Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про дострокове розірвання договорів оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що 20.05.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Айова» був укладений строком на 10 років договір оренди земельної ділянки площею 2,41 га, 11.10.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Айова» був укладений строком на 20 років договір оренди земельної ділянки площею 2,40 га, 20.05.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Айова» був укладений строком на 10 років договір оренди земельної ділянки площею 2,50 га, 20.05.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Айова» був укладений строком на 10 років договір оренди земельної ділянки площею 5,23 га, правонаступником за яким є [PERSON] Земельні ділянки знаходяться на території Кобриновогребельської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. З того часу відповідач користується належними їм земельними ділянками, грубо порушуючи норми чинного законодавства, порушені норми ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та п.п. 17, 28, 31 договорів оренди земельних ділянок, а саме використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без проекту землеустрою, що запезпечують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь, порушення вимог законодавства щодо дотримання сівозмін. Враховуючи вказані обставини, просять суд припинити дію вказаних договорів оренди землі укладених між позивачами та ТОВ «Айова, та стягнути з відповідача на їх користь судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на доводи, викладені в позові, вважає, що договора укладені із порушенням норм законодавства та просить позовні вимоги задовольнити, припинити дію договорів шляхом їх дострокового розірвання. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, так як вони є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на доводи, викладені в запереченні, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані з орендою землі, які регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Айова» 20.05.2006 року був укладений договір оренди земельної ділянки та 26.08.2011 року додатковий договір оренди землі № 137, згідно якого [PERSON] передала належну їй земельну ділянку площею 2,41 га, яка знаходиться в адміністративних межах Кобриновогребельської сільської ради Тальнівського району Черкаської област, а ТОВ «Айова» прийняло зазначену земельну ділянку в оренду (а.с. 9-12, 13-14). Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Айова» 11.10.2007 року був укладений договір оренди земельної ділянки, та 26.08.2011 року додатковий договір оренди землі № 136 згідно якого [PERSON] передала належну їй земельну ділянку площею 2,40 га, яка знаходиться в адміністративних межах Кобриновогребельської сільської ради Тальнівського району Черкаської област, а ТОВ «Айова» прийняло зазначену земельну ділянку в оренду (а.с. 46-47, 48-49). Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Айова» 20.05.2006 року був укладений договір оренди земельної ділянки, та 11.05.2010 року додатковий договір оренди землі № 114, згідно якого [PERSON] передав належну йому земельну ділянку площею 2,50 га, яка знаходиться в адміністративних межах Кобриновогребельської сільської ради Тальнівського району Черкаської област, а ТОВ «Айова» прийняло зазначену земельну ділянку в оренду (а.с. 78-79, 80). Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Айова» 20.05.2006 року був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передала належну їй земельну ділянку площею 5,23 га, яка знаходиться в адміністративних межах Кобриновогребельської сільської ради Тальнівського району Черкаської област, а ТОВ «Айова» прийняло зазначену земельну ділянку в оренду. [PERSON] є правонаступником після смерті [PERSON] (а.с. 110 зв., 111-114). Зазначені обставини в судовому засіданні сторони визнали. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору - є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладанні договорів оренди сторони дотримались належної форми, договори відповідають за своїм змістом нормам Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та іншим нормативним актам України, належним чином пройшли державну реєстрацію. Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що порядок розробки проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог ч. 3 ст. 52 Закону України «Про землеустрій» постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2011 року № 1134 затверджено Порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. З огляду на те, що на момент укладання сторонами договорів оренди порядок розроблення проектів землеустрою що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь не існував, суд не вважає, що використання земельної ділянки позивачів без розроблення такого проекту погіршує екологічний стан земельної ділянки чи родючість ґрунтів. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 22 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. А пунктом 18 Перехідних положень ЗК України встановлено, що на період до 01.01.2015 року вимоги ч. 4 ст. 22 цього Кодексу поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 га. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Одночасно з цим, у ч. 2 ст. 651 ЦК України зазначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Отже, при вирішенні питання про розірвання договору за вимогою однієї із сторін, суд повинен встановити факт умисного порушення другою стороною умов договору, істотність цього порушення, на що саме розраховувала постраждала особа при укладенні договору та наскільки вагома завдана стороні шкода, наскільки сторона позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Укладеними між позивачами та відповідачем договорами оренди землі встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що надані позивачами довідки про неподання ТОВ "Айова" звітів про якість землі та погодження з сільською радою проектів землеустрою з 01.01.2006 року (а.с. 18, 53, 84, 118) та неподання ТОВ "Айова" проектів землеустрою з 01.01.2006 року (а.с. 27, 139) не є доказом порушення відповідачем законодавства щодо користування землею та охорони земель та порушення умов договору оренди землі за весь період дії договору оренди землі, а саме: використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без проекту землеустрою, що запезпечують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь, порушення вимог законодавства щодо дотримання сівозмін. Враховуючи вищевикладене, в зв'язку з тим, що позивачі не довели тих обставин, на які вони посилаються в позовних заявах, не надали суду жодного доказу на підтвердження своїх доводів, та який би підтверджував порушення відповідачем істотних умов договору оренди земельної ділянки, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed