Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Представник заявника [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду із заявою 20.12.2018 року, уточнивши зміст та вимоги 20.02.2019 року, в якій просив суд встановити факт належності [PERSON], яка зареєстрована за адресою: мкр-н. Гірницький[ADDRESS] м. Кривий Ріг, на праві приватної власності житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Зелений Луг, вул. Залізнична, будинок №8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Криворізькою районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 30.07.1993 року за №1203. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що заявнику на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Зелений Луг, вул. Залізнична, буд.9. При видачі свідоцтва вказаний будинок був зазначений під №8, а рішенням виконавчого комітету Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №69 від 21.09.2015 року «Про уточнення поштової адреси домоволодінню» було уточнено поштову адресу та присвоєно поштову адресу: с. Зелений Луг, вул. Залізнична, буд. №9 замість буд. №8. Крім того, у свідоцтві зазначено адресу її реєстрації як мкр-н. 5-й Заречний (рос.) замість мкр-н. Гірницький, при цьому номер квартири та будинку зазначено правильно. Намагаючись виправити помилки нею власноруч було внесено технічні виправлення: закреслено «Заречний» (рос.) і написано «Гірницький», а також номер будинку з №8 на №9. Будучи юридично неосвіченою особою, вона вважала, що має право вносити виправлення до правовстановлюючого документу. Через вказані виправлення вона не може реалізувати своє право власності на будинок, оскільки нотаріуси не приймають документи, які містять незастережені виправлення (закреслення) у правовстановлюючих документах на майно, адже це суперечить вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак ставить під сумнів дійсність правовстановлюючого документу загалом, тому за даних обставин вона вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 20.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON], представник [PERSON], у попередньому судовому засіданні вимоги заяви підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи ГТУЮ у Дніпропетровській області у попередньому судовому засіданні покладався на розсуд суду та просив при ухваленні рішення врахувати письмові пояснення. Заінтересована особа - Данилівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.1993 року державним нотаріусом Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] на підставі посвідченого заповіту [PERSON], померлої 09.12.1992 року, [PERSON] видано свідоцтво про на спадщину за заповітом на житловий будинок А-І, житловою площею 11,10 кв.м., сарай Б, вбиральню В, паркани №1, №2, ворота №3, водопровід І, розташовані на земельній ділянці 4900 кв.м. в с. Зелений Луг по вул. Залізнична (Железнодорожная мовою оригіналу), 8, Криворізького району (а.с.6). \~ \~ \~ \~Згідно з реєстраційним посвідченням та довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» за вих. №141835 від 18.08.2015 року, право власності на будинок №8 з надвірними спорудами по вул. Залізнична, с. Зелений Луг, Криворізького району Дніпропетровської області зареєстровано в КП «Криворізьке БТІ» ДОР в реєстрову книгу №20, стор. 285, запис №7337 на підставі вказаного правовстановлюючого документу на імя [PERSON]М.(а.с.7,8). Рішенням виконавчого комітету Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 21.09.2015 року уточнено адресу домоволодіння в с. Зелений Луг Криворізького району Дніпропетровської області, а саме вул. Залізнична, буд.9, власник [PERSON] та доручено КП ДОР «Криворізьке БТІ» внести зміни в технічну документацію на зазначене домоволодіння (а.с.9). Судом також встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину адресу місця реєстрації та проживання спадкоємиці [PERSON] зазначено: м. Кривий Ріг, мкр-н. 5-й Заречный (мовою оригіналу) , 48/4, Дніпропетровська область. Натомість, відповідно до копії паспорту заявника, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], мкр-н Гірницький, 48/4 з 21.07.1987 року та знята з реєстрації 07.07.2015 року (зворот а.с.4). Як слідує з копії листа Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області за вих. №852/02-05 від 19.10.2015 року видати дублікат свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Криворізькою районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, 30.07.1993 р. за №1203, на імя [PERSON] не має можливості, оскільки при перегляді нарядів 2-15 «Спадкові справи» за 1993 рік, архівного примірника не виявлено (а.с.10). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність Криворізької районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області припинено (а.с.13). Таким чином, аналізом документів та співставленням даних в них суд приходить до висновку, що під час видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом нотаріусом допущено помилку в зазначенні адреси реєстрації та проживання [PERSON], через що заявником власноручно внесені виправлення, та закреслено «Заречний» і написано «Гірницький». Крім того, заявником власноруч внесено виправлення в номері домоволодіння. Вказані виправлення є незастереженими, внесені заявником неправомірно, а тому ставлять під сумнів дійсність правовстановлюючого документу загалом, що можливо підтвердити виключно в судовому порядку. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про\~встановлення фактів, що мають\~юридичне\~значення. \~ \~ \~ \~Як визначено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Відтак, наявність в правовстановлюючому документі не оговорених технічних виправлень хоча й виключає доцільність встановлення факту його належності [PERSON], натомість є підставою для встановлення факту належності їй на праві приватної власності домоволодіння, про що безпосередньо вказано в цьому документі. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів…». Аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту належності [PERSON] на праві приватної власності житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою: с. Зелений Луг, вул. Залізнична, буд. 8 Криворізького району Дніпропетровської області. Таким чином, приймаючи до уваги, що в написанні адреси проживання заявника [PERSON] в правовстановлюючому документі на житло дійсно було допущено описку та нею надалі внесено самостійно власноруч не застережені виправлення, які неможливо виправити в позасудовому порядку, тому встановлення факту належності їй на праві власності житлового будинку\~з надвірними\~будівлями \~за адресою:\~с.\~Зелений Луг,\~вул.\~Залізнична,\~буд.\~8\~Криворізького району\~Дніпропетровської області в судовому порядку є єдиним способом, що забезпечить можливість реалізації нею вільно та в повному обсязі всіх прав як власником житлового приміщення, а саме володіння, користування та розпорядження житлом. За даних обставин вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд зауважує, що доцільності в уточненні номеру домоволодіння з «8» на «9» суд не вбачає, оскільки адресу уточнено рішенням органу місцевого самоврядування після видачі свідоцтва, яке є додатком до нього. Уточнення номеру адреси до внесення в неї виправлень заявником буде достатнім. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, відповідно до яких при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат та їх відшкодування у цих справах не застосовуються. У звязку з цим понесені заявниками витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved