overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] 28 грудня 2002 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з дружиною не склались, оскільки вони з відповідачем різні за характером люди, він втратив почуття поваги та кохання до дружини, розірвав з ним свої стосунки та не бажає їх поновлення. З наведених підстав позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судове засіданні позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення у повному обсязі. Прізвище просила залишити "[PERSON]". Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28 грудня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиціїу м. Донецьку, актовий запис № 468. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження. У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя є неможливим. Викладене у своїй сукупності є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. У відповідності до ст.113 СК України відповідач після розірвання шлюбу буде іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на господарські споруди житлового будинку. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 10.10.1991 року за №180 йому була надана додатково земельна ділянка площею 0.04 га з вільного міськземфонду до домоволодіння по [ADDRESS] та дозволено побудувати літню кухню, баню, приміщення для палива. У зв"язку з тим, що йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності, та рекомендовано звернутися до суду, тому він просить суд визнати за ним право власності на самовільно возведенні господарські споруди . В судовому засіданні представник позивача за письмовою довіреністю [PERSON] з'явився, позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив суд визнати за позивачем право власності на господарські споруди : приміщення для палива розміром 38 кв.м., біля житлового будинку [ADDRESS] Представник Радомишльської міської ради в судове засідання не з"явився, надіслав письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, з позовними вимогами погодився. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. В судовому засіданні встановлено, підтверджено доказами, що на підставі Рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 10.10.1991 року за №180 йому була надана додатково земельна ділянка площею 0.04 га з вільного міськземфонду до домоволодіння по [ADDRESS] та дозволено побудувати літню кухню, баню, приміщення для палива Відповідно до ст. 375 ч. 1 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Після того, як позивач став власником земельної ділянки, він самовільно для поліпшення умов збудував на ній господарські споруди: приміщення для палива, розміром 38 кв.м., біля житлового будинку [ADDRESS]. Згідно ФОП [PERSON] вбачається, що згідно свідоцтва на првл особистої власності № 108 від 03.06.1982 року, виданого виконкомом Радомишльської міської ради, рахується житловий будинок [ADDRESS], вартість домоволодіння складає 166287 грн., вартість сараю літ."В" становить 15655 грн. Згідно ст. 375 ч. 2 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. На підставі ст. 376 ч. 5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З наведених підстав суд вважає необхідним визнати право власності на господарські споруди: приміщення для палива, розміром 38 кв.м., біля житлового будинку [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом ,в якому вказав,що 03.12.2012р між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір б\\н,відповідно до якого відповідач отримала кредит в суммі 400гр зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердила свою згоду на те,що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг,»Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку» складає між нею та позивачем договір.Позивач умови договору виконав.Відповідач умови договору порушила,станом на 30.09.2015р має заборгованість у суммі 18891 гр 24 коп. Позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18891 гр 24 коп.та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився,до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності,позовні вимоги підтримує,не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON]П у судовому засіданні позов не визнала,поскільки на даний час вона не має можливості погасити заборгованість. Суд,заслухавши пояснення відповідачки,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено,що 03.12.2012р між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір б\\н,відповідно до якого відповідач отримала кредит в суммі 400гр зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердила свою згоду на те,що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг,»Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку» складає між нею та позивачем договір.Позивач умови договору виконав.Відповідач умови договору порушила,станом на 30.09.2015р має заборгованість у суммі 18891 гр 24 коп.Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні копією заяви відповідача про видачу кредиту та умовами кредитування (а.с.6-32),розрахунком заборгованості (а.с.4-5),документами,які посвідчують особу відповідача (а.с.33).Дані обставини не заперечувались відповідачкою по справі. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.. 611 ЦК України «У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання,якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору. Відповідно до ст.. 1049 ЦК України "Боржник ,зобов"язаний повернути кредиторові грошові кошти у строк та в порядку,встановленому договором". З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість в суммі 18\~891гр 24 коп.та судові витрати . На підставі ,ст.509,526, 1050,1054 ЦК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,в якому вказав,що між позивачем та відповідачем було укладено договір №313-з від 30.08.2011р про надання освітніх послуг. Відповідно до умов договору, позивач взяв на себе зобов»язання здійснити навчання відповідача,а відповідач взяв на себе зобов»язання своєчасно вносити плату за навчання у розмірах та у строки,встановлені договором.Загальна вартість освітньої послуги складає 29802гр за 3 навчальні роки.Відповідно до п.4.3 договору відповідач повинен сплачувати кошти за надані освітні послуги безготівково,кожного семестру у суммі 4967гр .Освітня послуга була надана на суммі 29802гр,а відповідач сплатив лише 14901гр.Залишок боргу складає 14901гр Позивач просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість 14901гр та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив,що він виплатить позивачу зазначену суму боргу,але зазначив,що він не отримав послуги із навчання у позивача,поскільки приймав участь у подіях на Майдані,потім отримав поранення,лікувався. Він має бажання відновити навчання. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,вивчивши матеріали справи,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено,що між позивачем та відповідачем було укладено договір №313-з від 30.08.2011р про надання освітніх послуг. Відповідно до умов договору, позивач взяв на себе зобов»язання здійснити навчання відповідача,а відповідач взяв на себе зобов»язання своєчасно вносити плату за навчання у розмірах та у строки,встановлені договором. Загальна вартість освітньої послуги складає 29802гр за 3 навчальні роки. Відповідно до п.4.3 договору відповідач повинен сплачувати кошти за надані освітні послуги безготівково,кожного семестру у суммі 4967гр .Відповідач сплатив згідно договору 14901гр.Залишок боргу складає 14901гр. Наказом № 1063 від 06.06.2014р [PERSON]Л був відрахований із числа студентів заочної форми навчання у зв»язку з невиконанням навчального плану. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.. 530 ЦК України»Якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк». Відповідно до ст.. 1049 ЦК України "Боржник ,зобов"язаний повернути кредиторові грошові кошти у строк та в порядку,встановленому договором". З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача 14901гр та судові витрати. На підставі ст.258, 526, 530,625 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідно до договору № 269 від 01.02.2008 року ЛОКСТП "Луганськтеплокомуненерго" надавав [PERSON], як абоненту, розстрочку з погашення заборгованості, яка виникла станом на 01.02.2008 року у сумі 800,00 грн. Згідно графіку погашення заборгованості за надані послуги теплопостачання, вказаного у п. 2 договору, відповідач зобов'язався погасити вказану заборгованість протягом 10 місяців та здійснювати оплату щомісячно у розмірі не менше 80,00 грн. Станом на 01.10.2013 року заборгованість відповідача складає 800,00 грн. Згідно ст.ст. 96, 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачеві суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти від простроченої суми. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка на цей час не сплачена відповідачем, складає 1264,52 грн., тому позивач просить суд стягнути цей борг з відповідача, а також понесені ним витрати на сплату судового збору у сумі 229,40 грн. Позивач надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача, [PERSON], доручення від 06.01.2014р., подала суду заперечення, просила застосувати до позовних вимог загальний строк позовної давності, в судове засідання не з»явилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до договору № 269 від 01.02.2008 року ЛОКСТП "Луганськтеплокомуненерго" надавав [PERSON], як абоненту, розстрочку з погашення заборгованості, яка виникла станом на 01.02.2008 року у сумі 800,00 грн. Згідно графіку погашення заборгованості за надані послуги теплопостачання, вказаного у п. 2 договору, відповідач зобов'язався погасити вказану заборгованість протягом 10 місяців та здійснювати оплату щомісячно у розмірі не менше 80,00 грн. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тому суд вважає за можливе застосувати позовну давність до стягнення заборгованості з боржника. Протягом часу з 01.08.2008 року позивач мав можливість звернутися до суду із позовом, але не звернувся, об'єктивних причин, які б перешкоджали йому в цьому, суд не вбачає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідно до договору № 77 від 05.11.2007 року ЛОКСТП "Луганськтеплокомуненерго" надав [PERSON], як абоненту, розстрочку з погашення заборгованості, яка виникла станом на 01.12.2006 року у сумі 463,80 грн. Згідно графіку погашення заборгованості за надані послуги теплопостачання, вказаного у п. 1 договору, відповідач зобов'язався погасити вказану заборгованість за період з 05.11.2007р. по 05.11.2012р., та здійснювати оплату щомісячно у розмірі не менше 7,73 грн. Станом на 01.11.2013 року заборгованість відповідача складає 252,71 грн. Згідно ст.ст. 96, 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачеві суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти від простроченої суми. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка на цей час не сплачена відповідачем, складає 327 грн. 76 коп., тому позивач просить суд стягнути цей борг з відповідача, а також понесені ним витрати на сплату судового збору у сумі 229,40 грн.. Позивач надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила в позові відмовити, тому що суму боргу вона повністю сплатила. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до договору № 77 від 05.11.2007 року ЛОКСТП "Луганськтеплокомуненерго" надавало [PERSON], як абоненту, розстрочку з погашення заборгованості, яка виникла станом на 01.12.2006 року у сумі 463,80 грн. Згідно графіку погашення заборгованості за надані послуги теплопостачання, вказаного у п. 1 договору, відповідач зобов'язався погасити вказану заборгованість з 05.11.2007р. по 05.11.2012р., та здійснювати оплату щомісячно у розмірі не менше 7,73 грн. Станом на 01.11.2013 року заборгованість відповідача складає 252,71 грн. Згідно ст.ст. 96, 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачеві суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти від простроченої суми. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка на цей час не сплачена відповідачем, складає 327 грн. 76 коп., тому позивач просить суд стягнути цей борг з відповідача, а також понесені ним витрати на сплату судового збору у сумі 229,40 грн. Відповідач надала суду заяву з копіями квитанцій, в якій просить в задоволенні позовних вимог відмовити, у зв»язку з оплатою повної суми боргу а також сплати суми судового збору. Тому суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу у зв»язку з повною сплатою суми боргу відповідачем в розмірі 327,76 грн. а також судового збору в розмірі 229 грн.40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, укладений 16 січня 2002 року, зареєстрований в Сестринівській сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом №1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 січня 2002 року вони з відповідачкою уклали шлюб, зареєструвавши його у Сестринівській сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом №1. Від цього шлюбу у них [INFO] року народилася донька - [PERSON], та [INFO] року син - [PERSON], діти проживають з матір"ю. Причиною розлучення стало те, що між ними немає взаємопорозуміння, дружби та любові, за час спільного проживання він зрозумів, що вони різні захарактером люди, у них виникають часті сварки. Подальше спільне подружнє життя стало неможливим і зберегти шлюб між ними вже немає ніякої можливості і тому його необхідно розірвати. Позивач в судове засідання не з"явився, проте подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, надавши суду заяву про слухання справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що сторони 16 січня 2002 року уклали шлюб, зареєструвавши його Сестринівській сільській раді Козятинського району Вінницької області за актовим записом №1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.6). Від спільного проживання мають дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина -[PERSON], [INFO] (а.с.7,8), які проживають разом з матір"ю. Сторони припинили спільне проживання та подружні відносини . Причиною розлучення стало те, що між сторонами не має взаєморозуміння, у них різні характери та погляди на життя. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, так як в судовому засіданні доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 10257,71 гривень, а також судовий збір. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04.04.2019 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] підписано заяву-договір № 2019/І_С/313-000997 про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками АБ "Укргазбанк", на підставі якої відкрито поточний рахунок в гривні на умовах тарифного плану «Домовичок на пари» та видано платіжну карту. Зазначені правила опубліковані 09 грудня 2014 року у газеті «Урядовий кур`єр» № 22 і діяли на час укладання заяви-договору з врахуванням змін. Вказана публічна пропозиція набрала чинності з дати її публікації у газеті «Урядовий кур`єр» та діє до дати оприлюднення заяви про відкликання публічної пропозиції у газеті «Урядовий кур`єр». Підписавши вказану заяву-договір [PERSON] прийняла публічну пропозицію позивача на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов Розділу 4 "Паспорт споживчого кредиту" заяви-договору від 04.04.2019 року [PERSON] надано кредит у формі встановленого ліміту дозволеного овердрафту з наступними істотними умовами: строк дії договору з 04.04.2019 року по 03.04.2020 року; строк кредитування 12 місяців; можлива сума кредитування 0,00 300000,00 грн.; щомісячний платіж за кредитом 7% мінімум 50 грн.; відсоткова ставка 36 % річних; відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48 % річних. Заборгованість [PERSON] за договором комплексного банківського обслуговування станом на 27 березня 2020 року становить 10257,71 грн., з яких: заборгованість по кредиту поточна 4513,42 грн.; заборгованість по кредиту прострочена 3450,19 грн.; заборгованість по процентах поточна 119,83 грн.; заборгованість по процентах прострочена 2174,26 грн. На виконання вимог пункту правил позивачем 27 вересня 2020 року за вих. № 129/30313/2019 на адресу [PERSON] направлено вимогу про повернення кредиту, яку остання не виконала. У зв`язку із чим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить про стягнення з відповідача заборгованість за надані послуги з обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.09.2007 року по 01.02.2014 року в сумі 5482,55 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила про розгляд спарви у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд спарви у її відсутності, та просила застосувати строки позовної давності. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу. Обставини справи, встановлені судом. ТОВ «Центральний 1» надає послуги з обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі і за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належить відповідачу. Згідно п. 17 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинкових територій" № 572 від 08.10.1992 року, ст. 10 Закону України «про приватизацію державного житлового фонду», відповідач зобов'язана вносити на рахунок ТОВ «Центральний 1» плату за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій не пізніше 10-го числа наступного місяця. Проте відповідач своєчасно кошти не вносила, в звязку з чим заборгованість відповідача за період з 01.09.2007 року по 01.02.2014 року в сумі 5482,55 грн. До теперішнього часу заборгованість не сплачена. У відповідності до ст. ст. 256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 66-68 ЖК України, "Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій", позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з урахуванням строків позовної давності, в сумі 2652,22 грн. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн., а також судовий збір на користь держави у розмірі 51,00 грн.

Outcome: partial