Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12.04.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд визнати за нею право власності на ? частин квартири [ADDRESS], а також визнати за нею право власності на 7/8 частин квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що їй на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2010року, реєстровий № 4-6265, виданого після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 22 грудня 2009року. Також, як вказує позивачка, їй на праві власності належала квартира [ADDRESS], на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2005р. у справі № 2-5870/2005р., та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2006року реєстровий № 2-1747, виданого після смерті її батька [PERSON], померлого 06 грудня 2005року. Однак, як зазначає позивачка, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2012р. у справі №1512/2-66/11 за позовом [PERSON] до неї - [PERSON] було визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.07.2010року, реєстровий №4-6265. Визнано за [PERSON], у порядку спадкування за законом. право власності: на 1/4 частину квартири під №32 у будинку №18 по вулиці Коблевській в м. Одесі, та на 1/8 частину квартири під №59 у будинку під №85 по вулиці Маршала Жукова в місті Одесі. Позивачка вказує, що 24.10.2016р. [PERSON] зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на визначені судом частки у спірних квартирах. Після цього, вона - [PERSON] звернулася до Першої Одеської державної нотаріальної контори, де їй повідомили, що провести зміни до виданого їй свідоцтва про на спадщину та зареєструвати відповідні зміни щодо її часток у вказаних квартирах не є можливим, оскільки судове рішення не відповідає вимогам закону та є не спроможним до виконання. Внаслідок чого їй було рекомендовано звернутися до суду для усунення виявлених недоліків та ухвалення додаткового рішення у справі. Так, позивачка зазначає, що при зверненні до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2017року їй було відмовлено у задоволенні заяви та роз'яснено про необхідність звернутися до суду з новим позовом. Таким чином, з урахуванням того, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2012року були визначені частки [PERSON] як 1/4 та 1/8 в спірних квартирах, проте в реєстраційних документах наявна ситуація, що [PERSON] володіє на даний час двома квартирами повністю, а [PERSON] отримав ще додатково 1/4 та 1/8 частки до кожної з цих квартир, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судове засідання 26.06.2017 року позивачка не зявилась, однак надала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, у судові засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, оскільки він мешкає в іншому місті, а також вказав, що проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленої позивачки та належним чином повідомленого відповідача, які надіслали на адресу суду відповідні заяви. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2005року за [PERSON] було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 14). 07 червня 2006року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS], після смерті її батька [PERSON], померлого 06 грудня 2005року (а.с.16). Крім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] 02 липня 2010року реєстровий №4-6265, після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 22 грудня 2009року, належала квартира під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі (а.с. 8). Таким чином, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 червня 2006року належала квартира [ADDRESS], та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належала квартира під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі. У подальшому, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2012року, яке набрало законної сили 26.12.2012року, було встановлено факт родинних відносин між [PERSON], 21.07.1981року народження та його батьком [PERSON], який помер 22 грудня 2009року. Визнано частково недійсними: свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.07.2010року, реєстровий номер №4-6265, та свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.07.2010року, реєстровий №4-6261, які видані [PERSON] державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] Визнано за [PERSON] право на спадкування за законом ? частин спадкового майна [PERSON], [INFO], який помер 22 грудня 2009року, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось. Визнано за [PERSON], у порядку спадкування за законом право власності: на ? частину кватири під номером 32 у будинку під номером 18 по вулиці Коблевській в місті Одесі; на 1/8 частину квартири під номером 59 у будинку під номером 85 по вул. Маршала Жукова в місті Одесі; на ? частин легкового автомобіля марки «TOYOTA» модель «CARINA E», 1996року випуску, реєстраційний номер 72269ОК. Таким чином, суд зазначає, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 червня 2006року, на підставі якого [PERSON] належала ? частина квартири [ADDRESS], та свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого [PERSON] належала квартира під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі, були визнані частково недійсними. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2012року, яке набрало законної сили 26.12.2012року, було встановлено, що спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] є квартира під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі, та придбана [PERSON] у період шлюбу ? частина квартири під №59 в будинку №85 по проспекту Маршала Жукова в місті Одесі. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2012року було встановлено, що відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON], син померлого [PERSON], та його дружина [PERSON], - є спадкоємцями першої черги спадкування за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спадщину прийняла, оскільки подала нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не зверталася. Крім того, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті свого чоловіка [PERSON], однак воно було визнано судом частково недійсним. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що визнання недійсними в частині свідоцтв про право на спадщину за законом, та у подальшому неможливість зареєструвати відповідні зміни щодо її часток у вказаних квартирах, призвели до неможливості оформити свої права щодо цих квартири, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду її право захистити неможливо. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, вимоги позивачки в частині визнання за нею права власності на ? частин (1/2 частина придбана у період перебування у шлюбі + ? частина в порядку спадкування після смерті чоловіка - [PERSON]) квартири під №32 у будинку під №18 по вулиці Коблевській в місті Одесі, та на 7/8 частин (? частина на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2005року + 1/2 частина в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] + 1/8 частина в порядку спадкування після смерті чоловіка - [PERSON]) квартири під № 59 в будинку № 85 по проспекту Маршала Жукова в місті Одесі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved