Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 25000,00 грн. в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що в провадженні СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області знаходилась кримінальна справа № 27120188, яка 23.04.2012 року порушена заступником прокурора Московського району м. Харкова старшим радником юстиції [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В подальшому проводилось досудове розслідування кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, факт вчинення якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В заяві позивач просила притягнути до кримінальної відповідальності [PERSON], який шахрайським способом заволодів її грошима в сумі 22500,00 грн. Але зазначений в заяві факт не знайшов свого підтвердження в ході розслідування кримінального провадження, так як умови укладених договорів [PERSON] були виконані в повному обсязі. В ході досудового розслідування було встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України. Після того, як справу було передано для досудового розслідування старшому слідчому СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майору міліції [PERSON] в квітні 2012 року, справа тривалий час не розслідувалась. Про закриття кримінального провадження позивачу взагалі не було відомо, копію постанови від 09.07.2014 року було отримано позивачем лише в грудні 2014 року. На письмові звернення позивача відповідач не відповідала у передбачений законодавством строк, що істотно вплинуло на стан здоровя позивача. За період досудового розслідування позивач понесла матеріальних збитків на суму 22500,00 грн., що обумовило визначення нею розміру заподіяної їй моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Зазначила, що неправомірними діями відповідача, які полягали в порушенні чинного законодавства під час досудового розслідування кримінального провадження, їй було завдано моральну шкоду. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Постановою старшого слідчого СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] від 09.07.2014 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014220470000880 від 19.02.2014 року, закрито у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02.10.2014 року, ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 12.09.2014 року про відмову у відкритті провадження по скарзі [PERSON] на бездіяльність слідчого залишено без змін, апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Як вбачається з положень ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Аналогічні роз'яснення щодо відшкодування саме за рахунок коштів державного бюджету моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, надані в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В п. 10-1 вказаної вище постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що якщо у відповідному законі чи іншому нормативному акті зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. За таких обставин належними відповідачами у справі є орган юридична особа, в складі якого працює [PERSON], а також відповідний орган Державного казначейства України. [PERSON] при цьому є неналежним відповідачем у справі. В судовому засіданні судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх процесуальні права та обов'язки, в тому числі роз'яснено положення ст. 10, 11, 60 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом в судовому засіданні також було роз'яснено позивачу, що відповідальність за шкоду, завдану працівником, покладається на його роботодавця, та роз'яснено право заявити клопотання про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідачів. Вказаних клопотань заявлено не було. Виходячи із положень диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості за власною ініціативою заміняти неналежного відповідача або залучати до участі в справі в якості співвідповідача належного відповідача. Аналогічні роз'яснення викладені також в правових позиціях Пленуму Верховного Суду України. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов пред'явлений до неналежного відповідача. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Такі випадки, підстави та порядок відшкодування вказаної шкоди встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 1176 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про міліцію», Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Так, згідно ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Вимоги, невиконання яких працівниками міліції тягне за собою можливість звернення до суду із заявою про відшкодування шкоди, в тому числі моральної, встановлено також ст. 5 Закону України «Про міліцію». З доводів позовної заяви та пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні, а також інших наданих ним доказів не вбачається наявність передбачених чинним законодавством України випадків та підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed