Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними зареєстрований в Василівській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області, актовий запис № 6, доньку [PERSON], [INFO] залишити проживати з позивачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що з 14.02.2000 року сторони проживали в цивільному шлюбі, 23.07.2001 року відповідачем та позивачем був укладений шлюб в Василівській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області, за актовим записом № 6. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, тому, що постійно безпідставно виникали сварки, так як вони мають різні характери. Хоч і проживають разом але в шлюбних відносинах не перебувають, позивач вважає що подальше спільне життя не можливе. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі а справу просить розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі а справу просить розглядати без його участі. Суд дослідившиматеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований Василівською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області, 23.07.2001 року за актовим записом № 6, що підтверджується свідоцтвом про одруження /а. с. 4/. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 7/. Подружжя фактично розірвали шлюбні стосунки, спільне життя сторін не склалося, почуття любові між ними втрачено. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина , спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При розв"язанні спору суду належить визначити, кому з батьків надати перевагу, хто стане безпосереднім вихователем дитини. При цьому, інший з батьків не втрачає своїх прав та обов"язків. Він стає носієм права на спілкування з дитиною та права брати участь у її вихованні ( ч.2 ст. 157 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов 'язки щодо дитини. Статтею 153 СК України закріплено, що батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За таких обставин, законодавцем визначений вік, з якого дитина може самостійно визначати місце свого проживання з одним із батьків, тобто підстави для прийняття відповідного судового рішення, яким би закріплювалось місце проживання дитини із матір»ю, відсутні. Суд наголошує на тому, що дитина, яка досягла 14 річного віку, сама обирає місце свого проживання з батьком чи матір'ю, а у разі вчинення одним із батьків перешкод у цьому порушене право підлягає захисту в судовому порядку, а тому в частині визначення місця проживанн неповнолітньої доньки [PERSON] позов не підлягає задоволенню Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: partial