Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом вказуючи, що вона працювала у Володарсько - Волинській ЦРЛ з 2005 року на посаді медичного регістратора та звільнена 14.01.2013 р. за ст.36 КЗпП України по переводу. Зазначає, що за період її роботи в Володарсько - Волинській ЦРЛ підприємство при звільнені не виплатило їй компенсацію за не використану відпустку за період з 1.06.2011р. по 31.05.2012р. При зверненні до керівництва Володарсько - Волинської ЦРЛ про виплату компенсації за невикористану відпустку їй було відмовлено, до теперішнього часу повний розрахунок не проведений. У зв'язку з тим, що відповідач в день її звільнення і до теперішнього часу не провів повного розрахунку, це заподіяло їй моральні страждання, втрати нормальних життєвих зв'язків, додаткові зусилля для організації свого життя, позбавлення її нормального ритму, використання додаткового часу для отримання юридичної консультації, оформлення позовної заяви, збирання довідок. Позивачка просить суд стягнути з Володарсько - Волинської ЦРЛ на її користь заборгованість за невикористану відпустку за період з 1.06.2011р. по 31.05.2012р., компенсацію за затримку виплати всіх належних їй сум при звільнені у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку. В судове засідання позивачка не прибула, у своїй заяві просить справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що у зв'язку з реорганізацією Володарсько-Волинської районної лікарні частина працівників переведено до новоствореного Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Фактично позивачка залишилася працювати на тій же посаді і переведення її проведено у зв'язку з реорганізацією, позивачці не виплачена компенсація за невикористану відпустку за період з 1.06.2011 року по 31.05.2012 року. Щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку позов не визнала вказавши, що позивачка звільнена не була. Представник третьої особи Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги та представник відділу охорони здоров'я Володарсько-Волинської райдержадміністрації в судове засідання не з`явилися, надіславши заяви з проханням справу розглянути без їх участі. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за слідуючих обставин. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 2005 року по 14.01.2013 року працювала на посаді медичного реєстратора у Володарсько-Волинській ЦРЛ і була звільнена у зв'язку з переведенням до Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги за ст. 36 КЗпП України. 15.01.2013 року позивачка прийнята на посаду медичного реєстратора Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Підставою переведення позивачки є реорганізація Володарсько-Волинської ЦРЛ та створення на підставі рішення Володарсько-Волинської районної ради № 253 від 21.12.2012 року Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Тобто, позивачка фактично не змінила місце роботи, а була переведена з однієї установи до іншої у зв'язку з реорганізацією, де продовжує працювати до даного часу. З матеріалів справи слідує, що позивачка працюючи в Володарсько-Волинській ЦРЛ не використала відпустку за період роботи з 1.06.2011 року по 31.05.2012 року, при переведенні їй не виплатили компенсацію за невикористану відпустку та грошова компенсація за дану відпустку не перерахована на рахунок Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги, куди перевелася позивачка. Відповідно до вимог ч.3 ст.9 Закону України "Про відпустки" у разі, якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, повністю або частково не використав відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи. За правилами частин 1 та 3 статті 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпустки. У разі переведення його на роботу у інше підприємство така грошова компенсація за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке працівник був переведений. Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за невикористану відпустку провадиться згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року за №100, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація за невикористану відпустку за період з 1.06.2011 року по 31.05.2012 року в сумі 1642 грн. 07 коп., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком, правильність якого перевірено в судовому засіданні та не спростовано позивачем. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку суд виходить із вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України, які передбачають стягнення середнього заробітку при звільненні працівника у разі наявності заборгованості з часу звільнення по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що позивачка не була звільнена з роботи, а переведення проведено у зв'язку з реорганізацією підприємства, тому вимога позивачки про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягає. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial