Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач КП «ЖЕО № 2» 23 квітня 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про виселення. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що квартира [ADDRESS] належить до маневреного фонду міськвиконкому, а будинок знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2». Вказував, що відповідач [PERSON] самовільно, за відсутності відповідного ордеру, зайняла жиле приміщення в квартирі [ADDRESS] та проживає, на пропозицію звільнити приміщення в добровільному порядку не відреагувала. В своїй позовній заяві позивач просив суд виселити [PERSON] із самоправно зайнятого жилого приміщення [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача та представник Управління майном комунальної власності міста повністю підтримали вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Інші треті особи в судове засідання своїх представників не направили. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, будучи належним чином повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Тому суд, враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе провести розгляд без участі осіб, які не з'явилися. Вирішуючи питання про розгляд справи без участі відповідача, яка повторно просила суд відкласти розгляд справи у зв'язку із хворобою суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідач [PERSON] в судове засідання 15 травня 2014 року не з'явилася вперше та повідомила суд про причини своєї неявки, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України. Повторна неявка відповідача в судове засідання, незалежно від причин такої неявки, не є підставою для відкладення розгляду справи в силу вимог ст. 169 ЦПК України. Судом також враховується та обставина, що відповідач, не з'являючись в судові засідання та на власний розсуд використовуючи надані їй процесуальні права, жодних заперечень щодо пред'явлених до неї позовних вимог суду не надала та не висловлювала відповідні наміри, клопотань щодо витребування доказів не подавала. Крім того, згідно зі ст. 38 ЦПК України сторона може брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом брати участь в судовому засіданні через представника. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належить до комунальної власності міста Полтави та знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2». Також встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 22 серпня 1984 року № 387 квартиру [ADDRESS] закріплено за житлово-експлуатаційним об'єднанням міськвиконкому як маневрений фонд. За нормами ст. 132-1 ЖК України до жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відносяться жилі приміщення, пристосовані для тимчасового проживання громадян, які не мають або втратили постійне місце проживання. Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам, які втратили житло внаслідок звернення стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, у порядку, встановленому цим Кодексом. Статтею 132-2 ЖК України передбачено, що жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам за умови, що для них таке житло є єдиним місцем проживання і їх сукупний доход недостатній для придбання або найму іншого жилого приміщення. Першочергове право на забезпечення жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання мають сім'ї з неповнолітніми дітьми, вагітні жінки, особи, які втратили працездатність, та особи пенсійного віку. Громадяни, яким надане жиле приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ цього жилого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти в нього інших мешканців. Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності мешканця цього приміщення набути альтернативне місце проживання. Підставами для дострокового припинення права громадянина на користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання є: надання громадянину або придбання ним іншого жилого приміщення; підвищення доходів громадянина до рівня, який дозволяє йому укласти договір найму іншого жилого приміщення; порушення громадянином правил користування жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання; приведення мешканцем жилого приміщення з фондів житла для тимчасового проживання у непридатність для його використання; інші підстави, встановлені законом. Порядок надання та користування жилою площею в жилих приміщеннях з фондів житла для тимчасового проживання встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 422 з наступними змінами та доповненнями. Зокрема, передбачено, що цей Порядок поширюється на громадян, які не мають або втратили постійне місце проживання, у зв'язку з чим їм надаються житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання. Згідно з п. 3 зазначеного Положення, житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються за рішеннями виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, Київської і Севастопольської міськдержадміністрацій: громадянам, які втратили житло внаслідок звернення стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного приміщення; біженцям, які набули цього статусу відповідно до Закону України "Про біженців", та громадянам, які вимушені залишити житлові приміщення внаслідок його аварійного стану, стихійного лиха або з інших підстав, які загрожують стану та безпеці відповідного приміщення. При цьому передбачено, що у рішенні обов'язково зазначається перелік осіб, яким надається житло, площа приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому, адреса, підстави для надання такого приміщення та інші дані. Як встановлено судом, позивач [PERSON] не є громадянином, який втратив житло внаслідок звернення стягнення на житлові приміщення, що були придбані за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного приміщення; не є біженцем, який набув цього статусу відповідно до Закону України "Про біженців", та громадянином, що вимушено залишив житлові приміщення внаслідок його аварійного стану, стихійного лиха або з інших підстав, які загрожують стану та безпеці відповідного приміщення. Тому суд приходить до висновку, що відповідач не є суб'єктом права на заняття жилого приміщення в квартирі, що належить до маневреного фонду. Також судом встановлено, що рішення відповідного уповноваженого органу про надання відповідачу житлового приміщення в квартирі [ADDRESS] не приймалося. Згідно з пунктами 15.16. Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 422 виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, Київська і Севастопольська міськдержадміністрації видають громадянинові ордер на вселення в житлове приміщення. Ордер вручається громадянинові, на ім'я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі за умови пред'явлення паспортів (або документів, що їх замінюють) членів сім'ї, включених до ордера. У разі вселення в житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання громадянин здає ордер балансоутримувачу будинку (приміщення). Під час видачі ордера на житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання між власником житлового фонду або уповноваженою ним особою та громадянином, якому надається в користування зазначене житло, укладається договір найму житлового приміщення установленого зразка. Форма договору встановлюється Держжитлокомунгоспом. Ордер та договір найму є підставою для вселення в житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання і для користування таким житлом на договірних умовах. Строк проживання відлічується з дати підписання договору найму. Разом з тим судом встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS] за відсутності рішення уповноваженого органу про надання такого приміщення в користування. Ордер на заняття жилого приміщення [PERSON] не видавався, договір найму не укладався. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про самоправність заняття [PERSON] жилого приміщенні в квартирі [ADDRESS]. Статтею 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За таких обставин, враховуючи, що відповідачу ордер на жиле приміщення в квартирі [ADDRESS] не видавався, рішення уповноваженим органом про надання спірного приміщення не приймалося, договір найму не укладався, жиле приміщення було зайнято за відсутності правових підстав, тобто, самоправно, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] підлягає виселенню з жилого приміщення без надання їй іншого житлового приміщення. Тому позовні вимоги КП «ЖЕО № 2» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги КП «ЖЕО № 2» про виселення відповідача з жилого приміщення, що належить до маневреного фонду, судом також враховується та обставина, що відповідно до п. 17. Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 422 правом на забезпечення житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання громадяни можуть скористатися тільки один раз. Як встановлено дослідженими матеріалами справи, відповідач [PERSON] в 1988 році входила до складу сім'ї [PERSON], якому квартира [ADDRESS] надавалася на період капітального ремонту житлового будинку по [ADDRESS] В подальшому відповідач [PERSON], будучи членом сім'ї [PERSON], припинила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] у зв'язку з набуттям права користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Встановлені факти дають всі підстави вважати, що відповідач раніше скористалася своїм право на забезпечення жилим приміщенням саме з фонду для тимчасового проживання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved