Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що у шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON]. Однак, подружнє життя між ними не склалося і 19.11.2013 р. шлюб було розірвано. Спільне проживання вони припинили за півроку до розірвання шлюбу. З того часу відповідач жодного разу не бачив доньку, не намагався з нею зустрітися, не вітав її з днем народження та не приймав ніякої участі в її матеріальному забезпеченні та у вихованні, аліменти не сплачує. Уже рік вона перебуває в іншому шлюбі, чоловік добре відноситься до дитини, має намір її усиновити. Просить позбавити [PERSON] батьківських праві відносно їхньої доньки [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник органу опіки і піклування у судове засідання не з'явилася. Надала суду листа про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 р. роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. 25.11.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано. Згідно рішення Тячівського районного суду від 20.10.2015 р. з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти у сумі 800 гривень щомісячно до її повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам відділу ДВС від 12.09.2016 р., за [PERSON] станом на 12.09.2016 р. рахується заборгованість у сумі 10400 грв. Орган опіки та піклування дав висновок про те, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO], так як він не спілкується з дитиною та ухиляється від її виховання. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Крім приєднаних до справи документів, обставини на які вона посилається позивачка підтвердила будучи допитаною в якості свідка. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з'явився і заперечень з приводу позову не надіслав. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що відповідач на протязі тривалого часу, більше трьох з половиною років, не спілкується зі своєю донькою, не приймає участі в її утриманні та вихованні, не турбується про неї, не цікавиться її рівнем життя, умовами в яких вона зростає, її інтересами та потребами, що свідчить про повну втрату ним будь-якого інтересу до дитини. Тому, для захисту прав та інтересів неповнолітньої [PERSON] позов слід задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неї. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 551.20 грв. За таких обставин,

Outcome: approved