Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому вказала, що на виконанні в Якимівському районному відділі державної виконавчої служби перебували наступні виконавчі листи: 1) № 2/330/424/2014 від 23 березня 2016 року (ВП № 50946930), про стягнення з позивача на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 62013,97 грн. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.06.2017 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку під житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу. 2) № 2/330/424/2014 від 23.03.2016 року (ВП № 50946854), про стягнення з позивача на користь ПАТ «ВТБ Банк» судового збору у розмірі 620,14 грн. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.06.2017 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку під житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу. 3) № 2/330/13/2015 від 30.11.2015 року (ВП № 49756499), про стягнення з позивача на користь [PERSON] заборгованості по договору позики від 16.08.2012 року на загальну суму 412762 грн. 03 копійки. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06.01.2016 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на все майно, що належить позивачу. 4) № 2/330/13/2015 від 30.11.2015 року (ВП № 49756596), про стягнення з позивача на користь [PERSON] 3654 грн. 5) № 2/330/114/2016 від 25.03.2016 року (ВП № 51595268), про стягнення з позивача на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 36425 грн. 99 копійок та судового збору в розмірі 1218 грн. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.06.2017 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку під житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу. Згідно постанов про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2017 року вказані вище виконавчі листи повернуті стягувачу та зазначено, що виконавчі документи можуть бути повторно пред`явлені для виконання в строк до 30.06.2020 року. Станом на цей час, стягувачі за виконавчими документами повторно до відділу державної виконавчої служби не звертались. 24.07.2020 року, отримавши інформаційну довідку № 217587111, позивачу стало відомо, що вказані вище арешти внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Враховуючи накладення арешту на належний позивачу житловий будинок, вона позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатися належним їй майном, оскільки у відповідному реєстрі наявні заборони на відчуження належного їй житлового будинку. Звернувшись до Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), із заявою про зняття арештів, позивачу було надано лист № 31 від 04.01.2021 року, відповідно до якого повідомлено, що дійсно у виконавчій службі перебували вказані вище виконавчі провадження. 30.06.2017 року вказані виконавчі провадженні дійсно було завершено на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Окрім вказаного у відповіді, позивачу було роз`яснено, що зняти обтяження з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у позасудовому порядку неможливо. 17.12.2020 року, позивачем було отримано лист № 32808, виданий Якимівським районним відділом державної виконавчої служби, відповідно до якого вказані виконавчі провадження дійсно перебували на виконанні до 30.06.2017 року. Станом на 17.12.2020 р. виконавчі документи на виконання до відділу не надходили та на виконанні не перебувають. Таким чином, станом на теперішній час, строк подачі вказаних вище виконавчих листів до виконання минув, та жоден із стягувачів повторно їх не подавав. На підставі викладеного позивач просить суд зняти арешт на житловий будинок та земельну ділянку під житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , постановами про накладення арешту у виконавчому провадженні № 51595268, № 50946930, зняти арешт, накладений на все майно, що належить [PERSON] , постановою про накладення арешту у виконавчому провадженні № 49756499. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача - адвоката Гречка О.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених вимог, приходить до наступного. Судом встановлено, що на виконанні в Якимівському районному відділі державної виконавчої служби перебували наступні виконавчі листи: № 2/330/424/2014 від 23 березня 2016 року (ВП № 50946930), про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 62013,97 грн. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.06.2017 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку під житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу. № 2/330/424/2014 від 23.03.2016 року (ВП № 50946854), про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» судового збору у розмірі 620,14 грн. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.06.2017 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку під житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу. № 2/330/13/2015 від 30.11.2015 року (ВП № 49756499), про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 16.08.2012 року у сумі 223804 грн., 3 проценти річних від простроченої суми у розмірі 17971 грн. 77 копійок, розмір інфляційного збільшення суми боргу за весь час прострочення в розмірі 170986 грн. 26 копійок, що у сумі складає 412762 грн. 03 копійки. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06.01.2016 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на все майно, що належить позивачу. № 2/330/13/2015 від 30.11.2015 року (ВП № 49756596), про стягнення з позивача на користь [PERSON] 3654 грн.. № 2/330/114/2016 від 25.03.2016 року (ВП № 51595268), про стягнення з позивача на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 36425 грн. 99 копійок та судового збору в розмірі 1218 грн. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.06.2017 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку під житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу. Згідно постанов державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2017 року вищевказані виконавчі листи повернуті стягувачам та зазначено, що виконавчі документи можуть бути повторно пред`явлені для виконання в строк до 30.06.2020 року, тобто виконавче провадження завершено. Як вбачається з інформаційної довідки № 217587111, вказані вище арешти внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Станом на цей час, стягувачі за виконавчими документами повторно до відділу державної виконавчої служби не звертались, строк подачі вказаних вище виконавчих листів до виконання минув, однак арешт з майна позивача [PERSON] знято не було. Згідно з ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою - начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно із ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, наявність арешту майна порушує права позивачки, як власника, який на власний розсуд має право розпоряджатися та користуватися своїм майном. Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачка довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, на думку суду, позивача безпідставно позбавлено права вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном, а тому заявлені вимоги, щодо скасування арешту майна є законними та обґрунтованими, а тому підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved