Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини; розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 29.05.2013 року виконкомом Ювілейної селищної ради Артемівського району м. Луганська, актовий запис № 27. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 29.05.2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу стало те, що з відповідачем в психологічному плані вони не сумісні, із-за чого в їхній сім'ї виникали сварки та скандали, які призвели до того, що спільне життя стало неможливим. Спір про майно подружжя відсутній. Донька після розірвання шлюбу буде проживати з нею, тому вона звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, так як договору про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не укладено. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому їй одній буде важко утримувати та виховувати дитину. Відповідач фізично здоровий, офіційно не працює, інших утриманців у нього не має, тому гадає що він в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання їхньої спільної дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. У випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр», заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 29.05.2013 року виконкомом Ювілейної селищної ради Артемівського району м. Луганська, актовий запис № 27. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 01.11.2013 року виконкомом Ювілейної селищної ради Артемівського району м. Луганська. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу "[PERSON]". Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. У чинність ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати. У чинність ч.2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зазначеного свідоцтва про народження [PERSON] в графі "батько" зазначений відповідач - [PERSON]. Згідно позовної заяви, дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, своїх пояснень щодо суті позовних вимог та доказів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до суду не надав, а також не надав інших доказів які б спростовували доводи позивача викладені в позовній заяві, суд,

Outcome: approved