Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом та просить визнати за нею право власності на 1\\12 частини, які належать [PERSON], у будинку з надвірними будівлями та спорудами в м. Харкові, по пров. Глухому,4 за набувальною давністю, вказуючи, що вона постійно мешкає та зареєстрована у [INFO]. Так, право власності на вказаний будинок зареєстровано на 5\\12 часток за [PERSON]; 1\\12 частка за [PERSON]; 1\\2 частка за [PERSON] Фактично 1\\2 частка будинку належить [PERSON], а інша 1\\2 частина будинку знаходиться у користуванні позивачки [PERSON] [PERSON] за вказаною адресою не мешкав, а [PERSON] за його згодою постійно відкрито користувалась його частиною домоволодіння, здійснювала догляд за нею та її поточний ремонт. 23.10.1991р. [PERSON] помер, а після його смерті спадкоємицею є [PERSON], яка до теперішнього часу жодних претензій або заяв не заявляла з приводу отримання 1\\12 частин вказаного будинку, а тому вважає, що набула права власності на вказане майно за набувальною давністю. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник співвідповідача заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на те, що позивач вибрав не належну форму захисту своїх прав, а тому позов задоволенню не підлягає. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обємі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт постійного проживання позивачки у будинку №4 по пров. Глухому в м. Харкові, вивчивши матеріали справи, дослідивши у повному обсязі наявні по справі докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до листа КП «Харківське міське БТІ» від 02.12.2015р., Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.11.2015р. та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна право власності на будинок 4 по пров. Глухому в м. Харкові зареєстровано наступним чином: на 5\\12 часток за [PERSON]; 1\\12 частка за [PERSON]; 1\\2 частка за [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть (а.с.27) вбачається, що [PERSON], помер. В судовому засіданні було встановлено, що спадкоємицею [PERSON] є відповідачка [PERSON]. Так, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після смерті батька до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталась, від спадщини не відмовлялась. Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном - протягом 5 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до розяснень даних в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014р., володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Згідно розяснень, що містяться в п.6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" від 28.01.2013р. за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Крім цього, при вирішенні спорів, повязаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми ст. 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобовязань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Отже, враховуючи викладене, вбачається, що добросовісність володіння полягає у тому, що володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю; володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Враховуючи вищевказані обставини та пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed