Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 26.03.2014 року о 16:05 год. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Мітсубісі», д.н. [NUMBER] в м.Києві на перехресті вул.Андріївська та вул.Набережно Хрещатицька, внаслідок порушення ПДР України, скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н. [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказує, що пошкоджений у вищезазначеній ДТП автомобіль «Мітсубісі» д.н. [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON] і на час скоєння ДТП був під його керування, а автомобіль «Шкода» д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] на час ДТП був під його керуванням. Зазначає, що вищезазначена ДТП сталась з вини відповідача [PERSON], що підтверджується адміністративним протоколом, складеним співробітниками ДПС Подільського ВДАІ ГУ м.Києва, довідкою ДАІ від 26.03.2014 року, постановою Подільського районного суду м.Києва від 15.07.2014 року, відповідно до якої водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. У подальшому, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована відповідачем ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 28.03.2014 року він повідомив про страховий випадок та надав документ про вищезазначену ДТП до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а 08.08.2014 року, з'явився до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» особисто та подав заяву на виплату відшкодування відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказує, що він, згідно умов ст. 34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за власні кошти замовив експертизу, відповідно до звіту № 583 від 10.10.2014 року з розміром збитку 23 304,75 грн. (в тому числі ВТВ - 8 706,02 грн.), вартість якої 888,80 грн. та 355 грн. - розрахунок ВТВ, однак відповідачем ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 19.12.2014 року було здійснено страхову виплату лише у розмірі 4 767,07 грн., без проведення експертизи Крім того, у подальшому він звернувся до УАК «УкрАвто», з метою визначення вартості матеріального збитку, спричиненого йому внаслідок вищезазначеної ДТП, відповідно до висновку №517 від 11.03.2015 року і шкода, спричинена йому як власнику автомобіля «Шкода» д.н. [NUMBER], склала 46 268,59 грн. (в тому числі ВТВ у розмірі 14 033,93 грн.). Витрати на проведення експертизи складають 824,98 грн. У зв'язку вищевикладеним, вважає, що відповідачем було здійснено страхову виплату із порушенням, з урахуванням здійсненої страхової виплати та невідшкодованого матеріального збитку, спричинений йому, як власнику автомобіля «Шкода» д.н. [NUMBER], внаслідок вищезазначеної ДТП який складає 48 337,37 грн., тому змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] 14 388,93 грн. (вартість ВТВ та вартість її розрахунку), 500 грн. франшизи, 10 000 грн. моральної шкоди; з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - 33 948,44 грн. матеріальної шкоди та витрати на її розрахунок, 25 746,84 грн. - пені за прострочення виплати відшкодування, 21 037,85 грн. інфляційних втрат, 1 710,44 грн. 3 % річних, 353,50 грн. - за проведення рецензування звіту №1711 від 01.04.2014 року, 10 000 грн. моральної шкоди та судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача [PERSON] позовні не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він надуманий, безпідставно заявлений та не підтверджений належними доказами, оскільки звіт №583 та звіт №517, на які позивач посилається у підтвердження своїх позовних вимог не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим не є належними та допустимим у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України. Представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання 27.06.2016 року не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, однак подав до суду заяву, у якій позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він надуманий, безпідставно заявлений та не підтверджений належними доказами, оскільки ПрАТ «УПСК» у повному обсязі та у відповідності до Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконало свої зобов'язання за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7010253 від 15.09.2013 року, тому суд з урахуванням положення п.5 ст.74 ЦПК України приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача [PERSON], свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця (ст.ст. 46, 37 Закону). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, але не виключно, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно із ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. В свою чергу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів га обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК). За загальним правилом, різницю між сумою відшкодування, визначеною страховиком в межах ліміту відповідальності страхувальника, та загальною сумою, яка має бути відшкодована, сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 26.03.2014 року о 16 годині 05 хвилин в м.Києві на перехресті вул.Андріївська - вул.Набережно Хрещатицька, керуючи автомобілем «Мітсубісі» д.н. [NUMBER], не виконав вимоги дорожнього знаку «Об'їзд перешкоди з лівого боку», об'їхав перешкоду з правого боку, виїхав на напрямний острівець, який позначений дорожньою розміткою 1.1, не був важним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, чим порушив п.п. 1.5, 2.3 Б додаток 1, дор. знак 4.8 додаток 2, дор. знак 1.1. ПДР України, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н. [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується постановою Подільського районного суду м.Києва від 15.07.2014 року (а.с.7). Крім того, слід зазначити, що відповідно до вищезазначеної постанови відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Власником пошкодженого у вищезазначеній ДТП автомобіля «Шкода» д.н. [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] є позивач, а «Мітсубісі» д.н. [NUMBER] - [PERSON] У подальшому, на час скоєння вищезазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відповідно до Полісу №АС/7010253 (а.с.63) позивач 28.03.2014 року із заявою-повідомленням за фактом ДТП 26.03.2014 року в м.Києві, у якій було зазначено щодо пошкоджено автомобіля «Шкода» д.н. [NUMBER] (а.с.64). Крім того, слід зазначити, що посилання позивача на ту обставину, що при її складенні йому не було надано консультаційні послуги, застосовано примус у невнесенні даних повністю спростовуються відомостями, які містяться у примірнику заяви від 28.03.2014 року (а.с.64). Судом встановлено, що відповідно до п.34.2. ст.34 Закону України № 1961-IV з урахуванням строку, що становить 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, відповідно до якої страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, було складено акт огляду від 28.03.2014 року та за участю позивача було виявлено пошкодження: крило ліве переднє - вм'ятини, подряпини (заміна), бампер передній - ліва сторона подряпана (ремонт, покраска), підкрилок передній лівий (ремонт) (а.с.66-67), звіт №1711 від 01.04.2014 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia д.н. [NUMBER] склав 5 267,06 грн., у тому числі ПДВ 877,84 грн. (а.с.68-72, 73-74, 75-79). У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що відповідачем ПрАТ «УПСК» не було порушено вимоги у частині строків визначених пунктом 34.2. статті 34. Закону України № 1961-IV та протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП було направлено оцінювача (експерта) для визначення розміру збитків. Судом встановлено, що згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України № 1961-IV, відповідно до вимог якого строк виплати страхового відшкодування не повинен складати більше 90 днів з дня подання потерпілим заяви про страхове відшкодування, враховуючи, що позивач подав заяву 02.10.2014 року (а.с.8), на підставі страхового акту (а.с.81) позивачу 19.12.2014 року було виплачено страхове відшкодування у розмірі 4 797,07 грн. (з яких 5 267,06 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia д.н. [NUMBER], відповідно до звіту №1711 від 01.04.2014 року з урахуванням франшизи 500 грн.), що підтверджується платіжним дорученням №1906 від 19.12.2014 року (а.с.82). Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону України № 1961-IV позивач, як потерпілий має право самостійно обрати експерта або аварійного комісара для визначення розміру збитків виключно якщо страховик протягом 10 робочих днів не вжив заходи щодо визначення розміру збитків, однак, як вбачається з матеріалі справи, позивач, з метою визначення вартості матеріального збитку внаслідок вищезазначеної ДТП, звернувся до ТОВ «НЕАК», відповідно до звіту якого вартості матеріального збитку склав 23 304,75 грн., ВТВ - 8 706,02 грн., однак даний доказ, на який позивач посилається у підтвердження своїх позовних вимог не може бути прийнятий судом у розумінні вимог ст.ст.57-62 ЦПК оскільки в матеріалах справи наявні лише перший аркуш з відміткою про те що він складався з 18 аркушів (а.с.14) та останній, зі змісту якого, взагалі не вбачається, що це аркуш вказаного звіту, крім того, відсутня деталізація пошкоджень, завданих автомобілю під час ДТП. Також слід зазначити, що позивач також звернувся до УАК «УкрАвто» з метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданого його автомобілю внаслідок вищезазначеної ДТП, відповідно до експертного висновку якого №517 від 11.03.2015 року розмір матеріальної шкоди склав 46 268,59 грн., ВТВ - 14 033,93 грн., однак як вбачається із додатку №1 до нього вказано такий вид робіт як регулювання, заміна фари, а також її заміна на нову, вартість фари згідно розрахунку становить 6 858,54 грн., в протоколі огляду УАК «УкрАвто» від 06.03.2015 року (а.с.27) також зазначено серед пошкоджень «Фара левая - поцарапана и разбита слева», що спростовується матеріалами справи, а саме: витягом з протоколу про ДТП, у якому зазначено, що у автомобілі «Шкода» д.н. [NUMBER] пошкоджено переднє ліве крило, передній бампер з лівої сторони (а.с.106), актом огляду пошкодженого транспортного засобу позивача від 28.03.2014 року (а.с.66), який був складений за участю представника відповідача ПрАТ «УПСК» та безпосередньо позивача, у якому зазначено наступні пошкодження: 1) крило ліве переднє - вм'ятини, подряпини; 2) бампер - передній ліва сторона, подряпини; 3) підкрилок передній лівий. У зв'язку з вищевикладеним, судом даний доказ у підтвердження розміру позовних вимог не може бути прийнятий у розумінні вимог ст.ст.57-62 ЦПК. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України рішення ґрунтується на дослідженні наявних в справі доказах. Як вбачається з матеріалів справи, інших належних та допустимих доказів у розумінні ст..ст.57-62 ЦПК України позивач не надав, у порушення вимог ст.ст.58-60 ЦПК України, у зв'язку з чим своїм правом на представлення доказів у підтвердження позовних вимог не скористався, а тому суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що ПрАТ «УПСК» у повному обсязі та у відповідності до Закону України № 1961-IV виконало зобов'язання перед позивачем та страхувальком за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7010253 від 15.09.2013 року, у зв'язку з чим вимоги щодо стягнення із ПрАТ «УПСК» вартість матеріального збитку у розмірі 33 948,44 грн., який складається з 32 234,66 грн. (46 268,59 грн. - матеріальна шкода відповідно до звіту експертного автотоварозначого дослідження №517 від 11.03.2015 року (а.с.18-21) - 14 033,93 втрата товарної вартості відповідно до звіту експертного автотоварозначого дослідження №517 від 11.03.2015 року (а.с.18-21), 888,80 грн. - вартість складання звіту з визначення вартості матеріального збитку №583 від 10.10.2014 року (а.с.14, 15), 824,98 грн. - вартість проведеного експертного автотоварозначого дослідження №517 від 11.03.2015 року) з врахуванням франшизи 500 грн. та здійсненої страхової виплати у розмірі 4 767,07 грн. задоволенню не підлягають. Що стосується позовної вимоги позивача що до стягнення з ПрАТ «УПСК» на його користь пені за прострочення виплати відшкодування, інфляційних втрат, 3 % річних, за проведення Рецензування Звіту №1711 від 01.04.2014 року, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовної вимоги про стягнення вартості матеріального збитку у розмірі 33 948,44 грн., у зв'язку з чим задоволенню також не підлягають. Крім того, що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] 14 388,93 грн. (14 033,93 грн. вартості ВТВ відповідно до експертного висновку якого №517 від 11.03.2015 року та 355 грн. вартості проведення звіту ТОВ «НЕАК») також не підлягає задоволенню, оскільки необґрунтована та не підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду за виключення суми франшизи. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв'язку з вищевикладеним, проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача що до стягнення з [PERSON] суми франшизи у розмірі 500 грн. доведені у зв'язку з чим з останнього на користь позивача підлягає стягненню 500 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Слід зазначити, що позивач моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок дій відповідача ПрАТ «УПСК», які полягають у затягуванні здійснення страхової виплати, порушенні ним своїх зобов'язань за договором страхування, що і призвело до витрати значної частини робочого та вільного часу та спричинило йому душевні хвилювання, вплинуло на родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями, однак, суд не може прийняти дані посилання позивача як належний та допустимий в розумінні ст.ст.10, 22, 60 ЦПК України доказ спричинення йому моральної шкоди, в зв'язку з чим у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно також відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи зазначене, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 4, 97 гривні пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.509, 525-526, 625-627, 629, 979, 988, 990-992 ЦК України, ст..ст.9, 16, 20, 26 Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved