Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одесьої області про визнання права власності на спадкове майно, та після уточнення своїх позовних вимог просить суд: встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після померлого 17 лютого 2011 року [PERSON] у вигляді земельної частки (паю) площею 3,8 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, та належала померлому на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №2-3641/2008 від 07.03.2008 року, яка зареєстрована в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земльну частку (пай) за №343 від 27.09.1996 року; земельної частки (паю) площею 3,8 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та належала померлому на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №2-3639/2008 року від 07.03.2008 року, яка зареєстрована в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №319 від 27.09.1996 року; визнати за [PERSON] право власності на вказані земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 17.02.2011 року. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, Володимирської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності. З позовними вимогами згоден, заперечень немає. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2002 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖД №315426, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за №17, який залишив на ім'я брата позивача, [PERSON], заповіт, посвідчений 11 березня 2002 року [PERSON] секретарем Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за реєстровим номером №28. Даний заповіт за життя спадкодавця не був змінений і не скасований. 25 березня 2003 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖД №347492, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №12, яка залишила на ім'я брата позивача, [PERSON] заповіт, посвідчений 11 березня 2002 року [PERSON] секретарем Володимировської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за реєстровим №30. Даний заповіт за життя спадкодавця не був змінений і не скасований. Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняв [PERSON], але не встиг за життя оформити своїх спадкових прав. Так, Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської оласті від 07 березня 2008 року, яке набрало законної сили 24.03.2008 року встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], померлого 25.07.2002 року, у вигляді земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП "Правда", с. Володимирівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, визначеної у розмірі 3,8 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (сертифікат на право на земельнцу частку (пай) серії ОД №0118343; визнано за [PERSON] право власності на вказану земельну частку(пай). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2008 року, яке набрало законноїсили встановлено факт прийняття спадщини [PERSON], що відкрилася після смерті [PERSON], померлої 25.03.2003 року у вигляді земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП "Правда", с. Володимирівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, визначеної у розмірі 3,8 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (сертифікат на право на земельнцу частку (пай) серії ОД №0118319; визнано за [PERSON] право власності на вказану земельну частку(пай). 7 лютого 2011 року помер брат позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖД №450391, виданим повторно 27.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного упраівління юстиції Одеської області, актовий запис №03. Той факт, що [PERSON] був братом позивача підтверджується документами, а саме витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, згідно якого батьки позивача, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27 липня 1954 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; свідоцтвом про народження позивача серії І-ЖД №255889; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 123,133,135 СК України, згідно якого батьками брата позивача вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно відповіді районного державного нотаріуса від 17.06.2016 року вих №1114/01-16 спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, отже позивач є єдиним спадкоємцем, яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, однак нотаріусом 27.04.2016 року їй було повідомлено про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно. З огляду на викладене, позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, позивач є спадкоємцем другої черги майна померлого [PERSON]. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем другої черги спадкування за законом після смерті брата та має право на отримання спадщини, однак на даний час позивач не може оформити свої спадкові права відносно земельних часток (паїв), які належали спадкодавцю на підставі рішень Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на земельні частки (паї) у встановленому законом порядку. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved