Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому зазначає, що 18.11.2020 року між нею та відповідачем було підписано договір позики (безвідсоткової) згідно якого вона позичила відповідачу кошти в сумі 22180,00 грн., які відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути до 18.12.2020 року, про що розписався в договорі. Однак у вказаний термін [PERSON] кошти не повернув. У даному договорі відповідно до п. 7.2 передбачено, що у випадку неповернення позики у встановлений строк, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 50% від загальної суми позики, що в даному випадку становить 22180*50%=11090,00 грн.. У зв"язку з тим, що відповідач суму позики не повернув, позивач була вимушена звернутися 21.12.2020 року до відповідача з вимогою про сплату боргу з урахуванням штрафу. Вказана вимога була направлена на адресу місця реєстрації проживання позивача та за тимчасовим місцем його проживання. Згідно відомостей сайту Укрпошти відповідач вказану вимогу отримав 24.12.2020 року, проте відповіді на неї не надав, грошові кошти не сплатив. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики - 22180,00 грн. та штраф за не повернення суми позики - 11090,00 грн., що становить загальну суму 33270,00 грн. та судові витрати у розмірі 908,00 грн. Представник позивача в судове засідання, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач тричі не з"явився в судове засідання. У відповідності до ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином про розгляд справи. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 280 ч.1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 610, 625 ч.1, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України. Матеріалами справи підтверджується, що між [PERSON] та [PERSON] 18.11.2020 року був укладений договір безвідсоткової позики, згідно якого [PERSON] позичила [PERSON] 22180,00 грн., що підтверджується договором безвідсоткової позики (а.с.4-5). Ст. ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку саму кількість речей того самого роду та такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] надала суду договір безвідсоткової позики з якого вбачається, що договір підписаний відповідачем 18.11.2020 року. Зміст даного договору підтверджує укладення між [PERSON] та [PERSON] 18.11.2020 року договору позики на суму 22180,00 грн. які [PERSON] зобов`язувався повернути [PERSON] до 18.12.2020 року. У даному договорі відповідно до п. 7.2 передбачено, що у випадку неповернення позики у встановлений строк, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 50% від загальної суми позики, що в даному випадку становить 22180*50%=11090,00 грн.. Відповідно до пункту 6.1 договору безвідсоткової позики, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов"язань за цим договором. Таким чином підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики. Отже належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від позикодавця до позичальника. Відповідно до п. 7.2 договору передбачено, що у випадку неповернення позики у встановлений строк, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 50% від загальної суми позики. У зв"язку з тим, що відповідач [PERSON] суму позики не повернув, позивач [PERSON] 21.12.2020 року звернулася до відповідача з вимогою про сплату боргу з урахуванням штрафу. Вказана вимога була направлена на адресу місця реєстрації проживання позивача та за тимчасовим місцем його проживання. Згідно відомостей сайту Укрпошти відповідач вказану вимогу отримав 24.12.2020 року, проте відповіді на неї не надав, грошові кошти не сплатив (а.с.11-15). Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А відповідно достатті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Виходячи зі змісту статтей 546, 548, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2статті 549 ЦК України ). Так, у разі порушення зобов`язання згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] отримав вказані кошти, та не надав суду доказів відсутності заборгованості за договором позики, не спростував розрахунок позивача [PERSON] в частині розміру штрафу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушено зобов`язання щодо своєчасного повернення боргу за договором позики, а тому з нього на користь позивача [PERSON] підлягають до стягнення грошові кошти в сумі, яка дорівнює розміру зобов`язання та нарахованого штрафу за прострочення повернення позики в загальному розмірі 33270,00 грн., з яких: 22180,00 грн. основна сума боргу та 11090,00 грн. сума штрафу. Таким чином позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме: судовий збір в сумі 908,00 грн..

Outcome: approved