Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , в сумі 3109,26 грн. В обґрунтування позову зазначив, що за період з 01.04.2012 року ОКВП «Дніпро - Кіровоград» відповідачам, які є споживачами послуг, надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] на підставі наявних між сторонами фактичних договірних відносин, що підтверджується відкриттям особового рахунку та видачею абонентської книжки. 29.09.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, за період з 01.06.2016 року по 01.10.2020 року було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 2642,21 грн., за яку відповідачами сплачено не було, у зв`язку з чим у відповідачів виникла заборгованість з оплати за надані вище послуги. 12.08.2019 року між [PERSON] та позивачем укладено договір реструктуризації заборгованості, але умови договору не виконувались, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2016 року по 01.10.2020 року в розмірі 2642,21 грн., а також 3% річних, що становить 156,93 грн., індекс інфляції, що становить 310,12 грн., а всього 3109,26 грн., а також сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.12.2020 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 03.03.2021 року за вх. № 5509 до суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зокрема вказали, що дійсно між [PERSON] та позивачем 29.09.2017 року було укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Через складну ситуацію відповідачі не мали можливості сплачувати кошти за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість. 12.08.2019 року між [PERSON] та позивачем укладено договір реструктуризації заборгованості в сумі 2834,17 грн., на виконання умов якого відповідачі сплачували щомісяця кошти на рахунок позивача. Вказують, що на сьогоднішній день, враховуючи виконання умов договору реструктуризації з боку споживача, борг за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відсутній. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, про причини неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград», яке з 01.04.2012 року є правонаступником прав і обов`язків КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 22.12.2020 року та довідкою відділу реєстрації місця проживання особи Управління у сфері державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради№ 022941/1 від 2412.2020 року (а.с. 13-15). Шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки між сторонами склались фактичні договірні відносини, згідно яких підприємство зобов`язалось надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач своєчасно їх оплачувати. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання, опалення та ін.), а відповідач отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. 29.09.2017 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення за номером особового рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Договір підписаний сторонами (а.с. 7). Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 22 Закону України " Про питну воду та питне водопостачання " №2918- ІІІ від 10.01.2002 року, п. 18 " Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ", затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідачі в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконували, внаслідок чого станом на 01.08.2019 року утворилась заборгованість в сумі 2834,17 грн. 12.08.2019 року між [PERSON] та позивачем укладено договір реструктуризації заборгованості № 155023, за умовами якого заборгованість в сумі 2834,17 грн. була реструктуризована строком на один рік з вересня 2019 року по серпень 2020 року, шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 164, 93 грн. (а.с. 8). Проте, як вказано позивачем умови договору у повному розмірі не виконувались, у зв`язку з чим станом на 01.10.2020 року утворилась заборгованість в сумі 2642,21 грн. З матеріалів справи вбачається та підтверджено розрахунком заборгованості по сплаті за водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2016 року по 30.04.2017 року та довідкою про нарахування плати та розмір платежів за період з 01.05.2017 року по 01.10.2020 рік за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , що борг відповідача перед позивачем за вказаний період становить - 2642,21 грн. (а.с. 5,6). Відповідачі, заперечуючи проти доводів позовної заяви, надали копії квитанцій про сплату коштів за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак, враховуючи щомісячний платіж за договором реструктуризації та щомісячний платіж за поточне споживання водопостачання та водовідведення, вбачається, що оплата споживачем відбувалась не у повному розмірі, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2642,21 грн. В свою чергу відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача та нарахування заборгованості у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. А відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів індекс інфляції в розмірі 310,12 грн. та суму 3 % річних в розмірі 156,93 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим розрахунком (а.с.4). Беручи до уваги, що позивач просить стягнути заборгованість починаючи з 01.06.2016 року, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, тому за відсутності такої заяви у матеріалах даної цивільної справи позовна давність не застосовується. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідачів підлягають судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved