Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності за набувальною\~давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 249, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. В позовній\~заяві позивачка\~зіслалася на\~те,\~що вона\~з 2003\~року,\~проживає у\~житловому будинку\~за адресою:\~вул.\~Соборна,\~249,\~смт.\~Покровське Покровського\~району Дніпропетровської\~області,\~що належав\~на праві\~власності [PERSON].\~23.10.2001\~року [PERSON],\~померла.\~Будь-яких\~спадкоємців в\~неї не\~залишилось,\~а тому\~зазначений житловий\~будинок на\~даний час\~не має\~власника.\~Позивачка продовжує\~проживати в\~цьому будинку,\~тобто добросовісно\~та відкрито\~володіє цим\~майном більше\~10\~років,\~постійно сплачує\~комунальні послуги\~щодо житлового\~будинку.\~Крім того,\~вона має\~оригінали таких\~документів як:\~домова книга,\~технічний паспорт\~на вищевказаний\~житловий будинок,\~що даткового\~підтверджує той\~факт,\~що вона\~володіє вказаним\~житловим будинком\~добросовісно та\~відкрито.\~Рішенням Покровської\~селищної ради\~Покровського району\~Дніпропетровської області\~від 22.11.2007\~року №246\~вирішено постановити\~на облік\~безхазяйного майна,\~житловий будинок,\~що розташований\~за адресою:\~вул.\~Соборна,\~249,\~смт.\~Покровське Покровського\~району Дніпропетровської\~області та\~з метою\~забезпечення збереження\~зазначеного житлового\~будинку та\~підтримання його\~у належному\~стані укласти\~з нею\~від імені\~Покровської селищної\~ради безоплатний\~договір найму\~жилого приміщення.\~У звязку з чим, позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказаний будинок за набувальною давністю. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала обставини викладені в\~позовній заяві,\~просить позов\~задовольнити в\~повному обсязі. Крім того, пояснила суду, що з 2003 року в звязку з усною домовленістю з [PERSON] вона проживає в будинку за адресою: вул. Соборна, 249, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. Вказаний будинок вона хотіла придбати в останнього, однак не встигла так, як він помер. З 2003 року продовжує відкрито користуватися вказаним будинком, сплачує комунальні платежі, інших осіб, які претендують на будинок не має. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Покровського району Дніпропетровської області направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, рішення по справі просить винести на розсуд суду. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст.\~344\~ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка проживає за адресою: [INFO] з 2003 року по теперішній час, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї, виданим депутатом виконавчого комітету Покровської селищної ради від 21.06.2018 року. (а.с.16). Згідно довідки КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.10.2018 №199, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в смт. Покровське, вул. Соборна, 249 Покровського району Дніпропетровської області зареєстроване за [PERSON]П, на підставі свідоцтва про право спадщину за законом, виданого Покровською держнотконторою 24.08.1984 року №2-1045. (а.с.45). Як вбачається з листа Покровського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 28.09.2018 року №1454/14.40-14, [PERSON] померла 23.10.2001 року. (а.с.44). Рішенням виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 22.11.2007 року №246, вирішено поставити на облік безхазяйного майна житловий будинок, що розташований в смт. Покровське, вул. Леніна, 249; З метою забезпечення збереження житлового будинку та підтримання його у належному стані, до вирішення питання про оформлення чи визнання у судовому порядку права власності на будівлю, укласти з [PERSON], від імені Покровської селищної ради безоплатного договору найму житлового приміщення, житлового будинку по вул. Леніна, 249, терміном на один рік. (а.с.14). 26.11.2007 року між [PERSON] та Покровською селищною радою було укладено договір найму жилого приміщення по вул. Леніна, 249, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, строком на 1 рік. (а.с.15). Отже судом встановлено, що житловий будинок, яким заволоділа позивачка, знаходився на обліку безхазяйного майна Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ніхто крім позивачки, не претендує на те, щоб володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Позивачка, з 2003 року, до дня подачі позову до суду відкрито, добросовісно та безперервно користується домоволодінням, господарськими будівлями та спорудами, постійно проживає в ньому, сплачує комунальні послуги. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до\~\~ частини першої статті 344 ЦК\~України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344\~ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344\~ЦК України). Як вбачається з Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України\~\~\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 4 ст.\~344\~ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, війно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України цей Кодекс України набирає чинності з 01.01.2004, отже, за загальним правилом, встановленим нормою\~ст. 58 Конституції України, цей Кодекс не має зворотної дії в часі, тобто, не поширюється на правовідносини, які існували до введення його в дію. Разом з тим, згідно пункту 8Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України правила\~ст.344\~Цивільного кодексу\~України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01.01.2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на спірний об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати. Суд встановив, що період відкритого та добросовісного володіння позивачем будинком складає 15 років. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1\~ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє спірним майном 15 років, інші особи, які б претендували на спірне майно на нього не претендують, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем підлягають задоволенню.

Outcome: approved