Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача з зазначених підстав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] на підтвердження позовних вимог посилалася на те,що вона на підставі Розпорядження №106 Кочерівського сільського голови Падалки М.П. від 01 квітня 2005 року з 01 квітня 2005 року переведена з посади директора Будинку культури за сумісництвом на основну роботу в Кочерівській сільській раді з оплатою згідно штатного розпису. Згідно Розпорядження Кочерівського сільського голови №15-к від 26 червня 2014 року її,[PERSON] звільнено з займаної посади з 01 липня 2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпПУ.В зв»язку з перебуванням її, [PERSON] на лікарняному Розпорядженням Кочерівського сільського голови №16-к від 27 червня 2014 року її,[PERSON] звільнено з займаної посади з на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпПУ з «..першого її робочого дня після відновлення працездатності».Вважає підставу звільнення незаконною так як трудові обов»язки виконувала добросовістно, згідно посадових обов»язків,на момент звільнення перебувала на стаціонарному лікуванні в Радомишльській ЦРЛ,тому уточнивши позовні вимоги просила суд визнати незаконними Розпорядження сільського голови про звільнення з роботи,визнати незаконним Рішення атестаційної комісії відділу культури РДА про встановлення невідповідності її займаній посаді,поновити на роботі,стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. за завдану моральну шкоду. Представник відповідача - Кочерівський сільський голова [PERSON]. в судовому засіданні з"явилася,з позовними вимогами не погодилася,при цьому пояснила,що [PERSON].в зв»язку з систематичним невиконанням своїх посадових обов»язків директора Кочерівського сільського Будинку культури Розпорядженням №02-05 Кочерівського сільського голови від 06.03.2014 року притягувалася до дисциплінарної відповідальності у вигляді Догани,однак належних висновків не зробила,посадові обов»язку виконує недобросовісно,що підтверджується рішенням Атестаційної комісії при відділі культури Радомишльської РДА від 30 травня 2014 року про невідповідність [PERSON] займаній посаді директора Будинку культури с.Кочерів Радомишльсчького району Житомирської області,тому просила суд відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін по справі,свідків,дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Розпорядження №106 Кочерівського сільського голови Падалки М.П. від 01 квітня 2005 року з 01 квітня 2005 року «..переведена з посади директора Будинку культури за сумісництвом на основну роботу в Кочерівській сільській раді з оплатою згідно штатного розпису..». Згідно Розпорядження Кочерівського сільського голови №15-к від 26 червня 2014 року [PERSON] звільнено з займаної посади з 01 липня 2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпПУ,тобто в зв»язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.Підставою звільнення стало Рішення Атестаційної комісії при відділі культури Радомишльської РДА від 30 травня 2014 року про невідповідність [PERSON] займаній посаді директора Будинку культури с.Кочерів Радомишльсчького району Житомирської області. В зв»язку з перебуванням [PERSON] на лікарняному Розпорядженням Кочерівського сільського голови №16-к від 27 червня 2014 року [PERSON] звільнено з займаної посади з на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпПУ з «..першого її робочого дня після відновлення працездатності».Як встановлено судом та що було підтверджено в суді Кочерівським сільським головою [PERSON]. першим днем відновлення працездатності [PERSON] було 4 серпня 2014 року,а тому її було звільнено з посади з 04 серпня 2014 року. Згідно з вимогами ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Зазначена вимога Закону відповідачем дотримана не була. У відповідності з ч.3 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Враховуючи зазначене суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON],[PERSON].,[PERSON],[PERSON] так як останні являються або підлеглими працівниками Кочерівському сільському голові або є депутами сільської ради. Суд також не приймає до уваги покази в якості свідка начальника відділу культури Радомишльської РДА [PERSON]- як зацікавленої особи. У відповідності до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Суд взяв до уваги те, що неналежне виконання своїх посадових обов»язків,згідно інформації відповідача,являється період з 2013 року по липень 2014 року,тобто не конкретизовано період вчинення дисциплінарного проступку. Як вбачається з листа непрацездатності серії АГЗ №978676 від 14 серпня 2014 року - [PERSON],директор Будинку культури с.Кочерів Радомишльського району перебувала на стаціонарному лікуванні в Радомишльській ЦРЛ(на лікарняному) з 04.08.2014 року по 14.08.2014 року,включно. У відповідності до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності ( крім звільнення за пунктом 5 цієї статті),а також у період перебування працівника у відпустці.Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з вимогами ст.240-1 КЗпП України працівник підлягає поновленню на роботі не лише у разі,якщо він звільнений без законної підстави, а й тоді, коли він звільнений "з порушенням установленого порядку". Суд вважає за встановлену ту обставниу,що позивачку було звільнено з порушенням установленого порядку. Приймаючи до уваги викладене та те,що позивачкою не було заявлене клопотання про залучення в якості співвідповідача відділ культури Радомишльської РДА,суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним Рішення атестаційної комісії відділу культури Радомишльської РДА. З цих же підстав суд не дає оцінки самому рішенню Атестаційної комісії відділу культури Радомишльської РДА від 30 травня 2014 року відносно [PERSON] Згідно з вимогами ч.1 ст.235 КЗпП України - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Як встановлено судом,свою трудову книжку з записом про звільнення [PERSON] отримала поштовим повідомленням(листом) 15 серпня 2014 року. Також згідно із ч.2 ст.235 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи але не більше як за один рік". З врахуванням розміру середньоденного заробітку позивача за 2014 рік,визначеного згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 р. № 100 (63 грн.37 коп.), кількості днів вимушеного прогулу на день прийняття судом рішення складає (255 днів),заробітна плата за час вимушеного прогулу позивача становить 16 159 гривень 35 коп. Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати але не більше ніж за один місяць. У відповідності до ст.237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає за доведений позивачкою факт завдання їй відповідачем моральних страждань,що призвели до додаткових зусиль для організації її життя. Вирішуючи питання щодо розміру завданих моральних страждань суд виходить із принципів розумності та виваженості і вважає за таку суму - 2 000,00 грн. На підставі викладеного,та

Outcome: partial