Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі у них народилось троє дітей. Відповідач протягом року матеріальної допомоги на утримання сім'ї не надає маючи за її даними дхід у розмірі біля 2500 грн. так, як працює. Інших дітей, та непрацездатних батьків яких зобов'язаний утримувати не має. Просить стягнути з відповідача на її користь для утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала давши аналогічні пояснення до змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, повідомив що надає кошти для утримання дітей. Постійного місця роботи не має а також не має інших дітей чи осіб, яких зобовязаний утримувати. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Спір між сторонами виник з сімейних правовідносин. Статтею 60 зазначеного Кодексу передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Нормами статті 48 Основного Закону України встановлено, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 2001 року (а.с.4). За час перебування у шлюбі у них народилось троє неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.5,6,7). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обв'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до норми ч.1 ст.184 СК України, згідно з якою аліменти в твердій грошовій сумі можуть бути визначені судом за заявою одержувача або платника аліментів у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, інших дітей або осіб, яких він зобовязаний утримувати не має. Окрім показів в яких зазначив, що не має постійного місця роботи і тому не має можливості сплачувати жодних інших доказів, як на підставу своїх заперечень щодо неможливості сплачувати аліменти не представив. Крім того, відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб і не позбавлений можливості працевлаштуватися з метою утримання неповнолітньої дитини. Таким чином судом не здобуто жодних доказів того, що [PERSON] не спроможний сплачувати аліменти. Позивачка працює вчителем Тисівської ЗОШ і її середня зарплата за шість місяців 2015 року становить 3809,61 грн.(а.с.9). Діти здорові, та на диспансерному обліку не перебувають, що підтверджується довідкою Болехівської ЦМЛ від 27 жовтня 2015 року за №1061 (а.с.10). Відтак, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і розяснення, що містяться у п.17 у Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановивши, що доходи відповідача мають мінливий та нерегулярний характер суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Нормами ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоровя, загальний матеріальний стан позивачки, дітей та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобовязаний утримувати, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивачки потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 29 жовтня 2015 року (з дня пред'явлення позову), і проводити до досягнення старшою дитиною [PERSON] [INFO] повноліття тобто до 12 березня 2020 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 487,20 грн., підлягає стягненню з відповідача. На користь позивачки підлягає стягненню з відповідача 400 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом; На підставі наведеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.), ст.48,51 Конституції України, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved