Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з 28.04.2007 року по 18.10.2011 року перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого [INFO], народився син [PERSON], який проживає з нею. Рішенням Сторожинецького районного суду з відповідача на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі 320 гривень в місяць, однак вказаних грошей не вистачає для утримання дитини. Відповідач на збільшення аліментів не погоджується, хоча має дохід, а вона не має можливості повністю матеріально забезпечувати утримання сина. Просила стягувати із відповідача аліменти в сумі 1000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити в сумі по 1000 гривень щомісячно, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його прізвище не [PERSON] а [PERSON] так як він одружився та взяв прізвище дружини. Позовні вимоги, щодо необхідності зміни розміру аліментів визнає але розмір аліментів визнав частково тільки в сумі 500 гривень, посилаючись на те, що він в даний час працює по найму, виконуючи будівельні роботи, заробіток невеликий і не стабільний. Він одружений вже як три роки і йому необхідно утримувати сім'ю, хоча дітей у нього в повторному шлюбі не має. У нього також є пристарілі батько і мати, яка хворіє і він періодично змушений допомагати матері на лікування. Аліменти в більшому розмірі ніж 500 гривень він не буде також платити з огляду на те, що йому не дозволяють бачитися з дитиною і він не знає куди підуть його гроші. Заслухавши сторін та дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження (а.с. 11) виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції, матір'ю [PERSON], [INFO] є позивач, а батьком - відповідач, який у відповідності до ст.180 СК України, проживаючи окремо від сім'ї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір'ю. Рішенням Сторожинецького районного суду від 06.10.2011 року по цивільній справі № 2-906/2011, стягнуто із відповідача [PERSON], на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини сторін, аліменти в розмірі по 320 гривень щомісяця. Після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач [PERSON] 10.09.2013 року, зареєстрував шлюб із [PERSON] та отримав прізвище «[PERSON]», що судом враховується при ухваленні рішення по справі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінивши наявні обставини і докази, які свідчать про зміну матеріального та сімейного становища, що є підставою для зміни визначеного судом розміру аліментів, суд знаходить, що така зміна є можливою і необхідною. Із рішення Сторожинецького районного суду від 06.10.2011 року, вбачається, що судом встановлені певні обставини, які слугували підставою для визначення розміру аліментів до стягнення із [PERSON], а саме судом враховано, що відповідач ніде не працює з 15.10.2007 року, що підтверджено відповідним доказом. Відповідач в даний час працює по найму, що є зміною його матеріального становища. Крім того змінився і його сімейний стан, так як він одружився і вказане в сукупності свідчить про законодавчо можливий перегляд раніше визначеного розміру аліментів, проти чого не заперечує і відповідач, визнавши позов в частині зміни розміру аліментів і не повністю визнавши суму аліментів. Суд знаходить, що таке визнання слід прийняти так як воно не порушує прав третіх осіб і не суперечить закону. Статтею182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу, а згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з цього та зважаючи на те, що відповідач працює по найму і його дохід неконтрольований та не стабільний суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини у твердій грошовій сумі є обґрунтованою. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років, в сумі 1531 гривню. Дитина відповідача перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення саме в такому розмірі, яке їй зобов'язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки. Тобто, обов'язок забезпечення дитині, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів, не справедливим і не можливим до стягнення із відповідача. Суд вважає, що розмір аліментів має складатися із половини прожиткового мінімуму дитини і такий розмір аліментів в сукупності із обов'язком матері по утриманню дитини буде забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. Заперечення ж відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти в сумі яка перевищує 500 гривень, на думку суду є не обгрунтовані, оскільки відповідач являючись молодою здоровою людиною і маючи обов'язок на утримання своєї дитини, має можливість це робити але не бажає посилаючись на видумані підстави. Враховуючи при визначенні розміру аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, один із яких хворіє, суд разом з тим не вважає, що вказана обставина суттєво впливає на погодження суду із визнаним відповідачем розміром аліментів з огляду на те, що жодних доказів надання грошової допомоги своїм батькам відповідач суду не надав, а крім відповідача у його батьків також є і інші повнолітні діти, що встановлено на підставі пояснень відповідача і не заперечувалося ним. Суд взагалі не отримав відповіді на запитання, яким чином дитина відповідача має бути забезпечена умовами, необхідними для всебічного її розвитку, якщо вона не буде отримувати продуктів харчування, одежі та ін.. в розмірі, який би відповідав хоча б її мінімальному прожитковому мінімуму. Судові витрати суд покладає на відповідача, у зв'язку з тим, що дитина проживає з матір'ю, а у відповідача не встановлені будь-які інші грошові чи аліментні обов'язки.

Outcome: partial