Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 07.12.2010 року було укладено договір б/н, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжній картці з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік від суми залишку заборгованості. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 31.07.2018 року становить 67836,91 гривень, із яких: 4760,67 гривень - заборгованість за кредитом, 56469,72 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. фіксованого штрафу та 3206,52 грн. - процентної складової штрафу. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач при розгляді справи в суді позов не визнав, вказав, що в позові не вказано, яка картка йому була видана, позивачем не надано доказів, що відповідачу була видана саме кредитна картка, оскільки в заяві-анкети стоїть відмітка про надання дебетової картки, крім того позивачем не надано доказів того, що відповідач був ознайомлений з долученими до позовної заяви Умовами і правилами надання банківських послуг. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (анкету-заяву від 07.12.2010 року; розрахунок заборгованості; Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; Витяг з Умов і правил надання банківських послуг; довідку про видані картки; виписку з рахунку [PERSON].), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2010 року між АТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір, за яким позивач надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитного ліміту по платіжній картці в сумі 5000 грн. з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік від суми залишку заборгованості. Укладений між сторонами договір підтверджується анкетою-заявою [PERSON] від 07.12.2010 року, у якій відповідач виявив бажання оформити у позивача платіжну картку та погодився, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Тарифами та Умовами і правилами надання банківських послуг, становить договір про надання банківських послуг, що не суперечить вимогам ст. 634 ЦК України. При цьому, відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг при отриманні банком заяви клієнта та всіх необхідних документів, банк на свій розсуд може визначити клієнту будь-який розмір кредитного ліміту. За такого заперечення відповідача щодо того, що він не укладав з позивачем кредитний договір спростовується вказаними вище обставинами, більш того, з наданої позивачем на вимогу суду виписки з рахунку відповідача слідує, що відповідач користувався кредитним лімітом на картковому рахунку, знімаючи з рахунку кошти та вносячи кошти на рахунок, при цьому, в судовому засіданні відповідач підтвердив факти свого перебування в містах, де у відповідні періоди знімались кошти з карткового рахунку відповідача (м. Харків, м. Новий Буг та м. Баштанка). Комплекс вказаних обставин підтверджує факт укладення між сторонами кредитного договору та факт користування відповідачем відкритим на його ім'я кредитним лімітом на платіжній картці. При цьому, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання та не здійснював щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 31.07.2018 року становить 67836,91 гривень, із яких: 4760,67 гривень - заборгованість за кредитом, 56469,72 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. фіксованого штрафу та 3206,52 грн. - процентної складової штрафу. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. З розрахунку та тексту позову слідує, що позивач в односторонньому порядку на підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг збільшив процентну ставку за договором з 01.09.2014 року до 34,80% та з 01.04.2015 року - до 43,20 %. Проте відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. За такого, збільшення процентної ставки позивачем всупереч положенням ч.3 ст. 1056-1 ЦК України є нікчемним. Крім того, п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, на який як на підставу для збільшення процентної ставки посилається позивач, взагалі всупереч вимогам ст. 1056-1 ЦК України не вказує на умови, за яких банк мав би право збільшувати процентну ставку. Також позивач не довів належними доказами отримання відповідачем письмового повідомлення про збільшення процентної ставки за кредитним договором, що суперечить правовій позиції, висловленій в Постанові Верховного Суду України №6-1374цс17 від 11.10.2017 року. Тому з 01.09.2014 року позивач мав продовжувати нараховувати відповідачу проценти в розмірі 30,00 % річних і за 1430 днів (з 01.09.2014 року по 31.07.2018 року) проценти мають бути розраховані наступним чином. 4760,67 грн. х 30,00 % : 360 днів = 3,97 грн. процентів за 1 день. 3,97 грн. х 1430 днів = 5677,10 грн. А загалом заборгованість відповідача за процентами з врахуванням раніше нарахованих процентів, вказаних в розрахунку банка за період з 09.12.2010 року по 29.08.2014 року в сумі 134,82 грн., становить 5811,92 грн. (5677,10 грн. + 134,82 грн.). При цьому з наданих позивачем розрахунків (колонка «Погашені проценти») за період, коли банк підвищив процентну ставку (з 01.09.2014 року по 31.07.2018 року), відповідач вніс на погашення процентів 1863,86 грн., тому його заборгованість по процентам становить 3948,06 грн. (5811,92 грн. - 1863,86 грн.). З розрахунків позивача слідує, що процентна складова штрафу в розмірі 5% розрахована позивачем з суми боргу за тілом кредиту, пенею та процентами, при цьому, оскільки судом вище зазначено, що до стягнення підлягає менша сума процентів, то має бути перерахований і розмір процентної складової штрафу. Таким чином, відповідно до запропонованих банком принципів розрахунку процентної складової штрафу її розмір становить (4760,67 грн. + 3948,06 грн. + 2900 грн.) = 11608,73 х 5 % = 580,43 грн. У зв'язку з цим, позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 07.12.2010 року станом на 31.07.2018 року в сумі 12689,16 грн., з яких: 4760,67 гривень - заборгованість за кредитом, 3948,06 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 2900,00 грн. - заборгованість за пенею, 500 грн. фіксованого штрафу та 580,43 грн. - процентної складової штрафу. Оскільки матеріалами справи доведено порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду та відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов'язання, а сплачений позивачем розмір судового збору відповідає мінімальній ставці, визначеній законом, - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті мінімальної ставки судового збору за даною категорією спорів в сумі 1762 грн., оскільки в незалежності від ціни позову позивач при зверненні до суду з позовом мав би сплатити саме вказану суму судового збору. На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial