Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що вона постійно проживала в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказане господарство станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON] (помер [INFO] ), дружина - [PERSON] (померла [INFO] ), дочка, позивачка по справі, - [PERSON] 1973 року народження. 11 серпня 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 89 від 19.04.1988 року на нерухоме майно, що складалось із житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] , було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, згідно якого він належить колгоспному двору, головою якого був батько позивачки [PERSON] , тобто у свідоцтві не були визначені частки кожного члена двору. Відповідно до Закону України «Про власність» майно колгоспного двору належало членам двору на праві спільної сумісної власності і їх частки визнавались рівними. Отже, кожному з членів колгоспного двору належало по 1/3 частці нерухомого майна. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за законом. В управління спадкоим майном після його смерті вступає позивачка . [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, яким все своє майно заповіла позивачу. Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса у визначений законом термін, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно частку померлої голови колгоспного двору у спільній сумісній власності колгоспного двору та інших його членів не виділено. Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відовідача подав до суду заяву, в якій вимоги позовної заяви визнав та просить справу слухати у відсутність представника. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмове клопотання представника відповідача, заслухавши пояснення представника позивачки, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 89 від 19.04.1988 року (а.с. 9). Станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року у спадковому будинку в [ADDRESS] , відповідно до довідки П`ядицької сільської ради ОТГ № 44 від 12.05.2020 року проживали, та відповідно зберегли частку у майні колгоспного двору: голова колгоспного двору - [PERSON] (помер [INFO] ), дружина - [PERSON] (померла [INFO] ), дочка - [PERSON] 1973 року народження. (а.с. 13). [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 21 лютого 2002 року зроблено актовий запис за № 6 (а.с. 10). Після смерті померлого заповітів не посвідчувалося. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про смерть 02 квітня 2007 року зроблено актовий запис за № 15 (а.с. 11). З а життя померла залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці (а.с. 12). Згідно довідок П`ядицької сільської ради ОТГ № 45 та № 46 від 12.05.2020 року, [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] проживали в [ADDRESS] , з 1965 року по день смерті (а.с. 13). Довідкою П`ядицької сільської ради ОТГ № 44 від 12.05.2020 року підтверджується, те, що на момент смерті [PERSON] та [PERSON] , позивачка була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] разом із спадкодавцями, та є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті своїх батьків. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження прізвища позивачка 16 лютого 2006 року зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »(а.с. 8). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно частку померлої голови колгоспного двору у спільній сумісній власності колгоспного двору та інших його членів не виділено (а.с. 16). 06.01.2020 року обласним комунальним підприємством «Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації» за заявою позивачки було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с. 18-22). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів від 14.01.2020 року та технічного паспорта домоволодіння що знаходиться за адресом [ADDRESS] , складається із:житловий будинок літ. «А» житловою площею 48, 4 кв.м.; навіс «Б»; стодола «В»; стайня «Г»; вбиральня «Д»; сарай «Е»; літня кухня «Є»; комора «Ж»; криниця «№ 1»; огорожа «№ 2-4». На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності дост.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Згідно звіту про незалежну оцінку від 18травня 2020 р. вартість будинку та господарських будівель в [ADDRESS] становить 184 998,00 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та,

Outcome: approved