Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ПАТ АБ «Ощадбанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», третя особа: АТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту, мотивуючи його тим, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління забезпечення виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 50869380 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 918 355,31 грн. Постановою про арешт коштів боржника від 26.09.2019 накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках боржника в установі банку та інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику - [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що дана постанова направлена до відома та виконання різним банківським установам, в тому числі ПАТ АБ «Укргазбанк» та ПАТ АБ «Ощадбанк», в результаті чого відбулось накладення арешту (блокування) на зарплатний рахунок [NUMBER] , відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк» та зарплатний рахунок [NUMBER] , відкритий в ПАТ АБ «Ощадбанк». Відмітив, що дані рахунки є зарплатними, а тому на даний час він не має можливості отримувати свою заробітну плату для власного існування та утримання родини, що завдає значних труднощів і душевних страждань. Були направлені заяви на адресу відповідачів щодо зняття арешту з зарплатних рахунків, однак отримані відмови. Лише з боку ПАТ АБ «Ощадбанк» жодної відповіді не надходило. Тому він вимушений звернутися з позовом до суду. Просить суд звільнити грошові кошти, належні [PERSON] , що перебувають на рахунках, відкритих в ПАТ АБ «Укргазбанк» (рахунок IBANUA [NUMBER] ) та в ПАТ АБ «Ощадбанк» (рахунок [NUMBER] ), з - під арешту, накладеного постановою про арешт коштів боржника від 26.09.2019 по виконавчому провадженню № 50869380, що перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління забезпечення виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 918 355,31 грн. Судовий збір розподілити відповідно законодавства. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.04.2020 позовну заяву залишено без руху, надано термін на усунення недоліків, які позивачем 05.05.2020 усунені. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У передбачений законодавством термін відповідачі відзиву до суду не скерували. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача - адвокат Джирма А.В. скерувала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відділу примусового виконання рішень в судове засідання не з`явився, головний державний виконавець Вельган О.В. скерувала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника. Представник відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява представника [PERSON] про розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Представник відповідача ПАТ АБ «Ощадбанк» в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає наступне: Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 26.09.2019 по виконавчому провадженню № 50869380 за виконавчим листом 2/707/230/16 виданого 12.04.2016 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 918355,31 грн., накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках боржника в установі банку та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Відповідно до довідки СТОВ «Колос» № 4 від 06.02.2020 року [PERSON] працює в СТОВ «Колос», з АТ «Ощадбанк» підписаний договір про зарплатний проект, і на картковий рахунок вказаної установи, який належить [PERSON] , перераховується його заробітна плата. Згідно листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.02.2020 № 2338 [PERSON] повідомлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження № 50869380 про стягнення з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості та не порушено порядок накладення арешту, підстав для зняття арешту з рахунків немає. Відповідно до листа ПАТ АБ «Укргазбанк» № 509/126/2020 від 20.02.2020 позивачу повідомлено, що банк є тільки виконавцем постанови державного виконавця і не є учасником виконавчого провадження. Постанова про арешт коштів боржника може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ у порядку, передбаченому законом. Зазначено, що банківський рахунок, на який накладений арешт, не має спеціального режиму використання. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього ж Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження"). Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 7 ч. 3 ст. 18 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положеннями ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Так, приписами ч. 1, 3 статті 68 Закону №1404 визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Частиною 1 ст. 69 Закону № 1404 встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника встановлений статтею 70 Закону №1404-VIII і становить 20 відсотків. Близька за змістом позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2018 у справі № 344/12102/16-ц. Відповідно ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, визначено право клієнта - юридичної особи для здійснення деяких видів виплат, зокрема, заробітної плати, відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб. У разі неукладення такого договору використовується звичайний поточний рахунок юридичної особи. Для здійснення виплат заробітної плати з будь-якого рахунку юридичної особи фізичній особі банк відкриває спеціальний рахунок (підпункти 6.7, 6.9). Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що внаслідок спірного обтяження позивач без законних підстав обмежений у розпорядженні грошовими коштами на рахунку для отримання заробітної плати, на які за законом не може бути накладений арешт у виконавчому провадженні, а тому порушене право позивача стосовно спірного обтяження підлягає до поновлення та судового захисту. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 09.08.2019 № 913/958/16. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved