overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона згідно договору дарування від 27.03.2007 року є власником житлового будинку [ADDRESS] У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON] Протягом тривалого часу, а саме близько 8 років відповідач у вказаному житловому будинку не проживає. Реєстрація відповідача в будинку порушує її права, так як тягне за собою додаткові витрати на оплату комунальних послуг, в зв,язку з чим порушується її право власності. Тому позивачка просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. ( а.с. 30) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином - судовою повісткою. Третя особа: Представник Коростенського районного сектору УДМС України в Житомирській області в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності. Вказав, що не заперечує проти задоволення позову. ( а.с. 32) Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка згідно договору дарування від 27.03.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Коростенського міської державної нотаріальної контори Житомирської області Кормінець М.М., є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] (копія технічного паспорта, копія договору дарування а.с. 7- 9). В цьому будинку зареєстрований рідний дядько позивачки - відповідач по справі [PERSON] ( копія будинкової книги а.с.10-12). Згідно актів від 07.09.2015 року, 25.12.2015 року та від 01.03.2016 року, складених головою вуличного комітету [ADDRESS] [PERSON] слідує, що останнім на підставі свідчень сусідів позивачки [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] починаючи з 01.01.2005 року в будинку [ADDRESS] не проживає . (а.с. 22-24). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше вне встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилаєтьс як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів того, що [PERSON] не проживає в квартирі з поважних причин, або щодо домовленості про інше між ним та власником будинку, суду не подано. Таким чином, відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] без поважних причин понад 1 рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житлом. В зв"язку з вищевикладщеним суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні та пояснила, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 03 січня 2013 року з відповідача стягувались аліменти на утримання їхньої спільної доньки [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. На даний час донці виповнилось 18 років і відповідач припинив виплату аліментів. Однак донька навчається на другому курсі державного навчального закладу "Коломийський медичний коледж ім. І.Франка" на денному відділенні. Оскільки дитина продовжує навчання, вона не працює та не має самостійного доходу, а тому потребує матеріального утримання від батька. Відповідач працює неофіційно в лісовому господарстві, має регулярний дохід, а грошові кошти витрачає виключно на власні потреби, оскільки інших осіб на утриманні немає. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі по 400 грн. щомісячно на час навчання. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав: Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що з відповідача за рішенням суду стягувались аліменти на утримання доньки, однак, після досягнення дитиною повноліття відповідач припинив сплачувати аліменти і в добровільному порядку матеріально доньку неутримує. Повнолітня [PERSON] навчається на денному відділенні державного навчального закладу "Коломийський медичний коледж". У зв'язку із навчанням вона не має можливості влаштуватись на роботу та отримувати особистий дохід, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач, як батько працює неофіційно, його стан здоров'я та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Встановлене судом підтверджується копією свідоцтва народження дитини, довідкою з місця проживання, довідкою з місця навчання та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст. 199,200 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, який частково підтримала в судовому засіданні та пояснила, що проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайонного суду розірвано 16.06.2009 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. По рішенню Апеляційного суду від 05.05.2008 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. [INFO] року [PERSON] виповнилось вісімнадцять років і стягнення аліментів припинили. Однак, оскільки їх син продовжує навчання в державному навчальному закладі "Коломийському професійному ліцеї сфери послуг", для забезпечення нормального рівня життя, потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки стипендії, яку він отримує у розмірі 309 грн. йому не вистачає. Вона не має можливості утримувати сина, оскільки здійснює догляд за бабкою, яка є інвалідом першої групи. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання сина, хоча має нерегулярний, мінливий дохід та його стан здоров'я і матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі по 500 грн. щомісячно на весь період навчання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що у зв'язку із тим, що він не має постійного місця роботи, у нього скрутне матеріальне становище, а тому він згідний на сплату аліментів у розмірі по 300 або 400 грн., щомісячно. Крім того доповнив, що у власності має трактор, яким надає послуги у селі. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають та знаходяться на її утриманні. З відповідача стягуються аліменти на утримання дітей за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.05.2008 року. Однак, сину [PERSON] [INFO] року виповнилось вісімнадцять років і стягнення аліментів припинили. [PERSON] продовжує навчання в державному навчальному закладі "Коломийському професійному ліцеї сфери послуг", отримує стипендію у розмірі 309 грн., однак даних коштів не вистачає для забезпечення нормального рівня життя, а тому він потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки є працездатний, має дохід. Встановлене судом підтверджено копією свідоцтва про народження, копією рішення суду, довідкою про склад сім'ї, копією довідки про розмір стипендії, копією виконавчого листа, довідкою з місця навчання та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст. 182, 184, 199 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору дарування від 28.09. 1999 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS] 10.08.2005 року вона дала згоду на реєстрацію в свій будинок відповідачів по справі [PERSON] та сина останньої - [PERSON], для отримання документів. Відповідачі в будинку [ADDRESS] жодного дня не проживали та їх особисті речі в будинку не знаходились. На даний час вона має намір подарувати даний будинок своєму сину та оформити субсидію, але не має можливості це зробити в зв,язку з реєстрацією в будинку відповідачів. Тому позивачка просила визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] Позивачка в судове засідання не з"явилась, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надала заяву про розгляд справи в її відсутності, вказавши, що позов підтримує та просить його задовольнити ( а.с. 29). Відповідачі в судове засідання не з"явились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Направили до суду заяву, в якій просили справу розглянути в їх відсутність, позов визнають. ( а.с. 27). Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що стверджується копією договору дарування від 28.09.1999 року (а.с. 3-7). В даному житловому будинку, крім позивачки, зареєстровані також відповідачі по справі [PERSON] та її син [PERSON] (копія будинкової книги а.с. 13-14) Відповідачі в будинку, що належить позивачці, не проживають без поважних причин тривалий період, а саме з 2005 року по даний час, що стверджується даними актів від 26.08.2014 року, 01.12.2014 року, 01.07.2015 року складених сусідами позивачки ( а.с. 15-17). Цю обставину відповідачі не оспорюють, так як позов ними визнаний. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321, 386 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь - яких порушень його права. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі не проживають в будинку, що належить позивачці без поважних причин понад рік, в тому вони втратили право на користування жилим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 01.08.2009 року, під час якого у них дітей не має, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя в зв"язку з чим сторони протягом двох років не підтримують подружніх відносин хоча проживають в одній квартирі. У судовому засіданні позивачка підтримала позов і викладені в заяві обставини справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачкою та відповідачем склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивачка категорично настоює на розлученні, не бажаючи поновлювати подружні відносини та втративши почуття поваги та любові до чоловіка. Відповідач також не заперечує проти задоволення позову. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію позивачки, після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити без змін "[PERSON]", стягнувши на її користь з відповідача 121,80 грн. у порядку відшкодування сплоченого нею судового збору, та позицію відповідача щодо сплати ним вказаної суми. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 19 лютого 2005 року вона з відповідачем по справі уклала шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 43. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Тому позивачка вимушена звернутись в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, який просила задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні відповідач заперечив проти позову та пояснив суду, що він працює на посаді майстра ТОВ "Українська паливна група" і отримує заробітну плату в розмірі 1300 грн. на місяць, а після утримання аліментів на дітей - його доход складатиме менше ніж 500 грн. Тому він не в змозі утримувати дружину і просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких являється - [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Відповідно до ст.ст.180, 182 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позов в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підлягає задоволенню. Статтею 84 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено - "Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років." Проаналізувавши матеріали справи в сукупності з поясненнями сторін, наданими сторонами доказами та доведеними перед судом їх переконливість, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн., що буде справедливим, виходячи з можливості надання відповідачем такої допомоги. При цьому суд враховує матеріальний та сімейний стан відповідача, можливість надання такої допомоги відповідачем (а саме доход відповідача після утримання аліментів) та інші обставини, які можуть вплинути на матеріальне становище відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Тому, вона звернулась в суд з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісяця з дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений судовою повісткою, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі. Судом встановлено, що сторони 05 червня 2004 року уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області за актовим записом №4. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст.180, 182 Сімейного Кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 84 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено - "Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~- батька дитини до досягнення дитиною трьох років". У відповідності до ч.3 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України - "Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог". В даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд виходить з матеріального та сімейного стану відповідача та з можливості ним надання такої допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Тому, вона звернулась в суд з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця з дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений судовою повісткою, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі. Судом встановлено, що сторони 06 квітня 2011 року уклали шлюб, який зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Житомирської області. В даний час справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в суді. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст.180, 182 Сімейного Кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 84 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено - "Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~- батька дитини до досягнення дитиною трьох років". У відповідності до ч.3 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України - "Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог". В даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд виходить з матеріального та сімейного стану відповідача та з можливості ним надання такої допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем народився донька [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Крім того, позивачка перебуває у декретній відпустці та немає змоги працювати. Тому, вона звернулась в суд з позовом та уточнила свої вимоги, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 30.11.2019 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений судовою повісткою, причини неявки суду невідомі. Судом встановлено, що сторони 04 червня 2016 року уклали шлюб, який зареєстровано Черняхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №22. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст.180, 182 Сімейного Кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 84 ч.2 Сімейного кодексу України передбачає "Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~ батька дитини до досягнення дитиною трьох років". У відповідності до ч.3 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України - "Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог". В даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд виходить з матеріального та сімейного стану відповідача та з можливості ним надання такої допомоги.

Outcome: approved