Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 15 квітня 2001 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Шлюб було зареєстровано у відділі РАГС Ржищівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 11 від 15 квітня 2001 року. Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між подружжям зіпсувалися, сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем, чоловік її ображає, не приділяє їй уваги. Все це негативно впливає на її фізичний та психологічний стан, поведінка відповідача негативно впливає і на психічний стан дітей, які є свідками частих сімейних сварок. Останні кілька років відповідач повністю перестав займатись сім'єю та власними дітьми, не проявляє до них турботи. Неодноразові прохання позивача змінити своє ставлення до сім'ї відповідач ігнорує. Це призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Позивач вказувала, що шлюб між ними носить формальний характер, тому немає сенсу підтримувати сімейні відносини. Шлюб розривають вперше, спору щодо поділу майна між сторонами немає, на примирення позивач не згодна. Позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати при поданні позову. У підготовче судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, подавши заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Неявка сторін не перешкоджає здійсненню підготовчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача та неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 640 грн підтверджується квитанцією від 13 грудня 2017 року (а.с. 1). Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подані позову, що складає 320 грн, підлягають поверненню останньому з державного бюджету, а решта 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved