Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що ними було добудовано будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55, 2 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м., зокрема добудовано гараж літ. К, сарай літ. Л та гараж літ. І, проте під час узаконення вказаного нерухомого майна державний реєстратор відмовився реєструвати добудовані споруди, тому позивач просить суд визнати право власності за нею на зазначені будівлі. 19.10.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, подав суду відзив про визнання позову, з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 28 липня 2015 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Вовк А.М., [PERSON] набуто у приватну власність житловий будинок [ADDRESS] , та в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею: 37,1 кв.м., сарай-літ. Б, погріб-літ. В, саж-літ. Г, сарай- літ. Д, сарай- літ. Е, сарай-літ Ж, гараж -літ. З, вбиральня-літ. И, колодязь-№ 1, огорожа-№ 2. В період із 1988 року по 2020 рік було проведено реконструкцію належного йому будинку, в ході якої було збудовано гараж літ. К, сарай літ. Л та гараж літ. І. З повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна, складеного 08.09.2020 року експертом, інженером з інвентаризації нерухомого майна, фізичною особою-підприємцем [PERSON] , станом на 08 вересня 2020 року виявлено зміни в плануванні та складі об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , щодо попередніх матеріалів технічної інвентаризації, проведеної 21 березня 1988 року, а саме: - загальна площа збільшилась з 53, 9 кв.м. на 55, 2 кв.м., внаслідок внутрішнього перепланування без втручання в несучі конструкції об`єднання бувшого приміщення 1-4 та 1-5 в приміщення 1-4 шляхом знесення перестінку та печі з грубою до самовільного будівництва не відноситься згідно Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ №2 від 08.01.2013 року; - кількість житлових кімнат зменшилася з 4-х до 2-х внаслідок вищевказаного внутрішнього перепланування (кімната 1-5 приєднана до кухні 1-4) та віднесення приміщення 1-1 коридор (колишня 1-3 кімната) до складу нежитлових згідно вимог ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» п. 5.10; - житлова площа зменшилася з 37, 1 кв.м. на 24, 6 кв.м. внаслідок вище зазначених причин; - господарські будівлі: сарай літ. Ж та гараж літ. З знесені, взамін побудовано без отримання дозвільних документів гараж літ. К, сарай літ. Л та гараж літ. І; - споруди огорожа № 2 знесена як така, що знаходилась в непридатному для експлуатації стані, взамін побудовано огорожу № [NUMBER] з воротами № [NUMBER] , а також побудовано споруди: каналізація № 3 та газопровід № 6, що є поліпшенням садиби, однак до самовільного будівництва не відноситься; - назва вулиці змінена з [ADDRESS] на вулицю Привітна розпорядженням № 14-р від 19.02.2016 року Хорольського міського голови. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~ Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України ( про правовий режим самочинного будівництва )" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво" . Правові наслідки самочинного будівництва, здійсненого власником на його земельній ділянці, встановлюються\~статтею 376 ЦК України". Згідно із\~ст. 376 ч. 3 ЦК України\~право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки\~\~ у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; ч. 5 „на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб".\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Частина 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» забороняє експлуатацію об`єктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку. Відповідно до змісту пп.1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Згідно вимог ст.ст. 5, 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 (в редакції Постанови КМУ від 08.09.2015 року № 750), введення в експлуатацію можливе на підставі рішення суду про визнання права власності на самочинно збудоване (реконструйоване) нерухоме майно. Частина 2 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник квартири (житлового будинку) може на свій розсуд здійснювати зміни в житлі, за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав інших власників (співвласників) житла. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Мотивована оцінка аргументів сторін. Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку набуте ним в установленому законом порядку. Наявні в матеріалах справи письмові документи свідчать про те, що добудова відповідає архітектурним, санітарним та протипожежним нормам та правилам, знаходиться в межах земельної ділянки та не знаходиться на суміжних земельних ділянках. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачів та визнання за останніми права власності на добудовані гараж літ. К, сарай літ. Л та гараж літ. І. На підставі викладеного,

Outcome: approved