Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 19.12.2014 року між ПрАТ «СГ «ТАС» (Страховик) та [PERSON] (Страхувальник) був укладений Договір обов'язкового страхування АІ/7630881, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль «ЗАЗ», д.н. [NUMBER]. 08.12.2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю забезпеченого автомобіля «ЗАЗ», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Пежо», д.н. [NUMBER]. Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.10.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП. Вартість відновлювального ремонту, що настав у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Пежо», д.н. [NUMBER] у результаті вищевказаної ДТП, склала 181 169,72 грн. Страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 49050,00 грн.. Відповідач - водій транспортного засобу в момент ДТП, про настання пригоди в триденний строк не повідомив страховика. Оскільки суми страхового відшкодування в порядку регресу не сплачено відповідачем по даний час, позивач звернувся до суду із заявою про стягнення з [PERSON] зазначену суму збитків у порядку регресу та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, з позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.4,43). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.34,41), заперечень, клопотань на адресу суду не направив. За таких обставин, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.12.2014 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування АІ/7630881, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль «ЗАЗ», д.н. [NUMBER] (а.с.5). 08.12.2015 року у м. Радомишлі внаслідок порушення Правил Дорожнього руху водієм [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю забезпеченого автомобіля «ЗАЗ», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «PEUGEOT», д.н. [NUMBER], що вбачається з вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.10.2016 року (а.с.6-7). Згідно ремонтної калькуляції № 09537_07 від 30.11.2016 року вартість відновлювального ремонту, що настав у зв'язку з пошкодженням автомобіля марки «PEUGEOT», д.н. [NUMBER] у результаті вищевказаної ДТП, склала 181 169,72 грн. (а.с. 10-12). На підставі страхового акту від та розрахунку страхового відшкодування, було позивачем задоволено заяву про страхове відшкодування відповідно та до платіжного доручення № 7845 АТ від 28.02.2017 року «СГ «ТАС» перерахувала страхові відшкодування за пол. АІ/7630881 від 31.12.2014 року загальну суму відшкодування в розмірі 49 050,00 грн. (а.с.8-9,13,15,24). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до п.п. «г» п.38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, а саме не пізніше трьох робочих днів повідомити страховика про настання ДТП. Як зазначено позивачем в позові, всупереч зазначеної вимоги Закону, повідомлення про настання страхового випадку ні від Страховика, ні від водія забезпеченого транспортного засобу, не надходило. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Однак, відповідачем не надано суду заперечень та відповідних доказів на підтвердження заперечень проти позову. Таким чином, перелічені докази, що логічно поєднуються одне з одним, підтверджують характер правовідносин сторін, дають суду всі підстави, що позов ПрАТ «Страхова група «ТАС» повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.ст. 16, 993, 1191 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved