Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач КП «Дирекція» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 14.08.2002 року. КП «Дирекція» визначено виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових споруд. Свої обов»язки, визначені відповідними нормативно-правовими актами, позивач виконує належним чином, своєчасно та якісно, але відповідач, всупереч діючому законодавству, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов»язків по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у зв»язку з чим станом на 01 грудня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 8793 грн. 66 коп. Відповідачу неодноразово надсилалися претензії щодо необхідності сплати боргу, але на даний час борг не сплачений. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь КП «Дирекція» заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з липня 2007 року до 01 грудня 2013 року в розмірі 8793 грн. 66 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача КП «Дирекція» Кривич О.М. повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з липня 2007 року до 01 грудня 2013 року в розмірі 8793 грн. 66 коп. та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що його (відповідача) відносини з позивачем повинні бути врегульовані відповідним договором, але жодних договорів він з КП «Дирекція» не укладав, ніяких пропозицій з боку позивача на укладення договору також не було. Також зазначили, що позивач в своєму позові просить стягнути з [PERSON] заборгованість за період з липня 2007 року до грудня 2013 року, однак, згідно ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності у три роки. Згідно із розрахунком за період з 01.12.2010 року до 01.12.2013 року [PERSON] було нараховано 11269 грн. Однак, відповідачем за цей період було сплачено 5286 грн. 06 коп. З урахуванням перерахунку і субсидій у розмірі 440 грн. 64 коп., сума боргу за цей період складає 5542 грн. 34 коп. Тому відповідач вважає, що його заборгованість за житлово-комунальні послуги має бути підрахована тільки за останні три роки. Окрім того, відповідач пояснив, що протягом останніх трьох років між ним та КП «Дирекція» неодноразово виникав спір відносно якості наданих позивачем послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. Відповідач хоч і не регулярно, але все ж таки сплачував платежі за виконання позивачем робіт по утриманню будинку і прибудинкової території, але ніякі роботи по утриманню будинку не проводились. У зв»язку із невиконанням позивачем своїх обов»язків, [PERSON] за власні кошти встановив скло і двері в коридорі загального користування, а також звернувся до ТОВ «Портстройсервіс» для виконання робіт щодо усунення тріщин з зовнішньої сторони фасади будинку. Загальна вартість робіт складає 9228 грн. 19 коп. [PERSON] вважає, що сума затрат, які він поніс, є значно більшою, ніж та сума, яку просить стягнути з нього позивач. Враховуючи витрати, які були понесені відповідачем у зв»язку із невиконанням позивачем взятих на себе зобов»язань, сума, яка може бути стягнена і, яку б [PERSON] сплатив, становить 1182 грн. 96 коп. На підставі викладеного відповідач просив задовольнити позовні вимоги КП «Дирекція» частково. Також, в судовому засіданні наголосив на тому, що заперечує проти позову, оскільки його квартиру систематично заливають, а також на те, що він не користується прибудинковою територією та бажає відмовитись від опалення його квартири, в зв»язку з чим під час опалювального сезону не здійснює оплату за опалення. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Дирекція» підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Комунальне підприємство по управлінню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва було створено на підставі рішення Деснянської районної у м. Києві ради № 25 від 11.12.2001 року та з 01.02.2002 року надавало житлово-комунальні послуги у зазначеному районі міста. Відповідно до рішення Деснянської районної у м. Києві ради від 10.09.2009 року за № 28, КП «Житлорембудсервіс» було визначено виконавцем комунальних послуг. В подальшому, на підставі рішень Деснянської районної у м.Києві ради № 16 від 18.02.2009 року та № 28 від 10.09.2009 року, 01.10.2009 року було створено КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради», яке з 01.10.2009 року є виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових споруд. На підставі рішення Київської міської ради від 27.10.2011 року № 396/6612 змінено найменування КП «Дирекція» на Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 26.06.2013 року № 1041, було затверджено Статути КП «Житлорембудсервіс» та КП «Дирекція», які передані до сфері управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Відповідно до п. 1.1 додатку до Договору доручення № 1 від 01.08.2013 року КП «Дирекція» взяло на себе зобов»язання подавати до суду у позовному провадженні позовні заяви про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 14.08.2002 року. (а.с.5). Згідно довідки КП «Дирекція» в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.9). За період з 01 липня 2007 року до 01 грудня 2013 року у відповідача виникла заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в розмірі 8793 грн. 66 коп., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.10). Згідно із ч. 1 ст. 151 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов»язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов»язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтями 319, 322 ЦК України передбачено, що власність зобов»язує і власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону залежно від функціонального призначення до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Статтею 14 Закону визначено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють регулювання у відповідних сферах та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. В період часу з 01.07.2007 року до 01.10.2009 року відповідачу послуги з утримання будинків і прибудинкових територій та комунальні послуги надавалися КП «Житлорембудсервіс». З 01.10.2009 року вказаним підприємством надаються тільки комунальні послуги, а саме: послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та відведення гарячої води, холодного водопостачання та відведення холодної води, газопостачання. КП «Дирекція» і КП «Житлорембудсервіс» здійснюють свою діяльність лише в межах чинного законодавства. Тарифи, які застосовуються при нарахуванні за житлово-комунальні послуги (послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та комунальні послуги) встановлюються лише розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Як встановлено при розгляді справи, відповідач [PERSON] не виконує свої зобов»язання по сплаті коштів за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, незважаючи на те, що йому щомісячно направляються квитанції, де вказуються тарифи на утримання будинку та прибудинкової території та сума заборгованості, відповідач неодноразово попереджався про необхідність погашення боргу. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де ч. 3 визначено, що цивільні права та обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов»язальних відносин. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведених норм діючого законодавства та обставин справи, встановлених судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Дирекція» про стягнення заборгованості в розмірі 8793 грн. 66 коп. за період з 01.07.2007 року до 01.12.2013 року є підставними та обгрунтованими, оскільки відповідач ці послуги отримує, але за них не сплачує, у зв»язку з чим виникла заборгованість, а тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується заперечень відповідача про те, що він не повинен сплачувати кошти за надані послуги, у зв»язку з відсутністю Договору, то суд їх до уваги не приймає з наступних підстав. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири відповідачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють виключно на договірних засадах. Пунктом 3 статті 20 вказаного Закону визначено, що споживач - фізична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги, зобов»язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що обов»язок укласти договір про надання житлово-комунальних послуг законодавець покладає на споживача. А тому Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між КП «Дирекція» та [PERSON] не укладений саме з вини відповідача. Також слід зазначити, що фактично особа стає споживачем житлово-комунальних послуг з моменту, коли вона почала ними користуватися і з цього ж моменту у споживача виникає обов»язок сплачувати отримані послуги. Відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем. Підтвердження даної усної угоди оформляється розрахунковим документом, тобто, квитанцією, яка щомісячно надсилається споживачу для оплати за житлово-комунальні послуги. Відсутність угоди між сторонами не звільняє відповідача від сплати послуг за утримання будинку та прибудинкової території, оскільки відповідно до вимог ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов»язкова письмова форма, вважається чинним, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Згідно із ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Як встановлено при розгляді справи, відповідачу надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території (вивіз сміття, прибирання прибудинкової території та ін..), від отримання яких він не відмовився, а навпаки використовував для задоволення власних потреб. З урахуванням викладеного суд вважає заперечення відповідача [PERSON] в цій частині безпідставними та необґрунтованими. Крім того, враховує і те, що в судовому засіданні відповідач визнав факт надання послуг з вивозу сміття та вказав, що на його думку, надання послуг з прибирання території та будинку позивачем надається частково. Відповідачем належних та переконливих доказів ненадання послуг з боку позивача суду не надано. Інші доводи відповідача на висновки суду не впливають. Що стосується заяви відповідача [PERSON] про застосування до частини позовних вимог строку позовної давності, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В своїх позовних вимогах КП «Дирекція» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01 липня 2007 року, а звернулися до суду з даним позовом 19.12.2013 року. Але слід зазначити, що КП «Дирекція» в січні 2013 року зверталися до суду з заявами про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з [PERSON], але в подальшому за заявою відповідача вказаний судовий наказ був скасований (а.с.6, 7-8). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для застосування до позовних вимог строку позовної давності немає. При таких обставинах, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення даного позову в повному обсязі. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved