Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму виплаченого відшкодування у розмірі 49500 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 05 липня 2014 року між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ/2992539) щодо забезпечення транспортного засобу ВАЗ 21041, д/н [NUMBER]. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП на перехресті вул.Г.Сталінграду та вул.Шинної в м.Дніпропетровську 21.10.2014 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON] спричинено матеріальну шкоду. 26.05.2015 року власнику транспортного засобу Ауді А6, д/н [NUMBER] [PERSON] сплачено страхове відшкодування у розмірі 49500 грн. Про страхову подію відповідач страховика не повідомив і досі, уся інформація була отримана від потерпілої особи, який звернувся за відшкодуванням. Представник позивача у судове засідання надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши \~докази\~ у \~сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи,03.07.2014 року між сторонами укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ/2992539) щодо забезпечення транспортного засобу ВАЗ 21041, д/н [NUMBER]. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2014 року [PERSON] Насімі Газанфара Огли притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а саме: за фактом вчинення ДТП 21.10.2014 року на перехресті вул.Г.Сталінграду та вул.Шинної у м.Дніпропетровську, підчас керування транспортним засобом ВАЗ-21041, д/н АЕ 1357НВ, внаслідок чого спричинено матеріальну шкоду автомобілю [NUMBER]. Постанова суду набрала законної сили 29.12.2014 року. 11.11.2014 року до позивача із повідомленням про настання страхового випадку звернувся водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] 01.12.2014 року до позивача з заявою про сплату страхового відшкодування звернувся власник автомобіля [NUMBER] [PERSON]. Висновком автотоварознавчої експертизи №3511/14/14 від 05.12.2014 року встановлено розмір матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу Ауді-А6, д/н [NUMBER] 105\~100,56 грн. Оскільки ліміт відповідальності страховика складає 50000 грн., де розмір франшизи 500 грн., на підставі страхового акту №1925-14 позивачем здійснено сплату страхового відшкодування [PERSON], що підтверджується платіжними дорученнями №758 від 26.05.2015 року та 1101 від 26.05.2015 року. 05.08.2015 року на адресу відповідача позивачем направлено досудову вимогу про погашення суми сплаченого страхового відшкодування, проте остання залишена відповідачем без уваги. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ч. 1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вказує ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначена норма закріплена також у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст.38.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, враховуючи, що позивачем сплачено страхове відшкодування, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір віднести за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved