Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Крюківський -1» (далі Кооператив), в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? та ? частину обєкту нерухомого майна, а саме гаражу № 205, розташованого у Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Крюківський -1» за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Лейтенанта Дніпрова будинок № 3, після смерті чоловіка [PERSON]; одночасно позивачка діючи в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] прохала суд визнати за останньою право власності в порядку спадкування за законом на ? частину обєкту нерухомого майна, а саме гаражу № 205, розташованого у Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Крюківський -1» за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Лейтенанта Дніпрова будинок № 3, після смерті її батька [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 14 січня 2016 року помер її чоловік та батько неповнолітньої доньки позивачки, в інтересах якої вона діє [PERSON], якій будучи членом авто гаражного кооперативу «Крюківський -1» мав у власності гараж № 205 розташований у зазначеному вище кооперативі. Після смерті чоловіка позивачка, у встановлений чинним законодавством строк, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса [PERSON] їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності документів, що посвідчують право власності спадкодавця на гараж № 205, розташований в авто кооперативі «Крюківській - 1». Як зазначає позивачка, оскільки право власності на зазначене вище нерухоме майно у встановленому законом порядку за її померлим чоловіком не зареєстровано, вона вимушена звертатися до суду за захистом порушеного права як особа, що у визначеному Законом України «Про кооперацію» та главою 6 Цивільного Кодексу України є спадкоємцем померлого [PERSON] і саме їй та їх неповнолітній доньці переходять усі права та обовязки від фізичної особи, що померла, в тому числі і право власності на визначену позивачкою в заяві, частину спірного гаражу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]Є позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладенні вище обставини. Представник відповідача [PERSON] по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Крюківський -1»[PERSON] судовому засіданні вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, з тих підстав що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, з яких вбачалось би що на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], померлий мав право власності на гараж № 205, розташований у Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Крюківський -1» за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Лейтенанта Дніпрова будинок № 3, яке б увійшло до складу спадщини після смерті останнього. Представник відповідача [PERSON] міська Рада Полтавської області, залучений до участі в справі за ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 6 червня 2017 року [PERSON] в задоволенні позову прохав відмовити оскільки спадкодавець будь яких дій спрямованих на здійснення державної реєстрації гаражу за життя не вчиняв, а тому і права власності на спірне майно не набув, що в свою чергу унеможливлює визнання права власності на зазначений вище обєкт нерухомого майна за спадкоємцями останнього, а саме позивачкою та її неповнолітньою донькою в інтересах якої діє остання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, проаналізувавши та дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступних висновків. Статтею \~1216 ЦК України, визначено що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог\~статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 14 січня 2016 року, помер [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього серії І-КЕ № 309802, виданого Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 14 січня 2016 року (а.с. 8) Позивачка по справі [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], як чоловіка позивачки та відповідно батька неповнолітньої [PERSON] 20 січня 2016 року позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 3 березня 2016 року за вих. № 49/02-31, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності документів, що посвідчують право власності спадкодавця на гараж № 205, розташований в авто кооперативі «Крюківській - 1» (а.с. 74) Відповідно до змісту наданої 17 липня 2017 року приватним нотаріусом [PERSON] за зверненням позивачки довідки щодо кола спадкоємців вбачається, що інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини, окрім заяви [PERSON], до спадкової справи не надходило (а.с. 5) Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях\~335\~та\~376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша\~статті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Як встановлено судом, позивачка посилається на своє право власності на гараж № 205, розташований у Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Крюківський -1» за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Лейтенанта Дніпрова будинок № 3, як спадкоємиця померлого [PERSON] в звязку з чим саме їй та їх неповнолітній доньці відповідно до вимог цивільного законодавства, переходять усі права та обовязки після смерті [PERSON] Відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів, а саме копій заяв членів Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Крюківський -1» в період часу з 10 квітня 2013 року по 23 липня 2016 року (а.с. 42-49) вбачається, що померлий [PERSON] дійсно був членом зазначеного вище кооперативу в період часу з 10 квітня 2013 року по 23 листопада 2015року. Однак, відповідно до досліджених письмових доказів, наведених вище та не спростованих стороною позивача, [PERSON] маючи в користуванні гараж № 205, 25 листопада 2015 року вийшов з членства зазначеного вище кооперативу, передавши гараж своєму батьку [PERSON], якій в свою чергу вже після смерті сина, а саме 18 квітня 2016 року звернувся з заявою щодо виключення його з членства у Кооперативі та переоформлення гаражу на іншу особу. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами по справі на час розгляду справи у суді, користувачем гаражу № 205 розташованого у Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Крюківський -1» за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Лейтенанта Дніпрова будинок № 3, є [PERSON] (а.с. 49) Частиною 2 статті 19-І Закону України «Про кооперацію» в редакції 16 листопада 2014 року, на яку також посилається і сама позивачка, обґрунтовуючи законність свого звернення однак, цитуючи лише окремі положення останньої, визначено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди, приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Тоді як абзацом 3 частини 2 статті 331\~ЦК, передбачено якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини 3 статті 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства та встановлений в судовому засіданні факт, на підставі наданих сторонами доказів, що [PERSON] на час смерті членом Кооперативу як і користувачем спірного гаражу не був, у встановленому Законом порядку при житті не набув права власності та не зареєстрував зазначений вище обєкт нерухомого майна у відповідному органі який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на спірний гараж в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню. Частиною 2\~статті 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 3\~статті 10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог частини 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих останньою доказів, померлий [PERSON] не мав зареєстрованого в передбаченому законом порядку права власності на спірний гараж, а лише нетривалий період часу мав останній в користуванні як член Кооперативу, в звязку з чим суд вважає, що в розумінні приписів ст.ст.\~1216,\~1218 ЦК України, з боку позивача не надано жодного доказу, з якого вбачалось би що на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] померлий мав право власності на гараж № 205 яке б увійшло до складу спадщини після його смерті. В тому числі, і будь-яких доказів того, що померлий за своє життя набув прав власності на спірний гараж в розумінні приписів статті 392 ЦК України та Закону України «Про кооперацію», які б надали підтвердження такого права, набуте раніше на законних підставах, позивачем також суду не надано. Наданий стороною позивачки доказ, на якій вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме копія свідоцтва про членство в авто кооперативі «Крюківський -1» виданий головою правління зазначеного вище Кооперативу, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог глави 5 ЦПК України останній не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту реєстрації майна у визначеному Законом України \~ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року, порядку (а.с.10) З урахуванням викладеного, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності , допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed