Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи фізичні особи-підприємці [PERSON] та [PERSON] про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 02.06.2014 року між нею та відповідачам ФОП [PERSON] було укладено договір побутового підряду №ВМ-644L на виготовлення та передачу віконних конструкцій, відповідно до п.2.1 вартість виробів становить 10500грн.. Також, в цьому ж приміщенні разом з укладенням вказаного договору, на вимогу ФОП [PERSON] нею було підписано кредитний договір №401630145 від 02.07.2014 року,хоча такий укладений 02.06.2014року, про те, що їй надається кредит в сумі 10 000 грн. Однак, по вказаному кредитному договору вона ніяких коштів не отримувала. В п.2.5 вказаного кредитного договору зазначено, що кредит надається позичальнику для оплати товару згідно з переліком, що вказаний в специфікації [NUMBER], або листі-гарантії до договору від 02.07.2014року в сумі 9000грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON],проте таких додатків до договору вона не отримувала. Договір складений нечитабельним текстом, що позбавило її можливості ознайомитись зі змістом та умовами договору. Пунктом 3.2. вказаного договору передбачено, що виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 31 робочого дня з моменту укладання договору. У випадку, якщо вироби мають не стандартну комплектацію, строк передачі у власність збільшується на 20 днів. Строк виконання договору минув, вона неодноразово намагалася зв'язатись з виконавцем ФОП [PERSON], однак його офіс за адресою [ADDRESS] постійно закритий, на зв'язок виконавець не виходить, тому зрозуміла, що виконавець взагалі не збирається виконувати умови договору. 06.10.2015року вироком Залізничного районного суду м.Львова [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 та ч.3ст.190 КК України, даний вирок набрав законної сили. Просить суд визнати недійсним Кредитний договір №401630145 від 02.07.2014 року. Застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді односторонньої реституції щодо кредитного договору №401630145 від 02.07.2014 року. Стягнути з ПАТ «Альфа Банк» отриману за недійсним правочином грошову суму в розмі 10 070 грн. та судовий сбір в розмірі 487 грн. 20 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у його відсутності суду не надіслав. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів слідує, що відповідач належно був повідомлений про розгляд справи, про що свідчать розписки. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, згідно ч.4 ст. 169, ст.224 ЦПК України, постановити заочне рішення. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Судом встановлено, що 02.06.2014 року між позивачем та відповідачам ФОП [PERSON] було укладено договір побутового підряду №ВМ-644L на виготовлення та передачу віконних конструкцій. Згідно з пунктом 3.2. вказаного договору після оплати повної вартості виробів замовником, виконавець зобов'язався передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 31 робочого дня з моменту укладання договору на виготовлення та передачу у власність віконних конструкцій. У випадку, якщо вироби мають не стандартну комплектацію, строк передачі у власність збільшується на 20 днів. Одночасно з укладенням вказаного договору, між [PERSON] та ПАТ "Альфа-Банк" було підписано кредитний договір №401630145 від 02.07.2014 року, про надання банком позивачу споживчого кредиту на суму 10 000 грн. під 0,01% річних. Згідно п.2.8 Кредитного договору, комісійна винагорода банку: за надання послуг становить 10,00%, за управління кредитом за період з 11-го місяця користування Кредитом по 24-й місяць користування кредитом - 2% від суми Кредиту, за надання (інформації) виписок за рахунком становить 35 грн., за переказ готівкових коштів до 1 500 грн. - 10 грн. З огляду на Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг вбачається, що крім погашення тіла кредиту, позичальнику доведеться сплатити інші платежі в розмірі 4 646 грн. 93 коп.. Відповідно до п.2.5 вказаного кредитного договору кредит надається позичальнику для оплати/ часткової оплати товарів згідно з переліком, що вказаний в специфікації [NUMBER], або листі-гарантії до договору від 02.07.2014року в сумі 9000грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору і вимогами вищезазначеного Кодексу. Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За приписами ч.І ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання договору, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати відшкодування шкоди, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання обов'язків за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у встановлений строк не являється можливим; якщо значна частина об'єму послуг або робіт (більш ніж 70% загального об'єму) вже виконана, споживач має право розірвати договір лише відносно частини послуг чи робіт, що відбулися. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у зазначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконання (ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»). Як встановлено судом, з боку відповідача ФОП [PERSON] зобов'язання за договором - роботи по виготовленню та передачу ПВХ конструкцій не виконані. Згідно пояснень позивача, взагалі не мав наміру поставляти товар та виконувати роботу передбачену договором, оскільки, коли вона за певний час повернулась до його офісу на [ADDRESS], приміщення було закрите, місцезнаходження якого встановити не вдалося. 06.10.2015року вироком Залізничного районного суду Львівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст.190 КК України, , що полягає у вчиненні шахрайських дій, в тому числі при укладенні договору (індивідуальний номер замовлення ВМ - 644 L) від 02.06.2014 року. [PERSON] на підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки. Вирок набрав законної сили. Як вбачається з копії вказаного вироку [PERSON] маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою,повторно шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме за допомогою спеціалізованої системи ПАТ"Альфа-Банк", призначеної для реєстрації заявок, передачі інформації щодо прийнятого фінального рішення про надання чи відмову у наданні кредиту відповідному покупцеві та оформлення кредитних договорів, необхідних для видачі кредитів покупцям, здійснюючи підприємницьку діяльність в офісі,укладав договори на поставку та встановлення метало-пластикових конструкцій,однак наміру поставляти товар та виконувати робот за договорами не мав, а отримані від потерпілої кошти привласнив. Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі,що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду,що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вказаним вироком встановлено що [PERSON] під приводом організування роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій згідно з договором індивідуальний номер замовлення ВМ - 644 L від 02.06.2014 року укладеного між позивачкою, отримавши від останньої шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки грошові кошти у сумі 10000грн., не виконав роботу передбачену договором, вказані кошти на її вимогу не повернув. Також позивач, звертаючись з даним позовом до суду, посилається на те, що в момент укладення кредитного договору №401630145 від 02.07.2014 року були порушені її права споживача, оскільки її було введено в оману з приводу істотних умов договору. Згідно ч.1, п.7 ч.3,ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»,нечесна підприємницька практика забороняється.Забороняються як такі, що вводять в оману:утворення,експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем,коли споживач сплачує за схеми а не за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми,а не за рахунок продажу або споживання продукції.Правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Крім цього, положеннями ч.1 ст.230 ЦК України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України істотне значення має обман щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та судової практики Верховного Суду України з зазначеної категорії справ, при вчиненні правочину під впливом обману, формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Внутрішня воля потерпілого на вчинення правочину відповідає його зовнішньому волевиявленню, однак її формування відбувається не вільно, а під впливом обману з боку інших осіб. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. При укладенні договору представник банку присутній не був, такий договір представлявся позивачу для підписання разом з іншими документами стороною за договором побутового підряду. Жодних відомостей про виконання вимог ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо попереднього письмового роз'яснення позивачці умов Кредитного договору, відповідачем суду не представлено. Зі змісту вказаних правочинів є очевидним, що метою укладення договору про надання споживчого кредиту, позивачу була запропонована оплата матеріалів та послуг з виготовлення конструкцій ПВХ ФОП [PERSON] а вигодонабувачем за цим договором являється інша фізична особа підприємець ФОП [PERSON]. Крім цього, в момент підписання договору споживчого кредиту позивачу не було повідомлено про істотні умови кредитного договору, і з його змістом вона не мала можливості ознайомитися, оскільки на час його підписання представник банку був відсутній, а сторона за договором побутового підряду позивача запевнили що нею укладається договір по безвідсотковій розстрочці для оплати вартості виготовлення конструкцій ПВХ, а не отримання певної суми в кредит. За наслідком укладення договорів жодного товару позивачем придбано та отримано не було, кредитні кошти були перераховані банком на рахунок сторонньої особи, яка не була стороною договору індивідуального замовлення. З врахуванням наведенного суд приходить до переконання, що внаслідок недобросовісних дій сторони за договором (індивідуальний номер замовлення ВМ - 644 L) від 02.06.2014 року, які полягали у тому, що не будучи представником ПАТ «Альфа-Банк», але володіючи без відповідних повноважень примірником кредитного договору № 401630145, нею не було надано позивачу можливості ознайомитися з договором, одночасно надано неправдиву та неповну інформацію про правову природу правочину, зміст прав та обов'язків, що виникали у позивача після укладення такого правочину, і в такий спосіб, шляхом обману, у позивача було недобросовісно сформовано внутрішню волю до укладення оспорюваного правочину, а тому в цій частині позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом визнання недійсним кредитного договору. Враховуючи вищенаведене, оскільки, кредитний договір № 401630145 від 02.07.2014 року визнано недійсним, суд приходить до висновку, що одержані відповідачем на виконання цього договору грошові кошти, сплачені на рахунок відповідача в сумі 10070грн.47 коп., що підтверджуються квитанціями які містяться в матеріалах справи (а.с.14-18) підлягають поверненню позивачу. Також слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі в розмірі 4876,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved