Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач просить стягувати з відповідача, як батька їхнього сина, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно і до досягнення ним повноліття та аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. [PERSON] разом з позивачем не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її життям не цікавиться, а тому просить стягувати з відповідача кошти в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала позов в повному обсязі з підстав зазначених в заяві та просила задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав та надав довідку щодо проживання разом з матір'ю, яка є інвалідом 3 групи, свідоцтво про смерть свого батька та цивільно-правову угоду з ПП "Теплодар-2". Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає вимоги про стягнення аліментів з відповідачана утримання дитини законними, однак вимога про стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів та на утримання позивача є непідтвердженими, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі та на даний час не проживають разом, однак, відповідно до свідоцтва про народження дитини, [PERSON] є батьком їх спільної дитини, [PERSON], [INFO]. Відповідач, проживаючи окремо, будучи працездатним та маючи постійне місце роботи в приватному підприємстві "Теплодар-2" на посаді кочегара, що підтверджується відповідною цивільно-правовою угодою від 12.10.2015 року та отримуючи заробітну плату, ухиляється від виконання обовязку по утриманню дитини, яка проживає разом з матірю та повністю знаходиться на її утриманні, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. В добровільному порядку питання щодо утримання дитини позивач та відповідач не вирішили. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та врахувавши всі обставини справи суд приходить висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей у частці від свого доходу, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2015 року та до досягнення нимповноліття. Частина 4 ст. 84 СК України передбачає, що на утримання має право дружина незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану . Частина 2 статті 21 СК України визначає, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. В матеріалах справи відсутній документ, а саме: свідоцтво про шлюб, що підтверджує реєстрацію шлюбу у державних органах та виникнення у зв'язку з цим прав та обов'язків подружжя. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку є незаконними та не підлягаютть задоволенню.

Outcome: partial