overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовується наступними доводами: 29.01.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір №500339655. За умовами договору ПАТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит у розмірі 37500,00 гривень. Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний був забезпечити повернення наданого кредиту шляхом здійснення щомісячних періодичних платежів у сумі й у строки, передбачені графіком погашення кредиту. Свої зобовязання щодо повернення суми кредиту, відсотків відповідач не виконав належним чином, внаслідок чого, станом на 30.11.2015 року, утворилась заборгованість в сумі 36100,10 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ "Дата [PERSON]" було укладено договір факторингу. 08.12.2014 року у відповідності до додаткової угоди №2 договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Право грошової вимоги вважається відступленим в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора, а саме - 08.12.2014 року. Таким чином, право вимоги по вищезазначеному Кредитному договору (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі) було відступлене на користь ТОВ "Дата [PERSON]". Станом на 30.11.2015 року відповідач заборгованість в добровільному порядку не сплатив. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 36100,10 грн. в тому числі: 18195,04 грн. - заборгованість за кредитом, 1,94 грн. - заборгованість за відсотками, 12403,12 грн. заборгованість по комісії, 5500,00 грн. штрафу та судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви в сумі 1378,00 грн. Сторони у судове засідання не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Представник позивача позов підтримав. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. Вимоги позивача про стягнення з відповідача суми судового збору ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.526, 610, 611 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № ABH0R8136300288 від 14.01.2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9731,51 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з з Умова надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно заставний договір.У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 22.12.2015 року має заборгованість 13314,27 грн., яка складається з наступного: 9731,51 грн. - заборгованість за кредитом; 6,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 389,26грн. - заборгованість за комісією; 2076,79 грн.- заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 5,3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.0грн. - штраф (фіксована частина). 610,20 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ " Акцент-Банк". В судове засідання представник позивача не зявився надавши суду клопотання з проханням розглянути справу у відсутності представника, прохав позов задовольнити. Відповідач в\~ судове\~ засідання\~ не\~ зявився, надавши суду клопотання з проханням розглянути справу у її відсутності, позов визнала. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № ABH0R8136300288 від 14.01.2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9731,51 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з з Умова надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно заставний договір.У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 22.12.2015 року має заборгованість 13314,27 грн., яка складається з наступного: 9731,51 грн. - заборгованість за кредитом; 6,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 389,26грн. - заборгованість за комісією; 2076,79 грн.- заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 5,3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.0грн. - штраф (фіксована частина). 610,20 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ " Акцент-Банк". \~Суд, \~дослідивши \~докази, \~якими \~обґрунтовується \~позов, \~вважає, \~що позов \~підлягає \~задоволенню відповідно \~до \~ст. \~526 \~ЦК \~України, оскільки \~зобов»язання \~має \~виконуватись \~належним \~чином \~відповідно \~до \~умов договору. \~Судові \~витрати \~по \~справі \~ підлягають \~стягненю з відповідача. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, третіх осіб про стягнення заборгованості за договором №24 від 30.09.2011 року про надання овердрафта, укладеним між ПАТ "Кредобанк" та Приватним торгівельно-посередницьким малим підприємством фірмою «Едельвейс», договором поруки від 30.09.2011 року, укладеним між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON], [PERSON], в розмірі 1 289 605,41 грн. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а виготовлення рішення в повному об'ємі відкласти на 5 днів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Ульяновської міської ради Кіровоградської області, у якому просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] Позивач, представник позивача в судове засідання не з"явились, представник позивача надав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від Ульяновської міської ради до суду надійшла письмова заява, у якій відповідач просить розглянути справу без участі представника, заперечень стсоовно позову не надіслав. Дослідивши подані письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, що мають юридичне значення для прийняття рішення по суті справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що у відповідності до рішення двадцять другої сесії п"ятого скликання Ульяновської міської ради №322 від 13.05.2010 року, [PERSON] надано у власність земельну ділянку для будівництва гаража, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з наступною видачею Державного акту на право приватної власності на землю ( а.с.11). На підставі зазначеного рішення [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку ( а.с.8 оборот). Позивач на зазначеній земельній ділянці, побудував нежитлову будівлю- гараж. Згідно Звіту про проведення технічного обстеження об"єкта, стан оцінюється як непридатний до нормальної експлуатації або аварійний. Проаналізувавши встановлені обставини суд дійшов висновку, що будівництво має ознаки самочинного як таке, що було здійснене з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Отже, суд зауважує, що такий спосіб захисту, як визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, передбачено цивільним законодавством і позивач, не будучи власником самочинно збудованого об"єкта нежитлової будівлі, правомірно звернувся до суду з метою набуття права власності на спірне майно. Розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, всебічно, повно і об'єктивно розглянувши у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS], в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON]. Посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок. Позивач, як єдиний спадкоємець за законом, прийняв спадщину, подавши у шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком підтверджує копією договору купівлі-продажу вищезазначеного будинку від 29 жовтня 1988 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON],; довідкою Стовп”язької сільської ради № 303 від 28 травня 2014 року про те, що будинок по [ADDRESS] дійсно належить померлому [INFO] [PERSON] ( довідка видана на підставі записів у погосподарській книзі № 9 (2010-2015 роки, особовий рахунок [NUMBER]); копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS]; довідкою КПКОР „Лівобережне бюро технічної інвентаризації" № Ф-510308001 від 15 травня 2014 року про те, що інформація про реєстрацію права власності на вищезазначений житловий будинок згідно архівних даних відсутня. Право позивача на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про своє народження; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача Стовп”язької сільської ради в судове засідання не з"явився, але направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову йому відомі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на наступні обставини. 11 липня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції, актовий запис №649. Від вказаного шлюбу є син - [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Фактично спільне життя припинено. Позивач надав до суду заяву про підтримання позову. Відповідач надав до суду заяву про визнання позову, який просив розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 липня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції, актовий запис №649. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сімї. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. На підставі ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на наступні обставини. З 02.09.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Московському відділі в м. Харкові у відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Х.о. про., що складено відповідний актовий запис №1176. Від вказаного шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Фактично спільне життя припинено з січня 2017 року. Позивач надав до суду заяву про підтримання позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час слухання справи належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за її відсутністю не надав, у зв'язку з чим, суд зі згоди позивача, визнав доцільним слухати справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК Україн Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 02 вересня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Х.о. про., що складено відповідний актовий запис №1176. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сімї. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. На підставі ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на наступні обставини. З 02 жовтня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 475, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Фактично спільне життя припинено. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 02 жовтня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 475, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 149221 (а.с.6). Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сімї. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. На підставі ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на наступні обставини. З 02 липня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 472, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось у зв'язку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та дитини. Фактично спільне життя припинено. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 02 липня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 472, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Спільне життя не склалось у зв'язку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сім'ї. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. На підставі ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved