Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 13.07.2017 року до участі у справі було залучено в якості співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка приходилась їй, [PERSON], рідною матір'ю. Після її смерті відкрилась спадщина за законом. Позивач, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщину прийняла фактично, у відповідності до вимог діючого на час відкриття спадщини законодавства. Проте оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку щодо права на земельну частку (пай) позивач, як єдиний спадкоємець, позбавлена можливості, оскільки не підтверджується факт родинних відносин із спадкодавцем, зокрема в її свідоцтві про народження ім'я матері зазначено як «[PERSON]», втім згідно свідоцтва про смерть «[PERSON]». Крім цього, за життя спадкодавця було втрачено правовстановлюючий документ, який посвідчував належність земельної частки (паю) спадкодавцеві, а відновлення його є неможливим, так як на померлих осіб документи не видають. Зважаючи на те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке право позивача невизнається, тому він просить суд здійснити захист його порушених прав шляхом визнання за ним права на майно, що увійшло до складу спадкової маси. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, проте надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали у заявленому обсязі, просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник відповідача Новоприлуцької сільської ради Липовецького району в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщені в установленому законом порядку, в підтвердження чому є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у їх відсутності до суду не направили. Представник співвідповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, направивши в адресу суду письмове заперечення проти позову, в якому просив в задоволенні позову відмовити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Позиція відповідача ґрунтувалась на застосуванні строків позовної давності до заявлених позивачем вимог, оскільки спадкодавець помер у 1996 році, отож позивач знала про порушення своїх прав саме з дати смерті. Крім цього, представник відповідача вказав на те, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області є неналежним відповідачем, оскільки питання визначення права особи на земельну частку (пай) на час виникнення правовідносин не належало до їх компетенції. Ураховуючи те, що позивач, її представник та представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, скористались наданим їм ч.2 ст.158 ЦПК України, правом заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку представника відповідача Новоприлуцької сільської ради Липовецького району суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, встановив, що [INFO] року в с. Нова Прилука Липовецького району померла [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON], що були витребувані судом встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась позивач, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту. При цьому, за відомостями виконавчого комітету Новоприлуцької сільської ради (довідка від 23.01.2017 року за №82), [PERSON] спадщину прийняла фактично, у відповідності до діючого на час відкриття спадщини законодавства (ЦК УРСР), а саме протягом шести місяців проводила поточні ремонти житлового будинку, обробляла земельну ділянку після смерті матері. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи надали нотаріусу заяви про відмову від спадщини. Наведене свідчить, що єдиним спадкоємцем майна [PERSON] є позивач [PERSON] Зібрані у справі докази, які були перевірені судом підтверджують факт родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON], що дійсно вони були рідними матір'ю та донькою, а саме: свідоцтво про народження позивача, свідоцтво про смерть спадкодавця, в яких збігаються прізвище та ім'я матері; довідкою від 23.01.2017 року за №84 про склад сім'ї померлої [INFO] року [PERSON], до якої входить донька [PERSON], [INFO]. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги в частині встановлення факту родинних стосунків, а саме те, що [PERSON] доводиться [PERSON], яка померла [INFO] року, підтверджені належними та допустимими доказами, отож підлягають до задоволення, оскільки від встановлення цього факту залежать майнові права позивача, іншого порядку встановити даний факт, поміж як у судовому порядку, чинним законодавством не передбачено. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права за позивачем в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) суд виходить з такого. Згідно списку доданого до розпорядження Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 23.06.1997 року (а.с.46), [PERSON] міститься в переліку осіб, які мають право на одержання земельної частки (паю). Судом встановлено, що до складу спадкової маси увійшла земельна частка (пай) площею 3,18 в умовних кадастрових гектарах, цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області, вартістю 127 556, 22 грн. на день смерті спадкодавця, яка належала останньому згідно сертифіката серії [NUMBER] виданого згідно рішення від 23 червня 1997 року за порядковим номером 318 Липовецькою РДА. Факт належності права спадкодавцеві на майно підтверджується Випискою із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) відділу Держгеокадастру в Липовецькому районі, де зазначено, що по КСП ім. Чапаєва с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області значиться сертифікат серії [NUMBER], виданий 23.06.1997 року Липовецькою РДА на ім'я [PERSON], розмір земельної частки (паю) становить 3,18 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 127 556, 22 грн. (а.с. 8). 27.05.2017 року державним нотаріусом було винесено постанову (а.с.12), якою відмовлено позивачеві у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Нотаріальний акт мотивований тим, що заявником не було надано нотаріусу правовстановлюючого документа про належність спадкодавцеві права на земельну частку (пай). У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", судам надано наступні роз'яснення. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За правилами ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як убачається із оголошення, що має місце в газеті «Липовецькі вісті» сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 23.06.1997 року на ім'я [PERSON], втрачено, тому його вважати недійсним. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги, спадщину прийняв згідно діючого на той час законодавства, відтак вона йому належить. Інші спадкоємці відсутні, належність спадкової маси спадкодавцеві підтверджено належними та допустимими доказами, однак правовстановлюючий документ втрачено, що також доведено, отже, належним наявність порушених прав позивача доведено, тому вони підлягають захисту судом у спосіб шляхом визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Суд вважає, що вимоги представника позивача щодо застосування строків позовної давності до позовних вимог пред'явлених позивачем не підлягають до застосування, оскільки за правилами 548 ЦК УРСР, спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а оформлення спадкових прав не обмежується часом за правилами діючого законодавства. Крім цього, не заслуговують на увагу суду доводи представника відповідача в частині того, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області є неналежним відповідачем за даним позовом, оскільки в силу змін внесених до Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає, що у контексті правових норм регулювання цього спору, позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved