Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи його наступним. Між Товариством з додатковою відповідальністю «[PERSON] Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та [PERSON] укладено Договір доручення із [PERSON] Агентом-фізичною особою № 0498-ДВК від 01.11.2013, предметом якого є представництво [PERSON] Агентом інтересів [PERSON] щодо консультування, пропонування потенційним Страхувальникам страхових послуг, тощо, в тому числі здійснення [PERSON] Агентом посередницької діяльності з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. [PERSON] [PERSON] прийняла від уповноваженої особи Товариства по Акту прийому-передачі матеріальних цінностей від 25.02.2016 поліси ОСЦПВ з № АЕ/8036709 по № АЕ/8036713 у кількості 5 шт. За результатами перевірки Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася із транспортним засобом за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія № АЕ/8036713 від 19.03.2016 p. Товариством встановлено, що Страхувальником по даному Договору страхування є [PERSON], тобто [PERSON] Товариства, який отримав бланк Полісу ОСЦПВ № АЕ/8036713 по Акту прийому-передачі матеріальних цінностей від 25.02.2016. За змістом пояснення від 06.05.2016 [PERSON] п. Василечко М. В. зазначила, що у суботу 19.03.16 p. перебуваючи на своєму робочому місті, уклала договір ОСЦПВ № АЕ/8036713 на автомобіль Mercedes, AO 1483 АЕ о 16 год. 07 хв. Позивач вказує на те, що представник Товариства [PERSON] п. Василечко М. В. уклала Договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8036713 від 19.03.2016 p., яким застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, тобто вчинила правочин від імені Товариства у своїх інтересах, що відповідно на думку позивача суперечить ч. З ст. 238 Цивільного кодексу України [PERSON] платіж по Договору страхування № АЕ/8036713 Товариство отримало тільки 21.03.2016, тобто після настання події з ознаками страхового випадку (ДТП), яка згідно Повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду відбулася 21.03.2016 в 08:00 год. у м. Ужгороді по вул. Тельмана, 1, що об'єктивно унеможливлювало його повернення платнику до моменту настання ДТП. На підставі зазначеного позивач просить визнати недійсним Договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) № АЕ/8036713 від 19.03.2016 р., що укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «[PERSON] Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та [PERSON] з моменту його укладення. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоч про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно, заяв, клопотань на адресу суду від неї не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі письмові докази, суд встановив наступне. 01.11.2013 року між Товариством з додатковою відповідальністю «[PERSON] Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та [PERSON] укладено Договір доручення із [PERSON] Агентом-фізичною особою № 0498-ДВК, предметом якого є представництво [PERSON] Агентом інтересів [PERSON] щодо консультування, пропонування потенційним Страхувальникам страхових послуг, в тому числі здійснення [PERSON] Агентом посередницької діяльності з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У відповідності до Акту прийому-передачі матеріальних цінностей від 25.02.2016 (а. с. 6) [PERSON] [PERSON] прийняла від уповноваженої особи Товариства поліси ОСЦПВ з № АЕ/8036709 по № АЕ/8036713 у кількості 5 шт. 21.03.2016 року позивачем отримано Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася із транспортним засобом за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія № АЕ/8036713 від 19.03.2016 p., Страхувальником по якому є [PERSON], тобто [PERSON] Товариства. Згідно доданих до матеріалів справи письмових пояснень від 06.05.2016 (а.с. 8) [PERSON] показала, що у суботу 19.03.16 p. перебуваючи на своєму робочому місті, уклала договір ОСЦПВ № АЕ/8036713 на автомобіль Mercedes, AO 1483 АЕ о 16 год. 07 хв. Крім того пояснила, що сплатила кошти по даному полісу тільки 21.03.2016 року. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані\~Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з\~ст. 16 Закону України "Про страхування"\~договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. \~Таким чином, договір страхування є двостороннім, оплатним, строковим, консенсуальним. \~Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (стаття 982 ЦК України). \~\~Статтею 981 ЦК України\~передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. У відповідності до положень ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Як вже попередньо встановлено судом, позивачем отримано Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася із транспортним засобом за Договором обов'язковог страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія № АЕ/8036713 від 19.03.2016 p., Страхувальником по якому є [PERSON] 21.03.2016 року о 08 год 00 хв. Враховуючи той факт, що і сама [PERSON] зазначає у поясненні, що сплатила страховий платіж тільки 21.03.2016 року, відтак проплата по страховому договору мала місце вже після настання ДТП. Таким чином на час настання ДТП договір страхування у відповідності до положень ст. 983 ЦК України не набрав чинності. Обґрунтовуючи свій позов позивач зазначив, що [PERSON] уклала поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахувавши свою цивільно-правову відповідальність, тобто вчинила правочин від імені Товариства у своїх інтересах, що не відповідає вимогам закону та є підставою для визнання вказаного договору недійним з моменту його укладення. Положеннями ч. 3 ст. 238 ЦК України визначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересахабо в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 2\~ст. 998 ЦК України\~визначені додаткові підстави для визнання недійсним договору страхування. Так, за змістом цієї норми договір страхування визнається судом недійсним, якщо: його укладено після настання страхового випадку; об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Ст. 60 ЦПК України\~покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження наявності підстав, передбачених ст. ст.\~203,215,\~998 ЦК України, для визнання недійсним договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) № АЕ/8036713 від 19.03.2016 р. та задовольняє позовні вимоги. \~

Outcome: approved