Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 18209,43 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17.06.2011 року відповідач по справі отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 18.03.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 18209,43 грн., яку позивач, а також судові витрати просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17.06.2011 року відповідач по справі отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 18.03.2019 року згідно розрахунку позивача має заборгованість перед банком, яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 8672,82 грн.; - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3507,70 грн.; - нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 4485,60 грн.; - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 200,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 843,31 грн. За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 4485,60 грн. та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 200,00 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Окрім цього, пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань становить 500 грн. + 5 відсотків від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення штрафу (процентної складової) суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Суд, вважає, що позивачем не доведена сума штрафу, процентної складової з урахуванням безпідставності нарахування боргу по пені, в зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення штрафу (процентної складової) в розмірі 843,31 грн. не підлягає задоволенню. Загальний розмір зобов`язання, що виник у відповідача у зв`язку з отриманням кредитних коштів та користуванням станом на 18.03.2019 року, виходячи з поданих доказів, без врахування суми боргу за пенею та штрафу (процентної складової), складає 12180,52 грн., яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 8672,82 грн.; - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3507,70 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Outcome: partial