Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП у Запорізькій області ( відповідач-1) та Державної казначейської служби України ( відповідач-2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 07 серпня 2015р. він по службі «102» повідомив співробітників Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області про нанесення йому невідомими особами 07.08.2015р. приблизно о 10год.50хв. тілесних ушкоджень. Того ж дня ним була подана заява про вчинення вказаного кримінального правопорушення, яка була прийнята слідчим СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області [PERSON] В заяві він зазначив, що тілесні ушкодження на проспекті Моторобудівників, 28 йому нанесли громадяни [PERSON] [INFO] та його друг, просив притягнути їх до кримінальної відповідальності. Відомості про дане кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, 08.08.2015р. внесено до ЄРДР за № 120150800800003335, та того ж дня ним подана заява про залучення до провадження як потерпілого, і допитано в якості потерпілого. Досудове розслідування за вказаним кримінальним правопорушенням здійснювалось слідчим СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Зайцевим Є.С. Він неодноразово звертався до слідчого з клопотаннями про надання йому копій, інформувати про проведення процесуальних дій по кримінальному провадженню, повідомлення в письмовій формі про прийняття рішень за результатами розгляду клопотань. В зв'язку з неотриманням відповіді від слідчого, оскаржив дії слідчого начальнику СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, та також не отримав відповіді. В червні 2016р. оскаржив дії слідчого до Запорізької місцевої прокуратури № 1. В червні 2016р. звернувся із скаргою до суду на бездіяльність слідчого Зайцева Є.С. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2016р. № 336\\3743\\16-К його скарга задоволена. Визнано протиправною бездіяльність слідчого Зайцева Є.С. та зобов'язано його протягом трьох днів з дня отримання ухвали суду розглянути клопотання про проведення слідчих(розшукових) дій. Ухвала суду слідчим Зайцевим Є.С., в порушення вимог Ухвали суду, була розглянута не в трьох денний термін, а через два тижня. Службовим розслідуванням, проведеним СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області в червні-липні 2016р. встановлено, що досудове слідство у зазначеному кримінальному провадженні слідчим Зайцевим Є.С. проведено не в повному обсязі. За півтора року слідчим не було проведено жодних процесуальних чи слідчих дій за його клопотанням. Він неодноразово оскаржував дії слідчого, звертаючись до начальника СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, до Запорізької місцевої прокуратури № 1, до прокуратури Запорізької області. 10.01.2017р. листом Запорізької місцевої прокуратури № 1 його повідомили про відсторонення слідчого Зайцева Є.С. від провадження відповідного досудового розслідування та призначення іншого слідчого. Бездіяльність слідчого Зайцева Є.С. завдала йому моральної шкоди, яка полягає у перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах через необхідність витрачання додаткових зусиль по відновленню його порушеного права, яку він оцінює в 5000 грн. Крім того, йому були завдані збитки, що виразились у поштових витратах та оплати юридичних послуг для захисту порушених прав. Просить стягнути з відповідача-2 5692,48 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, витрати на правову допомогу 1203,20 грн. У ході слухання справи позивач надав уточнену позовну заяву в частині витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги (а.с.171), відповідно до якої просить стягнути з витрати на правову допомогу у розмірі 2734,40 грн. У судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені позовній заяві та уточненій позовній заяві, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач-1 Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судових засідань повідомлялася належним чином, письмових пояснень, документів та доказів в обґрунтування своїх заперечень не надав. Причини неявки до суду не повідомив. Представник відповідача-2 Державної казначейської служби України проти позову заперечує, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення на позов (а.с.138-140). В судовому засіданні пояснив, що вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу є недоведеними та необґрунтованими. Відповідно до законодавства така шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за рахунок її власних коштів. До повноважень Державної казначейської служби України не належить відшкодування від імені та за рахунок держави шкоди, яка повинна відшкодовуватись іншими державними органами на загальних підставах. Заперечує також щодо відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ненаданням позивачем доказів заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру. В задоволені позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до матеріалів справи, наданих доказів, судом встановлено, що 08.08.2015р. до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за № 12015080080003335.Дане кримінальне провадження було відкрито за заявою позивача, як потерпілого, за фактом нанесення йому тілесних пошкоджень невідомими особами. Протягом 2015-2016 років позивач неодноразово звертався до органів поліції, органів прокуратури усіх рівнів, Шевченківського районного суду зі скаргами на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Запорізькій області при розслідуванні зазначеного кримінального провадження. Так, Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2016р. по справі № 336\\3743\\16-К визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Зайцева Є.С., що виразилось у не розгляді клопотань потерпілого про проведення слідчих (розшукових) дій у встановлений законом строк та повідомлення заявника про результати їх розгляду у кримінальному провадженні № 12015080080003335 та зобов'язання слідчого протягом трьох днів з дня отримання ухвали суду розглянути зазначені клопотання потерпілого(а.с. 75-76). Відповідно до відповідей Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 08.07.2016р. та від 08.11.2016р. було проведено службове розслідування, та встановлено, що досудове слідство у кримінальному провадженні слідчим Зайцевим Є.С. проведено не в повному обсязі, процесуальне рішення до цього часу не прийнято. ( а.с.86,107). Згідно із відповідей Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 07.10.2016р., 24.10.2016р. кримінальне провадження № 12015080080003335 триває, проводяться слідчі дії, а з жовтня 2016р. до групи слідчих залучено слідчого Пінчук С.О. (а.с. 68,99) Відповідно до відповіді Прокуратури Запорізької області від 25.10.2016р. № 17\\2-4601-16 за заявою потерпілого про злочин щодо невиконання слідчим Зайцевим Є.С. внесено відомості до ЄРДР за № 42016080000000347 від 25.10.2016р. та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст.382 КК України. ( а.с. 105). Згідно до відповіді Запорізької місцевої прокуратури № 1 від 09.11.2016 року № 126-11311-16, що за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження встановлено неналежне проведення досудового розслідування, ініційовано питання про відсторонення слідчого від провадження та призначення іншого слідчого. ( а.с.109). Листом Запорізької місцевої прокуратури № 1 від 10.01.2017 року № 126-11311-16 повідомлено, що слідчого Зайцева Є.С. відсторонено від провадження досудового розслідування та призначено іншого слідчого Арзуманяна Д.Н. ( а.с.111). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ст.. 1172 ЦК України). Відповідно до ч.ч.6,7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно зі ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Проте закон, який би регулював порядок і умови компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення відсутній. Загальними підставами для відшкодування матеріальної шкоди є сукупність обставин, а саме: наявність шкоди, протиправність дій (бездіяльності) особи, наявність причино-наслідкового зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою ( протиправною бездіяльністю ) особи, а також наявність вини за виключенням , яке міститься у ч.2 ст.1167 ЦК України. Згідно ст.. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійснення нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономної Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Із змісту ст..1174 ЦК України випливає, що суб'єктом завдання шкоди за цією статтею є тільки посадова або службова особа органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків підлягають частковому задоволенню. Понесених позивачем витрати при сплаті поштових послуг при направлені клопотань та заяв до слідчого відділу, скарг до відділень поліції, прокуратури, суду підлягають задоволенню в заявленому розмірі - 192,48 грн. (а.с.50-51,58,73). Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. Позовні вимоги по стягненню матеріальної шкоди, понесену позивачем по сплаті правової допомоги у розмірі 5500 грн. задоволенню не підлягають. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правопомгву допомогу встановлюється законом. Статтею 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах », розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначені у позовній заяві витрати по сплаті правової допомоги, не підтвердженні розрахунками, а також фактичною сплатою позивачем зазначених сум. Акти про прийом-передачу послуг не підтверджені копіями платіжних доручень,квитанціями чи іншими фінансовими документами про понесенні витрати. (а.с. 23,28,32,35,37,40,43,47,49,61,62,64,66,71,77,93,97,102,104). Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, та відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст..1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов'язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Позивач у позовній заяві посилається на те, що внаслідок бездіяльності слідчого Шевченківського ВП Зайцева Є.С. по розслідуванню кримінальної справи, проведенню певних слідчих дій, не реагування на його клопотання призвело до спричинення йому моральної шкоди. Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування своїх вимог щодо моральної шкоди, заявлений розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, є не доведеним, жодних доказів наявності моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру діями відповідача ним не надано, а тому вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України « Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства не справляється. Позивач просив в судовому засіданні стягнути на свою користь витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги та сплати за посвідчення нотаріусом довіреності представнику. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Вимоги позивача щодо стягнення з Держказначейства витрат, за вчинення нотаріальних дій у розмірі 200,00 грн. суд вважає таким що не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства та не підлягає задоволеню. Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56 ЦПК). Згідно розрахунку суми оплати за правову допомогу фахівцем в області права було витрачено всього 6год.36хв. на консультації підготовку позовної заяви, письмових пояснень, вартість наданих послуг згідно домовленості позивача та фахівця становить 2534,40 гривень. ( а.с. 22-24,155-157,172-176). Сума не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 45,62 грн. (1,8% від 2534,40). Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи з'ясовані у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial