Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що під час оформлення права власності після смерті чоловіка виявлено, що державним виконавцем безпідставно не знято арешт, накладений 01 листопада 2000 року на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Дане обтяження державним виконавцем не може бути знято в зв`язку із завершенням виконавчого провадження та закінченням строку зберігання його матеріалів. В свою чергу, наявність цього обтяження перешкоджає реалізації позивачем своїх прав власника 1/2 частини квартири та перешкоджає оформити свої спадкові права на іншу частину квартири після смерті чоловіка. У зв`язку з цим просить на захист свого права зняти арешт з майна. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12 липня 2000 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним та призначено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві особистої власності. 01 листопада 2000 року постановою державного виконавця Вишгородського відділу ДВС Вишгородського управління юстиції, з метою виконання вироку суду, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] . 16 січня 2001 року постановою державного виконавця Вишгородського відділу ДВС Вишгородського управління юстиції вказане виконавче провадження закінчено у зв`язку з передачею частини майна в реалізацію ДПІ. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2001 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , по Ѕ частині за кожним. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 березня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на зазначену квартиру по Ѕ частині за кожним. Дана обставина також підтверджується листом КП "Вишгородське БТІ" від 06.05.2019 р. № 462, з якого вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині за кожним, згідно рішення Вишгородського районного суду від 27.02.2001 р. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.11.2016 р. серія [NUMBER] . Як вбачається з довідки виданої Вишгородською міською радою від 05.04.2017 р. № 1006 [PERSON] з 27 серпня 1971 року по даний час зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №141112719 від 11 жовтня 2018 року на квартиру [ADDRESS] Вишгородською районною державною нотаріальною конторою Київської області накладено обтяження за реєстраційним № 1301466 від 14 вересня 2004 року згідно повідомлення б/н виконавчої служби. Згідно листа Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від №19527 від 06 листопада 2018 року вказане виконавче провадження завершено, не може бути відновлено, матеріали якого знищені, а тому внесення змін у завершене виконавче провадження не може бути здійснено. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В той же час, згідно ч. 1 ст. 40 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У зв`язку з тим, що вказане виконавче провадження завершено та не може бути розпочате знову, матеріали якого знищені, зазначене унеможливлює зняття арешту з майна позивачки в порядку передбаченому Законом. Умовами порушення прав [PERSON] , як співвласника майна, в даному випадку є наявне обтяження - арешт на квартиру [ADDRESS] , на підставі постанови ВДВС Вишгородського РУЮ прийнятої в межах виконавчого провадження, яке на даний час є завершеним, коли арешт її майна в порядку передбаченому Законом не знятий. Позивачка позбавлена можливості зняти арешт зі свого майна в інший позасудовий спосіб. Таким чином, суд доходить висновку, що порушені права позивачки підлягають захистові, а позов про це задоволенню.

Outcome: approved