Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2006 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (надалі - діти). Діти перебувають на повному утриманні позивачки. Відповідач добровільно допомоги на дітей не надає, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами був зареєстрований шлюб 05 серпня 2006 року відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області/актовий запис 1074/. Від шлюбу у сторін народилася двоє дітей, які проживають разом з позивачкою [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач не надає належний рівень матеріального забезпечення своїй неповнолітнім дітям, що змусило позивачку звертатися до суду з цим позовом, оскільки відповідач не турбується про своїх дітей. На думку суду, на утримання неповнолітніх дітей відповідач зобов'язаний сплачувати кошти в розмірі, який на думку суду становить 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів. Згідно ст. 27 Конвенції "Про права дитини" (ратифікованою постановою ВРУ № 789-12 від 27 лютого 1991 року) батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Згідно до ст. 191 ч.1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач має можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей, то на думку суду з нього підлягають до стягнення на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ст. ст. 79, 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача в прибуток держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі, викладеного,

Outcome: approved