Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області по справі № 459/3914/13-ц призначені до стягнення з відповідача, [PERSON], на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття16 липня 2015 року наша дочка [PERSON] досягла повноліття. Проте дочка зарахована та навчається у Медичному училищі "Медик", є студентом денної форми навчання, освітньо-кваліфікаційного рівня "Бакалавр". Вона є безробітною та ніде не працює, відповідно не отримує ніякого доходу. Дочка проживає разом з нею. Оскільки їхня дочка продовжує навчання, не працює й у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги то слід призначити стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON]. Позивачка у судове засідання не зявилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідачу 19.06.2015 року, за адресою, зазначеною позивачкою, судова повістка надсилалась поштою рекомендованим листом із повідомленням. Однак, така повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Судом здійснено запит у відповідні органи для встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця реєстрації відповідача. З відповіді на дане звернення вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою, вказаною позивачкою у позовній заяві. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А від так, суд прийшов до переконання, що відповідач про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд і постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» урегульовано, що - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З копії свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], серії І-СГ № 108893 вбачається, що позивачка є матірю дитини, а відповідач її батьком /а.с. 5/. З Довідки виданої Львівським вищим професійним училищем побутового обслуговування № 931-уч від 24.10.2014 року вбачається, що [PERSON], дійсно навчається у державному навчальному закладі «Львівське вищим професійне училище побутового обслуговування» в групі № 303 за професією перукар візажист на неповному державному забезпеченні з 03 вересня 2012 року по 31 січня 2016 року. Форма навчання денна, рівень акредитації - третій /а.с. 2/. Відповідно до вимог ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З копії Договору про навчання в ТзОВ «Медичне училище «Медик», а також з копії Довідки 232/15 від 09.06215 року виданою ТзОВ «Медичне училище «Медик» вбачається, що дитина [PERSON], навчається в ТзОВ «Медичне училище «Медик» на денній формі навчання з платною формою навчання і не отримує стипендії. Термін навчання Студента відповідно до здобуття кваліфікації становить 3,6 роки з 01.09.2013 року по 01.03.2017 року. З позовної заяви вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою. Відповідно до вимог ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також слід зазначити, що дитина [PERSON], [INFO], досягає повноліття 16.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. З урахуванням всіх вивчених судом обставин, суд вважає, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на користь дружини на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, в розмірі в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 16.07.2015 року і до досягнення [PERSON] 23 років, на час навчання в учбовому закладі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог..

Outcome: approved