Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], в якій він зареєстрований та проживає. В грудні 2015 року відбулось залиття квартири позивача з вини відповідача, про що був складений акт. Внаслідок залиття квартири позивача йому була завдана матеріальна шкода, яку і просить стягнути позивач з відповідача на свою користь в розмірі 13 115,00 грн. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. 10.11.2016 року по даній справі судом ухвалено заочне рішення суду про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Ухвалою суду від 01.11.2017 року заяву адвоката відповідача [PERSON] [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 10.11.2016 року скасовано та справу призначено до розгляду. У своїй заяві про перегляд заочного рішення, адвокат відповідача посилається на те, що відповідач виклики у судове засідання не отримувала, з сумою відшкодування не погоджується, вважає, що Звіт №1601.1/16 від 18.01.2016 року, складеного оцінювачем [PERSON] викликає сумніви, [PERSON] про залиття вона не підписувала. Справу було призначено після скасування заочного рішення на 29.03.2018 року, відповідач у судове засідання не зявився, адвокат відповідача надав клопотання про відкладення розгляду справи. Жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в заяві про перегляд заочного рішення ані відповідачем, ані адвокатом суду не надано, клопотань про призначення судової експертизи не заявлено. 20.08.2018 року відповідач та його адвокат у судове засідання не зявилися. Суду надано клопотання про відкладення. Однак, суд визнає причини неявки не поважними. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~при розгляді справи, ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивачу належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 03.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №6287. Відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS], яка знаходиться поверхом вище над квартирою позивача. Комісією житлово-експлуатаційної організації - ОСББ «Зоряний», 24 грудня 2015 року було складено акт №12 про залиття квартири [ADDRESS]. Згідно вказаного акту, залиття відбулося з причин закупорення труби подачі та зливу води, яке мало місце у квартирі відповідача, тобто поверхом вище. Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Звіту №1601.1/16 від 18.01.2016 року, складеного оцінювачем [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію №98 від 25.01.2014 року), матеріального збитку, завданої власнику квартири [ADDRESS] складає 13 115,00 грн. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з п.2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди»\~від 27\~березня 1992\~року за\~№ 6 (з подальшими змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, враховуючи вищенаведене, прихожу до висновку, що саме з вини відповідача [PERSON] сталося залиття квартири [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності та з відповідача слід стягнути спричинену позивачу матеріальну шкоду у розмірі 13 115,00 грн., як з винної особи. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплачених судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved