Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 21.01.2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказував на те, що сімейне життя у сторін не склалося і з 2009 року позивач проживає окремо від дружини та сина за адресою: [ADDRESS], син сторін [PERSON] проживає разом з відповідачкою, з 2009 року у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, відповідачкою почалися створюватися перешкоди у спілкуванні позивача з сином, позивач звертався із заявою щодо визначення порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, на підставі розгляду його заяви виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було прийнято рішення №302 від 10.09.2013 року щодо порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з сином щонеділі з 12-00 години до 20-00 години, щовівторка, щочетверга за попередньою домовленістю між батьками про часи побачень, враховуючи режим відвідування малолітнім [PERSON] навчально-виховного закладу. Позивач посилався на те, що після прийняття цього рішення відповідачка вказане рішення ігнорує та продовжує чинити перешкоди у спілкуванні позивача з сином. Позивач просив в судовому порядку зобов»язати відповідачку не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином; визначити наступні способи участі позивача у вихованні сина [PERSON], [INFO]: особисте спілкування, а саме: побачення щонеділі з 12-00 години до 20-00 години, щовівторка, щочетверга та щосуботи за попередньою домовленістю між батьками про часи побачень, враховуючи відвідування навчально-виховного закладу; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з сином [PERSON], [INFO] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв»язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день побачення з сином позивач має право забирати сина з дому/школи особисто; зобов»язати відповідачку за два дні до дня зустрічі позивача з сином надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог позивача в якій позивач просив в судовому порядку зобов"язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]; визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO]: побачення щотижня: в понеділок з 14 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв., в середу з 13 год. 30 хв. до 17-00 години, в неділю з 12-00 години до 19-00 години; у літній період побачення щотижня: в понеділок, вівторок, середу, четвер, п"ятницю, суботу з 14-00 години до 17-00 години, в неділю з 12-00 години до 19-00 години. Позивач та його представник у суді підтримали вищевказані уточнені позовні вимоги позивача. Відповідачка в суді визнала уточнені позовні вимоги позивача та не заперечувала щодо їх задоволення. Представник органу опіки і піклування в особі Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради підтримала у суді вищевказані уточнені позовні вимоги позивача. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши учасників процесу, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд вва жає, що позов позивача підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 21.01.2005 року перебувають у зареєст рованому шлюбі і від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося і з 2009 року сторони про живають окремо, так позивач проживає в [ADDRESS], а відповідачка з сином проживають в [ADDRESS], що сторони підтвердили у суді. В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався із заявою щодо визначення порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, на підставі розгляду його заяви виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було прийнято рішення №302 від 10.09.2013 року щодо визначення порядку його участі у вихованні та особистому спілку ванні з сином [PERSON]: щонеділі з 12-00 години до 20-00 години, щовівторка, щочетверга за попередньою домовленістю між батьками про часи побачень, враховуючи режим від відування малолітнім [PERSON] навчально-виховного закладу. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу та копією вказаного рішення. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачка чинить йому перешкоди щодо спілкування з сином. Цей факт, як вважає суд, підтверджується тим, що позивач звертався до служби у спра вах дітей Білоцерківської міської ради щодо вирішення даного питання, також сама відпо відачка в суді позов визнала. При вирішенні спору суд виходить за наступного. Згідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її ви хованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному роз виткові дитини. Як вказано вище в рішенні суду, органом опіки та піклування було вирішено питання щодо визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином сторін, але сторони не знаходять порозуміння у вирішенні цього питання, зважаючи на напружені стосунки, які склалися між ними, наведене вище рішення виконавчого комітету сторони не оскаржували. Згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихован ні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, дру гий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систе матичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця йо го проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це ви кликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини бере ться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. При вирішенні спору судом також приймаються до уваги положення ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР України № 789-XII від 27.02.1991 року, стосовно того, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпе чення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага при діляється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст.9 цієї Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення і суд вважає, що необхідно зобов"язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]; визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO]: побачення щотижня: в понеділок з 14 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв., в середу з 13 год. 30 хв. до 17-00 години, в неділю з 12-00 години до 19-00 години; у літній період побачення щотижня: в понеділок, вівторок, середу, четвер, п"ятницю, суботу з 14-00 години до 17-00 години, в неділю з 12-00 години до 19-00 години. Встановлення такого порядку спілкування з дитиною, на думку суду, надасть можли вість обом батькам приймати участь у вихованні сина, піклуватися про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечить можливість виконання батьком, який проживає окремо від дитини, одного з найважливіших обов'язків батьків - виховання дитини. Отже, суд приймає до уваги визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 141,151,153,157,159 СК України, ст.ст. 11,15 За кону України «Про охорону дитинства», ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини, ратифікова ної постановою ВР України № 789-XII від 27.02.1991 року,

Outcome: approved