Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , звернулась 06.02.2019 року в суд з цим позовом, вказуючи, що з 1997 року вона почала проживати в 27/100 частинах будинку за адресою [ADDRESS] . Позивачка не мала власного житла, та її знайома [PERSON] запропонувала позивачці свою нерухомість, в якій ніхто не мешкав, та вона була в занедбаному стані, будинок почав руйнуватись, електрострум був відключений, води не було. Тому [PERSON] передала позивачці ключі та документи на нерухомість. За період свого проживання позивачка зробила у будинку ремонт, перекрила кришу, влаштувала подвір`я, підключила електорострум та воду, зареєструвала своє місце проживання в будинку. На даний час у позивачки виникли труднощі, оскільки вона не має можливості розпоряджатися власним майно та оформити пільги на комунальні послуги тому вона вирішила звернутися до суду. Позивачка просила суд визнати за нею, [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] в порядку набувальної давності, право приватної спільної часткової власності на 27/100 частин житлового будинку позначений в плані літ. «А», загальною площею 176,4 кв.м., житловою площею 81,1 кв. м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований у [ADDRESS] . Позивачка у судове засідання не з`явилась. Надала заяву в якій просила позов задовольнити. Справу розглянути у її відсутність. Представник Подільської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу за відсутності їх представника. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім відсутності заперечень з боку відповідача стосовно обставин цієї справи, зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Як вбачається з копії Технічного паспорту на житловий будинок виготовлений 03 . 12.1996 року КП «Інвентаризатор» на ім`я [PERSON] , останній праві приватної спільної часткової власності належить 27/100 частини житлового будинку позначений в плані літ. «А», загальною площею 176,4 кв.м., житловою площею 81,1 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований у [ADDRESS] . Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, оціночна вартість 27/100 частини житлового будинку у [ADDRESS] , складає 82000,00 грн. 27/100 частина житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Котовською держнотконторою 08.12.1997 року, зареєстровано у реєстрі за №І 2443. Факт правомірного володіння [PERSON] частиною житлового будинку підтверджується довідкою органу самоорганізації населення голови квартального комітету та визнанням позову відповідачем у справі. Згідно даних паспорту позивача її реєстрація у цьому будинку з 29.01.1997 року. Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, враховуючи те, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти 27/100 частиною житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за ними право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved