Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування приміщенням квартири [ADDRESS] . Обґрунтовує позов тим, що відповідач є його братом, з 08.11.2011 не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні послуги, жодним чином не використовує житлове приміщення, оскільки має інше постійне місце проживання. З врахуванням того, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений ст. 71 ЖК УРСР строк, йому не чиняться перешкоди у проживанні в даній квартирі, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, захистити порушене право власника. Ухвалою від 07.06.2021 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Позивач та його представник адвокат Маліцький Д.В. в судове засідання не прибули, заявами від 02.07.2021, 14.07.2021 просять провести розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належно, відзив на позов не подано. Суд зі згоди позивача і представника позивача, обумовлених у заявах, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані 4 особи: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] . Указане підтверджується довідкою ОСББ "Джерельце" від 12.05.2021. Позивач на підставі ст.ст.71, 72 ЖК УРСР просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, покликаючись на непроживання останнього в такому протягом останній шести місяців. За змістом ст.71 ЖК України підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є її відсутність в жилому приміщенні протягом більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду висловлений у постанові від 16 грудня 2020 року по справі №320/9482/17, згідно з яким особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями, за наявності двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такої відсутності. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. У підтвердження заявлених вимог позивачем надано акти ОСББ "Джерельце" від 08.09.2020, 24.12.2020, 11.05.2021, згідно з якими відповідач за адресою реєстрації не проживає. Аналізуючи наведені письмові докази, суд не вважає їх достатніми та беззаперечними для висновку щодо непроживання відповідача у спірній квартирі протягом останніх шести місяців, як про це стверджує позивач у позовній заяві. Встановлено, що відповідач отримав поштове відправлення, скероване судом на адресу проживання. Наведене свідчить про збереження відповідачем правового зв`язку з квартирою, правовий статус котрої суду не відомий. Жодних інших доказів позивачем не надано, клопотань про виклик свідків до суду не надходило. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України) Наведене свідчить, що позивачем не наведено фактичних даних та переконливо не доведено, що є його процесуальним обов`язком, непроживання відповідача у спірній квартирі понад установлений законом строк без поважних причин. Аналізуючи, передбачене ст.55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа указує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно із ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При розгляді даної справи судом не встановлено порушень, невизнання чи оспорення відповідачем прав позивача. Враховуючи наведене, суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). У зв`язку із відмовою в задоволенні позову судові витрати не відшкодовуються (ст.141 ЦПК України). На підставі ст.ст. 16, 319 ЦК України, ст.71,72 ЖК України,

Outcome: dismissed