Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що їй на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2016 року № 2/484/1062/16 належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані відповідачі, які в ній не проживають та не користуються квартирою. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, крім того зв'язок з ними втрачено, тому позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив постановити рішення про задоволення позову, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Про час, місце розгляду справи були повідомлені своєчасно через пресу - газету "Рідне прибужжя" № 37 від 15.09.2016 року. Заперечень проти позову не надали. Заслухавши пояснення позивача та його представник, дослідивши надані докази суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2016 року № 2/484/1062/16 належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до Довідки ТОВ "Комунтехбудсервіс" № 1046 від 05.07.2016 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрованими є [PERSON] і [PERSON], які у вказаній квартирі не проживають з 2010 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Украйни; ст. 405 ЦК України). Отже суд приходить до висновку про те, що відповідачі порушуються права позивача [PERSON] як власника квартири, а його звернення до суду є однією із форм захисту своїх прав, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст. 150, 156 ЖК України, ст. ст. 319, 325, 383, 405 ЦК України, - відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Оскільки від відповідачів, які належним чином повідомлений, не надійшло заяви про розгляд справи у їх відсутність, не має відомостей про причину їхньої неявки, суд на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів.

Outcome: approved