Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка як голова колгоспного двору отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на 1/6 частину будинковолодіння, яку фактично прийняла вона, [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги за законом та на час відкриття спадщини постійно проживала в будинку, управляли та володіла майном, та продовжувала проживати в даному будинку, утримуючи його. Вказане господарство відносилося до колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 року у спадковому будинку проживали: [PERSON] - голова двору (мати позивачки), яка померла [INFO], [PERSON] - дочка (позивачка), [PERSON] - зять та [PERSON], [PERSON], [PERSON] - внуки (відповідачі). Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Рунгурської сільської ради не посвідчувався. Вона є спадкоємцем першої черги за законом на 1/6 частину будинковолодіння після смерті матері. Інші співвласники будинковолодіння відмовляються від своїх часток у ньому і не заперечують щодо визнання за нею права власності на весь будинок. З метою оформлення спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Трачука В.Є. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову, оскільки не подала документів, що встановлюють право власності на спадкове майно, що належить померлій. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди,що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали письмові клопотання, в яких відмовилися від своїх часток у спірному будинковолодінні на користь позивачки, позовні вимоги визнали повністю, просили розгляд справи провести без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивачки та відповідачів, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.06.2017 року,позивачка [PERSON] народилася [INFO], її матір'ю записана [PERSON] (а.с. 11). 15 жовтня 1980 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим останній після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 12). Згідно свідоцтва про право власності, виданого 04.10.1989 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №101 від 10.05.1989 року житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], що підтверджується даними виписки з інвентаризаційних матеріалів № 61163 від 28.03.2018 року (а.с.14). Згідно довідки Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району № 970 від 30.07.2018 року за [PERSON], яка померла [INFO], значиться житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], тип двору колгоспний. Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку проживали: голова двору - мати позивачки [PERSON], яка померла [INFO], дочка-позивачка по справі [PERSON], зять, внуки-відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Заповіт від імені померлої [PERSON] у виконкомі Рунгурської сільської ради не посвідчувався (а.с.10). [INFO] померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті члена колгоспного двору [PERSON] відкрилась спадщина на 1/6 частину будинковолодіння, яку фактично прийняли позивачка [PERSON] як єдиний спадкоємець першої черги за законом. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З метою оформлення спадщини, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Трачука В.Є. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову у зв'язку з тим, що не подала документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с. 13). На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивачка проживала в будинку разом із матір'ю і продовжує проживати в цьому будинку, не заявляла про відмову спадщини, утримує будинок та прибудинкові території, господарські споруди, управляє та володіє майном. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі, подали до суду письмові клопотання, в яких не заперечують щодо позовних вимог позивачки і просять їх задовольнити. Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження,зазначивши про це у окремій заяві. У разі визнання позивачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачі подали до суду письмові заяви про визнання позовних вимог. Згідно даних технічного паспорту, в [ADDRESS] розташовані: житловий будинок «літ. А», вбиральня «літ. Б», криниця «№ 1», ворота, огорожа - «№ 2-3» (а.с. 15-17). Згідно звіту про оцінку майна від 03.09.2018 року вартість житлового будинку, загальною площею 30,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] становить 98 797,00 грн. (а.с.18-40). За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та

Outcome: approved