Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним, уточненим, позовом, у якому вона просить усунути перешкоди у здійсненні нею права володіння та користування належним їй будинком за адресою: Харківська обл., м. Купянськ, вул. Красна 172, визнавши [PERSON], таким, що втратив право користування будинком за адресою: Харківська обл., м. Купянськ, вул. Красна 172, зі зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Вона є власником будинку за вказаною вище адресою, за цією адресою зареєстрований [PERSON], який не проживає, його речей в будинку не має, він повністю втратив звязок з будинком. Згідно акту про нгепроживання від 27.01.2016 р. [PERSON] не мешкає за вищевказаною адресою з 2000 року. В судове засідання сторони та третя особа не зявились. Позивач звернулася до суду з заявою, у який просить розглянути справу без її участі, вказавши, що позов підтримує, у випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Від третьої особи надійшла заява, у який міститься прохання про розгляд справи без участі свого представника, зазначивши, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Судові повістки, направлені на адресу відповідача, поверталися до суду з позначкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Суд розглядав справу заочно, що відповідає ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст.ст.\~11,60 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана 2 довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Прийнявши до уваги доводи учасників судового розгляду справи, дослідив матеріали справи, судом встановдлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що згвдно акту про непроживання громадянина від 27.01.2016 р. [PERSON]., 1969 року нвродження, не проживає за адресою : м. Купянськ, вул Красна, 172, з 1 січня 2000 року (а.с.3). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УПМС України в Харківській області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], вул Красна, 172 (а.с.14). Як вказано у копії довідки від 27.01.2016 р. за підписом уповноваженого виконкому Купянської міської ради по квартальному комітету [PERSON], син [PERSON] [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], не проживає з 2000 року (а.с.4). [PERSON] помер 16.05.2009 року. [PERSON] померла 27.06.1995 року.(а.с.7). Згідно свідоцтва про право на спадщину від 2 липня 2016 року, спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], який помер 16 травня 2009 року, є його дружина [PERSON]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська обл., м.Купянськ, вул. Красна, будинок 172 (а.с.52). У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником нерухомого майна на праві приватної власності, а саме, житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Харківська обл., м.Купянськ, вул. Красна, 172 (а.с.53). На вказаний будинок є правовстановлюючи документи (а.с. а.с.54-56). [PERSON] також є спадкоємицею земельної ділянки за адресою: Харківська обл., м.Купянськ, вул. Красна, будинок 172:після смерті [PERSON] (а.с.5253). Таким чином, у суда не викликає сумніву, що [PERSON] дійсно не проживає з 2000 року у належному на праві приватної власності [PERSON] будинку за адресою: Харківська обл., м.Купянськ, вул. Красна, 172, тобто не виявляє інтересу до житла, з питання порушення його прав до органів внутрішніх справ не звертався, комунальні послуги не сплачує. Будь-яких відомостей, яки б спростовували ці відомості, суду не надані. Крім того, даних щодо домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його непроживання\~\~суду\~ також \~не надано. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 3 В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, яке успадкувала після смерті чоловіка. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Оскільки відповідач є сином позивача, він є членом її сімї . Таким чином, аналізючи вищевказані норми закону, які регламентують процедуру позбавлення права користування жилим приміщенням, суд вважає, що законодавством передбачений певний порядок, який захищає право власників жилих приміщень шляхом предявлення вимог про усунення відповідних перешкод, у даному випадку, у користуванні власністю, тобто жилим приміщенням- квартирою. \~\~\~\~\~ Згідно ст.\~7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. У суда не викликає сумніву те, що реєстрація відповідача у належній позивачу на праві власності квартирі створює позивачу перешкоди у здійсненні ним права власності. При таких обставинах, виходячи зі змісту всіх вказаних вище норм закону, суд дійшов висновку, про задоволення позову в повному обсязі. 4 Разом з цим, вирішуючи питання про зняття з реєстрації відповідача, суд враховує відомості щодо анектних даних[PERSON], які вказані у довідці адресно-довідкового підрозділу головного управління державної міграційної служби в Харківській обл., тобто дату народження,- [INFO], яка не вказана у позові, тому вважає необхідним вказати більш правильні анкетні дані, вважаючи, що це не потягне за собою порушень ч. 1 ст. 21 ЦПК України.

Outcome: approved