Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Представники [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що в період з 2000 року по 2009 рік [PERSON] (на той [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось, а тому з 2009 року сторони стали проживати окремо, не вели спільне господарство та не підтримували подружні стосунки, донька [PERSON] залишилась проживати та проживає на даний час з позивачем. Представники позивача, зокрема, зазначили, що лише позивач належним чином займається вихованням та забезпеченням доньки всім необхідним. Відповідач же ігнорує потреби дитини та не приймає матеріальної участі в утриманні дитини. Враховуючи викладене, представники [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] просили стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання з`явився представник позивача [PERSON] , який позов підтримав і просив його задовольнити і не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки позивач представник позивача [PERSON] не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважав за доцільне провести заочний розгляд справи. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 2000 року по 2009 рік [PERSON] (на той [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 19 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Спільне життя у сторін не склалось, а тому з 2009 року сторони стали проживати окремо, не вели спільне господарство та не підтримували подружні стосунки. У серпні 2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Донька [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою реєстрації позивача та відповідно проживає з нею, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 02 листопада 2018 року № 2699 та Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 08 жовтня 2018 року № 2335, виданими Відділом реєстрації місця проживання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 29.11.2018 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що неповнолітня дитина проживає з матір`ю і знаходяться на її утримання, вартість речей першої необхідність, вік, стан здоров`я дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить утримання дитини відповідно до її віку. В решті вимог суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів в їх обгрунтування. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial