Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним вище позовом, в якому просить суд звільнити з-під арештів, накладених в рамках виконавчих проваджень №24450506 від 10.02.2011, №26306714 від 06.05.2011, №30102953 від 29.11.2011 ВДВС Могилів-Подільського управління юстиції іпотечне майно, а саме: перший поверх нежитлової будівлі магазину, загальною площею 356,46 кв.м., що розташований за адресою: Вінницька обл., м.Могилів-Подільський, вул.Стависька, 17, яке належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, мотивуючи тим, що банк має переважне, перед іншими особами, право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, а накладення арешту на майно, що є предметом застави в забезпечення грошових вимог банку, порушує майнові інтереси позивача, тобто позбавляє його можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у випадках передбачених кредитним договором та договором іпотеки, в звязку з чим, наявні підстави для звільнення майна з-під арешту. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином за місцем реєстрації. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Враховуючи зміст заяв представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 23.09.2008 між сторонами спору укладено кредитний договір №МКП-366, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 100000 доларів США (а.с.5-10). В забезпечення виконання зобовязання за вказаним вище кредитним договором, між сторонами спору було укладено договір іпотеки №МКМП-366/1 від 23.09.2008, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві приватної власності, а саме: перший поверх нежитлової будівлі магазину, загальною площею 356,46 кв.м., що розташований за адресою: Вінницька область, м.Могилів-Подільський, вул.Стависька, 17 (а.с.11-14). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на запит органу державної влади №34821184 від 07.02.2012, відділом ДВС Могилів-Подільського МРУЮ накладено арешт на вказане вище майно: 04.05.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №24450506 від 10.02.2011; 29.11.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №30102953 від 29.11.2011 (а.с. 15-16,19-26). В рамках виконавчого провадження №26306714 від 06.05.2011 арешт на вказане вище майно не накладався. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» № N 898-ІУ від 05.06.2003 іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Пунктом 6 та 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Згідно ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Отже, судом встановлено, що між сторонами спору було укладено кредитний договір №МКМП-366 від 23.09.2008. Для забезпечення виконання кредитного договору між сторонами спору було укладено договір іпотеки на вказане вище майно. Разом з тим, відділом ДВС накладено арешт на вказане вище майно, а саме: 04.05.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №24450506 від 10.02.2011; 29.11.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №30102953 від 29.11.2011. Дана обставина унеможливлює реалізацію прав позивача. Разом з тим, позовна вимога, щодо звільнення з-під арешту обєкту іпотеки, накладеного, в рамках виконавчого провадження №26306714 від 06.05.2011, не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що в рамках вказаного виконавчого провадження арешт на вказане вище майно не накладався. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. В позовній заяві міститься три вимоги немайнового характеру. При поданні позовної заяви представником позивача було сплачено судовий збір у меншому розмірі, а саме лише за одну позовну вимогу . Відповідно до\~ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому, враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1218,00 грн. слід залишити за ним та стягнути з відповідача на користь держави суму недоплаченого судового збору в розмірі 2036,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial