Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором в розмірі 16 387 грн. 65 коп. та судового збору в розмірі 2 270 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк» у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року змінено організаційно-правову форму та назву Позивача, про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ "Акцент-Банк". 25.05.2019 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме-надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.06.2021 року має заборгованість перед позивачем в сумі 18 742,47 грн., яка складається з наступного: 12 589,76 грн. - заборгованість за кредитом; 6 152,71 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяти на себе зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав АТ « Акцент-Банк». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив норми цивільного законодавства та умови кредитного договору. Позивач просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати по справі в розмірі 2270 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судового повідомлення за адресою реєстрації: [ADDRESS] , яке повернулось з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а також, шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України.\~Заяву\~про\~розгляд справи\~за\~його\~відсутності суду\~не\~надав,\~про\~причини\~неявки не\~повідомив.\~Відзив\~на\~позов не\~поданий. З огляду на наведене, відповідно до\~ст.280 ЦПК України, суд дійшов до висновку щодо наявності правових підстав для ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне: Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк» згідно рішення загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року, яким змінено організаційно-правову форму та назву позивача, про що зазначено у п.1.1 Статуту АТ "Акцент-Банк". 25.05.2019 року [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг. Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, представник АТ «Акцент-Банк» посилався на те, що з метою укладання кредитного договору №б/н з ПАТ «Акцент-банк» та отримання кредитної картки відповідач - [PERSON] , підписала анкету-заяву від 25.05.2019 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві. При цьому, слід зазначити, що копію укладеного між сторонами кредитного договору №б/н позивачем до позовної заяви не додано. В представленому суду витягу з Умов та правил надання банківських послуг тип «А-Банку» позивач зазначається, як Акціонерне товариство, в той час на відбитку печатки банку зазначено Публічне акціонерне товариство «Акцент-банк». Таким чином, в даному випадку суд приходить до висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) та додані до позивної заяви неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (25.05.2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14.07.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Умови та Правила надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Окрім того, у згаданій вище копії Анкети-заяви не зазначений розмір встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідача, відсутні відмітки про те, на який період, які саме кредитні картки видавались (перевипускались) відповідачеві та на яких умовах (зокрема, розмір відсотків за користування кредитом). Відсутні будь-які докази видачі позивачем відповідачеві банківської картки. Одночасно, доданий витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», який є невід`ємною частиною кредитного договору, не можна вважати складовою кредитного договору, так як невідомо, які саме кредитні картки діяли на момент укладення кредитного договору з відповідачем, які кредитні картки отримав відповідач та, відповідно, які саме тарифи банку діяли на той час. Згідно\~з ч.4\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, вимагає у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути відсотки за користування кредитом. В якості доказу наявності у відповідача заявленої до стягнення заборгованості, позивачем суду надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 25.05.2019 року станом на 20.06.2021 року, відповідно до якого відповідач станом на 20.06.2021 року має заборгованість 18 742,47 грн., яка складається з наступного: 12 589,76 грн. - заборгованість за кредитом; 6 152,71 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. Разом з цим, ані сам кредитний договір №б/н\~від 25.05.2019\~року,\~на який\~посилається позивач\~в розрахунку,ані довідка про строк дії кредитної картки (карток, у разі перевипуску), ані первинні документи на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів - суду надані не були. При цьому,\~суд зауважує\~на тому,\~що саме\~банківська виписка\~єдоказом наявності у відповідача кредитної заборгованості перед позивачем, здійснення відповідачем операцій за картковим рахунком тощо, адже є первинним документом в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~та п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), згідно з якою виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. (Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 17.01.2021 року у справі № 278/2177/15-ц). З огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 12 589,76 грн. основного боргу суд вважає недоведеними наявними у праві доказами, а отже необґрунтованими. Як наслідок, безпідставним слід визнати також нарахування відповідачеві 6 152,71 грн. відсотків за користування кредитом, що є похідною вимогою. Додатково, суд вважає за доцільне зауважити на безпідставності нарахування відсотків після закінчення дії платіжної картки. Аналогічного висновку дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), згідно з якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Зважаючи на наведені вище висновки, а також враховуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. \~\~Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України,\~при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed