Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, по якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 371 198,43 грн., з яких 315 417,40 грн. позики, 5 392,20 грн. процентів річних за прострочення терміну повернення позики, 50 389,03 грн. процентів за користування позикою; також просить стягнути судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.02.2013 року [PERSON] взяв позику у [PERSON] в розмірі 20 000 доларів США, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ станом на 25.12.2014 року складає 315 417,40 грн. Відповідно до зазначеної розписки відповідач взяв на себе зобов'язання до 01 червня 2014 року повернути позивачу 20 000,00 доларів США та додатково винагороду в розмірі 700,00 доларів США. Відповідач і до цього часу не розрахувався з позивачем згідно зазначеної розписки, від виконання своїх зобов'язань ухиляється та не вживає належних дій з метою погашення заборгованості. 08.12.2014 року на адресу відповідача було надіслано претензію, якою позивач просив негайно перерахувати на його банківський рахунок позику в сумі 20 000 доларів США та сплатити визначену розпискою винагороду за користування позикою, але відповідачем було проігноровано вимогу претензії та умови повернення коштів. Станом на 25.12.2014 року заборгованість [PERSON], в еквіваленті по курсу НБУ, складається з суми неповернутої позики в розмірі 315 417,40 грн., процентів річних за час прострочення терміну повернення позики в сумі 5 392,20 грн. та проценти за користування позикою в сумі 50 389,03 грн. В ході розгляду справи представником позивача було збільшено позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 23.03.2015 року в розмірі 569 037,88 грн., з яких 463 000,00 грн. позики, 10 569,83 грн. процентів річних за прострочення терміну повернення позики, 95 468,05 грн. процентів за користування позикою, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом оголошення у пресі (газета «Народне слово» від 12 лютого 2015 року), причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що представник позивача не заперечив. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 21 лютого 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000 дол. США з кінцевим терміном повернення 01 червня 2014 року, також зобов»язався повернути винагороду у розмірі 700 дол. США, що підтверджується ксерокопією розписки від 21.02.2013 року /а.с. 48/. Правовідносини, що склалися між сторонами є правовідносинами які виникають з договору позики і регулюються главою 71 ЦК України. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк зазначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 08.12.2014 року на адресу відповідача було надіслано претензію, якою позивач просив негайно перерахувати на його банківський рахунок позику в сумі 20 000 доларів США та сплатити визначену розпискою винагороду за користування позикою, але відповідачем було проігноровано вимогу претензії та умови повернення коштів. В порушення строку зазначеного в розписці і ч. 1 ст. 1049 ЦК України, відповідач не повернув позивачу отримані кошти ні до 01 червня 2014 року, ні по теперішній час. На підставі вищевикладеного, позовна вимога про стягнення боргу за договором позики у розмірі 20 000 дол. США, що станом на 23.03.2015 року становить 463 000 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд стягує з відповідача 3% річних за період прострочення з 01.06.2014 року по 23.03.2015 року в сумі 10 569, 83 грн. Крім того, згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] проценти за користування позикою за період з 21.02.2013 року по 23.03.2015 року в сумі 4 123,89 дол. США, що станом на 23.03.2015 року еквівалентно 95 468,05 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як встановлено при розгляді справи, 04 грудня 2014 року між [PERSON] та Адвокатським об»єднанням «Рада» в особі голови [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги №72/14. Виконавець разом із замовником призначили відповідальною особою за здійснення правової допомоги адвоката Краснощокова Євгенія Віталійовича /а.с. 21-22/. Як вбачається з наданих копій прибуткових касових ордерів №181 від 04 грудня 2014 року та №212 від 06 лютого 2015 року, [PERSON] було сплачено за надану правову допомогу 1 500 грн. та 2 650 грн. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд, вважає, що наданий представником позивача розрахунок відповідає вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", тому вказана вимога підлягає до повного задоволення. За вказаного суд стягує з відповідача на користь позивача 3 600 грн. - витрат на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3895, 80 грн. (судовий збір 3654 грн. + судовий збір 121, 80 грн. + 120 грн. - витрати на оголошення в пресі). На підставі ст.ст. 526, 625, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved