Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29.06.2013 року, від спільного проживання вони мають сина [PERSON] [INFO], їхня сім'я розпалася, відповідач допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку /доходу/ щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.06.2013 року, мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією свідоцтва про народження дитини. Згідно матеріалів справи, позивач зареєстрована та проживає разом з дитиною [ADDRESS], відповідач зареєстрований по [ADDRESS] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 цього Кодексу за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, працює, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Доказів на спростування цих висновків суду не було надано. А тому відповідно до вимог ст.183 СК України суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини-1/4 частину заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Позивач також просить суд стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання. За положеннями ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як вказано вище, відповідач є працездатним за віком та станом здоров»я, працює, тобто, він є спроможним надавати матеріальну допомогу на особисте утримання позивачки. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку /доходу/ другого з подружжя і /або/ у твердій грошовій сумі. А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на особисте утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини його заробітку /доходу/. За ст.ст 79,191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку -з 26.01.2017 року. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі-за подання позовів про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved