Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

позивач та її представники уточнили позовні вимоги позивача та просять суд визнати незаконним та скасувати наказ Кагарлицького цукрового заводу № 31 від 13.03.1990 р., згідно якого [PERSON] було передано, але в натурі не виділено, земельну ділянку площею 0,03 га із присадибного фонду її матері [PERSON], визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 16 від 02.02.2001 р., згідно якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,1310 га за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним державний акт на приватної право власності на землю від 23.05.2001 р. виданий [PERSON] [PERSON] міською радою на земельну ділянку площею 0,1310 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію державного акту на приватної право власності на землю від 23.05.2001 р. виданого [PERSON] [PERSON] міською радою на земельну ділянку площею 0,1310 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вона - [PERSON] є власником 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.1989 р. виданого державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П., яке було видано після смерті [PERSON]. Крім неї, спадщину [PERSON] успадкували також [PERSON], яка успадкувала 1/4 частину вищевказаного будинку та [PERSON], яка успадкувала 2/4 будинку. 30.11.1999 р. [PERSON] продала свою 1/4 частину будинку [PERSON]. Отже, власником інших 3/4 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], яка також успадкувала частину будинку й матері [PERSON]. Рішенням Кагарлицького районного суду від 26.10.2000 р. їй було виділено в натурі 1 /4 та визнано право власності на частину житлового будинку та господарських споруд. Згідно довідки Кагарлицької міської ради № 952/02-28 від 05.08.2010 р. відповідно до записів ЗКК за покійною матір'ю [PERSON], від якої вона успадкувала частину будинку, була зареєстрована земельна ділянка площею 0,25 га [ADDRESS]. Оскільки до неї та [PERSON] перейшло право власності на успадкований житловий будинок за адресою: [ADDRESS], до неї також перейшло право користування земельної ділянкою, що знаходиться біля вказаного будинку, а саме: земельною ділянкою, яка перебувала у користуванні попередніх власників будинку, тобто матері [PERSON] Згідно наказу Кагарлицького цукрового заводу № 92 від 03.06.1965 р. було виділено [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га під будівництво житлового будинку за рахунок земельної ділянки [PERSON] (чоловіка [PERSON]) по вул. Мічуріна. Згідно наказу Кагарлицького цукрового заводу № 190 від 25.11.1970 р. у зв'язку з дарування житлового будинку [PERSON] було виділено [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] Отже, враховуючи те, що із земельної ділянки [PERSON] [PERSON], а в подальшому [PERSON] було виділено 0,10 га, у живої ще на той час [PERSON] залишилось 0,15 га. Згідно рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 15 від 17.02.1995 р. між спадкоємцями розподіляється без виділення в натурі земельна ділянка [PERSON] площею 0,14 га між її спадкоємцями, а саме: нею, [PERSON] [PERSON]. При цьому, міською радою при прийнятті рішення не враховано, що після [PERSON] залишилось 0,15 га, а не 0,14 га, тобто не враховано 0,01 га. Після продажу [PERSON] своєї 1/4 частини успадкованого будинку [PERSON], до неї переходить також частина ділянки, яка була виділено рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 15 від 17.02.1995 р. У зв'язку з успадкуванням частини будинку та виділенням його в натурі вона звернулась до Кагарлицького районного суду з позовом про встановлення порядку користування земельної ділянкою. В ході розгляду справи нею з'ясувалось, що для розподілу земельної ділянки між нею та [PERSON] не вистачає земельної ділянки. Зокрема, згідно замірів проведених експертами площа земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] становить лише 0,1137 га, що значно менше 0,14 га, які були виділені рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №15 від 17.02.1995 р. Під час розгляду справи з'ясувалось, що її сестра [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0,1310 (замість 0,10 га) за адресою: [ADDRESS] та отримала державний акт на право приватної власності на землю від 23.05.2001 р. з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Також, з'ясувалось, що без її згоди та [PERSON] наказом Кагарлицького цукрового заводу № 31 від 13.03.1990 р. [PERSON] було передано, але в натурі не виділено, земельну ділянку площею 0,03 га із присадибного фонду її матері [PERSON], тобто із успадкованої нею та [PERSON] земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 42 Земельного кодексу України 18.12.1990 р. (який діяв на час видачі державного акту) громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Відповідачем [PERSON] без її згоди, яка є співвласником житлового будинку, було приватизовано частину земельної ділянка, яка була виділена співвласникам згідно рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 15 від 17.02.1995 р. Згідно ч. 1 ст. 31 Земельного кодексу України 18.12.1990 р. вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів. Відповідач [PERSON] та її представник уточнені позовні вимоги позивача не визнають та в повному обсязі заперечують проти їх задоволення з наступних підстав. Вимоги позивача є надуманими. Вона, як одна із чотирьох спадкоємців покійної матері, отримала свої 0,03 га із спадкової маси. У 1995 році було офіційно проведено поділ, оскільки позивач мала намір присвоїти собі всю спадщину. У 1999 році вона свою частину будинку подарувала своїй сестрі [PERSON], але без земельної ділянки. У 2001 році вона провела приватизацію своєї земельної ділянки по [ADDRESS] при цьому ніяких прав позивача вона не порушила, тому у задоволенні уточнених позовних вимогах позивачу необхідно відмовити. Представники відповідача в особі Кагарлицької міської ради щодо уточнених позовних вимог позивача вважає, що суд прийме вірне рішення відповідно до чинного законодавства. Представник відповідача в особі Управління Держземагенства України у Кагарлицькому районі в судові засідання не з'являвся та подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність представника управління. Представник відповідача в особі ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» в судові засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши сторони, їх представників, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги позивача задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON]. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дочками [PERSON]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 грудня 1989 року [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/4 частини, а [PERSON] є власником 2/4 частини будинку [ADDRESS]. Згідно довідки Кагарлицької міської ради Київської області від 05 серпня 2010 року за [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на будинок, була зареєстрована земельна ділянка площею 0,25 га. На підставі наказу Кагарлицького цукрового заводу № 92 від 03 червня 1965 року [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS], за рахунок земельної ділянки [PERSON] (чоловіка [PERSON]). У зв'язку з даруванням [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] [PERSON], останній було надано у користування земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (наказ Кагарлицького цукрового заводу № 190 від 25 листопада 1970 року). На підставі наказу Кагарлицького цукрового заводу № 31 від 13 березня 1990 року [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,03 га під город з присадибного фонду покійної її матері і за нею рахувалася земельна ділянка площею 0,13 га. Рішенням виконкому Кагарлицької міської ради Київської області № 15 від 17 лютого 1995 року на підстві взаємної згоди про розподіл успадкованої земельної ділянки по [ADDRESS] затверджено розподіл без виділення в натурі земельної ділянки площею 0,14 га між спадкоємцями [PERSON], а саме: [PERSON] як власниці 1/4 частини будинку виділено земельну ділянку площею 0,035 га, [PERSON] як власниці 2/4 частин будинку - 0,07 га, [PERSON] як власниці 1/4 частини будинку - 0,035 га. Згідно договору купівлі - продажу від 30.11.1999 року [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Тобто, власником інших 3/4 частин вказаного будинку є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02 грудня 1989 року та договором купівлі-продажу від 30 листопада 1999 року. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 26 жовтня 2000 року [PERSON] виділено в натурі її частку житлового будинку із спільної часткової власності. Після продажу [PERSON] 1/4 частини будинку [PERSON], до останньої перейшло право користування частиною земельної ділянки, яка була виділена продавцю рішенням виконкому Кагарлицької міської ради Київської області № 15 від 17 лютого 1995 року. Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (1990 року), яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ст. 9 Земельного кодексу України 1990 року у редакції Закону України № 2196-XII від 13 березня 1992 року до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 3 Земельного кодексу України 1990 року у редакції Закону України № 2196-XII від 13 березня 1992 року, передбачено що повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. Дійсний розмір земельної ділянки, яка перебуває у користуванні співвласників будинку [ADDRESS] становить 0,1137 га. Згідно виписок земельно - шнурової книги по [ADDRESS] значилося 0,25 га, а на теперішній час за вказаною адресою не можливо встановити, в якому розмірі значиться вказана земельна ділянка. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ст.. 61 ЦПК України існують підстави звільнення від доказування, а саме: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.07.2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Кагарлицької міської ради Київської області, Управління Держкомзему у Кагарлицькому районі про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації було встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 17 лютого 1995 року № 15 про розподіл успадкованої земельної ділянки [ADDRESS], площа зазначені ділянки складає 0,14 га., з яких на підставі взаємної згоди співвласників будинку ділянка була розподілена відповідно до часток кожного співвласника в успадкованому будинку, а саме: [PERSON] - ? частини, площа 0,035 га., [PERSON] - 2/4 частини, площа 0,07 га.. [PERSON] - ? частини, площа 0,035 га. Таким чином приватизувавши 0,1310 га зазначеної ділянки, відповідачка порушила право позивачки на приватизацію тієї частини земельної ділянки, яка відповідає її частці в будинку ( ч. 1 ст. 42 ЗК України 1990 року). Вказане рішення суду набрало законної сили. Окрім того, відповідачем було подано до Кагарлицького районного суду Київської області заяву в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту продажу ? будинку за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 13.11.1999 року без частини земельної ділянки в 0,03 га, виділеної наказом Кагарлицького цукрокомбінату № 31 від 13.03.1990 року, та фактично наділеної за планом розташування кожного спадкоємця, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 15 від 17.02.1995 року за письмовою згодою спадкоємців. Вказану заяву [PERSON] обґрунтовувала її тим, що за її заявою наказом Кагарлицького цукрокомбінату № 31 від 13.03.1990 року із загальної площі земельної ділянки, яка на праві постійного користування на час смерті належала її покійній матері, з 0,035 га її спадкової частки земельної ділянки їй була виділена земельна ділянка площею 0,03 га, а 0,005 га земельної ділянки залишилися під часткою спадкового будинку та господарською спорудою (сараєм). У 1999 році між нею та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу від 13.11.1999 року, на підставі якого до [PERSON] перейшла у власність ? частина належного їй будинку та у постійне користування відповідна частина земельної ділянки під часткою будинку. Вказану заяву суд залишив без розгляду, оскільки побачив спір про право. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 29.01.2014 року ухвалу Кагарлицького районного суду від 16.09.2013 року було залишено без змін, оскільки між [PERSON] та [PERSON] вбачається спір про право на земельну ділянку. З усього вище викладено вбачається, що земельна ділянка розміром 0,03 га, яка значилась за [ADDRESS], перейшла на [ADDRESS] що в м. Кагарлик, при цьому будь - яких рішень міської ради щодо вказаної земельної ділянки не приймалося і яким чином це відбулося не міг пояснити в судовому засіданні і представник Кагарлицької міської ради. Свідок [PERSON] пояснив, що він представником [PERSON] при першому розгляді вказаної справи. Участі у замірах він не приймав, оскільки його не викликали та не ставили до відома про час проведення розмірів. Свідок [PERSON] пояснив, що він має дозволи на виконання топографо - геодезичних, картографічних робіт. Ним було виготовлено топографо - геодезичні роботи для будівельно - технічної експертизи по замовленню [PERSON]. Він точно знає, що у власності [PERSON] по [ADDRESS] знаходиться земельна ділянка площею 0,1310 га, а у користування по [ADDRESS] - земельна ділянка площею - 0,1137 га. Свідок [PERSON] пояснив, що коли вирішувалось питання між трьома спадкоємцями - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки по [ADDRESS], то він не мав права голосу, але знав що між спадкоємцями не було згоди щодо поділу і лише рішенням Кагарлицької міської ради було проведено розподіл вказаної земельної ділянки. Свідок [PERSON] пояснила, що при виготовленні державного акту відповідачем вона не була присутня при підписанні погодження меж. Згідно державного акта на право приватної власності на землю від 23 травня 2001 року [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0,1310 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] Відповідно до статей 43, 44 ЗК України (у редакції 1990 року) права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом. Припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою чи її частиною може мати місце лише у випадках, передбачених статтями 27 і 28 цього Кодексу. Втручання в діяльність власників земельних ділянок і землекористувачів, пов'язану з використанням землі, з боку державних, господарських та інших органів і організацій забороняється, за винятком випадків порушення власниками землі та землекористувачами земельного законодавства. Права власників земельних ділянок і землекористувачів можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню. Згідно зі статтею 9 ЗК України (у редакції 1990 року) до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (частина перша статті 22 ЗК України (у редакції 1990 року)). Відповідно до статті 23 ЗК України (у редакції 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Порушення законодавства при підготовці прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення (акта), яке порушує права іншої особи щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, у тому числі відсутність належних документів для надання земельної ділянки, є підставою для визнання такого (рішення) акта недійсним, а також визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю. В силу пункту 7 Перехідних положень ЗК України, який набрав чинності з 01 січня 2002 року, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були перед бачені раніше чинним законодавством, зберігають права на ці ділянки. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частина 3 ст. 152 ЗК України визначає способи захисту порушених прав, а саме: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно довідки Кагарлицької міської ради № 95202-28 від 05 серпня 2010 року відповідно записів ЗКК за померлою [PERSON] зареєстрована земельна ділянка площею 0,25 га за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки Кагарлицької міської ради № 952/02-28 від 05.08.2010 р. відповідно до записів ЗКК за покійною матір'ю [PERSON], від якої позивачка успадкувала частину будинку, була зареєстрована земельна ділянка площею 0,25 га [ADDRESS]. Оскільки до позивачки та [PERSON] перейшло право власності на успадкований житловий будинок за адресою [ADDRESS], відповідно до них перейшло і право користування земельної ділянкою, що знаходиться біля вказаного будинку, а саме: земельною ділянкою, яка перебувала у користуванні попередніх власників будинку, тобто матері [PERSON] Під час розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0,1310 (замість 0,10 га) за адресою [ADDRESS] та отримала державний акт на право приватної власності на землю від 23.05.2001 р. з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Також, з'ясувалось, що без згоди позивача та [PERSON] наказом Кагарлицького цукрового заводу № 31 від 13.03.1990 р, [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,03 га із присадибного фонду її матері [PERSON], тобто із успадкованої позивачем та [PERSON] земельної ділянки ( а.с.18). Згідно із ч. 1 ст. 42 Земельного кодексу України 18.12.1990 р. (який діяв на час видачі державного акту) громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Відповідачем [PERSON], без згоди позивача, яка є співвласником житлового будинку, було приватизовано частину земельної ділянки, яка була виділена співвласникам згідно рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №15 від 17.02.1995 р. Згідно ч. 1 ст. 31 Земельного кодексу України 18.12.1990 р. вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів. В порушення ч. 1 ст. 31 Земельного кодексу України 18.12.1990 р. Кагарлицька міська рада рішенням виконавчого комітету № 16 від 02.02.2001 р. про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,1310 га фактично без згоди позивача було вилучено земельну ділянку площею 0,03 га із земельної ділянки, яка перейшла у користування [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з успадкуванням будинку. При виготовленні технічної документації зі складання державного акта на ім'я [PERSON] не було встановлено в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, оскільки межі своєї земельної ділянки [PERSON] з [PERSON], як суміжним землекористувачем, не погоджувала та акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки не підписувала, про виготовлення та видачу [PERSON] державного акту та рішення Кагарлицького цукрового заводу № 31 від 13.03.1990 р. позивачу нічого не було відомо. [PERSON] без згоди [PERSON] та [PERSON], приватизовуючи свою земельну ділянку, приватизувала частину земельної ділянки, успадкованої [PERSON] у зв'язку з чим вона не має можливості виділити та приватизувати свою земельну ділянку в тих межах, яких успадкувала. Тобто, відповідач [PERSON] під час приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,1310 га було порушено право [PERSON] на приватизацію тієї частини земельної ділянки, яка відповідає її частці в будинку відповідно до вимог діючого на той час ст.. 42 ЗК України (в редакції 1990 року), що було встановлено рішенням апеляційного суду Київської області від 24.07.2012 року, яке згідно ст.. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про повне задоволення уточнених позовних вимог, оскільки державний акт виданий на ім'я [PERSON], наказ Цукрового заводу та рішення Кагарлицької міської ради щодо земельної ділянки на [PERSON] порушують права позивача, так як видані з порушенням норм Земельного кодексу України 1990 року та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберіганні державних актів на првоприватної власності на землю, тому вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати наказ Кагарлицького цукрового заводу № 31 від 13.03.1990 р., згідно якого [PERSON] було передано, але в натурі не виділено, земельну ділянку площею 0,03 га із присадибного фонду її матері [PERSON], визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 16 від 02.02.2001 р., згідно якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,1310 га за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії І - КВ № 082068 від 23.05.2001 р. виданий [PERSON] [PERSON] міською радою на земельну ділянку площею 0,1310 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю № 705 та скасувати державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серії І - КВ № 082068 від 23.05.2001 р. виданого [PERSON] [PERSON] міською радою на земельну ділянку площею 0,1310 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved