Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки про стягнення з неї заборгованості, посилаючись на те, що відповідачка працювала на посаді головного бухгалтера Концерну «Військотргсервіс» та в подальшому була звільнена з вказаної посади. Згідно бухгалтерського аналізу програми 1С апарату Концерн «Військторгсервіс» виявлено заборгованість в сумі 500 грн., яку як було виявлено пізніше отримала відповідач через видатково-касовий ордер, в зв'язку з чим відповідачу було нараховано штраф. Суму боргу відповідач в добровільному порядку не повертає, в зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом та просить стягнути заборгованість в розмірі 588 грн.24 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом від 16 жовтня 2012 року [PERSON] було переведено з посади головного бухгалтера Дирекції «Дім побуту та торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» на посаду заступника головного бухгалтере Концерну «Військторгсервіс». Наказом від 10 грудня 2012 року [PERSON] було переведено на посаду головного бухгалтера Концерну «Військторгсервіс». Згідно бухгалтерського аналізу програми 1С апарату Концерну "Військторгсервіс" виявлено заборгованість по рах. № 3721 (розрахунки з підзвітними особами) в сумі 500,00 грн. (п'ятсот грн.) від 31.10.2012р., яку отримала під звіт відповідачка, що підтверджується касовим ордером № 210310001. Наказом від 28 грудня 2012 року [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу торгівлі та організації Концерну «Військторгсервіс» 05.05.2014 р. Концерном було подано до Відповідача Претензію № 10/1057 , в якій вимагалося перерахувати Позивачу заборгованість в розмірі 575 грн. 00 коп. Жодної відповіді на вищевказану претензію отримано не було. Згідно з пунктом 1.7. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогуї^відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою. Станом на момент подачі позову підзвітних коштів до Концерну «Військторгсервіс» повернуто відповідачкою не було. Відповідно до пункту 7.3. закону України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку. Згідно з пп. 170.9.1 ПКУ сума ПДФО, яку нараховано на суму такого перевищення, утримується підприємством, що видало підзвітні кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) працівника за той місяць, в якому працівник не повернув вчасно видані йому кошти, а у разі недостатності суми такого доходу ПДФО утримується за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної його сплати. У разі якщо працівник звільняється або припиняє цивільно-правові відносини з підприємством, яке видало йому підзвітні кошти, сума ПДФО утримується за рахунок останньої виплати оподатковуваного доходу під час проведення остаточного розрахунку із працівником, а у разі недостатності суми такого доходу непогашена частина податку включається до податкових зобов'язань працівника за наслідками звітного (податкового) року. У зв'язку з цим працівник зобов'язаний подати декларацію про майнове положення і доходи у порядку, передбаченому ст. 179 ПКУ, а також самостійно сплатити суму податкового зобов'язання до 1 серпня року, наступного за звітним. Виходячи з пп. 170.9.1 ПКУ не встановлює спеціальні строки для сплати ПДФО з надміру витрачених підзвітних коштів, хоча і прописує спеціальний порядок його утримання з працівника (тобто нарахування ПДФО працедавцем) - не загальною сумою в одному місяці, а в межах місячного доходу після оподаткування. Відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» ставка податку з доходу становить 15 %. За невчасно повернуті кошти Концерном "Військторгсервіс" було сплачено ПДФО в сумі 88,24 грн. Відповідно до пункту 1 статті 170.9. Податкового кодексу України податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого строку, є особа, що видала таку суму, під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій. Таким чином, згідно вищевикладеного заборгованість у відповідача перед позивачем складає: 500 грн. - неповернуті кошти, взяті під звіт. 88,24 грн. - сума ПДФО, що виникла з вини відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача станом на 16.07.2014р. складає 588,24 грн. (три тисячі дев'ятсот дев'яносто вісім грн. 98 коп.), що підлягає стягненню з неї в порядку задоволення позову. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідачки підлягає сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved