Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS], посилаючись на те, що вона в належному йому будинку не проживає більше чотирьох років, але залишається зареєстрованою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником зазначеного будинку на підставі свідоцтва про право власності від 09.12.1992 року. Його син [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON], тому вона проживала і була зареєстрована в його будинку з 02.08.2007 року. З 2010 року вона проживає в [ADDRESS], залишаючись зареєстрованою в його будинку. Реєстрація відповідачки у належному йому будинку порушує його права власника житла. В судовому засіданні представник позивач [PERSON]. вимоги підтримала. Відповідачка, повідомлена про час і місце судового розгляду через засоби масової інформації, до суду не з»явилася. Направлена за вказаною позивачем адресою судова повістка повернулася з відміткою поштового відділення: «за закінченням строку зберігання». Третя особа, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, до суду свого представника не направила. З показань свідків та письмових доказів, які маються в матеріалах справи, встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачеві [PERSON] на підставі Свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, виданого 09.12.1992 року виконкомом Лецьківської сільської ради. Право власності позивача на вказаний будинок зареєстроване Переяслав-Хмельницьким МБТІ 09.12.1992. Згідно з довідкою - випискою з будинкової книги (форма № 3), довідкою Лецьківської сільської ради від 14.07.2015 № 371, відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області відповідачка [PERSON], [INFO] року народження, зареєстрована в цьому будинку з 02.08.2007. В довідці Лецьківської сільської ради від 14.07.2015 № 371, зазначено, що [PERSON] з 2010 року за місцем реєстрації в [ADDRESS], не проживає. Свідки [PERSON]. та [PERSON]., які проживають по-сусідству з помешканням позивача, повідомили суду, що [PERSON] вони знають як колишню дружину сина позивача [PERSON], але не бачили її в селі вже більше трьох років. Свідок [PERSON]. повідомила, що дружина позивача [PERSON] є її хрещеною матір»ю, тому вона часто буває в їх будинку і обізнана в сімейних справах. Існуючі між сторонами правовідносини регулюються ст.ст.16,319,391,405 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна, відповідно до ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання та оспорювання. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON]. була членом сім»ї позивача. З 2010 року вона не проживає в належному позивачеві житловому будинку без поважних причин, що створює останньому перешкоди у здійсненні свого права власності. Наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачкою з приводу порядку користування спірним житлом не встановлена. Нормами закону не передбачено тривалішого строку збереження за позивачем права користування житлом. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). На підставі ст.ст.16,319,391,405 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved