Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Представник позивача - адвокат Саєнко Олександр Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру серії АН №1023331 від 07.12.2020 року (без обмежень) та договору на надання правової допомоги №152 від 04.12.2020 року, звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №2259 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості в розмірі 20 000,98 грн. 28.08.2019 року в рамках виконавчого провадження №59743367 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Тетяною Леонідівною ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості в розмірі 20 000,98 грн.; основної винагороди приватному виконавцеві на суму 2000,10 грн.; витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 501,08 грн. Разом з цим, як стверджує позивач у справі (заявник), будь-яких кредитних відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» він не має, про існування та розмір заборгованості проінформований не був. Письмова вимога про усунення порушень позивачеві не надсилалась. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог стягувача. Наведене, на думку позивача, є правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 09.12.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В свою чергу, ухвалою від 09.12.2020 року судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем 16.07.2019 року, реєстровий №2259. Ухвалою від 21.01.2021 року судом витребувано докази за клопотанням представника позивача, зокрема, у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича витребувано виконавчий напис №2259 від 16.07.2019 року. Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явились, надали письмову заяву від 11.05.2021 року про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити заявлені вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про місце та час розгляду повідомлений належним чином шляхом вручення судового виклику особисто. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, про причини неявки не інформував. Відповідачем відзив на позовну заяву не поданий, вимоги ухвали від 21.01.2021 року не виконано. Представники третьої особи до судового засідання не з`явились, про місце та час розгляду повідомлені належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу офіційної реєстрації. Заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, причини неявки не зазначили, вимоги ухвали від 21.01.2021 року не виконано. Враховуючи наведене, з огляду на наявність в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, зважаючи на відсутність заперечень з боку представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та третіх осіб на підставі наявних матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст.259, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі матеріали, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено наступне: 16.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №2259 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості в розмірі 20 000,98 грн. 28.08.2019 року в рамках виконавчого провадження №59743367 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Тетяною Леонідівною ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості в розмірі 20 000,98 грн.; основної винагороди приватному виконавцеві на суму 2000,10 грн.; витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 501,08 грн. (а.с.6-8). Виконавчий напис вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В постанові КЦС Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. В свою чергу, відповідно до положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Тобто, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Так, з постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 28.08.2019 року, ухваленої в межах виконавчого провадження №59743367, вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» в розмірі 20 000,98 грн. Відомості про існування між сторонами кредитних правовідносин відсутні. (а.с.7). Більш того, за умов ненадання кредитного договору взагалі неможливо зробити висновок щодо існування між сторонами кредитних правовідносин та визначити дату виникнення права вимоги за даним правочином з метою перевірки дотримання стягувачем встановленого законодавцем строку звернення за вчиненням виконавчого напису. Отже, на думку суду, дотримання нотаріусом вимог чинного законодавства шляхом надання можливості боржнику (позивачеві у справі) висловити свої заперечення з приводу наявності чи/або відсутності спірної кредитної заборгованості, виключило би можливість визнання останнім заборгованості безспірною та подальше вчинення оспорюваного виконавчого напису. Виходячи з викладеного вище, приймаючи до уваги той факт, що доказами у справі не доведено наступне: факт існування між сторонами кредитних правовідносин; вчинення нотаріусом виконавчого напису за наявності повного обсягу визначених законодавцем первинних документів, зокрема, оригіналу кредитного договору; отримання боржником вимоги про погашення заборгованості на підтвердження безспірності вимог; вчинення виконавчого напису в межах встановленого законодавством строку для вчинення відповідних дій, суд приходить до висновку щодо наявності правових наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати (840,80 грн. судового збору за звернення з позовоми та 420,40 грн. судового збору за звернення з заявою про забезпечення позову) покладаються на відповідача.

Outcome: approved