Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R52110219845В, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 503 625,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20 % річних та строком повернення до 30 березня 2019 року. Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 30 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу: автомобілю марки LEXUS модель RX 350, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір - білий, реєстраційний номер -[NUMBER], номер шасі(кузова, рами) [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] У звязку з тим, що [PERSON] не виконує зобовязання за кредитним договором від 30 березня 2012 року, за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 817 736,14 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором - 403 737,92 грн., заборгованість по відсотках - 116 455,06 грн., заборгованість по комісії - 110 797,50 грн., та з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, що станом на 14.07.2017 року становить 186 745,66 грн., тому просить в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмети застави у вигляді автомобіля шляхом визнання за позивачем права власності на нього; зобов`язати відповідача передати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» предмети застави; стягнути судові витрати. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву , в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також просить розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату , час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, вивчивши матеріали справи , законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 30 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R52110219845В, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 503 625,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20 % річних та строком повернення до 30 березня 2019 року. Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 30 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу: автомобілю марки LEXUS модель RX 350, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір - білий, реєстраційний номер -[NUMBER], номер шасі(кузова, рами) [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] 08 липня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 080715нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за вищевказаними кредитними договорами, також, 08 липня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги за договорами застави № 080715вн, в державному реєстрі обтяжень рухомого майна первісним кредитором здійснено зміну заставодержателя з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі чого позивач набув права заставодержателя відносно транспортних засобів, що є забезпеченням виконання зобовязань. На виконання вимог закону позивачем як ініціатором звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження до початку процедури були зареєстровані відомості про звернення стягнення відносно предмета застави. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пунктів 3.2., 3.4., 3.5. кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі 30 березня 2019 року або достроково у випадках передбачених цим договором; спосіб повернення кредиту та процентів щомісячно відповідно до графіка, дата списання платежів банком 28 число кожного місяця; позичальник зобовязаний у разі порушення умов договору на вимогу кредитора достроково повернути кредит. Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором складає 817 736,14 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором - 403 737,92 грн., заборгованість по відсотках - 116 455,06 грн., заборгованість по комісії - 110 797,50 грн. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. Згідно розрахунку, наданого позивачем, за кредитним договором від 30 березня 2012 року 3% річних складають 38222,00 грн., індекс інфляції складає 148523,66 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 572, 589 ЦК України у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст.27 Закону України " Про заставу" , застава зберігає силу , якщо за однією з підстав , зазначених у законі , майно або майнові права , що складають предмет застави , переходять у власність іншої особи. Також у відповідності до ст. 9 Закону України " Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" , зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника ( покупця) рухомого майна , що є предметом застави. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п'яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передати рухоме майно, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.589, п. 3 ч. 2 ст.592 ЦК України, ст.ст. 19-20 Закону України «Про заставу», позивач набув право звернення стягнення на предмет застави. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 12 266 грн. 04 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved