Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача,\~в якому\~просив зобов`язати\~відповідача зарахувати\~до сплати\~аліментів на\~утримання неповнолітніх\~дітей на\~користь [PERSON] \~суму в\~розмірі 36932,27\~грн за\~період з\~травня 2016\~року по\~листопад 2018\~року в\~межах виконавчого\~провадження ВП\~№515852557.Позовна заява обґрунтовується тим, що в провадженні у відповідача перебуває вказане виконавче провадження про стягнення з позивача аліментів у розмірі Ѕ частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що він отримав довідку про заборгованість по аліментам, в якій, станом на 04 грудня 2018 року заборгованість складала 110862,29 грн та з якої вбачається, що сплачена сума аліментів за період з травня 2016 року по листопад 2018 року у розмірі 36932,27 грн державним виконавцем не врахована. Позивач зазначає, що вищевказана заборгованість була погашена ним ще в грудні 2018 року, про що мається відповідна постанова про скасування заходів примусового виконання від 17 грудня 2018 року. Однак, стягувач [PERSON] звернулась до державного виконавця із заявою, в якій просила не враховувати дані квитанції в рахунок погашення аліментів, оскільки на них відсутні призначення платежу «сплата аліментів на користь [PERSON] » та відсутні дані про отримувача. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що порушенні його законні права та інтереси та він вимушений звернутись до суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 травня 2019 року до суду надійшли пояснення від третьої особи [PERSON] , в яких вона вказала, що вважає позов необґрунтованим. Дійсно підтвердила, що вона звернулась до виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового рішення, проте жодної домовленості між нею та позивачем про добровільну сплату аліментів не існувало. Вказує, що позивач неправдиво стверджує про добросовісність сплати ним аліментів, в дійсності аліменти за спірний період він не платив. Суму заборгованості по аліментам позивач сплатив, а тому фактично визнав цей борг. Наголошує на тому, що позивач ухилявся від сплати аліментів до моменту застосування до нього заходів примусового виконання. Зазначає, що позивачем надані не належні докази на підтвердження здійснених сплат сум аліментів, оскільки в них відсутні реквізити, назва документів, не вказана отримувачем [PERSON] та відсутні інші дані для її ідентифікації, як отримувача. Зазначає, що жодних платежів від позивача вона не отримувала, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2019 року в задоволенні клопотання представника третьої особи [PERSON] про закриття провадження у справі відмовлено. Представник позивача [PERSON] . підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи [PERSON] заперечував проти задоволення позову, оскільки жодного платежу від позивача не було, а доводи позивача вважає безпідставними. Крім того вказав, що ці платежі, на які посилається позивач, були здійснені бабусею дітей [PERSON] згідно ст.265 СК України. Вислухавши представника позивача [PERSON] , представника третьої особи [PERSON] , свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року у цивільній справі №204/3103/16-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 05 травня 2016 року і до їх повноліття, в особі матері [PERSON] , допустивши по справі негайне виконання (а.с.5). Заборгованість позивача станом на 01 листопада 2018 року у виконавчому провадженні, відкритого за виконавчим листом №204/3103/16-ц, станом на 01 листопада 2018 року склала 70741,02 грн, станом на 04 грудня 2018 року 110862,29 грн, станом на 13 грудня 2018 року заборгованість відсутня, що підтверджується розрахунками заборгованості, наданими державним виконавцем Козлицькою О.М. (а.с.6-9). Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП відносно [PERSON] закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.18). 31 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахування суми боргу та видачу довідки про заборгованість, до якої долучив квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.10-17). Листом начальника Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області №296 від 21 лютого 2019 року позивача повідомлено, що 04 грудня 2018 року на адресу Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області стягувачем надано заяву з проханням не враховувати дані квитанції в рахунок погашення аліментів (а.с.19). З виписки по картці (рахунку) [PERSON] за період з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2018 року вбачається надходження коштів від [PERSON] , яка здійснювалися перекази на картку третьої особи [PERSON] , на загальну суму у розмірі 37929,79 грн (а.с.48-51,79-143). Відповідно до листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-190905/573 від 04 квітня 2019 року, під час здійснення платежів в терміналах самообслуговування АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з 2016 по 2018 роки була можливість змінювати ПІБ платника в квитанції (а.с.65). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. В силу ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч.ч.4,8 ст. 71 зазначеного Закону України виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження доказів сплати аліментів позивач надав виписки з особового рахунку своєї матері [PERSON] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК та квитанції, зі змісту яких прослідковується, що грошові перекази останньою проводилися на картковий рахунок третьої особи [PERSON] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без зазначення призначення таких платежів. Відповідно до п.п.3,4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати не надавав, тому державний виконавець, враховуючи заперечення третьої особи [PERSON] правомірно не врахував в якості сплачених аліментів спірну суму у розмірі 36932,27 грн. Крім того, судом враховується, що позивач сплачуючи заборгованість за аліментами в грудні 2018 року визнав вказаний державним виконавцем розмір заборгованості. Таким чином, дії державного виконавця по нарахуванню заборгованості по сплаті аліментів відповідають закону, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження сплати ним аліментів на утримання дітей на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року у цивільній справі №204/3103/16-ц. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що позивач є її сином, а третя особа колишньою невісткою. Вказує, що з 2015 року син з дружиною перестав жити разом і почав сплачувати аліменти. В травні 2016 року син отримав виконавчий лист і скільки син давав, такий розмір в якості сплати аліментів на дітей, вона й перераховувала [PERSON] зі своєї картки, оскільки позивач не мав банківської картки. Також пояснила, що інколи онука телефонувала їй та просила дати на проїзд, однак жодних домовленостей сплачувати кошти дітям від неї, як бабусі дітей, не було, свідок в таких випадках платила від себе особисто, не зазначаючи платником сина. Однак показання свідка [PERSON] судом до уваги не беруться, оскільки вона є матір`ю позивача та є заінтересованою особою у розгляді справи. Той факт, що під час перерахування коштів з карткового рахунку свідка [PERSON] третій особі [PERSON] періодично змінювався платник з [PERSON] на позивача не доводить, що такі кошти перераховувалися в рахунок виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року у цивільній справі №204/3103/16-ц. Розмір коштів, які надходили на банківський рахунок третьої особи [PERSON] , не відповідає розміру щомісячних платежів, які позивач повинен здійснювати на виконання зазначеного вище рішення суду. Крім того, доказів неможливості позивачем самостійно перераховувати аліменти третій особі суду не надані. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed