Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та просить стягнути на її користь з відповідача понесені нею судові витрати. Позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2008 року. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, оскільки останнім часом між ними погіршились взаємовідносини, вони втратили почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного. У них виникають постійній сварки. З відповідачем проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Сім'я існує формально. Примирення вважає неможливим. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей не мають. Сторони на розгляд справи подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, де позивач зазначила, що підтримує позовні вимоги; а відповідач вказав, що на розірвання шлюбу згоден, майнового спору та спору про місце проживання дітей не мають. Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність даних осіб та постановити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.12.2008 року. Від спільного життя мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Позивач в позові вказала, що у них постійно виникають сварки, що призвело до погіршення їх взаємовідносин та втрату почуття любові, взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач вищезазначені обставини не спростовує, подав заяву, де вказав, що згоден на розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Спору про поділ майна немає. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 229,41 грн., про що надано відповідну квитанцію №QS000011665701 від 20.12.2013 року. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року (із змінами, внесеними згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.10.2013 № 590-/ІІІ), вбачається, що за подання позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 229,40 грн., а тому саме таку суму слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved