Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «Київобленерго». Відповідачем було порушено Правила користування електричною енергією, внаслідок чого утворилась заборгованість за не обліковану електричну енергію у розмірі 16 091,26 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПАТ Київобленерго» у споживача утворилася заборгованість по оплаті послуг ПАТ «Київобленерго», позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті заборгованості за не обліковану електричну енергію, що складає 16091,26грн. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 31.07.2020 цивільну справу №370/1495/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до [PERSON] про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил роздрібного ринку електричної енергії передано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2021 року, вищезазначена справа за єдиним унікальним номером 370/1495/20, передана судді Бабко В.В. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 19.01.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 04.03.2021 до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] відповідно до якої просить суд відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки у відповідача відсутня заборгованість перед Приватним акціонерним товариством «Київобленерго». Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалив рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 04.11.2005 між Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією №75/307, відповідно до умов договору Макарівський районний підрозділ поставляє електроенергію за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується своєчасно сплачувати спожиту електричну енергію відповідно до вимог законодавства. Відносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються положеннями ст. 714 ЦК України, Законом України "Про електроенергетику" (чинним на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України "Про ринок електричної енергії", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (чинними на момент виникнення спірних правовідносин), та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правилкористування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 1.1.1 ПРРЕЕ вимоги Закону та ПРЕЕЕ є обов`язковими для виконання всіма споживачами. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на ж говірних засадах. Пунктом 5.5 Правил та умовами Договору передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, -забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових -електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПРРЕЕ, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Згідно ПРРЕЕ, які регулюють відносини між споживачами електричної енергії та -енергопостачальниками передбачено, що відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені. Відповідальним за експлуатацію та технічний етан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник, відповідно до п.2.3.4 ПРРЕЕ. Пунктом 42 Правил передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПРРЕЕ, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. З урахуванням абз 7 п 5.2.1 п 5.2 ПРРЕЕ енергопостачальник має право, в тому числі на безперешкодний доступ (за пред`явленням службового посвідчення) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку. 21.12.2019 уповноваженими працівниками ПрАТ «Київобленерго» у відповідності до п. 5.2 Правил проводилась перевірка об`єкту відповідача за адресою: [ADDRESS] , під час проведення перевірки за вказаною адресою позивачем було виявлено факт порушення відповідачем п. 5.5.5. ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення 220В на горищі до ввідного проводу АВВГ 4*10 мм.кв. перед лічильником проводом СІП 1*16 мм.кв. прихованим способом. Відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення. ПрАТ «Київобленерго» за адресою: [ADDRESS] складено Акт про порушення правил № К-041167, в присутності дружини відповідача. 15.01.2020 оформлено протокол № 075 про визначення та нарахування вартості обсягу не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ . Комісією, в присутності відповідача, було проведено засідання по розгляду акту №К -1167 від 21.12.2019, під час якого було прийнято рішення нарахувати по перерізу проводу за 365 днів з 21.12.2018 по 21.12.2019 заборгованість за не обліковану електричну енергію в розмірі 26203,07грн. Як зазначено в позовній заяві позивачем, відповідач [PERSON] оплатив частину заборгованість по акту про порушення в розмірі 9965,89грн, а тому позивач просить стягнути з відповідача іншу частину заборгованість за не обліковану електричну енергію 16091,26грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, судом установлено, що у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість перед Приватним акціонерним товариством «Київобленерго», що підтверджується копією квитанції №16 від 25.02.2020 в розмірі 1976,80грн, копією квитанції №79 від 25.06.2020 в розмірі 2700грн, копіє квитанції № 28 від 26.10.2020 в розмірі 4000грн, копією квитанції від 03.09.2020 в розмірі 2500грн, копією квитанції №58 від 27.01.2021 в розмір 27.01.2021, копією квитанції №7 від 26.12.2020 в розмірі 2000грн,копія квитанції від 27.01.2020 в розмірі 6435,00грн. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем виконано свої зобов`язання та сплачено вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил роздрібного ринку електричної енергії в повному обсязі. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed