Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку зі звільненим працівником. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 12.01.2012 по 08.05.2014 року вона працювала в [PERSON] підприємстві «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради. У звязку з тим, що вона виконувала додаткову роботу за діловода з 27.01.2014 року по 31.01.2014, за яку не було здійснено оплату, вона звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради додаткової заробітної плати за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника у період з 27.01.2014 року по 31.01.2014 року у розмірі 297, 62 грн. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року по цивільній справі № 668/5639/14-ц задоволено позов в частині стягнення вказаної додаткової заробітної плати. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року в цій частині позовних вимог рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року залишено без змін, апеляційну скаргу ХБТІ відхилено. Однак, лише 04 червня 2015 на її картковий рахунок було перераховано зарплату за січень 2014 року у сумі 297,62 грн., але при цьому відповідач не виплатив їй компенсацію втрати частини заробітку та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку зі звільненим працівником. У звязую з чим, вона просить стягнути з [PERSON] підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 222,32 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку у сумі 78\~312,28 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. На підставі ст. ст.169, 224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача, визнавши причини неявки представника відповідача неповажними, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] з 12.01.2012 по 08.05.2014 працювала у відповідача [PERSON] підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради. Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки позивача, рішеннями Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року та Апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року по цивільній справі № 668/5639/14-ц. Згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року по цивільній справі № 668/5639/14-ц задоволено позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради додаткової заробітної плати за виконання обовязків діловода замість тимчасово відсутнього працівника у період з 27.01.2014 року по 31.01.2014 року в розмірі 297, 62 грн. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року, рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року у цій частині залишено без змін. Разом з тим, заробітна плата відповідачем позивачу за січень 2014 року у сумі 297, 62 грн. виплачена лише 04 червня 2015 року шляхом перерахування на картковий рахунок, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.\~\~\~\~\~\~ Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, провадиться в день звільнення, що передбачено ст.116 КЗпП України. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України). Отже, відповідно до вимог закону, відповідач зобов'язаний виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки виплати додаткової заробітної плати за січень 2014 із 09 травня 2014 по 04 червня 2015, який становить 78\~312, 28 грн. (268 днів затримки розрахунку х 292,21 грн. - середньоденна зарплата = 78\~312, 28 грн.) Суд вважає зазначені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам закону. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Відповідно до\~Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"\~передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати"\~компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягає, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) разом із сумою індексації. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, правильність якого перевірена судом, сума компенсації за затримку виплати доходів, що нараховані за січень 2014 року, а виплачені у червні 2015 року становить 222,32 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимога позивача про поновлення строку звернення до суду судом не розглядається, оскільки відповідно до п.2.3 рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення частини другої статті 233 КЗпП України, у відповідності до якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, підлягає застосуванню у випадках предявлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 785,35 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved