Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська охоронна страхова компанія», третя особа [PERSON] про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 29 грудня 2013 року о 15 годині 45 хвилин в м. Маріуполі Донецької області на пр. Металургів, біля будинку 100 водій [PERSON], керуючи автомобілем DACIA LOGAN, державний реєстраційний номер [NUMBER], порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху, почав рух заднім ходом не переконавшись в його безпеці, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом MAZDA 6, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON], автомобілі отримали механічні пошкодження, чим здійснив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2014 року (провадження №3/263/112/2013), [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП - накладено штраф. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №9161-IV цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована Акціонерним товариством «Українська охоронна страхова компанія» - поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1117697, який діє з 14.12.2013 року до 13.12.2014 року. Про настання страхового випадку повідомив АТ «Українська охоронна страхова компанія» в передбачений законом строк. Страховику були надіслані всі необхідні документи, що передбачено ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Останнім документом який позивач надав страховику 27.02.2014 року була Заява про страхове відшкодування та вищезазначена постанова суду, після чого страховик повідомив номер страхової справи - №1214. Відповідно до складеної калькуляції СТО (рахунок -фактура №3077) 30.12.2013 року вартість ремонту автомобілю після ДТП становить 7125,00 гривень. Позивач зазначає, що на момент подачі позовної заяви оплатив ремонт свого автомобілю MAZDA державний реєстраційний номер [NUMBER] за власні кошти (підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт №151 від 3.02.2014 року), а [PERSON] компенсував суму франшизи в розмірі 1000 гривень. Страховик не надав жодного вмотивованого рішення з приводу настання страхового випадку та не виплатив страхове відшкодування. 06.08.2014 року позивач надіслав відповідачу претензію, проте відповіді не отримав, крайній строк прийняття вмотивованого рішення страховиком минув 27.05.2014 року, тому просить стягнути з відповідача вартість ремонту автомобілю у розмірі 6125,00 гривень з урахуванням компенсованої франшизи у розмір 1000 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача суму витрат, пов'язаних з відправленням до АТ «УОСК» необхідних документів в розмірі 50,00 гривень та 7,3 гривень, витати пов'язані з отриманням інформаційно-коснсультаційних послуг аварійного комісара в розмірі 700 гривень. Посилаючись на ст. 612 ЦПК України та ст. 36 п. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмір 364,98 гривень за несвоєчасне виконання зобов'язань. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представником позивача надано заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та заперечення на позовну заяву, в якому зазначено, що частково визнає позовні вимоги, виходячи з наступного. 01.12.2013 року між АТ «УОСК» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчується полісом №АС/9023659. За даним полісом застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду життю, здоров'ю та майну третіх осіб, заподіяну під час керування автомобілем Dacia Logan з реєстраційним номером [NUMBER] будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Строк дії договору встановлено з 02.12.2013 року по 01.12.2014 року включно. В результаті протиправних дій [PERSON] автомобіль позивача отримав пошкодження. 17.02.2014 року за вх.. 2474 до АТ «УОСК» [PERSON] було подано заяву про страхове відшкодування. На виконання вимог п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за замовленням АТ «УОСК» експертом було оглянуто пошкоджений автомобіль MAZDA6, реєстраційний номер [NUMBER], про що складено протокол огляду транспортного засобу №163 . За результатами огляду експертом складено Висновок авто товарознавчого дослідження спеціаліста №163/14-01 від 15.02.2014 р. Згідно висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NAZDA 6, реєстраційний номер [NUMBER], становить 5314,14 гривень. Франшиза згідно п. 5 Полісу встановлена у розмірі 1000 гривень, тому АТ «УОСК» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 4314,14 гривень, про що складено акт про настання страхового випадку №13879. Позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування посилається на рахунок №3077 від 30.12.2013 року та акт приймання-передачі виконаних робіт №151 від 13.02.2014 р. господарюючого суб'єкта, що надає послуги по ремонту автомобілів, які не можуть бути належними засобами доказування, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи транспортних засобів, а тому ці документи є лише розцінками окремо взятого суб'єкту господарювання, а саме ТОВ «АЛЕКС-авто». Представник позивача згоден з розміром пені в сумі 277,29 гривень, виходячи з положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Не визнає вимогу позивача щодо стягнення поштових витрат позивача у розмірі 57,30 гривень, оскільки вважає, що дані витрати понесені позивачем у зв'язку з виконанням свого обов'язку, як потерпілої особи. Вимогу позивача про стягнення витрат з надання інформаційно-консультаційних послуг аварійним комісаром не визнає, оскільки позивачем не зазначено в чому полягали консультаційні послуги аварійного комісара та не уточнено необхідність їх надання. Третя особа у судове засідання не з,явилася, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2014 року (справа №263/117/14-п, провадження №3/263/112/2013), 29 грудня 2013 року о 15:45 год. [PERSON] керуючи автомобілем DACIA LOGAN 90к ЗНГ державний номер [NUMBER], на пр. Металургів, біля будинку 100 у м. Маріуполі скоїв зіткнення з автомобілем MAZDA 6 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень. Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] при використанні автомобіля Docia Logan номерний знак [NUMBER] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 грудня 2013 року (поліс № АС/9023659) з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 гривень, розмір франшизи 1000 гривень. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Таким чином внаслідок настання страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої був [PERSON], між [PERSON] як потерпілою особою та Публічним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» як страховиком, виникли правовідносини, які врегульовані нормами глави 67 ЦК України "Страхування" та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"( надалі - Закон 1961-IV). У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 17 лютого 2014 року потерпіла особа - [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування за заподіяну шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.12.2013 року. Остаточні документи позивач надав 27.02.2014 року, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхової виплати, даний факт представник відповідача не заперечував. Проведеною на замовлення Публічного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» оцінкою транспортного засобу (звіт № 163/14-01 від 15 лютого 2014 року) встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mazda 6» державний номер [NUMBER], з урахуванням вартості запчастин та без врахування втрати товарної вартості становить 5314,14 гривень. На підтвердження позовних вимог позивач надав рахунок-фактуру № 3077 від 30.12.2013 року, складений ТОВ «АЛЕКС-авто», акт прийому-передачі виконаних робіт №151 від 13.02.2014 року, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту автомобілю «Mazda 6» державний номер [NUMBER] становить 7125,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 22.1 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду. Таким чином обов'язковою умовою для визначення розміру страхового відшкодування є оцінка шкоди. Шкода, завдана автомобілю позивача, оцінена у звіті про оцінку транспортного засобу, а рахунок-фактура, акт виконаних робіт та квитанції про сплату грошових сум не є допустимими доказами для визначення розміру страхового відшкодування, оскільки ці документи не відповідають вимогам ст. 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/2092. Оскільки позивачем не надано належних доказів, які б спростовували наданий відповідачем звіт з оцінки транспортного засобу, суд покладає в обґрунтування свого рішення в частині вимог до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» вищевказаний звіт, вважаючи його належним і допустимим доказом, так як він складений на підставі даних, отриманих при огляді автомобіля позивача, і з дотриманням правил, встановлених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів. Укладеним між ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] договором встановлена франшиза в розмірі 1000 гривень, а відповідно до ст. 12 Закону 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Враховуючи наведене, розмір страхового відшкодування, яке повинне сплатити ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» позивачу [PERSON], становить 4314,14 гривень (5314,14 грн. - 1000 грн.). Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Тобто крайній строк прийняття вмотивованого рішення Страховиком - 18.05.2014 року. Представником позивача зазначено, що 04.06.2014 року АТ «УОСК» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 4314,14 гривень (5314,14 гривень - 1000 гривень), про що складено акт про настання страхового випадку №13879. Оскільки ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не виплачено позивачу страхове відшкодування, відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону 1961-IV, позивачу підлягає сплаті пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір боргу відповідача становить 4314,14 гривень, з 15.04.2014 по 17.04.2014 ставка Національного банку України становила 9,5 % річних (59 днів прострочення), з 17.07.2014 ставка Національного банку України становила 12,5% річних (49 днів прострочення), тому сума пені яка підлягає стягненню становить 277,29 гривень. Згідно з п.35.1 ст. 35 Закону 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Позивач просить стягнути з відповідача вартість витрат у розмірі 50,00 гривень, пов'язаних з відправленням до АТ «УОСК» необхідних документів та витрат пов'язаних з відправленням документі до АТ «УОСК» Укрпоштою в розмірі 7,30 гривень. Відповідно документу поштового відправлення від [PERSON] до АТ «УОСК», доданого до позовної заяви (а.с. 14), поштове відправлення здійснено 06.08.2014 року, а позивач у позовній заяві посилається на те, що останні документи надані страховику 27.02.2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із статтею 29 Закону 1961-IV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується витрати пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку встановленому законодавством. З положень статті 34.1 Закону 1961-IV, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону 1961-IV, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Позивачем не доведено обставину щодо необхідності отримання інформаційно-консультаційних послуг аварійного комісару та не зазначено в чому саме вони полягали. Також не надано доказів надсилання до АТ «УОСК» необхідних документів поштовим засобом зв'язку «Укрпошта», зі сплатою 7,30 гривень. Не зазначено, що було причиною надіслання необхідних документів до АТ «УОСК» через засоби поштового зв'язку 06.08.2014 року, за які сплачено 50,00 гривень, що користування даної послугою поштового зв'язку пов'язане саме з порушенням відповідачем своїх обов'язків та/або прав, інтересів позивача. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а згідно ст. 1166 цього Кодексу, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з приписами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначення збитків надається у ст. 22 цього Кодексу, відповідно до якої збитками зокрема є витрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Судом встановлено, що розмір реальних збитків, понесених позивачем внаслідок пошкодження автомобіля, становить 4314,14 гривень. Також за несвоєчасне виконання відповідачем своїх обов'язків з останнього підлягає стягненню пеня у розмірі 277,29 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial