Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 50 512 грн. та судові витрати в розмірі 1 921 грн. В обґрунтування позову вказав, що 15.09.2015 року на автодорозі Київ - Овруч у с. Демидів сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля DAEWOO д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля MERCEDES д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті настання дорожньо - транспортної пригоди автомобіль марки MERCEDES д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 25.01.2016 року [PERSON] визнано винним в настанні вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання дорпожньо - транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно - правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 50 000 грн. та 512 грн. здійснення суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» висновку № 602/15 від 14.10.2015 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до [PERSON] з вимогою від 14.12.2017 року, яка залишилась поза увагою останнього. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 18 вересня 2020 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 15.09.2015 року о 21 год. 00 хв. на автодорозі Київ - Овруч у с. Демидів сталась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля DAEWOO д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля MERCEDES д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . За результатами дорожньо - транспортної пригоди на водія автомобіля DAEWOO д.н.з. [NUMBER] [PERSON] за порушення вимог п. 12.1, п. 12.3 ПДР України був складений протокол про адміністративне правопорушення. 25.01.2016 року постановою Вишгородського районного суду Київської області справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Частинами 4, 5 та 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті даної ДТП з вини водія [PERSON] був пошкоджений автомобіль MERCEDES д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до висновку № 602/15 від 14.10.2015 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, який складено суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERCEDES д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталось 15.09.2015 року, становить 250789,04 грн. За послуги здійснення суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» висновку № 602/15 від 14.10.2015 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, позивач поніс витрати в розмірі 512 грн. Завдана шкода винуватцем ДТП, потерпілому відшкодована не була. З метою отримання страхового відшкодування, 06.07.2016 року власник автомобіля MERCEDES д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із повідомленням про ДТП та заявою про відшкодування шкоди. На час скоєння ДТП, водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по даному ДТП прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 50 000 грн., що підтверджується наказом № 8386 від 31.10.2016 року. 02 листопада 2016 року позивачем було виплачено [PERSON] грошові кошти у розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8386рв від 02.11.2016 року. Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України ), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування " та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування , переходить право вимоги до особи , відповідальної за заподіяний збиток , тобто право вимоги до відповідача . Згідно до ст. 38 цього ж Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. та витрати позивача пов`язані з оплатою послуг за здійснення суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» висновку № 602/15 від 14.10.2015 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу у розмірі 512 грн., тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved