Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому зазначив, що 29 грудня 2013 року померла його рідна сестра, [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя вул. Малика буд. 13-а, яку позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв, але не може оформити у позасудовому порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок. Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила вимоги позивача задовольнити. Відповідач, представник Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, проти позову не заперечувала, просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, пояснила, що підстав для застосування ст. 1277 ЦК України немає. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». \~\~\~\~\~\~\~\~ Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Матеріалами справи встановлено, що 29 грудня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 288025 від 31 грудня 2013 року. Факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії РА № 317185 від 16.06.1945 року та свідоцтвом про народження [PERSON] серії РП № 584284 від 13.12.1944 року. [PERSON] залишила заповіт від 17 січня 1995 року на користь позивача, який спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України прийняв, постійно проживав на час смерті сестри з нею, доглянув та поховав її. Заповіт посвідчений державним нотаріусом [PERSON] Запорізької державної нотаріальної контори, реєстровий № 4-106. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена на підставі заяви позивача [PERSON] Запорізькою Державною нотаріальною конторою. До спадкової маси після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя вул. Малика буд. 13-а, який належав спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за № 3-3771 від 25.10.1994 року. Інші спадкоємці, в тому числі, спадкоємці за законом першої та другої черги, особи, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON] відсутні. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи. Судом встановлено, що позивач має право на спадщину у вигляді житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя вул. Малика буд. 13-а але оформити в позасудовому порядку спадщину не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок, про що свідчить постанова [PERSON] Запорізької державної нотаріальної контори від 20 вересня 2017 року за № 1780/02-31, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], що не є підставою для відмови у позові. Суд приходить до висновку, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що увійшло до складу спадщини не є перешкодою для задоволення позовних вимог. Беручи до уваги, наявність у позивача права на спадкування після смерті [PERSON], прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день її смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний позивачем спосіб захисту повністю узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved