Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних. Свої вимоги мотивував тим, що 05 травня 2017 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 36 392,00 доларів США на строк до 01 липня 2017 року. На теперішній час відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики. У зв`язку з чим позивач просить про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 05 травня 2017 року у розмірі 36 392,00 доларів США, трьох процентів річних за договором позики від 05 травня 2017 року за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 36 392,00 доларів США за період з 02 липня 2017 року по день винесення судового рішення та витрати по сплаті судового збору. 20 січня 2021 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних задоволено повністю: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за договором позики від 05 травня 2017 року у розмірі 36 392 (тридцять шість тисяч триста дев`яносто два) доларів США 00 центів, три проценти річних за період з 02 липня 2017 по 20 січня 2021 року у розмірі 3 882 (три тисячі вісімсот вісімдесят два) доларів США 47 центів. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , витрати по сплаті судового збору в сумі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн. 80 коп. Позивач просить ухвалити додаткове рішення, оскільки під час прийняття судового рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 01 червня 2020 року між позивачем та адвокатом Осадчою Крістіною Олегівною було укладено договір про надання правової допомоги № 80, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 152-155). Вартість витрат на професійну правничу допомогу позивач підтверджує актом № 01 здачі-прийняття наданих послуг да договором про надання правової допомоги № 80 від 01 червня 2020 року (а.с. 145), дублікатом квитанції від 16 червня 2021 року на суму 2 500,00 грн. (а.с. 146), дублікатом квитанції від 06 квітня 2021 року на суму 2 000,00 грн. (а.с. 147), дублікатом квитанції від 09 вересня 2020 року на суму 2 000,00 грн. (а.с. 148), дублікатом квитанції від 20 січня 2021 року на суму 2 000,00 грн. (а.с. 149), дублікатом квитанції від 02 листопада 2020 року на суму 2 000,00 грн. (а.с. 150), дублікатом квитанції від 23 червня 2020 року на суму 4 000,00 грн. (а.с. 151). При поданні позовної заяви позивачем було надано суду попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 11 500,00 грн. (а.с.8). Однак відповідач не скористався своїм правом подачі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved