Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про поділ спільно нажитого майна, в обґрунтування вимог зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.09.1983 року, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.07.2016 року шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі ними за біржовим контрактом № 42 від 08.09.1998 року, укладеним на Донбаській товарній біржі, було придбане нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], загальною площею 44,4 м2, жилою площею 29,7 м2, про що Маріупольським БТІ 17.09.1998 року були видане реєстраційне посвідчення № 35810. У звязку з цим просить суд поділити спільне майно, визнавши за нею та відповідачем [PERSON] право приватної власності на ? частку квартири [ADDRESS] за кожним. Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримали повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.09.1983 року, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.07.2016 року, яке набрало законної сили 19.07.2016 року, шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі [PERSON] за біржовим контрактом № 42 від 08.09.1998 року, укладеним на Донбаській товарній біржі, придбане нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], загальною площею 44,4 м2, жилою площею 29,7 м2, про що Маріупольським БТІ 17.09.1998 року були видане реєстраційне посвідчення № 35810. Згідно довідки ЖБК «Юпітер» № 15 від 05.10.2016 року сторони разом з сином [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Теж ж саме зазначається у ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обгрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved