Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до Тухольківської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 119,6 м. кв., позначений у технічному паспорті літерою «А-2», сарай «Б», сарай «В», убиральня «Г», сарай «Д», погріб «П». Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.09.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 26.09.2019 року. В судовому засіданні 26.09.2019 року позивач позовні вимоги підтримав, в обгрунтування доводів позовної заяви посилався на ту обставину, що у 1990 році ним було побудовано спірний житловий будинок, що підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 с. Тухолька Сколівського району Львівської області № 02-28/342 від 02.05.2019 року, в якому зазначено, що житловий будинок по [ADDRESS] побудовано у 1990 році, рахується він за мною, [PERSON] , та на балансі будинковолодіння (сільської ради) не рахується. 12.08.2019 року рішенням Тухольківської сільської ради Сколівського району Львівської області № 7 позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,1553 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, із земель житлової та громадської забудови в [ADDRESS] на території Тухольківської сільської ради Сколівського [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Водночас, Тухольківською сільською радою було роз`яснено позивачу, що для отримання вищевказаної земельної ділянки, яка знаходиться під спірним житловим будинком, у приватну власність йому необхідно належним чином провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки такий, на даний час, згідно тверджень відповідача, йому не належить. Відтак, за захистом свого порушеного права позивач вимушений звернутись до суду. 26.09.2019 року на адресу Сколівського районного суду Львівської області надійшло клопотання Тухольківськогої сільської ради Сколівського району Львівської області від 16.09.2019 року за № 02-18/215, у якому зазначено, що Тухольківська сільська рада Сколівського району Львівської області позовні вимоги [PERSON] визнає та просить проводити розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до частини 4 статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено,\~що у 1990 році [PERSON] було побудовано житловий будинок по [ADDRESS] (позначений у технічному паспорті літерою «А-2»), з допоміжними спорудами, позначеними у технічному паспорті на даний житловий будинок: сарай «Б», сарай «В», убиральня «Г», сарай «Д», погріб «П». Даний факт підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 с. Тухолька Сколівського району Львівської області № 02-28/342 від 02.05.2019 року, в якому зазначено, що житловий будинок по [ADDRESS] побудовано у 1990 році, рахується він за [PERSON] та на балансі будинковолодіння (сільської ради) не рахується. 24.04.2019 року рішенням Тухольківської сільської ради Сколівського району Львівської області № 44 було вирішено присвоїти даному будинку поштову адресу, а саме: [ADDRESS] . 12.08.2019 року рішенням Тухольківської сільської ради Сколівського району Львівської області № 7 [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,1553 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, із земель житлової та громадської забудови в [ADDRESS] на території Тухольківської сільської ради [ADDRESS] . У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до висновків, викладених у постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі\~№ 6-888цс16 суд зауважив, що, вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Згідно статті 13 Закону України «Про власність» від 1991 року, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.\~ Статтею 12\~ЗУ «Про\~власність» праця\~громадян є\~основою створення\~i\~примноження їх\~власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином, аналіз наведених норм закону дає підстави стверджувати, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Враховуючи викладене, з урахуванням визнання позову відповідачем, оскільки іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте право власності на майно позивач немає можливості, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved