Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що прозивачам на праві власності належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS], решта 1/3 частина належала [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] був батьком позивачки [PERSON] та [PERSON] - чоловіком. В даній квартирі з 25.03.2011 року був прописаний брат померлого [PERSON], який в квартирі ніколи не проживав, не приймав участі в її утриманні. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, в якій просила суд розглядати справу в її відсутності. В судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт того, що в квартирі відповідач [PERSON] ніколи не проживав і не проживає до цього часу. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Так, як відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлена у встановленому порядку, від неї до суду не надходило заяви про розгляд справи за її відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі. Судом встановлено, що позивачам на праві власності належить по 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Крім того 1/3 частина належала [PERSON], який помер [INFO] і позивачі, як спадкоємці першої черги, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини прийняли спадкове майно, а саме 1/3 частину вищевказаної квартири ( а.с.6-7). Крім того в матеріалах справи в підтвердження позову є копія паспорту позивачів ( а.с.4-5), копія свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с.8), довідка Піщанської сільської ради ( а.с.12). Дані обставини ніким по справі не заперечуються, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року N 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved