Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

ПрАТ "Фото Таврії" звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором оренди нежитлових приміщень в сумі 360 тис. грн. та судові витрати. В обгрунтування позову вказано, що 25.07.2019 р. між товариством та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди нежитлових приміщень, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння та користування нежитлові приміщення загальною площею 60 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , для здійснення підприємницької діяльності. За умовами п. 5.2 додатку №1 до договору оренди, розмір орендної плати встановлено в сумі 30 тис. грн. на місяць, строк оренди склав 12 місяців з 25.07.2019 р. по 25.07.2020 р. Орендовані приміщення передано відповідачу за актом прийнмання-передачі від 25.07.2019 р. Однак, у визначений договором строк, та станом на день звернення до суду з позовом, відповідачем заборгованість зі сплати оренди не погашено, внаслідок чого змушені звернутися до суду з позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 25 липня 2019 року між Приватним акціонерним товариством "Фото Таврії" та [PERSON] укладено договір оренди нежитлових приміщень, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове, оперативне платне використання нежитлове приміщення, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60 кв.м (арк. справи 4-5). За п. 4.1 договору, строк аренди складає 12 місяців з моменту передачі об`єкта орендавцю та діє з 25.07.2019 р. по 25.07.2020 р., та логується автоматично на наступний,якщо жодна зі сторін не прериває договір перед цим повідомивши іншу сторону за 1 місяць до цього. За п. 5.1, 5.2 догоору, орендна плата є фіксованим платежем, який орендатор сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї підприємницької діяльності. Розмір орендної плати встановлюється за домовленістю сторін та регулюється додатковою угодою №1. Згідно додткової угоди до договору оренди нежитлового приміщення від 25.07.2019 р., за умовами п. 5.2 договору оренди нежитлового приміщення від 25.07.2019 р.. за домовленістю сторін, орендна плата складає 30 тис. грн. (арк. справи 6). Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Дослідженими доказами по справі встановлено, що відповідач [PERSON] у строки, встановлені договором оренди нежитлового приміщення орендну плату не здійснював. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи вищезазначені обставини справи та правові норми, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати в розмірі 360 тис. грн. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 5400 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Вирішуючи питання щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,00 грн., яку позивач просить стягнути із відповідача на свою користь, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року. Зокрема, у вказаному рішенні Верховний Суд зазначав, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачем не надано суду будь-яких документів про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, суд не вбачає підстав для стягнення заявленої суми у розмірі 5400,00 грн. із відповідача на користь позивача. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 12 листопада 2021 року.

Outcome: approved