Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача витрати по утриманню гуртожитку на суму 2389, 06 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.2.2014 року [PERSON] звернувся із заявою до позивача про поселення його та його сім'ї в кімнату № [ADDRESS] (гуртожитку), який належить позивачу. 04.03.2015 року на підставі витягу з протоколу № 36 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ДАХК "Артем" відповідачу було видано ордер № 250 на право зайняття жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS] та укладено договір № 643 від 19.03.2015 року на користування комунальними послугами в гуртожитку для фізичних осіб, які не перебувають в трудових відносинах з компанією. 25.06.2014 року позивач наказом № 156 вніс зміни та встановив нові тарифи на оплату послуг з утримання гуртожитку для фізичних осіб, які не перебувають з позивачем в трудових відносинах, у зв'язку з чим позивач запропонував відповідачу укласти договір № 156 від 25.06.2014 року та додаток № 1 до договору. 19.03.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений та підписаний лише додаток № 1 до договору № 643/1 про відшкодування витрат на утримання гуртожитку (філії). Від підписання договору відповідач відповився, про що було складено відповідний акт. Враховуючи, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, передбачені додатком № 1 щодо відшкодування витрат по утриманню гуртожитку внаслідок чого за ним обліковується заборгованість за період з 19.03.2015 року по 30.06.2015 року у сумі 2389,06. 20.07.2015 року та 20.07.2017 року на адресу відповідача було направлено вимогу щодо необхідності сплатити заборгованість, однак відповідач не погасив заборгованість в добровільному порядку. Представник в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач з приводу задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що у нього відсутня заборгованість на яку вказує представник позивача, оскільки він не укладав договір № 643/1. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив. 04.03.2015 року на підставі спільного рішення адміністрації адміністрації та профспілкового комітету ДАХК "Артем", [PERSON] видано ордер № 250 на прав озайняття жилої площі у гуртожитку по [ADDRESS], квм. 33/2, розміром 18.5 кв м. Відповідно до п.1.1. договору компанія надає користувачу (житлову кімнату) в гуртожитку (філії) кімн. № 33/2 площею 18.15 кв.м., з урахуванням корисної площі за адресою: м. Київ, [ADDRESS], та здійснює нарахування і збір платежів за спожиті користувачем комунальні послуги (централізоване опалення холодне та гаряче водопостачання, водовідведення, електроенергія, газ, тощо) в обсягах та за тарифами, затвердженими КМДА, згідно додатку № 1 до договору, а Користувач користується ліжко/місце (кімнатою) в гуртожитку (філії) та своєчасно сплачує за надані комунальні послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до наказу № 156 позивач 25.06.2014 року вніс зімни та встановив нову оплату на послуги з утримання гуртожитку для фізичних осіб, які не перебувають у трудових відносинах. 19.03.2015 року сіж позивачем та відповідачем був укладений та підписаний лише додаток № 1 до дговору 643/1 про відшкодування витрат по утриманню гуртожитку. Ві дпіжписання договору відповідач відмовився, про що було складено відповідий акт. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі змісту позовної заяви в обгрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем в порушення вимог ст. 629 ЦК України умов договору, при цьому позивачем не долучено доказів, які б свідчили про укладання договору з відповідачем, враховуючи, що відповідач не підписував договір № 643/1. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом в даній справі не встановлено порушення прав позивача відповідачем у зв'язку з невиконанням умов договору. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач в позові, як на підставу для його задоволення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed