Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач в позовній заяві вказує, що 22 травня 2014 року до прокуратури Калинівського району надійшло звернення Калинівської ЦРЛ про порушення вимог законодавства лікарем [PERSON] при видачі листків непрацездатності та відмови останнім у відшкодуванні завданої незаконними діями шкоди. 1 березня 2013 року спеціалістом відділу з експертизи тимчасової непрацездатності відділу з експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Вінницького обласного відділення у Калинівській ЦРЛ було проведено перевірку обґрунтованості видачі листків непрацездатності та складено відповідну довідку. В результаті перевірки було встановлено, що лікар [PERSON] в порушення вимог "Положення про експертизу тимчасової непрацездатності", затвердженого наказом МОЗ України № 189 від 09.04.2008 року без обґрунтування продовжив терміни листів тимчасової непрацездатності 3-м особам, внаслідок дій [PERSON], Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Вінницького обласного відділення було завдано шкоду на загальну суму 2 001 грн. 28 коп., згідно вимоги № 03-688 від 30.04.2013 року, яка спрямована Фондом на адресу Калинівської ЦРЛ. На даний час сума шкоди, яка завдана [PERSON] внаслідок незаконно виданих листків непрацездатності в розмірі 2001 грн. 28 коп., яка сплачена Калинівською ЦРЛ на рахунки Фонду, відповідачем не відшкодована Калинівській ЦРЛ . В добровільному порядку [PERSON] який отримав всі документи по перевірці та вимогу відшкодувати суму шкоди Калинівській ЦРЛ відмовляється, тому звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник Калинівській ЦРЛ за дорученням Іщук А.М. підтримала позов прокурора, оскільки вважає, що відповідач неналежним чином виконує свої функціональні обов'язки, тому з його вини і заподіяна шкода лікарні. Відповідач позов не визнає, в суду пояснив, що має практичний досвід лікаря більше 20 років, в кардіологічному відділенні Калинівській ЦРЛ працює з 2012 року, тривалий час знаходиться в неприязних стосунках з головним лікарем, тому перевірку видачі ним листів тимчасової непрацездатності вважає замовною. Перевірка проводилася в його відсутність, від нього не вимагали пояснень щодо правомірності видачі даних листів тимчасової непрацездатності. Листи тимчасової непрацездатності, видані хворим [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є дійсними, видані на підставі історії їх хвороби, діагноз їх хвороби, виставлений ним, як лікуючим лікарем, вважає вірним, ніким не спростований. Призначене їм лікування та перебіг хвороби зазначений в їх щоденниках історії хвороби і необхідність їх перебування на лікарняному також ним обґрунтовано. Видані ним листи тимчасової непрацездатності обов'язково перевіряються завідуючим кардіологічним відділенням , а також Лікарсько-консультативною комісією, тому вважає , що в разі їх видачі без обґрунтування продовження терміну лікування, їх могли даним хворим не видавати. Вважає, що в нього не було будь-якого умислу на заподіяння шкоди лікарні, до своїх функціональних обов'язків відноситься сумлінно, можливо щось не записав, чи не вірно записав в щоденнику історії хворих, але це зроблено без умислу, тому вважає, що на це могли просто вказати чи провести відповідні заняття з лікуючим персоналом, як зазначено в висновках перевірки. Заслухавши доводи та заперечення сторін, оцінивши докази по справі суд вважає в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Так, ст.130 КЗпП України визначено загальні підстави та умови матеріальної відповідальності працівників, відповідно до яких при покладанні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом установлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах та в порядку, передбачених законодавством, і за умови, що така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями( бездіяльністю ) працівника. Відповідно до посадової інструкції № 694 лікаря-ординатора кардіологічного відділення [PERSON] лікар має право самостійно приймати рішення по обстеженню та лікуванню хворих, які знаходяться в його палатах і несе відповідальність за своєчасне та якісне обстеження та лікування ввірених йому хворих та несе відповідальність за правильне та якісне ведення історії хвороби та іншої медичної документації Судом встановлено, що листи тимчасової непрацездатності , видані хворим [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є дійсними, видані на підставі історії їх хвороби, діагноз їх хвороби , виставлений відповідачем , як лікуючим лікарем, ніким не спростований. Видані листи тимчасової непрацездатності перевірялися завідуючим кардіологічним відділенням , а також Лікарсько-консультативною комісією. З довідки про результаті перевірки обґрунтованості встановлення тимчасової непрацездатності вбачається, що відповідач, лікар [PERSON] в порушення вимог "Положення про експертизу тимчасової непрацездатності", затвердженого наказом МОЗ України № 189 від 09.04.2008 року без належного оформлення первинної медичної документації та належного обґрунтування продовжив терміни листів тимчасової непрацездатності 3-м особам, і як наслідок запропоновано прийняти заходи дисциплінарного впливу до лікаря кардіологічного відділення, провести заняття з питань експертизи тимчасової непрацездатності з лікарем та визначити його кваліфікаційний рівень з питань ЕТН шляхом проведення тестового контролю або заліку та зобов'язати завідувачів структурними підрозділами посилити контроль за постановкою та проведенням ЕТН у відповідних підрозділах. Судом не встановлено, будь-якого умислу у відповідача на заподіяння прямої дійсної шкоди лікарні. Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди є склад цивільного правопорушення, одним із елементів якого являється вина працівника. Позивачем в позовній заяві не зазначено та в судовому засіданні не доведено , якими неправомірними діями [PERSON] заподіяв пряму дійсну шкоду лікарні, наявність його вини і причинного зв'язку між неправомірними його діями та негативними наслідками. Відповідно ст.138 КЗпП України для покладання на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу. Відповідно ч .1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником коди. Однак, право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третім особам і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову Калинівською ЦРЛ кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності повернуті 04.02.2014 року, тому суд вважає, що строки звернення до суду не пропущені. Органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень звільняються від сплати судового збору, тому суд вважає судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved