Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. 10 грудня 2015 року о 08 годині 00 хвилин по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] та водія тролейбуса, бортовий номер [NUMBER], [PERSON] Відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Апеляційний суд Запорізької області дослідивши обставини справи дійшов до висновку про винність [PERSON] у даній дорожньо-транспортній пригоді, змінивши лише вид адміністративного стягнення, застосоване відносно останнього. Своїми протиправними діями [PERSON] завдав матеріальної шкоди Запорізькому комунальному підприємству міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на загальну суму 143755,20 грн., яка складається з: - вартості відновлювального ремонту в сумі 71502,60 грн.; - величини втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 71502,60 грн.; витрат на проведення експертного дослідження в сумі 750,00 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження, договором про експертне-оціночне обслуговування від 21.03.2016 та платіжним дорученням від 26.04.2016. Автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 4696649 від 15.12.2014. ПрАТ «СК «Уніка», відповідно до ліміту відповідальності страховика здійснило виплату страхового відшкодування підприємству «Запоріжелектротранс» у розмірі 49490,00 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 94265,20 грн. На підставі вищевикладеного позивача просить стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, в розмірі 94265,20 грн. та витрати сплату судового збору у розмірі 1413 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з підстав зазначених в позові.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, яка складається з: - вартості відновлювального ремонту в сумі 71502,60 грн. з урахуванням виплачених сум з боку строховика; - витрат на проведення експертного дослідження в сумі 750,00 грн., так витрат на сплату судового збору в розмірі 1413 грн., всього на суму 73665,60 грн. В задоволення позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача величини втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 71502,60 грн. просив відмовити, оскільки вважає дані позовні вимог необґрунтованими. Суд, вислухав пояснення представник позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2015 р. (а.с. 22) вбачається, що 10.12.2015 р. о 08 год. 00 хв. [PERSON] в м. Запоріжжя, по вул.. Новокузнецькій, керуючи автомобілем «ЗАЗ» д.з. [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з тролейбусом «Дніпро Т- 103». Бортовий номер [NUMBER], водій [PERSON] Внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобіль та тролейбус пошкоджено. Даною постановою встановлено, що [PERSON] порушено п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталось дана дорожньо-транспортна подія і пошкоджено транспортні засоби. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно технічного паспорту (а.с. 15) власником вищезазначеного пошкодженого тролейбусу «Дніпро103» є позивач по справі. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2580 від 31.03.2016 р. складеного судовим експертом [PERSON] (а.с. 3-14), матеріальна шкода, спричинена власнику тролейбусу «Дніпро Т-103» реєстраційний номер [NUMBER] в результаті ДТП на момент огляду дорівнює сумі вартості відновлювального ремонту у розмірі 71502,60 грн. та величини втрати товарної вартості у розмірі 71502,60 грн., всього на суму 143005,20 грн. Згідно платіжного доручення №01287 від 26.04.2016 р. (а.с. 28), позивачем оплачені послуги вищезазначеного експерта у розмірі 750 грн., надані на підставі договору про експерте-оціночне обслуговування від 21.03.3016 р. (а.с. 27). З листа Страхової компанії «Уніка» направленого на адресу позивача вбачається, що нею було прийнято рішення щодо виплати на користь позивача страхового відшкодування шкоди, спричиненої під час вищевказаного ДТП, у розмірі 49490 грн. Представником позивача в судовому засіданні підтверджено, що дана сума була перерахована страховою компанією на рахунок позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Правова позиції викладена в Постанові Верховного суду України від 16.12.2015 р. по справі № 6-760цс15, (згідно ч.2 ст. 214 ЦПК України повинна бути врахована судом), зазначає наступне. «..За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).» Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Пунктами 8.6.1.,8.6.2. Методики передбачені випадки, коли величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ, а коли не нараховується. У висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2580 від 31.03.2016 р. зазначено про необхідність заміни окремих складників пошкодженого транспортного засобу, їх фарбування, відновлювального фарбування інших деталей, а також вказано, що коефіцієнт фізичного зносу складових КТЗ тролейбусу «Дніпро Т-103» становить 0,0000 та розраховано величину втрати товарної вартості транспортного засобу. Пунктом 32.7 статті 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону також виключає виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу. Таким чином, правильне застосування пункту 32.7 статті 32 Закону передбачає аналіз відповідної правової норми в її системному взаємозв'язку з вимогами, передбаченими статтями 22, 1166 і 1187 ЦК України. Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки, від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14 у справі за позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідач не надав суду достатніх, належних, допустимих, переконливих доказів на спростування зазначеного у висновку експерта розміру величини втрати товарної вартості транспортного засобу, що належить позивачу. Судом встановлено, що внаслідок дій відповідача позивачу спричинена майнова шкода у розмірі 143005,20 грн. Страховою компанією «Уніка» відшкодована частина даної суми, а саме у розмірі 49490 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) на суму 94265,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати позивача по сплаті судового збору.

Outcome: approved