Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача та просила постановити рішення, яким позбавити [PERSON] [INFO], батьківських прав по відношенню до [PERSON] [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] перебувала з відповідачем в шлюбі, від яких у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, 25 вересня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу позивач 22 жовтня уклала шлюб із [PERSON]. [PERSON] проживає разом з позивачем та її чоловіком [PERSON] Після розлучення відповідач не цікавиться сином, не приймає участі у його вихованні, матеріальної допомоги не надає, з дитиною не спілкується, в добровільному порядку надавати кошти на утримання дитини відмовляється, станом здоров'я не цікавиться. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність та в порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Броварської районної державної Адміністрації в судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника. Дослідивши надані матеріали справи, пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно до вимог ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 25.09.2009 року (а.с. 8 - свідоцтво про розірвання шлюбу). Від шлюбу народився син [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 6). Позивач та неповнолітній [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS]. (а.с. 11 - форма 3). Відповідно до характеристики на [PERSON] - [INFO], жительку села Богданівка, яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS], сільська рада щодо неї немає ніяких компрометуючих даних (а.с. 14). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та її сина [PERSON] від 11 жовтня 2014 року, затвердженого сільським головою Г.М. Дуженко, встановлено, що дитина в будинку по [ADDRESS] - має свою власну кімнату, яка обставлена меблями: ліжко, письмовий стіл, шафа, стілець та має власний комп'ютер. Також має свій власний велосипед, іграшки та книжки. В дитячій кімнаті зроблений ремонт. Стосунки в даній сім'ї доброзичливі. Дитина відвідує школу. Біля будинку мають земельну ділянку (а.с. 10). Як вбачається із заяви, завіреної приватним нотаріусом Охріменко М.С. Київського міського нотаріального округу, [PERSON] не заперечує, щодо позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, [PERSON] [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Броварської РДА Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього - [PERSON], від 13.11.2014 № 1524/07-12 вирішено що є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина ( а.с. 12-13). Підсумовуючи викладене, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини, не піклується про фізичний і духовний її розвиток, її навчання, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не допомагає матеріально, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved