Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача і на обґрунтування свого позову вказує, що з відповідачем уклали шлюб 02.04.2007 р. , який було зареєстровано у відділі РАЦС Петропавлівського РУЮ Дніпропетровської області , про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 21. Від шлюбу мають малолітніх доньку Вікторію , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] ( копія свідоцтва про народження додається ) . Питання про виховання яких вирішено у добровільному порядку . Сімейне життя з відповідачем не склалося , через те ,що він не бажає виконувати свої сімейні обов"язки , постійно ініціював сварки в сім"ї , ухилявся від утримання та виховання дітей , не надавав матеріальної допомоги на їх утримання . Вона втратила почуття любові та поваги до відповідача і не бажає підтримувати з ним подружні стосунки , а тому вважає , що сім"я розпалася остаточно , а спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе і може зашкодити її особистим інтересам та інтересам дітей . Просить : - розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , [INFO] , І.П.Н. [NUMBER] та який було зареєстровано у відділі РАЦС Петропавлівського РУЮ Дніпропетровської області , про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 21. - стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі на суму 944 грн. 48 коп. . Сторони в судове засідання не з"явилися . В своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі. Позивач позов підтримує , відповідач позов визнає. Суд ухвали справу розглянути по суті без участі сторін . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб , тобто перебувають у шлюбних відносинах , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб , серії І-КИ № 076511 , виданого 26.04.2007 р. відділом РАЦС Петропавлівського районного управління юстиції . Від даного шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей : дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] З матеріалів справи вбачається , в т. з акту обстеження матеріально-побутових умов , складений депутатом селищної ради , що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними постійно виникають непорозуміння , конфлікти , що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . Довгий час разом не проживають , спільне господарство не ведуть , про що зазначає позивач . На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . З урахуванням викладеного, суд враховує ту обставину , що позивач після подання позову до суду про розірвання шлюбу та на день судового розгляду справи по суті не відмовилася від своїх вимог та не відкликала свою заяву про розірвання шлюбу. Судом робилася спроба надати сторонам строк для примирення , але дана спроба не дала позитивних результатів. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи рішення про повне задоволення позовних вимог , суд виходить з наступного . В прохальній частині позову позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 944.48 грн. В матеріалах справи є квитанція про сплату судового збору на суму 640 грн. та 4.48 грн. за оплату послуг банку , а також є квитанція про оплату послуг адвоката в сумі 300 грн. Отже , стягненню підлягають судові витрати в сумі 644.48 грн. Відповідно до вимог ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved