається бабуся, мати [PERSON] - [PERSON] . Саме бабуся матеріально забезпечує та утримує [PERSON] , піклується про його фізичний та духовний розвиток. Після смерті [PERSON] малолітній [PERSON] проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Той факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та, як наслідок, бабусею [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00020821395 від 21.08.2018, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] було відомо і про захворювання [PERSON] , і про її смерть, однак незважаючи на це, він не проявив бажання забрати сина до себе, не поцікавився його станом здоров`я, тим більше після смерті матері, не надав жодної матеріальної підтримки бабусі, яка займається вихованням сина. Таким чином, відповідач не має жодних батьківських почуттів до дитини. Він свідомо викреслив себе з життя сина. Це знайшло своє вираження в тому, що він не володіє інформацією про стан здоров`я дитини. Відповідач не забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною, він самоусунувся від виховання свого сина, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Результатом таких дій є те, що [PERSON] не знає відповідача, не вважає його своїм батьком та не має до нього будь-яких родинних почуттів. Виходячи з інтересів дитини, а також у зв`язку з вирішенням різних питань, пов`язаних з долею дитини, позивач вважає за неохідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та призначити її опікуном. Після смерті мами, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] , де йому створені всі умови для нормального життя та розвитку. [PERSON] дуже любить свою бабусю, а остання відповідно здійснює догляд та займається вихованням онука. Квартира, в якій зареєстрована позивач та в якій вони проживають з онуком належить на праві власності чоловіку позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 14.10.2005 Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації згідно розпорядження органу приватизації № 34974 від 14.10.2005 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Згідно з довідками про стан здоров`я, [PERSON] , [INFO] , не має жодних протипоказань щодо виховання внука, на обліку у психіатра не перебуває, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. До кримінальної відповідальності ні [PERSON] , ні її чоловік - [PERSON] не притягувались, не знятої чи не погашеної судимості не мають, в розшуку не перебувають, що підтверджується довідками Департаменту інформаційних технологій МВС України серії ІАА №0701587 та серії ІАА №0701588. Згідно довідки ГУ ПФУ в м. Києві №9301 від 31.07.2018 р., [PERSON] знаходиться на обліку в ГУ ПФУ України в м. Києві і отримує пенсію за віком при повному стажі. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, високий рівень емоційної прихильності [PERSON] , [INFO] до бабусі, остання просить суд встановити опіку над малолітнім [PERSON] та призначити її опікуном, оскільки це повністю відповідає інтересам дитини. Відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому зобов`язаний утримувати свою дитину - [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття. На підставі викладеного, [PERSON] вважає за необхідне, просити суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.11.2018 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В. В. 09.01.2019 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки і призначення опікуна та стягнення аліментів. Відповідно до розпорядження керівника апарату Солом`янського районного суду м. Києва Тромси С. О. № 631 від 21.02.2019 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/28777/18. На підставі вищевикладеного, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.02.2019 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С. І.. Справу було прийнято головуючим суддею Кушнір С. І. до свого провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2019 по вищевказаній цивільній справі закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимлоги з підстав викладених в позовній заяві. 12.04.2021 представником позивача, до канцелярії суду, подано заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, зазначив, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та стягнення аліментів, підтримують в повному обсязі, просять задовольнити, про ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечували позивач та її представник. Представник третьої особи Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином. 12.08.2019 до суду представником третьої особи подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та висновок від 01.08.2019 № 108-10377 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] [INFO], та висновок від 26.07.2019 № 108-10129 про можливість призначення опіки над малолітнім, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна над малолітнім онуком - [PERSON] у разі позбавлення батьківських прав батька дитини - [PERSON] .. Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00020821395 від 21.08.2018, свідоцтвом про шлюб від 28.10.2011 серії [NUMBER] . [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2011, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області серії [NUMBER] . У шлюбі у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області. [PERSON] померла [INFO] що підтверджується даними свідоцтва про смерть сірії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 10.05.2018. З матеріалів справи встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з характеристики [PERSON] від 04.03.2021, наданої директором школи та класоводом, [PERSON] навчається в 2-Б класі спеціалізованої школи №149 м. Києва з 01.09.2019 по теперішній час. [PERSON] старанний, дисциплінований учень, на уроках уважний, активний, любить читання. Товариський, самостійний хлопчик, не піддається чужому впливу. Підтримує дружні стосунки з однокласниками. Дитина завжди має охайний вигляд, повністю забезпечений усім шкільним приладдям. Бабуся приділяє велику увагу вихованню і навчанню онука. Також, [PERSON] постійно підтримує зв`язок з вчителями, вчасно реагує на повідомлення класовода, є активною учасницею заходів, що проводяться у класі, співпрацює з батьківським комітетом. Батько, [PERSON] , за час навчання дитини в школі, жодного разу не відвідував школу, з учителями не спілкувався. [PERSON] відвідує студію єдиноборств «Монада», що вбачається з характеристики, наданої керівником студії [PERSON] , згідно якої [PERSON] має добрий фізичний розвиток, демонструє достатню працездатність і сумлінність, комунікабельний та розсудливий. Опікується дитиною, приводить на заняття, забирає з занять та оплачує тренування бабуся, [PERSON] .. З висновку психологічного обстеження № 125 від 12.06.2019, наданого Міським центром дитини служби у справах дітей Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вбачається, що [PERSON] доброзичливий, вічливий хлопчик. Емоційно-вольова сфера стабільна, хлопчик врівноважений, у нього визначаються сформовані елементи емоційної саморегуляції. За результатами обстеження виявлено сформовану надійну емоційну прив`язаність до бабусі, братика [PERSON] та дідуся. Гр. [PERSON] дитина не пам`ятає, нещодавно дізнався про його існування та довгтй час своїм батьком вважав іншу людину. Враховуючи зазначене, та те, що гр. [PERSON] відсутній в житті дитини, позбавлення його батьківських прав, в даній ситуації, не чинитиме травматичний вплив на психіку дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. За наведених обставин, враховуючи тісний зв`язок сторін з Україною та громадянство дитини, суд, при розгляді даного спору керується нормами національного законодавства України. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У позовній заяві позивач вказує, що відповідач не спілкується зі своїм сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його виховання. Духовний зв`язок між відповідачем та сином повністю втрачений. Протягом зазначеного часу відповідача не цікавили можливості матеріального забезпечення щоденних потреб сина, покриття витрат на відпочинок, оздоровлення. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати дитину, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Крім того, [PERSON] було відомо і про захворювання [PERSON] , і про її смерть, однак незважаючи на це, він не проявив бажання забрати сина до себе, не поцікавився його станом здоров`я, тим більше після смерті матері, не надав жодної матеріальної підтримки бабусі, яка займається вихованням сина. Суд також встановив, згідно з даними довідки дільничного педіатра Комунального закладу «Фастівський центр ПМСД» [PERSON] від 23.08.2018, починаючи з 2015 р. по день видачі довідки лише [PERSON] проводила свого сина - [PERSON] , [INFO] , на профілактичні огляди, у випадку хвороби дитини та під час вакцинації. Батько дитини - [PERSON] жодного разу у медичній установі не з`являвся та здоров`ям сина не цікавився. Актом обстеження приміщення по [ADDRESS] від 27.07.2018, комісією КП «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» встановлено, що [PERSON] не проживає в будинку по [ADDRESS] з травня 2013 року. Відповідно до відповіді Служби у справах дітей виконавчого комітету Фастівської міської ради №01-10/520 від 04.10.201, в період з 01.01.2014 по травень 2018 до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради відсутні звернення гр. [PERSON] щодо чинення йому перешкод зі сторони гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина - [PERSON] [INFO] , який проживав в зазначений період за адресою: [ADDRESS] ; у період з 01.01.2014 по 04.10.2018 [PERSON] не звертався до служби у справах дітей та сім`ї щодо розгляду питання про встановлення графіку побачень з сином. Відповідно до відповіді Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київські обл. № 6953/109/1004/1/01/18 від 24.09.2018 та № 2062/109/1700/02/21 від 23.03.2021 [PERSON] з приводу перешкод у спілкуванні та вихованні [PERSON] , [INFO] , до Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУНП в Київські обл. не звертався. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи ( ч. 5 ст. 19 СК України). Відповідно до висновку від 01.08.2019 № 108-10377 про доцільність позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO]. З даних висновку вбачається, що під час бесіди зі співробітниками служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 10.04.2019, [PERSON] повідомив, що він про батька нічого не знає та не пам`ятає його, йому подобається жити у бабусі. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує малолітнього сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення [PERSON] від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини - малолітнього [PERSON] , [INFO] , є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно із ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною першою статтею 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього кодексу. Частиною третьою ст.243 СК України визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. За ч.4 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабусею. Квартира, в якій зареєстрована Позивач та в якій вони проживають з онуком належить на праві власності чоловіку позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 14.10.2005 Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації згідно розпорядження органу приватизації № 34974 від 14.10.2005 Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 9301 від 31.07.2018 р., [PERSON] знаходиться на обліку в ГУ ПФУ України в м. Києві і отримує пенсію за віком при повному стажі. Відповідно до висновку про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», остання практично здорова, на обліку у психіатра не перебуває та може бути опікуном. Відповідно до довідки, наданої Департаментом інформаційних технологій МВС України, [PERSON] на території України станом на 03.08.2018 до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно довідки № 401372 від 18.07.2018, [PERSON] під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Відповідно до висновку від 26.07.2019 № 108-10129, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації від 18.07.2019, вважає, що [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна над малолітнім онуком - [PERSON] , [INFO] , у разі позбавлення батька хлопчика - [PERSON] батьківських прав. Згідно даного висновку, вбачається, що відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання, квартира за адресою: [ADDRESS] , однокімната, мебльована за призначенням та оснащена гігієнічним вимогам. [PERSON] має окреме спальне місце, стіл для навчання, окремі шухляди для одягу в шафі, сезонний одяг, літературу для відповідного віку. Під час бесіди з [PERSON] було з`ясовано, що хлопчик комфортно почувається в родині бабусі та дідуся, та бажає й надалі проживати разом з ними. Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги те, що мати малолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] померла, а батько - [PERSON] , ухилився від виховання дитини, що свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, то суд вважає, що малолітній [PERSON] дійсно позбавлений батьківського піклування, як то передбачено ст.ст. 58, 59 ЦК України, і вважає необхідним призначити йому опікуна в особі його бабусі [PERSON] , тобто позивача в справі. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. В судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження скрутного матеріального становища платника аліментів або ж неможливість останнього за станом здоров`я надавати кошти на утримання дитини. Статтею 141 СК визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 704,80 грн. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved