Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 05.05.2014 року о 09:40 год. третя особа [PERSON], керуючи автомобілем «Ауді А4» д.н.з. [NUMBER], рухаючись по вул.Білецька,39 в м.Києві не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Опель» д.н.з. [NUMBER], під його керуванням. Вказує, що постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року третю особу - працівника TOB «Редбул Україна» [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Також вказує, що під час вчинення ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем - TOB «Редбул Україна». Зазначає, що у результаті вищезазначеного ДТП був пошкоджений його автомобіль «Опель» д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 56 650,10 грн. відповідно до акту виконаних робіт №ЗА-1413798 та видаткової накладної №РН-0002959 від 21.08.2014 року. Зазначає, що у зв'язку з вищевикладеним, оскільки цивільно-правову відповідальність відповідача TOB «Редбул Україна» було застраховано відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» він звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі якої ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснила на його користь виплату страхового відшкодування в розмірі 37 561,76 грн. по страховому випадку, який мав місце 05.05.2014 року, тим самим частково компенсувала спричинену матеріальну шкоду. Вказує, що з метою повного відшкодування завданої йому шкоди внаслідок вищезазначеної ДТП, він змушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачів на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 19 088 гривень 34 копійки та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. У судове засідання 29.10.2015 року позивач та його представники не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, однак подали до суду заяву у якій позов підтримали та просили його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому та проводити судовий розгляд у їх відсутності, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у їх відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Представник відповідача ТОВ «Ред Булл Україна» у судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача була визнана як економічно-недоцільною відповідно експертного висновку, страховик вішкодував останньому різницю між вартістю його автомобіля до та після ДТП, що становить 84 561, 76 грн. (ринкова вартість автомобіля дo ДТП) «-» 47 000 грн. (вартість пошкодженого автомобіля після ДТП) = 3 7 561,76 грн. Крім того, зазначила, що оскільки цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів ТОВ «Ред Булл Україна» була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та заподіяні позивачу збитки не перевищують ліміту, що встановлений договором страхування №DCVN.054659 від 29.05.2013 року, позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, що заподіяна джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 19 088, 34 повинні бути стягнені саме з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» як страховика за договором. Представник відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у судове засідання 29.10.2015 року не зявився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подали до суду заперечення, у яких позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» враховуючи Висновок №291/14 та Звіт №4046/06/14 прийняло рішення про конструктивну загибель транспортного засобу «OPEL Astra», д.р.н. АА0654ВВ, склало страховий акт №UA2014050500003/L01/01 від 25.06.2014 року та розрахунок страхового відшкодування до нього на підставі якого було виплачено страхове відшкодування на користь позивача (платіжне доручення № 24357 від 26.06.2014 року) в сумі 37 561,76 грн. не порушуючи його прав та інтересів, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у їх відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів та у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та його представників, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.05.2014 року о 09:40 год. третя особа [PERSON], керуючи автомобілем «Ауді А4» д.н.з. [NUMBER], рухаючись по вул.Білецька,39 в м.Києві не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Опель» д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України, що підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року (а.с.10-11). Крім того, відповідно довищезазначеної постанови Подільського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року третю особу - працівника ТОВ «Ред Булл Україна» [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Також у вищезазначеній ДТП був пошкоджений автомобіль «Опель» д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.6), у звязку з чим позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 56 650,10 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №ЗА-1413798 (а.с.12-13) та видатковою накладною №РН-0002959 від 21.08.2014 року (а.с.14-16). В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що особа яка заподіяла шкоду внаслідок вищезазначеного ДТП - [PERSON] на момент її вчинення перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Ред Булл Україна» під час виконання ним своїх трудових обов'язків, що підтверджується довідкою ТОВ «Ред Булл Україна» від 31.08.2015 року (а.с.202), трудовою книжкою [PERSON] (а.с.203-204), наказом про прийняття на роботу [PERSON] від 27.05.2009 року №87/к (а.с.205). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2817422 від 23.05.2013 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «Ред Булл Україна» було забезпечено транспортний засіб «Audi 4», державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є ТОВ «Ред Булл Україна» (а.с.88, 89-97, 98, 99), який був чинним на час скоєння вищезазначеної ДТП. У звязку з вищевикладеним, 05.05.2014 року позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про пошкодження транспортного засобу під час події 05.05.2014 року (а.с.170-176), яку було прийнято до розгляду та проведено дії по встановленню всіх обставин випадку, які б давали можливість прийняти рішення про виплату страхового відшкодування, у звязку з чим, з метою визначення розміру страхового відшкодування, встановлення вартості матеріального збитку, завданого, внаслідок пошкодження автомобіля «OPEL Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER], ПрАТ СК «ПЗУ Україна» замовила проведення незалежної оцінки у ТОВ «СОС Сервіс Україна», з метою визначення вартості залишків пошкодженого транспортного засобу ПрАТ СК «ПЗУ Україна», звернулося до ТОВ «Сател Груп». Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до висновку СОД [PERSON] (партнер ТОВ «СОС Сервіс Україна») Звіт про визначення вартості матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу №291/14 від 20.05.2014 року, згідно якого вартість матерального збитку автомобіля «OPEL Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER] у ДТП від 05.05.2014 року склала 84 561,76 грн. (а.с. 26-44). Також, відповідно до Звіту ТОВ «Сател Груп» № 4046/06/14 вартість транспортного засобу «OPEL Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER] в після аварійному стані склала 47 000 грн. (а.с.45-57). Відповідно до ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 9.1 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума ? це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно п.30.1. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Пункт 30.2. ст. 30 Закону передбачає, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування». Як вбачається з матеріалів справи, у вищезазначеній ДТП був пошкоджений автомобіль «Опель» д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.6), у звязку з чим позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 56 650,10 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №ЗА-1413798 (а.с.12-13) та видатковою накладною №РН-0002959 від 21.08.2014 року (а.с.14-16). Судом встановлено, що відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі вищезазначених висновку №291/14 та звіту №4046/06/14, прийняв рішення про конструктивну загибель транспортного засобу «OPEL Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER] у звязку з чим було складено страховий акт №UA2014050500003/L01/01 від 25.06.2014 року (а.с.169) та розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с.169, зворот), на підставі якого було виплачено страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 37 561,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24357 від 26.06.2014 року (а.с.178). Тобто сума збитків, які завдані потерпілому в результаті ДТП і не включені до суми страхової виплати, становить 19 088,34 грн. За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1996 року. У відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідальність юридичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з даною організацією в трудових відносинах і шкоду заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, тимчасовим, сезонним, за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації». Пунктом 22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Ред бул україна» є особою відповідальною за матеріальну шкоду для повного її відшкодування, заподіяну позивачу працівником ТОВ «Ред бул україна», оскільки ці збитки не включені до суми страхової виплати, яку було здійснено ПрАТ СК «ПЗУ Україна». В звязку з вищевикладеним, суд з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, дослідженими в судовому засіданні доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, про те, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 19 088 гривень 34 копійки з ТОВ «Ред бул україна» знайшли своє доведення в ході судового розгляду, є обґрунтованим у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» суд, з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, дослідженими в судовому засіданні доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, про відмову у їх задоволенні, як пред'явленого до неналежного відповідача. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Слід зазначити, що позивач моральну шкоду обґрунтовував тим, що у результаті вищезазначеної ДТП він зазнав моральної шкоди, яка полягає: у душевних стражданнях, пов'язаних із порушенням права власності на належне йому майно - автомобіль «Опель» д.н.з. [NUMBER]; у душевних стражданнях та переживаннях, пов'язаних з необхідністю провести відновлювальний ремонт його автомобіля, однак, суд не може прийняти дані посилання позивача як належний та допустимий в розумінні ст.ст.10, 22, 57-60 ЦПК України доказ спричинення останньому моральної шкоди, в зв'язку з чим в задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 526, 979, 988, 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,

Outcome: approved