Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду, в інтересах держави до Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області, [PERSON], треті особи відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Мангушському районі Донецької області, національний природний парк «Меотида» про визнання незаконним та скасування рішення Мелекінської сільської ради з даним позовом із наступних підстав: Маріупольською місцевою прокуратурою №1 за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження №42017051290000010 встановлено ряд порушень вимог земельного та водного законодавства під час відведення у власність земельних ділянок на території с. Білосарайська Коса Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області. Зокрема рішення Мелекінської сільської ради №5/32-1992 від 29.12.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр.. [PERSON].» останньому передано у власність земельну ділянка загальною площею 0,10 га у [ADDRESS] із кадастровим номером [NUMBER]. Вказана земельна ділянка розташована в прибережній захисній смузі та водоохоронній зоні Азовського моря. На підставі вищезазначеного рішення відділом Держкомзему у Першотравневому районі 06.04.2010 р. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який 06.04.2010 р. зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №011016600170. Рішення сільської ради прийнято в порушення вимог земельного та водного законодавства України з огляду на наступне. 23.02.2017 р. до Позивача надійшла інформація з відділу Держгеокадастру в Мангушському районі, про те, що під час проведення моніторингу порушень земельного та водного законодавства на території Мангушського району встановлено, що Генеральний план с. Білосорайська Коса та рішення про його затвердження суперечить вимогам земельного та водного законодавства України. Позивачем 23.02.2017 р. за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Мелекінської сільської ради за ч. 2 ст. 367 КК України №42017051290000010. В ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що посадові особи Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків, рішенням сесії сільської ради №5/32-1992 від 29.12.2009 р. затвердили проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу ділянки у власність гр.. [PERSON] Вказаним рішенням не враховані норми природоохоронного законодавства, а саме ст. ст. 60,62 Земельного Кодексу України та ст. ст. 88,90 Водного Кодексу України, що призвело до тяжких наслідків у вигляді виділення та забудови земельної ділянки, розташованої на території Мелекінської сільської ради в межах прибережної захисної смуги та водоохоронної зони Азовського моря. Крім того, рішенням сесії сільської ради №5/32-1992 від 29.12.2009 р. передбачено надання у власність гр.. [PERSON] земельної ділянки розташованої на території Мелекінської сільської ради в межах прибережної захисної смуги та водоохоронної зони Азовського моря, що заборонено законодавством. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №116 від 24.05.2017 р., проведеної управлінням контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, яка призначена ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №42017051290000010 встановлено, що рішення Мелекінської сільської ради, які відображені в Додатку №1 до цього акту, щодо надання згоди та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для громадської та житлової забудови, передано у власність громадянам земельні ділянки та території Мелекінської сільської ради прийняті всупереч ст. ст. 58,60,62 Земельного кодексу України, ст. ст. 88-90 Водного кодексу України. Прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягає відчуженню. Якщо межі прибережної захисної смуги уздовж морів навколо морських заток і лиманів не встановлено за проектом землеустрою, то прибережна захисна смуга визначається шириною не менш двох кілометрів від урізу води. Відповідний проект землеустрою встановлення розмірів та меж прибережної захисної смуги Мелекінською сільською радою не розроблено та не затверджено. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади та території, межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянок, розташованих у нормативно визначеній смузі від урізу води. Крім того, відповідно до листа Національного природного парку «Меотида» від 14.08.2017 р. №Р-170, земельна ділянка передана у власність [PERSON] кадастровий номер [NUMBER] у відповідності до Проекту створення національного природного парку «Меотида» відноситься до земель під об'єктами природно-заповідного фонду. Таким чином, рішення Мелекінської сільської ради від 29.12.2009 р. №5/32-1992 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр.. [PERSON].» прийнято всупереч ст. ст. 58,60,62,96,112 Земельного кодексу України, ст. ст. 88-90 Водного кодексу України та має бути визнане недійсним, оскільки вказаним рішенням виділено земельну ділянку прибережної захисної смуги та водоохоронної зони Азовського моря для житлової та громадської забудови, що заборонено законодавством. Відповідно державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06.04.2010 виданий на підставі вищезазначеного рішення Мелекінської сільської ради також має бути визнаний недійсним, а [PERSON] зобов'язано повернути спірну земельну ділянку, як набуту без достатньої правої підстави на користь територіальної громади Мелекінської сільської ради. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури пред'являють позов в інтересах держави, оскільки Держгеокадастр та його територіальні органи не наділені повноваженнями щодо звернення до суду про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями. Підставою для представництва інтересів держави в особі Держгеокадастру в суді є та обставина, що в результаті противоправного прийняття вищевказаного рішення та видачі на його підставі державного акту порушено право власності держави на землі водного фонду, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного їх використання та відтворення. Про наявність порушення інтересів держави та підстав для здійснення представництва інтересів держави у суді позивачу стало відомо 23.02.2017 р. після надходження інформації з Мангушського відділу Держгеокадастру про порушення Мелекінською сільською радою Мангушського району Донецької області вимог земельного та водного законодавства, внесення відповідних відомостей до ЄРДР та проведенням слідчих та інших дій, зокрема після встановлення порушень за результатами проведення перевірки уповноваженого на це державою органом. Тому установлений ст. 257 ЦК України трьохрічний строк позовної давності щодо вимог про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку пропущено з поважних причин. Просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити його. Таким чином позивач вимушений був звернутися до суду, в інтересах держави, та просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Мелекінської сільської ради Мангушського (Першотравневого ) району Донецької області №5/32-1992 від 29.12.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр.. [PERSON].» на підставі якого останньому передано у власність земельна ділянка загальною площею 0,10 га у [ADDRESS] із кадастровим номером [NUMBER]; визнати недійсним виданий відділом Держкомзему у Першотравневому районі державний акт від 06.04.2010р. серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку у [ADDRESS] площею 0,10 га, виданого [PERSON], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011016600170; зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку у [ADDRESS] площею 0,10 га, вартістю 93990 грн. із кадастровим номером [NUMBER] територіальній громаді Мелекінської сільської ради. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. У судовому засіданні прокурор Маріупольської місцевої прокуратури №1 [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові, додатково зазначив, що спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса, тому Мелекінська сільська рада взагалі вийшла за межі своїх повноважень виділяючи спірну земельну ділянку у власність [PERSON] Крім того земельна ділянка розташована на землях, які відносяться до об'єктів природно-заповідного фонду, водному фонді та не може бути передана у власність. Крім того Мелекінською сільською радою не розроблявся відповідний проект землеустрою та меж прибережної захисної смуги, тому вирішувати питання про передачу у власність будь-яких земельних ділянок не можливо. Рішення прийнято не законно, а Маріупольській місцевій прокуратури це стало відомо тільки після проведення перевірки головним управлінням Держгеокадастром, та складання акту перевірки 24.05.2017 р, а конкретно до даної земельної ділянки 13.09.2017 р., акт перевірки прокуратурою було отримано 16.11.2017 р. Просив позов задовольнити. Що стосується строку позовної давності вважає, що трирічний строк звернення до суду прокуратурою не пропущений оскільки інформація про порушення була отримана з Держгеокадастру 23.02.2017 р., а достовірно про порушення земельного та водного законодавства стало відомо тільки після отримання акту перевірки. У судовому засіданні прокурор Маріупольської місцевої прокуратури №1 [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові, додатково зазначив, що незаконність спірного рішення Мелекінської сільської ради також підтверджується листом ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов'я» згідно до якого спірна земельна ділянка знаходиться в межах від 10 до 250 метрів від урізу води та знаходиться в межах двокілометрової зони від прибережної захисної смуги Азовського моря та за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса. Просив позов задовольнити. Представник Мелекінської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні по суті позовних вимог, зазначила, що акт перевірки Держегеокадастру було складено на підставі перевірки яка проводилася на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя, яким було надано дозвіл на проведення позапланової перевірки з питань дотримання Мелекінською сільською радою вимог земельного законодавства при прийнятті рішення №9/20-1173 від 11.12.2012 р. «Про затвердження Генерального плану с. Білосорайська Коса» та в подальшому починаючи з 2013 р. прийняття незаконних рішень про надання згоди та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок тощо, проте в акті перевірки також зазначені рішення прийняті о 2009 р., зокрема спірне рішення, що взагалі не повинні бути перевірені. Тому сільській раді не відомо, яким чином було досліджено спірне рішення. Також акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 24.05.2017 р. №116 не є допустимим доказом оскільки не був підписаний ані секретарем Мелекінської сільської ради [PERSON], ані головою Мелекінської сільської ради [PERSON] та не направлявся до сільської ради. Акт отримали тільки разом із даним позовом, проте даний акт ними не оскаржувався. Крім того спірна земельна ділянка виділялася після розробки градобудівельного обґрунтування розробленого ПП Паніна, де зазначена земельна ділянка не була зазначена як така, що знаходиться за межами населеного пункту. Зауважень, що спірна земельна ділянка знаходиться у межах 100-метровій природоохоронній зоні у цьому обґрунтуванні не було. Також сільська рада не погоджується з тим, що спірна земельна ділянка знаходиться у природно-заповідному фонді, оскільки межі Національного парку «Меотида» досі не встановлені. [PERSON] було виділено земельну ділянку відповідно до діючого законодавства, на підставі градобудівного обґрунтування, без змінення меж населеного пункту. На час виділення спірної земельною ділянки не було Генерального плану. Доказів на підтвердження законності звернення [PERSON] до сільської ради надати не має можливості. Крім того зазначила, що строк позовної давності складає три роки, окільки Мелекінська сільська рада є органом місцевого самоврядування та органи прокуратури відповідно до діючого на момент прийняття спірного рішення не тільки мали можливість, а й були зобов'язані здійснювати нагляд з додержанням законодавства, та ознайомитися з оскаржуваним рішенням, тому позивач дізнався чи повинен бути дізнатися про існування оскаржуваного рішення декілька років тому назад, оскільки рішення прийнято ще о 2009 році. Заявляти письмово клопотання про застосування строку позовної давності в судовому засіданні відмовилася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте звернувся із письмовою заявою в якій позовні вимоги щодо визнання противоправним та скасування рішення сільської ради №5/32-1992 від 29.12.2009 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 06.04.2010 р. визнав, в частині стягнення судового збору ці вимоги не визнав оскільки Мелекінською сільською радою йому було відселено земельну ділянку у лимані та з 2010 р. то теперішній час він був позбавлений права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою не придатною для будівництва ( а.с. 101) Представник 3 особи Національного природного парку «Меотида» [PERSON] у судовому засідання підтримав позовні вимоги вказавши, що межі НПП «Меотида» вказані у багатьох картографічних матеріалах, загальна площа земельних ділянок 1287.7397 га на території Мелекінської сільської ради за межами населених пунктів ради та погоджені рішенням Мелекінської сільської ради №5/5-152 від 17.10.2006 р. яке не було скасоване, та є діючим. Представник 3 особи відділу у Мангушському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, що є в матеріалах цивільної справи, приходить до висновку про таке. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що о 2008 р. ПП «[PERSON].» було розроблено градобудівничне обґрунтування (внесено зміни до градобудівничної документації) щодо об'єктів будівництва житлових будинків Першотравневому району с. Белосарайська Коса, вул.. Приморська ( а.с. 152-157). 29.12.2009 року, рішенням Мелекінської сільської ради № 5/32-1992 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі її у власність», [PERSON] було затверджено проект відведення земельної ділянки та передачу її у власність площею 0,10 га. під будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських споруд із земель житлової та громадської забудови у с. Білосарайська Коса по вул. Приморська, 55 (а.с.22 ). Проект землеустрою спірної земельної ділянки було розроблено ТОВ «Земельно- кадастрове агентство» ( а.с. 66-70) На підставі зазначеного рішення [PERSON] 96.04.2010 р. видано державний акт на право власності за земельну ділянку серія [NUMBER] розташовану [ADDRESS], площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд ( а.с. 71). Згідно витягів з кримінального провадження, та постанови про об'єднання матеріалів досудових розслідувань від 13.05.2017 р. Маріупольським відділом Маріупольської місцевої прокуратури №1 здійснюються процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за фактом зловживання службовим становищем невстановленими посадовими особами Мелекінської сільської ради, які, з метою одержання неправомірної вигоди, передавали у власність приватним особам земельні ділянки, розташовані на території Білосарайської Коси Мангушського району Донецької області із порушенням земельного та водного законодавства України, що спричинило тяжкі наслідки. Даний факт внесено до ЄРДР за №42016051290000062 від 18.05.2016 р. Також було виявлено факт того, що невстановлені посадові особи Мелекінської сільської ради внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків, рішенням сесії сільської ради затвердили Генеральний план забудови с. Білосарайська Коса, яким не враховані норми природоохоронного законодавства, що призвело до тяжких наслідків. Цю подію було внесено до ЄРДР за №42017051290000010 від 23.02.2017 р. Зазначені матеріали досудового розслідування об'єднані в одне провадження, за №42016051290000062 ( а.с. 23,24, 25-26). Повноваження прокурорів у вищезазначеному кримінальному провадженні підтверджується постановою про визначення групи прокурорів від 24.02.2017 р. ( а.с. 27). На підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя від 27.03.2017 р. про дозвіл на проведення позапланової перевірки у рамках кримінального провадження зареєстрованого в ЄРДР за №42017051290000010 від 23.02.2017 р. було проведено позапланову виїзну перевірку з питань дотримання Мелекінською сільською радою Мангушського району Донецької області вимог земельного законодавства ( а.с. 30-32) Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки від 24.05.2017 р. №116 встановлено, що вибуття у власність земельних ділянок водного фонду, зокрема на підставі рішення від 29.12.2009 №5/32-1992 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр.. [PERSON].» відбулося з порушенням земельного, водного законодавства, порушує права та інтереси держави на розпорядження, володіння та користування земельними ділянками, їх використання не за цільовим призначенням, ставить під загрозу збереження водності водних об'єктів охорону від розорення і забруднення їх прибережних захисних смуг( а.с. 33- 64) Згідно листа НПП «Меотида» від 14.08.2017 р. №Р-170 відповідно до Проекту створення національного природного парку «Меотида» та Публічного кадастрової карти України у межах НПП «Меотида» розташована зокрема земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] ( а.с. 74-76). З листа Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 16.11.2017 №10-5-0.41 -1065/90-17 вбачається, що в результаті перевірки державним інспектором встановлено, що всупереч вимогам ст. ст. 12.83 Земельного кодексу України зокрема земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] надана неправомірно, так як відноситься до земель природо-заповідного фонду, що перебуває у прибережній захисній смузі водних об'єктів та розташована за межами населеного пункту с. Білосарайська коса Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області ( а.с. 114) По виявленим порушенням діючого законодавства України складено акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.09.2017 р. №217-ДК/314/АО/10/01/-17 та №217-ДК/339/АП/09/01/-17 з яких вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,1000 га розташована за межами населеного пункту с. Білосарайська коса на території Мелекінської сільської ради Маншушського району Донецької області. Зокрема дана земельна ділянка виділена у власність на підставі рішення Мелекінської сільської ради із земель, які передані у постійне користування ДП «Приазовський лісгосп» відповідно до рішення Першотравневої районної ради від 17.05.2000 №23/11-182, державний акт на право постійного користування землею ІІ-ДН №001941 зареєстрований 12.12.2001 за №238. Відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР від 25.02.1980 №132 «Про доповнення переліку державних заказників Української РСР дана земельна ділянка відноситься до державного заказника «Білосорайська коса» ( а.с. 137-143), тобто відноситься до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Указом Президента України від 25.12.2017 №1099/2009 створено національний природний парк «Меотіда» у вищезазначена земля увійшла до його складу. Крім того проект встановлення прибережної захисної смуги на території Мелекінської сільської ради не розроблений та не затверджений, тому враховуючи вимоги ст. 59 Земельного кодексу України, ст. 85 Водного кодексу України зокрема вказана вище земельна ділянка не могла бути надана у приватну власність. Вищезазначена земельна ділянка розташована відносно урізу води в межах визначеної ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України двох кілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря ( а.с. 115-16,118-119). Рішенням Мелекінської сільської ради від 17.10.2006 р. №5/5-152 «Про погодження створення НПП «Меотида» погоджено створення НПП «Меотида» на території Мелекінської сільської ради за межами населених пунктів ради, в межах, вказаних у графічних матеріалах, загальною площею зомельних ділянок 1287.7397 га, в тому числі: з вилученням земельних ділянок із землекористування сільської ради-989.4467 га без установи тимчасових літніх, переносних будинків та загорож, без капітального будівництва ( а.с. 127). Відповідно до переліку державних заказників, що створюються в Українській РСР серповидний півострів в Азовському морі з озерами, лиманами і мілководдями, що розташовано у Першотравневому районі Донецької області Ялтинське лісництво «Білосарайська Коса» передано Жданівському лісгоспу Мінлісгосту УРСР -416 га, держземзапа (акваторія) 200 г ( а.с. 137-142) Згідно листа ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов'я» від 28.03.2018 р. №275 зокрема земельна ділянка з кадастровим [NUMBER] площею 0,1000 га знаходиться за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса. Також зазначена земельна ділянка знаходиться в межах від 10 до 250 метрів від урізу води та знаходиться в межах двокілометрової зони від прибережної захисної смуги Азовського моря ( а.с. 160-169). Статтею 19 Земельного кодексу України регламентовано розмежування категорій земель України за основним цільовим призначенням, в тому числі: землі рекреаційного призначення (п. «ґ»); землі водного фонду (п. «є») тощо. Відповідно до положень п. «б» ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги вздовж морів, річок та навколо водойм належать до земель водного фонду. Згідно ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України та ч.ч. 9, 10 ст. 88 ВК України уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Відповідно до п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 05.11.2004р. N 434, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.11.2004р. за N 1470/10069 (далі - Порядок № 434): у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України (213/95-ВР), та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.96 N 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них" (далі - Порядок № 486), з урахуванням конкретної ситуації. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюється Кабінетом Міністрів України, що втілено у постанови від 08.05.1996р. № 486 та від 13.05.1996р. № 502. Частиною 2 ст. 58 Земельного кодексу України та пунктом 2 Порядку № 486, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення ради і договору визначено, що для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою. За цим Порядком: у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України (п. 4); розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами рад (п. 5); водоохоронна зона морів, морських заток і лиманів, як правило, збігається з прибережною захисною смугою і визначається шириною не менш як 2 кілометри від урізу води (п. 11); прибережні захисні смуги у межах водоохоронної зони можуть використовуватися для провадження господарської діяльності за умови обов'язкового виконання вимог, передбачених статтями 89 та 90 Водного кодексу України (ч. 2 п. 12). В судовому засіданні встановлено, що проект землеустрою щодо визначення розмірів водоохоронної зони у межах с. Б.Коса не розроблявся спеціально уповноваженими органами, а отже, не узгоджувався з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і не затверджувався Мелекінською сільською радою. Не розроблявся і не затверджувався також у визначеному порядку окремий проект землеустрою зі встановлення меж прибережної захисної смуги із пляжною зоною, що і підтвердила представник Мелекінської сільської ради. Разом з тим, не закріплення органом місцевого самоврядування, як того вимагає наведене законодавство, території водоохоронної зони відповідною проектною документацією зі встановленням її меж в натурі, не спростовує законодавчо-імперативного закріплення особливого статусу цієї земельної ділянки, що примикає до водного об'єкту, віднесеного до категорії земель водного фонду. Заборона на передачу земель водного фонду ( п. «є» ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України), що перебувають у державній власності, у приватну власність громадянам (крім замкнених водойм) врегульована окремо (п. "д" ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України). Статтею 59 Земельного кодексу України передбачені певні обмеження передачі в оренду земель водного фонду з огляду на їх цільове використання. Так, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватись на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Виходячи з вищевикладеного та приймаючи до уваги, що в рішеннях Мелекінської сільської ради вказані різні категорії земель за основним цільовим призначенням при наданні [PERSON] земельної ділянки під будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також те, що надана [PERSON] земельна ділянка знаходиться в межах двох кілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря та на землях природо-заповідного призначення, а також за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса, тому рішення Мелекінської сільської ради Першотравневого району: №5/32-1992 від 29.12.2009 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр. [PERSON].» необхідно визнати незаконними та скасувати. Що стосується вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на спірну земельну ділянку слід зазначити наступне. Так судом встановлено, що державний акт на право власності за земельну ділянку серія [NUMBER] розташовану [ADDRESS], площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд було отримано [PERSON] на підставі рішення Мелекінської сільської ради: №5/32-1992 від 29.12.2009. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта на право власності. Відповідно до статті 125, частини 1 статті 126 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) зокрема право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цього права та посвідчується державним актом. Згідно з частиною 1 статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду на наведене, враховуючи, що державний акт на право власності за земельну ділянку серія [NUMBER] розташовану [ADDRESS], площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд було отримано [PERSON] на підставі рішення Мелекінської сільської ради: №5/32-1992 від 29.12.2009, яке визнано судом недійсним, зазначений державний акт також є недійним. Що стосується вимоги позивача про повернення спірної земельної ділянки територіальній громаді Мелекінської сільської ради, слід зазначити наступне. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що власником спірної земельної ділянки є територіальна громада Мелекінської сільської ради, яка своїм рішенням незаконно відчужила земельну ділянку на користь [PERSON]. Оскільки рішення міської ради про відчуження спірної земельної ділянки на користь [PERSON] підлягає скасуванню, то відсутні правові підстави збереження цього майна за останнім, а тому до спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між власником майна і його володільцем, суд застосовує положення статті 1212 ЦК України. Представником відповідача [PERSON] в судовому засідання заявлено усне клопотання про застосування строку позовної давності, від подання письмової заяви з цього питання відмовилася. Суд не приймає до уваги усне клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності з огляду про таке. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, наявність або відсутність заяви про застосування строку позовної давності впливає на результат вирішення спору по суті. Відповідно до ч. ч.1-3 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Стаття 43 ЦПК України передбачає можливість подання усних заяв і клопотань лише з процесуальних питань, що виникають під час розгляду справи. Статтею 222 ЦПК України врегульовано порядок розгляду заяв та клопотань пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог частини 2 ст. 222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Таким чином суд приходить до висновку, що про застосування ч. 4 ст. 267 ЦК України повинно відповідачем бути заявлено письмово. Подання в усній формі такого клопотання нормами ЦПК України не допускається. З урахуванням викладеного суд приходе до висновку, що стороною відповідача Мелекінської сільської ради не подано суду заяви про застосовування спливу строку позовної давності і враховуючи визнання позову другим співвідповідачем [PERSON] у суду відсутні підстави застосування вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовної вимоги про визнання незаконною та скасування рішення суд стягує з Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області на користь позивача судовий збір у розмірі 1600 гривень, що відпповідає одній вимозі немайнового характеру, а з [PERSON] за позовні вимоги про визнання недійсним держакту та зобов'язання повернення земділянки суд стягує на користь позивача судовий збір у розмірі 3200 гривень, що відповідає двом вимогам немайнового характеру. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved