Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати квартиру [ADDRESS], та рухоме майно: спальний гарнітур (ліжко, комод, шафу), телевізор марки LG, пральну машину марки SAMSUNG, посудомийну машину марки BOSCH, пилосос марки PHILIPS, сушильний автомат марки ZANUSSI та кухонні меблі, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; поділити спільне сумісне майно [PERSON] та [PERSON], а саме припинити право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), визнати право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 57,6 кв. м., житловою площею 30,7 кв. м., за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) залишити право власності на рухоме майно: спальний гарнітур (ліжко, комод, шафу), телевізор марки LG, пральну машину марки SAMSUNG, посудомийну машину марки BOSCH, пилосос марки PHILIPS, сушильний автомат марки ZANUSSI та кухонні меблі, за [PERSON]. В підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що 05 серпня 2004 року між ними було укладено шлюб, в якому народилося двоє дітей - дочка [PERSON] - [INFO] р. н., син [PERSON] - [INFO] р. н., які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. За час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира придбана у забудовника в основному за її кошти, оскільки їй було подаровано її батьками 15000 доларів США, які вона використала на придбання квартири, а решту суми подружжя сплачувало поступово за спільні кошти. Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. За час шлюбу подружжям було здійснено ремонт в квартирі, в якій на даний час проживає Відповідач, витрачено близько 7000 доларів. В даній квартирі також залишилося рухоме майно, а саме спальний гарнітур (ліжко,комод,шафа), вартістю 30000 гривень, телевізор марки LG, вартістю 25000 гривень, пральна машина марки SAMSUNG, вартістю 6000 гривень, посудомийна машина марки BOSCH, вартістю 12000 гривень, пилосос марки PHILIPS, вартістю 4000 гривень, сушильний автомат марки ZANUSSI, вартістю 5000 гривень, кухонні меблі, вартістю 50000 гривень, на загальну вартість 132000 гривень. Добровільно поділити спільне майно відповідач відмовляється, відтак вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з»явився. Від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позов своєї довірительки підтримав та просив його задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області України, про що складено відповідний актовий запис №291, свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. За час шлюбу в подружжя народилося двоє дітей - дочка [PERSON] - [INFO] р. н., син [PERSON] - [INFO] р. н. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі подружжям було придбано квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS], серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за №37188950. З матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. За час шлюбу подружжям було здійснено ремонт в квартирі, в якій на даний час проживає Відповідач, витрачено близько 7000 доларів. В даній квартирі також залишилося рухоме майно, а саме спальний гарнітур (ліжко,комод,шафа), вартістю 30000 гривень, телевізор марки LG, вартістю 25000 гривень, пральна машина марки SAMSUNG, вартістю 6000 гривень, посудомийна машина марки BOSCH, вартістю 12000 гривень, пилосос марки PHILIPS, вартістю 4000 гривень, сушильний автомат марки ZANUSSI, вартістю 5000 гривень, кухонні меблі, вартістю 50000 гривень, на загальну вартість 132000 гривень. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Відповідно до ч. 3ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Враховуючи, що діти подружжя проживають із позивачем, а також те, що основну суму, а саме 15000 доларів, які були подаровані позивачу її батьками, були використані на придбання квартири, є обґрунтованим поділити вказане рухоме та нерухоме майно шляхом визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], а рухоме майно, а саме спальню (ліжко, комод, шафу), телевізор марки LG, пральну машину марки SAMSUNG, посудомийну машину марки BOSCH, пилосос марки PHILIPS, сушильний автомат марки ZANUSSI та кухонні меблі за [PERSON]. Разом з тим, оскільки, сторонами не заперечується набуття майна, що підлягає розподілу у шлюбі, то визнання такого спільною сумісною власністю передбачене ст.70 СК України і додатково встановленню рішенням суду не потребує. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed