Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 106 (А-1) загальною площею 50,3 кв.м, житловою площею - 18,2 кв.м з верандою «а», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «Г», погріб «пг», сарай «Д» по [ADDRESS]. Спадкоємцем її майна є позивач [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але отримати свідоцтво про право на спадщину він у нотаріуса не може, оскільки спадкодавець за життя правовстановлюючі документи на будинок не отримував. Просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року в с. Клпали Буринського району Сумської області [PERSON] Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися, надіславши до суду письмову заяву, про розгляд справи бех їх участі, на позовних вимогах наполягали. Представник відповідача - Клепалівська сільська рада Буринського району в судове засідання не з"явилися, надіславши листа про розгляд справи без їх участ, в задоволенні позовних вимог не заперечували. (а.с.45). Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Клепалівським сільвиконкомом Буринського району Сумської області, [INFO] року в с. Клепали Буринського району Сумської області померла [PERSON] (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із житлового будинку № 106 (А-1) загальною площею 50,3 кв.м, житловою площею - 18,2 кв.м з верандою «а», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «Г», погріб «пг», сарай «Д» по [ADDRESS]. Згідно спадкової справи вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт від 25.06.2009 року, який посвідчений секретарем виконкому Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області та зареєстрований за №7, в якому частину свого майна заповіла сину [PERSON] та частину майна сину [PERSON], які згідно заяв від спадщини відмовилися. Будучи онуком [PERSON], сином сина спадкодавця [PERSON], позивач по справі, який відповідно до ст.1265 ЦК є спадкоємцем п"ятої черги за законом, за заявою спадщину прийняв і на частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується копією спадкової справи №130(а.с. 52-72). Згідно інформації, наданої приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Анохіним О.В. від 08.08.2017 р. за № 586/01-16, видати свідоцтво про право на спадщину позивачу не можливо, у зв»язку з відсутністю документу, який би підтверджував право власності на спадкове майно (а.с. 5). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При встановленні належності будинку спадкодавцю врахуванню підлягає те, що підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Спадковий житловий будинок побудовано у 1956-61 рр. (а.с.38). Згідно виписки з рішення Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області №25 від 19.08.1993 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність» передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, обслуговування житлового будинку і господарчих будівль, згідно додатку, який додано до вищевказаного рішення, в якому зазначене прізвище [PERSON], адреса земельної ділянки : [ADDRESS] загальною площею 0,41 га,: для ведення особистого селянського господарства- 0,38 га., обслуговування житлового будинку та госп.споруд -0,03 га. (а.с. 15). Згідно рішення шостої сесії Клепалівської сільської ради від 03.02.16 року, було перейменовано у с.Клепали вулицю Петровського - на вул.Центральну без зміни нумерації будинків (а.с. 18 ). На час здійснення будівництва будинку питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Після завершення будівництва було здійснено відповідний запис в погосподарську книгу. Дана обставина в повній мірі відповідає Вказівкам з ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, що були чинні на час здійснення будівництва. Згідно з записом у погосподарській книзі Клепалівської сільської ради № 3 осбовий рахунок № [NUMBER], за адресою [ADDRESS] зареєстрований житловий будинок дерев"яний з верандою, літня кухня, 3 сараї дерев"яні, шлакобетонний погріб, огорожа. Будинок обліковується по сільській раді з 1961 року. Власником будинку була [PERSON], яка [INFO] року померла (а.с. 17, 85). Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку певній особі є запис в по господарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В свою чергу, чинним на час здійснення будівництва законодавством не передбачалось виготовлення актів прийняття будинку в сільській місцевості в експлуатацію або звіту інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки доказом введення будинку в експлуатацію слугувало здійснення запису в погосподарську книгу. Згідно з п.3.1 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» (яка донедавна діяла), - закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року об'єкти, зазначені у технічному паспорті, не підлягають прийняттю в експлуатацію у інспекції. Як вбачається із вказаного Порядку, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законів, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Також слід зазначити, що відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року № 868, для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Таким чином, єдиним документом, який підтверджує технічні характеристики об'єкта нерухомого майна, є технічний паспорт. Згідно даних технічного паспорту станом на 17.03.2017 року до складу об'єкту входить: житловий будинок № 106 (А-1) загальною площею 50,3 кв.м, житловою площею - 18,2 кв.м з верандою «а», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «Г», погріб «пг», сарай «Д» по [ADDRESS]. Рік побудови будинку, господарських будівель та споруд зазначений 1956-1960 (а.с. 35-40). Згідно інформаційної довідки ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» від 17.03.2017 року житловий будинок [ADDRESS] в БТІ обліковується, право власності по реєстровій книзі зареєстровано, ринкова вартість об'єкту оцінки становить 74618 грн . (а.с. 20). Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку № 106 (А-1) загальною площею 50,3 кв.м, житловою площею - 18,2 кв.м з верандою «а», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «Г», погріб «пг», сарай «Д» по [ADDRESS], зробленого на замовлення [PERSON], який затверджено начальником Буринського БТІ від 18.06.2017 року, зазначено, що за результатами проведення технічного обстеження вищевказаного житлового будинку, площею забудови земельної ділянки - 161 кв.м встановлена відповідність надійність і безпечність експлуатації і можливість їх безпечної експлуатації. (а.с. 21-33). На даний час зареєструвати право власності на спірний житловий будинок за померлою [PERSON] не можливо у звязку зі смертю останньої. Згідно п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи закінчується в момент смерті. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, який прийняв спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнанняйого права власності на спадкове майно у судовому порядку, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved