Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була її мати, [PERSON] . Крім неї на час ліквідації колгоспних дворів, на 01 липня 1990 року, як члени двору, в господарстві проживали : вона, [PERSON] , зять - [PERSON] та онук - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що того ж дня складено відповідний актовий запис за № 47. Померла залишила заповіт, посвідчений 15 грудня 1994 року секретарем виконкому Печеніжинської селищної ради Коломийського району, зареєстрований в реєстрі за № 51, згідно якого все своє майно заповіла їй. Зазначає, що прийняла спадщину після смерті матері, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння зареєстровано за головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з"явився, і в свою чергу також подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує, на спадкове майно не претендує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, головою якого була мати позивачки, [PERSON] , про що їй 20 липня 1985 року видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Печеніжинської селищної ради № 37 від 27 червня 1985 року (а.с.7). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 67300 від 29 вересня 2020 року зазначений будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ під реєстровим № 588 (а.с.6). Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова колгоспного двору, дочка - [PERSON] , зять - [PERSON] та онук - [PERSON] , що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради № 271 від 18 лютого 2021 року (а.с.39). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору, його дружина, дочка зять та онуки, які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/4 частині. Однак члени колгоспного двору не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] померла, про що того ж дня складено відповідний актовий запис № 47 (а.с.40). Померла залишила заповіт, посвідчений 15 грудня 1994 року секретарем виконкому Печеніжинської селищної ради Коломийського району, зареєстрований в реєстрі за № 51, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.41). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спірне будинковолодіння, яку прийняла позивачка, постійно проживаючи із померлою на час відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , про що 14 липня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 105 (а.с.42). Член колгоспного двору, відповідач по справі спадщину не прийняв, від частки в майні колгоспного двору відмовився та не заперечив проти визнання за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння, про що подав відповідну заяву. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, однак оформити спадкові права не взмозі у зв`язку з тим, що право власності на будинковолодіння зареєстровано за СПавлюк [PERSON] , як головою колгоспного двору, а крім неї були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня її смерті. Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS] від 20 жовтня 2020 року загальна площа його складає 39, 0 кв.м., житлова - 20, 2 кв.м. Згідно висновку про вартість майна від 16 лютого 2021 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 90 700, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, а відповідач, як член колгоспного двору, не заперечив проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved