Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить визнати за нею право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що розташований в м. Дубровиця по вул. Шевченка, 97, Рівненської області, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого регіональним бюро технічної інвентаризації "Комплекс" станом на 9 червня 2015 року, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 04 лютого 2013 року. Свої вимоги мотивує тим, що за життя [PERSON] - мати її чоловіка [PERSON] мала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в м. Дубровиця по вул. Шевченка, 97, Рівненської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, яку прийняв її чоловік [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на його ім'я 26 січня 2012 року. Вказане свідоцтво підлягало державній реєстрації, однак через хворобу чоловік цього не зробив. 04 лютого 2013 року її чоловік помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. У зв'язку з цим, вона як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у відповідності до вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, у відповідності до вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, які не з'явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №106348 (а.с.5) вбачається, що [PERSON] померла 07 лютого 2011 року. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 січня 2012 року №157 (а.с.8) вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 07 лютого 2011 року, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м. Дубровиця по вул. Шевченка, 97, Рівненської області - є її син [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №134728 (а.с.9) вбачається, що [PERSON] помер 04 лютого 2013 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №285646 (а.с.12) вбачається, що після державної реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON], дружині було присвоєно прізвище чоловіка, тобто "Жакун". Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в м. Дубровиця по вул. Шевченка, 97, Рівненської області. Належність вищевказаного будинку [PERSON] стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 листопада 1986 року №1023 (а.с.6) та свідоцтвом про право власності від 26 листопада 1986 року №1024 (а.с.7). Згідно довідки №2958 від 01 вересня 2015 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області (а.с.14) вбачається, що [PERSON], який помер 04 лютого 2013 року був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. На день його смерті 04 лютого 2013 року з ним були зареєстровані такі особи: дружина [PERSON] та син [PERSON]. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 22 липня 2015 року №22877171 (а.с.28), [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 97, в м. Дубровиця Рівненської області, у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 04 лютого 2013 року, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця (ч.ч. 1, 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, з дотриманням вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України суд приходить до висновку про наявність у позивачки права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved