Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11305364000 від 26 лютого 2008 року в розмірі 3813895,08 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 4311,13 гривень, а також сплачений судовий збір в розмірі 5726,59 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.02.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем-1 - [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11305364000. Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17.09.2008 р. внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», що не є реорганізацією, або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу-1 [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 85790,00 доларі США, а відповідач -1 зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25 лютого 2026 р. та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,40% річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідач-1 за кредитним договором , був укладений договір поруки між позивачем на відповідачем-2 [PERSON] укладено договір поруки № 1 від 26.02.2008 р., відповідно до умов якого відповідач-2 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем-1 усіх зобов'язань що виникають з кредитного договору. Відповідальність відповідача-1 та відповідача-2 є солідарною. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, та відповідно до п. 1.5 кредитного договору надав позичальнику - відповідачу-1 [PERSON] зазначену в договорі суму кредиту шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № 26204170716900. Відповідач-1 належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконував, та не здійснював платежі для погашення кредиту, в наслідок чого утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом станом на 14.02.2017 р. становить 13895,08 доларів США, яка складається з наступного: -12641,79 доларів США - кредитна заборгованість; -1253,29 доларів США - заборгованість по процентам, в тому числі прострочена заборгованість - 1118,30 доларів США; Заборгованість відповідача-1 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 14.02.2017 р. складає 4311,13 грн. Таким чином у позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, не з'явився про час та місце слухання справи повідомлявсь заздалегідь та належним чином. Через канцелярію суду надав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у разі неявки відповідачів просив проводити розгляд справи у заочному порядку у відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та дату розгляду справи сповіщались належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією, причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не надали. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені заздалегідь та належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що 26.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем-1 - [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11305364000. Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008р. внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», що не є реорганізацією, або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу-1 [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 85790,00 доларі США, а відповідач -1 зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25 лютого 2026 р. та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,40% річних. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № 26204170716900 що підтверджується випискою за особовим рахунком за 26.02.2008 р., копія якої міститься в матеріалах справи. Доказів не отримання грошових коштів відповідач-1 не надав. Відповідно до розрахунку заборгованості, Відповідач-1 належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконував, та не здійснював платежі для погашення кредиту, в наслідок чого утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом станом на 14.02.2017 р. становить 13895,08 доларів США, яка складається з наступного: -12641,79 доларів США - кредитна заборгованість; -1253,29 доларів США - заборгованість по процентам, в тому числі прострочена заборгованість - 1118,30 доларів США; Заборгованість відповідача-1 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 14.02.2017 р. складає 4311,13 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В якості фінансового забезпечення зазначеного кредитного договору 26 лютого 2008 року укладено договір поруки №1 між позивачем на відповідачем-2 [PERSON] Відповідно до пункту 1.3 зазначеного договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені, та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. За змістом п.1.3 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених у кредитному договорі. Відповідно до п.1.4 договору поруки відповідальність поручителя й боржника є солідарною. Пунктом 2.2 договору поруки встановлено право кредитора в разі невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання. У даній справі предметом спору є договір поруки, за якими поручитель поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники. Також умовою договору поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України у справі за № 6-185цс14 від 17 грудня 2014 рок, норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносини", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Умовами договору передбачено нарахування пені за несвоєчасне повернення відсотків , у зв'язку з чим, суд, вважає можливим стягнути з відповідачів на користь позивача пеню за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 4311,13 грн. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Позивач виконав свої обов'язки належним чином, видав відповідачеві-1 кошти в повному обсязі, що підтверджується відповідними документами. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін узгоджені ними, та умови, що є обов'язковими у відповідності з актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Відповідачі не надали суду жодних доказів, підтверджуючих виконання ними обов'язків по кредитному договору, тому з них необхідно стягнути заборгованість у повному обсязі. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наявності досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved