Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у період з 27 січня 2021 року по 03 серпня 2020 року [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ "Гермес-Капітал Груп" на загальну суму 104 025,00 грн. за договорами поворотної фінансової допомоги Позивач зазначає, що за період 02.08.2020 р. по 29.11.2020 р. заборгованість було частково повернуто на суму 41 176,00 грн. Станом на 09.08.2021 року залишок заборгованості за позичальником складає 59 749,00 грн., та пеня у сумі 34 501,30 грн. 10.08.2021 року ухвалою суду з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що позивач у період з 16.01.2020 року по 04.12.2020 року був учасником ТОВ «Гермес- Капітал Груп» з часткою 50% статутного капіталу, директором Товариства та виконував обов`язки головного бухгалтера та касира. Усі первинні бухгалтерські документи підписувались [PERSON] , в т.ч. і надані в якості доказів на підтвердження його вимог в позовній заяві - договори поворотної фінансової допомоги, позивач безпосередньо сам здійснював платежі і розрахунки Товариства з контрагентами, нарахування та виплати заробітної плати, податки перед бюджетом. Як зазначає відповідач, на підприємстві відсутні первинні документи за цей період, в тому числі Договори поворотної фінансової допомоги за вказаний період, квитанції до ПКО та інші документи на які посилається Позивач. Тому відповідач вважає, що Договори про надання поворотної фінансової допомоги, на які посилається Позивач, є недійсними у зв`язку з підписанням договору особою, яка не мала на це повноважень. Позивач в своїй відповіді на відзив заперечував щодо тверджень відповідача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 27.01.2020 р. №1 на суму 20 000,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 03.03.2020 р. №2 на суму 14 500,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 17.03.2020 р. №3 на суму 12 100,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 01.04.2020 р. №4 на суму 5 300,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги відвід 21.04.2020 р. №5, на суму 8 200,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 06.05.2020 р. №6 на суму 1 150,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 18.05.2020 р. №7 на суму 1 970,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 01.06.2020 р. №8 на суму 5 480,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 16.06.2020 р. №9 на суму 4 800,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 03.07.2020 р. №10 на суму 5 020,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 16.07.2020 р. №11 на суму 12 600,00 грн. [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу підприємству ТОВ «Гермес-Капітал Груп за договором поворотної фінансової допомоги від 03.08.2020 р. №12 на суму 12 905,00 грн. Відповідно до п.6 Договорів, в разі прострочення повернення фінансової допомоги позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі 1% від песплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. За змістом підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Порівняння диспозицій наведених норм права дає підстави стверджувати про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, аналогічне правове регулювання. Окрім цього, необхідно врахувати, що у законодавстві не встановлюється будь-яких обмежень щодо кола осіб, які можуть бути сторонами договору позики. Тому позикодавцем та позичальником можуть бути як юридичні, так і фізичні особи, як резиденти, так і нерезиденти. Чинним цивільним законодавством не передбачені обмеження також й щодо суми позики. Таким чином, за своєю правовою природою між сторонами був укладений договір позики, а тому під час вирішення спору необхідно керуватися положеннями ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина перша статті 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник відповідача не подав жодного доказу на підтвердження того, що його довіритель не отримував від позивача грошові кошти, достовірність посилання представника відповідача на вказану обставину спростовується прибутковими касовими ордерами, квитанціями Моnоbаnk та оборотно-сальдовою відомістю за рахунком 683 "Внутрішньогосподарські розрахунки". Станом на день пред`явлення позову та судового розгляду цивільної справи настав строк для повернення позивачу суми позики, а тому, встановивши, що відповідач не виконав умови укладених із позивачем договору про надання поворотної фінансової допомоги, кошти не повернув, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved