Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення грошових коштів в розмірі 69 420,00 грн.; моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що в лютому 2019 року з метою отримання туристичних послуг позивач звернувся до ФОП [PERSON] , як до суб`єкта туристичної діяльності. В березні 2019 року ним було сплачено грошові кошти в розмірі 69 420,00 грн. про що йому було видано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 13.03.2019 року. Сплативши грошові кошти позивач намагався з`ясувати у відповідача дату вильоту, назву готелю, однак чіткої відповіді не отримав. Після чого останнім було заявлено вимогу про укладення договору на туристичне обслуговування з метою встановлення дійсних строків перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування. Однак його вимога була залишена без задоволення, після чого позивач звернувся до відповідача із письмовою претензією про повернення грошових коштів у розмірі 69 420, 00 грн., однак грошові кошти так і не були повернені.Так, відповідно до вимог діючого законодавства заподіяна туристу моральна «майнова» шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач зазнав збитків, які просить стягнути на його користь. Крім того, в результаті відмови відповідача здійснити виплату страхового відшкодування позивачу була спричинена суттєва моральна шкода, яка полягає у перенесених глибоких душевних стражданнях та нервовому потрясінні, які пов`язані із тим, що його родина очікувала на відпустку та відпочинок, який був зірваний з вини відповідача. Даний відпочинок планувався з метою оздоровлення дітей. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 10 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача на його користь. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., які він витратив оскільки був вимушений звернутись за правовою допомогою до адвоката. 22.07.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Єрьоменко О.М. підтримав позовні вимоги в повному обсязі по викладеним у позові доводам та підставам та просив задовольнити позов в повному обсязі. Пояснив, що на сьогоднішній день грошові кошти сплачені позивачем на отримання туристичних послуг не повернуті, послуги не були надані, відповідач відмовляється укладати з позивачем туристичний договір з зазначенням в ньому істотних умов про надання туристичних послуг. Через ситуацію яка склалась з вини відповідача позивач зазнав душевних страждань, він не тільки не полетів з родиною на відпочинок, але і не може повернути витрачені кошти, у зв`язку з чим був зірваний його звичаєвий життєвий уклад. Просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 69 420,00 грн. сплачені з метою отримання туристичних послуг; моральну шкоди в розмірі 10 000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що позивач дійсно звернувся до відповідача з проханням підібрати йому тур до країни Єгипет з метою здійснення відпочинку з родиною, двоє дорослих та троє дітей. Позивачем конкретно були вказані бажані дати перебування в Єгипті 24.03.2019-01.04.2019 року, при цьому додатковою умовою було виліт 23.03.2019 року із замовленням індивідуального трансферу до готелю призначення. Готель обирав сам позивач. Відповідач здійснила бронювання, замовлення та оплату повного пакету туристичних послуг лише після отримання передплати у розмірі 100 %, які ж одразу перерахувала на рахунок туроператора Джоін Ап. Позивачу залишалось отримати білети та ваучер, сформований в особистому кабінеті відповідача на сайті туроператора та здійснити подорож. Відсутність комунікації, відмова від вильоту за сімейними обставинами без доведення цього факту є підставою для здійснення страхового повернення коштів у розмірі 80 % від вартості туристичної послуги. Позивачу неодноразово пропонувалось здійснити виплату частини вартості туристичної послуги у розмірі щонайменш 40000, 00 грн., на що позивач зазначив, що буде звертатись до суду. 22.03.2019 року було отримано лист-вимогу про повернення усієї суми сплаченої позивачем, на що останньому було направлено листа з незгодою та було запропоновано вирішити все мирним шляхом. Всі вимоги законодавства відповідачем були виконані. Позивачу було надано вичерпну інформацію, підтвердженням чого стало внесення позивачем грошових коштів. Крім того, за наявності вини туриста туроператор не несе відповідальність, в даному випадку присутня вина позивача, у зв`язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи - ТОВ «ДЖОІН АП» будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення в судове засідання не з?явився. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Статтею 1Закону України «Про туризм», визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Згідно визначених законом понять «Туроператор» та «Турагент», - Туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ДЖОІН АП» та ФОП [PERSON] було укладено Агентський договір № 6940/16 на реалізацію тур продукту, відповідно до якого туроператор ТОВ «ДЖОІН АП» публічно пропонує туристичним агентам за винагороду надати послугу Туроператору з реалізації тур продукту шляхом укладення договору на туристичне обслуговування відповідно до Додатку № 1. Відповідно до п.3.3.1 агентського договору ФОП [PERSON] діяла від імені, під контролем та в інтересах туроператора ТОВ «ДЖОІН АП». Відповідно до ч. 2 ст. 297 Господарського кодексу України агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 21.02.2019 року ТОВ «ДЖОІН АП» отримала заявку № 1491551 від ФОП [PERSON] для позивача на тур. 22.02.2019 року ФОП [PERSON] було направлено підтвердження туру та виставлено Рахунок на його оплату відповідно квитанції № 623071000467931550830778 від 22.02.2019 року, грошові кошти в розмірі 65 289,20 грн., платник - [PERSON] , отримувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап», призначення платежу: за туристичні послуги за рахунком № 1491551 від 21.02.2019 (а.с. 24, 64-65). Судом було встановлено, що 13 березня 2019 року позивачем [PERSON] були сплачені грошові кошти в розмірі 69 420,00 грн. туристичному агенту ФОП [PERSON] відповідно до копії прибуткового касового ордеру № б/н підстава: Туристичні послуги (а.с.6). Згідно п. 3.3.2 агентського договору, Турагент зобов`язаний при наданні туристичних послуг дотримуватися вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 3.3.6 агентського договору Турагент зобов`язаний надавати туристам своєчасну, повну, достовірну інформацію про комплекс туристичних послуг Туроператора, яку отримує за відповідним запитом та на офіційному сайті Туроператора, у тому числі про порядок перетинання державного кордону України. Цим же пунктом агентського договору передбачено, що до укладення Договору на туристичне обслуговування Турагент зобов`язаний надати туристам повну і достовірну інформацію, передбачену ст. ст. 19-1, 20 Закону України «Про туризм». Турагент зобов`язаний відшкодувати будь-які збитки Туроператора і Туриста, завдані наданням Туристу неповної або недостовірної інформації. Згідно пунктів 6.2.1., 6.4. агентського договору під невиконанням чи неналежним виконанням зобов`язань за договором розуміється для Турагента, зокрема, ненадання своїм туристам інформації у відповідності із нормами Закону України «Про туризм». Туроператор несе відповідальність перед Туристом за збитки, що виникли з вини Туроператора та за наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між завданими збитками та діяннями Туроператора. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про туризм» суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Тобто в агентському договорі ФОП [PERSON] та ТОВ «ДЖОІН АП» погодили умови, згідно яких саме турагент є відповідальним за надання туристу повної і достовірної інформації, передбаченої ст. ст. 19-1, 20 Закону України «Про туризм» та зобов`язаний відшкодовувати збитки, завдані наданням Туристу неповної або недостовірної інформації. Відповідач як турагент з дотриманням умов договору на надання туристичних послуг повинен був надати туристу всю необхідну інформацію, передбачену чинним законодавством, щодо туристичної подорожі. Так, після сплати позивачем грошових коштів за туристичні послуги відповідачем не повідомлялись ані точні дати вильоту та заселення, ані назва готелю, у зв`язку із чим позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою про укладення договору на туристичне обслуговування з метою встановлення дійсних строків перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування, інформації про готелі, програму туристичного обслуговування. Однак договір на туристичне обслуговування між сторонами відповідно до вимог Закону України «Про туризм» укладений не був, через що позивачем на адресу відповідача було направлено лист-вимогу про повернення сплачених грошових коштів у розмірі 69 420,00 грн. (а.с.7-8). 08.04.2019 року на адресу позивача, ФОП [PERSON] було направлено листа відповідно до якого остання повідомляла про те, що подорож не відбулась з волевиявлення позивача, що потягло за собою прострочення кредитора (а.с.27-29). Згідно положень ст. 19-1 Закону України «Про туризм» будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 10 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування та звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Аналізуючи вищенаведені вимоги закону суд дійшов висновку про те, що майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичних послуг, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Оцінюючі здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем ФОП [PERSON] не було надано позивачу достовірні відомості про умови туристичних послуг, не було укладено договору на туристичне обслуговування, внаслідок чого позивачу були заподіяні збитки на суму 69 420,00 грн. Крім того, суд критично відноситься до доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву стосовно укладення та виконання сторонами договору у формі ваучера, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої статті 23 Закону України "Про туризм" ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до зазначеного Закону. Відповідно до п.1.2 Інструкції Державної туристичної адміністрації України, від 06.06.2005 № 50 «Про затвердження порядку оформлення ваучера на надання туристичних послуг та його використання» (надалі - Інструкція) ваучер - документ, який є підставою і гарантією для отримання туристом оплаченої послуги або комплексу послуг у суб`єкта туристичної діяльності, що надає послуги. Ваучер оформляється суб`єктом туристичної діяльності, що реалізує туристу послугу або комплекс послуг. Відповідно до п.2.4 Інструкції ваучер заповнюється суб`єктом туристичної діяльності, який реалізує туристу послугу або комплекс послуг, у трьох примірниках. Інформація, що вноситься до ваучера, має бути ідентичною на всіх примірниках. Перший і другий примірники ваучера видаються перед початком подорожі вповноваженою особою суб`єкта туристичної діяльності туристу, що здійснює подорож індивідуально, або керівнику групи туристів при груповій поїздці. Третій примірник ваучера зберігається у суб`єкта туристичної діяльності який його оформив. У разі оформлення електронного варіанта ваучера він передається туристу засобами електронного зв`язку, а його електронна копія зберігається у суб`єкта туристичної діяльності. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного вище та аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідачем не надано доказів в обґрунтування викладених доводів, надані роздруківки з текстом смс повідомлення про необхідність отримання ваучера (а.с.67-68) не містять достовірних доказів його направлення саме на мобільний номер позивача, як і не містять доказів отримання позивачем вказаного смс повідомлення та ознайомлення з його змістом, тоді як відповідно до вимог Інструкції перший і другий примірники ваучера видаються перед початком подорожі вповноваженою особою суб`єкта туристичної діяльності туристу. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача доведено неналежне виконання відповідачем вимог Закону України «Про туризм», обставин, які б виключали відповідальність відповідача судом не встановлено, тому суд вважає, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів, сплачених за тур в сумі 69 420,00 грн. як збитків у вигляді вартості ненаданих турагентом туристичних послуг, є обґрунтованою та доведеною, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди") зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Судом встановлено, що у зв`язку з неможливістю з вини відповідача отримати належним чином замовлені та оплачені туристичні послуги під час заздалегідь запланованої відпустки, позивачу завдана моральна шкода, що виразилась у моральних переживаннях, пов`язаних з неможливістю здійснити запланований відпочинок, зіпсовану відпустку та настрій, докладання додаткових зусіль, пов`язаних з поверненням грошових коштів, сплачених відповідачу, а тому

Outcome: approved