Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 15.07.2014 року відповідно до укладеного договору б/н відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач в порушення норм закону та умов договору зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача станом на 15.08.2019 року за кредитними договором б/н від 15.07.2014 року складає 54046,58 грн., з яких: 9660,99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 39085,75 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; 2250,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2549,84 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 15.07.2014 року у сумі 54046,58 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності, не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася у судове засідання, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України ( а.с. 80-81, 89-90). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. 23 березня 2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», назва якого перейменована на АТ КБ «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с. 8). Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалася грошовими коштами позивача (а.с.6-7) Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 15.07.2014 року станом на 15.08.2019 року складає 54046,58 грн., з яких: 9660,99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 39085,75 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; 2250,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2549,84 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-7). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установ (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями накладається відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року. Відповідно до Розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р, м. Сватове Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач з 16.05.2013 року по 27.02.2020 року була зареєстрована у м. Сватове Луганської області, а тому вона є суб`єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Аналізуючи викладене, а також враховуючи те, що станом на час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції, також положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є чинними, то суд доходить висновку, що пеня та/або штраф за період з 14 квітня 2014 року, які були нараховані на суму заборгованості за кредитним договором, стягненню не підлягають. Таким чином, не підлягають стягненню з відповідача фіксована сума штрафу в розмірі 500 грн. і процентна сума штрафу в розмірі 2549,84 грн., які відповідно розрахунку, наданого банком, були нараховані відповідачу на суму заборгованості станом на 15.08.2019 року, тобто в період дії мораторію. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання у сумі 39085,75 грн., пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 2250,00 грн., то суд приходить до наступного. З наданого розрахунку заборгованості та інших матеріалів справи вбачається, що суми пені нараховувались з листопада 2016 року, тобто в період дії мораторію на нарахування пені згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання у сумі 39085,75 грн., пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 2250,00 грн., штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу у сумі 2549,84 грн. (процентна складова) є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Таким, чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі простроченого тіла кредиту у сумі 9660,99 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У п.36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №PROM2BVKG від 02.09.2019 року про сплату судового збору загальною сумою 1921 грн. Враховуючи те, що задоволено 17,88 % відсотків позовних вимог (9660,99 грн. від 54046,58 грн. складає 17,88 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 343,47 грн. ( 1921 грн. х 17,88 % : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial