Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач - Кредитна спілка Мрія (в подальшому - КС Мрія) звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків, завданих злочином. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Горохівського районного суду Волинської області від 26 серпня 2014 року відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191, ч.2 ст.366 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у звязку із закінченням строків давності. В постанові зазначено, що [PERSON] заподіяла Кредитній спілці Мрія матеріальну шкоду в розмірі 36566,00 грн. Зокрема, [PERSON], перебуваючи на посаді менеджера з надання фінансових послуг Горохівського структурного підрозділу КС Мрія, виконуючи повноваження керівника цього підрозділу, являючись службовою та матеріально-відповідальною особою, а також одноосібним розпорядником грошових коштів підрозділу, в період березня 2007 року - вересня 2008 року, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам Кредитної спілки Мрія, вимог її Статуту, Положенню Про Горохівський структурний підрозділ Кредитна спілка Мрія, Посадової інструкції умисно з корисливих мотивів в період з березня по травень 2007 року, січня по березень 2008 року, отримуючи від дійсних позичальників платежі для сплати за раніше виданими кредитними договорами, без проведення обліку отриманих коштів по касі підрозділу, без видачі позичальникам підтверджуючих сплату бухгалтерських документів за договорами кредитів, всього заподіяла шкоди Кредитній спілці Мрія на суму 36566 гривень. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача шкоду в зазначеному вище розмірі. Представник позивача Кредитної спілки Мрія [PERSON] в судове засідання не зявився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду письмові заперечення на вищевказаний позов, у яких зазначила, що позовних вимог не визнає. Свої заперечення обгрунтовує тим, що 23 червня 2011 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України державну реєстрацію Кредитної спілки Мрія скасовано. Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів того, що спілка належним чином зареєстрована і що [PERSON] призначений головою правління спілки згідно чинного законодавства. На думку відповідача, вироку суду, яким її визнано винною у вчиненні вищевказаних злочинів, не існує, натомість її звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, при цьому вона своєї вини у вчиненні злочинів вона не визнавала, а лише погодилась на звільнення її від кримінальної відповідальності. Відповідач зазначила, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про вчинення нею привласнення належних позивачу коштів, а тому вважає предявлений до неї позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України Про кредитні спілки (чинного на момент включення відомостей про КС Мрія до Єдиного державного реєстру про юридичну особу) кредитна спілка набуває статусу юридичної особи з моменту її державної реєстрації. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.8 вищевказаного Закону державна реєстрація кредитних спілок здійснюється спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг (далі - Уповноважений орган) відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Уповноваженого органу. Реєстрація кредитних спілок здійснюється шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру фінансових установ. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.9 Закону кредитна спілка припиняє діяльність шляхом її реорганізації (злиття, приєднання, поділу) або ліквідації. Кредитна спілка вважається такою, що припинила свою діяльність, після внесення запису до Державного реєстру. Ліквідація кредитної спілки провадиться: за рішенням її вищого органу управління; на підставі рішення Уповноваженого органу про скасування державної реєстрації кредитної спілки у зв'язку з виявленими фактами фальсифікації чи викривлення інформації, яка була подана кредитною спілкою на момент її державної реєстрації і мала істотне значення для прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом. Таке рішення Уповноваженого органу може бути оскаржене кредитною спілкою в суді. Відповідно до Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 157 від 03 лютого 2010 року, Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України (Держфінпослуг) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Держфінпослуг є спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 376 від 23 червня 2011 року стверджується, що вищевказана комісія схвалила рішення члена комісії № 71 КС від 20 червня 2011 року щодо виключення інформації про Кредитну спілку Мрія з державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва фінансової установи у звязку із систематичним невиконанням кредитною спілкою заходів впливу, застосованих Держфінпослуг (а.с.53). Вищевказаний факт підтверджується також і листом Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на адресу Кредитної спілки Мрія № 7554/43-8 від 25 червня 2011 року (а.с.54). Отже, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідно до норм чинного на той час законодавства 23 червня 2011 року у звязку із ухваленням Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України рішення про виключення інформації про Кредитну спілку Мрія з державного реєстру фінансових установ вищевказану кредитну спілку було ліквідовано. Однак, відповідно до ст.3 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (чинного на момент ліквідації Кредитної спілки Мрія) об'єднання громадян, благодійні організації, політичні партії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, асоціації органів місцевого самоврядування, банки, торгово-промислові палати, фінансові установи (у тому числі кредитні спілки), біржі, інші установи та організації, для яких законом встановлені особливості державної реєстрації, набувають статусу юридичної особи лише з моменту їх державної реєстрації у порядку, встановленому цим Законом. Статею 33 вищевказаного Закону встановлено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Статею 36 Закону передбачено порядок проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації. Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 192577, виданої 15 квітня 2013 року державним реєстратором [PERSON] (а.с.4), а також з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, сформованого 16 листопада 2015 року (а.с.22-24),Кредитну спілку "Мрія" зареєстровано як юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, дата та номер запису - 04 червня 2004 року, 14 червня 2005 року, 1\~324\~120 0000 000716. Отже, з огляду на вищенаведене, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, висловлені у письмовому запереченні на позов доводи відповідача про те, що державну реєстрацію Кредитної спілки "Мрія" скасовано, оскільки ці доводи спростовуються зазначеними вище письмовими доказами. Згідно з п.3\~ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяному з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Поряд з цим правилами ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно вимог\~ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З постанови Горохівського районного суду Волинської області від 26 серпня 2014 року (а.с.3) вбачається, що за клопотанням прокуратури Горохівського району відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191, ч.2 ст.366 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у звязку із закінченням строків давності. При цьому в постанові суду не зазначено думки відповідача стосовно визнання її вини у вчиненому, а відображено лише той факт, що відповідач погодилася із клопотанням прокурора про звільнення її від кримінальної відповідальності. За таких обставин суд не вважає за можливе взяти до уваги вищевказану постанову суду, як таку, що беззастережно підтверджує факт спричинення позивачу відповідачем збитків внаслідок вчинення нею злочину. Будь-яких інших доказів на обґрунтування вищевказаних доводів представником позивача суду не представлено. Отже, з огляду на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача у спричинених позивачу збитках, суд приходить до висновку про безпідставність предявлених до відповідача вищевказаних позовних вимог.

Outcome: dismissed