Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та просив стягнути 5850 грн. заборгованості за кредитом і судові витрати, посилаючись на те, що відповідач уклав 23.07.2018 року договір № 3267509031-025288 за яким отримав 3000 грн позики, які не повернув. \~ \~ \~ \~Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити в його відсутність. Відповідач [PERSON] \~ повторно до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Судовий розгляд проведено без фіксування процесу технічними засобами та за відсутності сторін. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, 23.07.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] уклали договір № 3267509031-025288 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті htpps://e-groschi. Com відповідно до положень ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію». 23.07.2018 року платіжним дорученням № 4947 відповідачу на картку клієнта [PERSON] № [NUMBER] було перераховано 3000 гривень за договором позики. Позика надана на строк до 22.08.2018 року із ставкою 2% процентів за день. Відповідач позику не повернув, допустив заборгованість в загальній сумі 5850 грн., а саме : -заборгованість за кредитом 3000 грн.; -заборгованість по процентам за користування кредитом 2220 грн.; -заборгованість за пенею 630 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум актив"" набуло право вимоги за кредитним договором № 3267509031-025288 від 23.07.2018 року на підставі договору факторингу № 0111/2 від 01.11.2018 року, що був укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші». Тобто, позивач набув статусу нового кредитора стягувача за кредитним договором. Згідно даних АТ Приватбанк про рух коштів по картці клієнта [PERSON] № [NUMBER] від 23.07.2018 року, відповідачу було перераховано 3000 гривень. Відповідач, який є позичальником, не виконує належним чином прийняті на себе зобов`язання, що передбачені вимогами кредитного договору, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. \~ \~ \~ \~Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Сума заборгованості стверджується представленими позивачем розрахунком відповідач спростувань розрахунку не надав. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved