Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

позивач подав до суду позов та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказуючи, на те що він є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. На даний час у квартирі зареєстровано пятеро осіб: позивач, його колишня дружина [PERSON], відповідач, та онуки позивача [PERSON], [PERSON] Відповідач у вказаній квартирі не проживає, його речей там немає, комунальні послуги він не сплачує. Реєстрація Відповідача є перешкодою для реалізації прав власника щодо вказаної квартири Позивачем, у звязку з чим він звернувся з вказаним позовом до суду. У подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, залишивши позовну вимогу про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]., та виключивши із кола учасників процесу третю особу- відділ реєстрації місця проживання у Холодногірському районі м.Харкова. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, а саме оголошенням у газеті «Слобідський край». Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. \~Так, позивач, [PERSON], є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується випискою з рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Харкові ради, від 06.12.2007 р. № 780(а.с.8) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На даний час у квартирі зареєстровано пятеро осіб: позивач, його колишня дружина [PERSON], відповідач, та онуки позивача [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою від 30.09.2016 року, виданою КП «Жилкомсервіс» дільниця № 28.(а.с.7) Відповідно до акту від 27.01.2016 року за підписом начальника дільниці № 28 КП «Жилкомсервіс», [PERSON] більше року не проживає у [INFO] Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, який затверджено Наказом МВС України від 22.11.2012 року:" Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою". Зазначені вище положення дублюються також у ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача у квартирі, наймачем якого є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування власністю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved