Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та виселення з будинку. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на підставі свідотцтва про спадщину за заповітом належить житловий будинок [ADDRESS] . У липні 2013 року вона вирішила продати будинок. Відповідачі по справі запропонували їй купити будинок. Вони домовились про вартість домовладіння у сумі 18 000 доларів США. У липні 2013 року відповідачі повідомили, що всією сумою на даний час не володіють, а лише 90000 гривень. Готові сплатити 90 000 грн., останню суму у розмірі 7000 доларів протягом року до 01.08.2014 року. Оскільки житла іншого відповідачі не мали, то попросили її дозволити вселитися в будинок і проживати в ньому, на що вона погодилася. 22.07.2013р. позивач склала розписку про те, що отримала від відповідача [PERSON] грошову суму у розмірі 90 000 гривень в якості авансового внеску за купівлю-продаж домоволодіння. Відповідач [PERSON] , склав також розписку про те, що передав позивачу вищевказану суму та зазначив, що до 01.08.2014 року зобов`язується провести з нею повний розрахунок по вартості домоволодіння. За її дозволом у липні 2013 року відповідачі вселилися до будинку. До 01.08.2014 року відповідач [PERSON] , згідно розписки, не виконав свої зобов`язання - не сплатив залишок вартості домоволодіння. Ним не виконано дане забов`язання і до теперішнього часу. У грудні 2017 р. від відповідачів позивач отримала листа, згідно якого відповідачі запрошували її до раніше начебто погодженого з нею нотаріуса у призначений час для оформлення угоди нотаріально. Але жодної домовленості між ними не було, остання сума відповідачами сплачена не була. Відповідно, умови їх домовленості виконані відповідачами у повному обсязі не були. Своєю бездіяльністю з 01.08.2014р. та по теперішній час в частини не сплати останньої суми у розмірі 7000 доларів дало позивачу підстави вважати про небажання відповідачів придбати її будинок та оформлювати нотаріально угоду купівлі продажу будинку. За час проживання у будинку відповідачами був знищений фруктовий сад на подвір`ї будинку, пошкоджена будівля, не робився косметичний його ремонт (пофарбування вікон, дверей…), зовнішній стан домоволодіння свідчить про навмисне руйнування споруди будинку. З 2017 року позивач намагається переконати відповідачів звільнити будинок, оскільки вони не мають законного права проживати та користуватися ним. Проживання відповідачів у будинку порушує її право власності на володіння, користування та розпорядження будинком. У 2017 році позивач мала намір продати будинок іншій особі, але відповідачі своїм проживанням чинять перешкоди потенційним покупцям оглянути об`єкт купівлі-продажу. Добровільно звільнити будинок відповідачі не бажають, тому просила суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком, що розташований за адресою : [ADDRESS] , шляхом виселення відповідачів з даного будинку та зобов"язати відповідачів передати ключі від всіх вхідних дверей домоволодіння. Позивач в судове засідання не з`явилась, в заяві вказала про розгляд справи без її участі, за участю представника -адвоката Мірошникової О.А., на позові наполягала. Представник позивача-адвокат Мірошникова О.А. - в судове засідання не з`явилась, надала заву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подали відзив, та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. В зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідотцтва про спадщину за заповітом є власником житлового будинку [ADDRESS] .(а.с.6). Згідно розписки від 22.07.2013р. позивач отримала від відповідача [PERSON] грошову суму у розмірі 90000 гривень у якості авансового внеску за купівлю-продаж домоволодіння.(а.с.10). Згідно розписки відповідач [PERSON] , передав позивачу вищевказану суму та зазначив, що до 01.08.2014 року зобов`язується провести з нею повний розрахунок по вартості домоволодіння. (а.с.11). З акту про фактичне проживання осіб від 14.09.2018 року складеним громадським квартальним комітетом вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у липні 2013 року вселилися в будинок [ADDRESS] та по теперішній час продовжують проживати в ньому.(а.с.14). В травні 2018 року відповідачі звернулися до суду з позовом до позивача [PERSON] про визнання правочину дійсним. Рішенням Волноваського районного суду від 15.05.2019 року у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] про визнання правочину дійсним відмовлено (а.с.33-35). Не погодившись з рішенням представник [PERSON] , [PERSON] подав апеляційну скаргу. Постановою Донецького апеляційного суду від 10.10.2019 року апеляційну жалобу представника [PERSON] , [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 15.05.2019 року залишено без змін. (а.с41-45.). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1ст.319 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положенням ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У статті 41 Конституції України1ПершогоКонвенції про захист прав людини і основоположних свободЗакону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно дост. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього, а тому у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. З огляду на викладене, враховуючи характер спірних правовідносин, а також те, що відповідачі не бажать добровільно звльнити будинок, що перешкоджає їй у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, будь яких належних та допустимих доказів, які спростовували б вищезазначене та доказів щодо набуття у встановленому законом порядку право на житло у спірному будинку відповідачами не надано, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та виселення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , із належного позивачці житлового будинку та зобов"язання передати позивачу ключі від всіх вхідних дверей домовладіння. В силу п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved