Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Плюс Банк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.78100, за яким кредитодавець надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 50294,42грн., з яких 48828,56 грн. - для придбання транспортного засобу та 1465,86 грн. для сплати страхового платежу строком на 60 місяців, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та Позивачем було укладено договір застави транспортного засобу марки HAFEI LOBO, 2008 року випуску, зеленого кольору, номер шасі VIN-LKHBG2AJX8AW21209, який належить відповідачу на праві приватної власності. За даними сервісного центру МВС, на теперішній час право власності на предмет застави зареєстровано за [PERSON]. Станом на 08 червня 2015 року відповідач [PERSON] не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв'язку з чим має заборгованість за кредитним договором у сумі 39242,86 грн. У зв'язку з порушенням зобов'язання, забезпеченого заставою, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 39242,86 грн.; в рахунок погашення кредитних зобов'язань за кредитним договором у сумі 39242,86 грн. звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля позивачем будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати позивачу усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу; вилучити у відповідача [PERSON] транспортний засіб, яки є предметом застави та передати його в управління позивачу на період його реалізації; стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавали. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Плюс Банк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.78100, за яким кредитодавець надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 50294,42грн., з яких 48828,56 грн. - для придбання транспортного засобу та 1465,86 грн. для сплати страхового платежу строком на 60 місяців, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом шляхом внесення щомісячного платежу у строки та розмірах, визначених графіком платежів, який є додатком до кредитного договору /а.с. 11-14/ . Кредитодавець свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику суму коштів, передбачену договором, що підтверджується меморіальним ордером від 10.06.2011 року /а.с.15,34/. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у результаті чого станом на 08 червня 2015 року відповідач має заборгованість за договором у розмірі 39242,86 грн. (тридцять дев'ять тисяч двiстi сорок двi гривнi 86 копiйок), з яких: 15248,05 грн. - основний борг, 9200,11 грн. - прострочений борг, 3940,59 грн. - прострочені проценти, 375,87 грн. - строкові проценти, 10478,24 грн. - пеня за порушення строків платежів /а.с.31-33/. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу марки HAFEI LOBO, 2008 року випуску, зеленого кольору, номер шасі VIN-LKHBG2AJX8AW21209, реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.16-25/. У відповідності до умов зазначеного договору відповідач передав у заставу позивачу зазначений транспортний засіб та відповідач набув право у разі невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором одержати задоволення свої вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У відповідності до ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно повідомлення територіального сервісного центру 1247 МВС України, станом на 13.04.2016р. автомобіль HAFEI LOBO, 2008 року випуску, зеленого кольору, номер шасі VIN-LKHBG2AJX8AW21209, зареєстрований за [PERSON], державний номер [NUMBER] /а.с.108/. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Дане положення закону закріплене і в п. 2 параграфу 2 договору застави, відповідно до якого відчуження, зміна, обтяження предмету застави будь-якими зобов'язаннями здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 03 квітня 2013 року (справа № 6-7цс13) та від 19 листопада 2014 року (справа № 6-168цс14), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. З витягу про реєстрацію в [PERSON] реєстрі обтяжень рухомого майна, вбачається, що обтяження предмету застави було зареєстроване позивачем [PERSON] реєстрі обтяжень рухомого майна 14 листопада 2011 і знаходилося в реєстрі на час відчуження предмета застави /а.с.23,24/. Отже, в порушення вимог закону та умов договору застави [PERSON] відчужив спірний автомобіль, проте вказана обставина не припиняє зобов'язання боржника перед кредитором, оскільки зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором, що забезпечений заставою, суд приходить до висновку, що позивач набув законних підстав для звернення стягнення на предмет застави. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 392,43 грн. та 689 грн. за подання заяви про забезпечення позову, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved