Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі посилаються на те, що вони є наймачами зазначеної квартири, в якій разом з відповідачем [PERSON] зареєстровані, при цьому відповідач не проживає за даною адресою з 2017 року, не цікавиться квартирою, не несе витрат по оплаті комунальних послуг, при цьому перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в суд не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності представника відповідача відповідно до ст.ст. 280-289 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечували представники позивача. Згідно зі ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з ордером № [NUMBER] серії Б від 04 листопада 1993 року [ADDRESS] видана [PERSON] на сім'ю - вона та дві доньки [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Відповідно до довідки Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» Ф-3 у спірній квартирі на даний час зареєстровані сторони по справі та онук [PERSON], [INFO]. (а.с.11) Відповідач в спірній квартирі не проживає. Факт непроживання відповідача на спірній житловій площі підтверджується актами, складеними працівниками ЖЕД-318 від 15.09.2017, 16.03.2018, згідно з якими відповідач зареєстрована, але не проживає в спірній квартирі. (а.с.12-13) Згідно з довідкою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 04.09.2018 відповідач до ЖЕД - 318 з заявами та скаргами щодо неможливості/перешкоджання проживання не зверталася. (а.с.11 зв) Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не зверталася до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Аналізуючи причини не проживання відповідача, остання жодного разу не ставила питання про вселення до спірної квартири, квартплату не сплачувала, не зверталася до правоохоронних органів з приводу усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, неможливістю проживання у спірній квартирі через перешкоди, що чинили йому позивач або інші особи. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживала в спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин. Вона виїхала із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивачів не чинилося. Згідно з вимогами ст.71 ЖК України за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім"ї зберігається право на житло протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати 6 - ти місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення перериває строк тимчасової відсутності. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила 6 - ти місяців. Частиною 2 ст. 71 ЖК України передбачено, якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи той факт, що відповідач в квартирі не проживає понад встановлений законом строк, протягом якого за наймачем і членами її сім"ї зберігається право користування житловим приміщенням, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов'язав його вчинити цю дію.

Outcome: approved