Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просять суд визнати за [PERSON] право власності на 13/2000 частин Дачно-будівельного кооперативу «Аркадія», за адресою [ADDRESS], у порядку спадкування за законом, визнати за [PERSON] право власності на 13/2000 частин Дачно-будівельного кооперативу «Аркадія», за адресою [ADDRESS], у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивачів підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка є матір'ю позивачів. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,0609 га, за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5110137500:50:003:0132, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва, 13/1000 частин ДБК «Аркадія» по [ADDRESS] В судовому засіданні встановлено, що позивачі звернулись своєчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.1268 та 1269 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Це підтверджено довідкою нотаріуса та копією спадкової справи. [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0609 га, за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5110137500:50:003:0132, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва - кожний. При розгляді справ щодо спадкового майна слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таких правових позицій дотримується Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування ". У відповідності до п. 23 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування " за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Таким чином звернення до суду можливе лише у разі, якщо нотаріус з тих чи інших підстав відмовить у видачі свідоцтва про право на спадщину. Ч.1 ст. 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Ч.1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами. Відповідно до п. 11 листа Верховного Суду України від 29.10.2008р. № 19-3767/0/8-08 зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 2 вересня 1993 р. № 3425-ХІІ " Про нотаріат " видається нотаріусом. Однак, матеріали справі не містять відповіді з нотаріальної контори, якою позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, на яку вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог. Так, у матеріалах справи є лист з нотаріальної контори, у якому зазначено, що відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, загальна площа всього об'єкту нерухомого майна, а саме ДБК «Аркадія», зареєстрованого в зазначеному реєстрі № 14680453, складає 194,7 кв.м., що не відповідає відомостям вказаним в право встановлювальному документі. Крім того, в реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано ще декілька об'єктів з такою ж самою назвою та за такою ж адресою, але за іншими реєстраційними номерами. Вищевикладене не дає змоги встановити відповідність пред'явлених документів на спадкове майно відомостям, які містяться у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 32 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову вказуються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та адреса державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); мотиви, з яких відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на цивільне процесуальне законодавство. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, лист від 05.11.2013 року № 234/02-04 Приватного нотаріуса [PERSON] не є мотивованою відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, а таким чином у суду не має підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed