Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач у червні звернувся до суду із позовом до відповідача Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про стягнення шкотів, посилаючись на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року зобов'язано управління Пенсійного фонду у Підволочиському районі Тернопільської області провести перерахунок його пенсії за період з 17 травня 2010 року відповідно до вимог ст.. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру основної пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 75 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. На виконання вказаного судового рішення управлінням Пенсійного фонду було здійснено перерахунок його пенсії за період з 17 травня 2010 року по 30 листопада 2011 року та нараховано 95 354,07 грн. Однак дану суму пенсії йому і до цього часу не виплачено. Зважаючи на те, що сума заборгованості йому не виплачена, хоча повинна бути виплаченою ще у грудні 2011 року, вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати на підставі та у розмірах визначеному ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» за весь час прострочення за виключенням місяця, у якому мало бути проведено виплату, тобто за період з січня 2012 року по квітень 2016 року на загальну суму 157 810, 26 гривень, з яких 95 354, 07 грн заборгованості із виплати пенсії та 62 456,19 грн. компенсації втрати доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати. Позивач та його представник у судове засідання на призначене судом число не з'явився, подав суду заяву згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву згідно якої проти задоволення позовних вимог позивача заперечив, а також подав письмові заперечення, у яких просить відмовити у задоволені позовних вимог у зв'язку із відсутністю бюджетних асигнувань, які б були передбачені Бюджетним Кодексом України на вказані витрати. Суд, ознайомившись із позовною заявою позивача та поданими запереченнями відповідача, оглянувши та проаналізувавши подані сторонами докази, вважає, що заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи із наступних міркувань : Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року зобов'язано управління Пенсійного фонду у Підволочиському районі Тернопільської області провести перерахунок його пенсії за період з 17 травня 2010 року відповідно до вимог ст.. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 75 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. На підставі вищенаведеного судового рішення Підволочиським районним судом 22 вересня 2011 року позивачу [PERSON] видано виконавчий лист. Відповідно до листа Управління пенсійного фонду України в Підволочиському районі № 1/Р-11 від 12 березня 2014 року вбачається, що на виконання судового рішення управлінням пенсійного фонду України в Підволочиському районі здійснено перерахунок пенсії позивача і сума до виплати становить 95 354,07 грн. Крім того зазначили, що зазначена сума буде виплачена на наявності відповідного бюджетного призначення, оскільки згідно з ч.1,2 ст. 23 Бюджетного Кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі із бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Таким чином судом встановлено, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року управлінням пенсійного фонду у Підволочиському районі здійснено перерахунок пенсії позивача [PERSON] за період з 17 травня 2010 року і заборгованість відповідача перед позивачем по виплаті пенсії на час звернення до суду становить 95 354,07 грн., яка до цього часу залишається невиплаченою. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства Юстиції України правонаступником управління пенсійного фонду у Підволочиському районі Тернопільської області стало Лановецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, висловлена правова позиція, згідно якої відповідно до п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. У названій постанові зазначено, що збитки позивача полягають не в його реальних втратах, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права. Згідно з ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, неправомірними діями відповідача позивачу було завдано збитків у розмірі недоотриманої суми пенсії в розмірі 95354,07 грн. Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату недоплаченої пенсії позивачу не заслуговують на увагу, з огляду на наступне. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п. 1 ст. 32 Конвенції), враховуючи усталену практику, в рішенні від 18 липня 2013 року у справі «Москаленко та інші проти України» наголошує, що «рішення, ухвалені на користь заявників не були виконані своєчасно і відповідальність за це несе держава; що нормативне регулювання розподілу бюджетних коштів не впливає на цю ситуацію та, що нездатність держави виконувати рішення через відсутність достатніх бюджетних коштів не може слугувати виправданням такого невиконання». Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» право заявників на отримання надбавки до пенсії, встановлене національним законодавством, має вважатися таким, що передбачає майнове право і становить майно у значенні положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Тобто, Європейський суд неотримання коштів, на які має право людина, розглядає як порушення права власності на майно згідно з ст.1 «Захист власності» Протоколу № 1 до Конвенції. Отже, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Згідно з частиною 1статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. За частинами 1, 2 статті 3 Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виходячи з положень Закону та приписів Порядку, затвердженого на виконання цього Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року N 845, органи Державної казначейської служби на теперішній час не мають повноважень для зобов'язання іншого органу вчинити певні дії та можливості прийняти до виконання виконавчий документ без зазначення суми коштів, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України. Отже, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення в його користь нарахованої, але не виплаченої пенсії в розмірі 95354,07 грн. є підставними та підлягають до задоволення. Разом із тим підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в користь позивача 62456,19 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати виходячи із наступних міркувань : Частиною 2 ст. 46 Закону № 1058-IV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначує і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахування компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані законом № 2050-ІІІ та порядком, затвердженим Кабінетом міністрів України для реалізації згаданого Закону. Відповідно до ст. ст..1,2 Закону № 2050 - ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру : пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення). Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.. 46 Закону № 1058 - IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування : самим підприємством, установою чи організацією (в даному випадку органом УПФ) добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічного правового висновку дійшла колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 07 листопада 2012 року № 6-131цс12. Згідно ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» вбачається, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З відповіді управління Пенсійного фонду України у Підволочиському районі № 298/09 від 16 січня 2013 року слідує, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження Підрозділу примусового виконання рішення відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції № 29866328 від 14 листопада 2011 року згідно виконавчого листа № 2-а-1254 від 22 вересня 2011 року проведено перерахунок пенсії за період з 17 травня 2010 року по 30 листопада 2011 року. Основний розмір пенсії обчислено з врахуванням 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткову пенсію - у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, а додаткову пенсію - розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. Таким чином розмір компенсації слід обчислювати за наступний місяць, після невиплати нарахованої, але невиплаченої пенсії, тобто із січня 2012 року. Згідно поданого позивачем та перевіреного судом розрахунку у відповідності до вимог ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсації втрати частини доходів позивача у зв'язку із порушенням строків їх виплати за весь час становить 62456,19 грн. За вказаних обставин судом встановлено порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із відповідача Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в користь позивача [PERSON] недоотриманої суми пенсії в розмірі 95354,07 грн. та 62456,19 грн. компенсації втрати частини доходів позивача у зв'язку із порушенням строків їх виплати. На підставі наведеного та

Outcome: approved