Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у шлюбі з відповідачем з 22.04.2015 року по 10.10.2017 року включно. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося і вони почали проживати окремо. У них виникають непорозуміння з приводу місця проживання дитини. Вважає, що син повинен проживати разом з нею, як і на даний час. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з нею. Позивачка у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір'ю. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2015 року по 10.10.2017 року включно, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду про розірвання шлюбу. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд визначити місце проживання дитини з нею, зважаючи на те, що вона зможе дати сину все необхідне для належного виховання і розвитку, має всі можливості для створення належних умов для виховання дитини. Як встановлено при розгляді справи, на даний час неповнолітній [PERSON] проживає з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою. Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-4589 від 26.03.2018 року Служба вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] разом з матір"ю на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно із ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Якщо суд визнав, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь з них. Відповідно до вимог Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, в якій міститься принцип 6, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Суд, дослідивши всі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що місцем проживання неповнолітнього [PERSON] повинно бути визначено місце проживання матері [PERSON], а тому суд вважає позовні вимоги підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved