Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронкова Олена Анатоліївна, [PERSON] , про визначення часток у спільній сумісній власності у спадковому майні, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . Заповіту остання не залишала, тому спадкування відбувається за законом в силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Позивач є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , яка 18.02.1989 року змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015575668 від 11.07.2015 року. 21.11.2019 року позивач в строки, передбачені ст. ст. 1269, 1270 ЦК України звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] та 21.11.2019 року була відкрита спадкова справа № 65094916 (номер у нотаріуса 34/2019) після смерті останньої. Чоловік померлої - [PERSON] , звернувся 21.11.2019 року до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про відмову від прийняття всієї спадщини по заповіту та по закону, що зашилась після смерті [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] . Отже, [PERSON] не є таким, що прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, що передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не надходило. У померлої [PERSON] є ще донька [PERSON] , однак остання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк для прийняття спадщини з дня смерті [PERSON] згідно ст. ст. 1269, 1270, 1220 ЦК України до нотаріуса не подавала, також вона, не є такою, що прийняла спадщину автоматично в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки разом із померлою на час відкриття спадщини не проживала, що підтверджується довідкою Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 22.09.2020 року № 702/02-25, а тому в силу ч. 1 ст. 1272 ЦК України (якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 120 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її) [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Таким чином, згідно ст. ст. 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України позивач є єдиною спадкоємицею після померлої матері [PERSON] та такою, що прийняла спадщину після смерті останньої. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщину після смерті [PERSON] в силу ст. 1218 ЦК України, ст. 60 СК України (майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя), ч. 1 ст. 61 СК України (об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту), ч. 3 ст. 368 ЦК України (майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом), ч. 2 ст. 372 ЦК України (у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом) входить: 1) Ѕ частина житлового будинку з надвірними (господарськими) будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку А-1 житловою площею 72.5 кв.м., літньої кухні літ. Б, погреба вхідного літ. б, сараю літ. Б1, гаража літ. Б2, вбиральні літ. В. 2) земельна ділянка під вказаним житловим будинком приватизована [PERSON] в 2007 році на підставі рішення виконавчого комітету Супрунівської сільської ради № 176 від 18.11.2004 року та 08.02.2007 року йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку (копія додається) площею 0,1532 га, яка розташова за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5324085201:01:001:0329, а тому є особистою приватною власністю останнього та до складу спадщини повністю чи частково не входить, з огляду на наступне: 3) земельна ділянка кадастровий номер 5324085205:05:001:0131 площею 0,0744 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована в селі Івашки Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 669926 від 08.02.2007 року (копія державного акту додається). Однак, титульним власником житлового будинку з надвірними (господарськими) будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є відповідач - чоловік померлої [PERSON] згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 20.10.2004 року.и Тобто, вказане майно придбавалося померлою та [PERSON] у шлюбі (шлюб укладений 16.03.1968 року), отже є спільною сумісною власністю подружжя, однак частка померлої у даному майні за життя визначена не була, будинок повністю оформлений на [PERSON] . Тому, 16.09.2020 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронковою О.А. було видано [PERSON] постанову за вих. № 134/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії: оскільки титульним власником житлового будинку з господарськими будівлями є чоловік померлої, [PERSON] , майно є спільною сумісною власністю та частки не виділені. За таких обставин, позивачка вимушена звернутися до суду про визначити частки померлої та [PERSON] у спільному майні подружжя та реалізації прав позивача як спадкоємця, яка прийняла спадщину, але не може її юридично оформити. В судове засідання позивач та її представник - адвокат Дубинка Ю.С. не з`явилися, представник надала на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву у якій позовні вимоги визнав повністю, просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі. Третя особа - Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронкова Олена Анатоліївна у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення поклалась на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема на дату 19.08.2021 року шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд, дослідивши матеріали справи, у зв`язку з визнанням позову відповідачем вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.05.2019 року. Заповіту остання не залишала, тому спадкування відбувається за законом в силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Позивач є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 14.05.1964 року, яка 18.02.1989 року змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015575668 від 11.07.2015 року. 21.11.2019 року позивач в строки, передбачені ст. ст. 1269, 1270 ЦК України звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] та 21.11.2019 року була відкрита спадкова справа № 65094916 (номер у нотаріуса 34/2019) після смерті останньої. Чоловік померлої - [PERSON] , звернувся 21.11.2019 року до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про відмову від прийняття всієї спадщини по заповіту та по закону, що зашилась після смерті [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] . Отже, [PERSON] не є таким, що прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, що передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не надходило. У померлої [PERSON] є ще донька [PERSON] , однак остання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк для прийняття спадщини з дня смерті [PERSON] згідно ст. ст. 1269, 1270, 1220 ЦК України до нотаріуса не подавала, також вона, не є такою, що прийняла спадщину автоматично в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки разом із померлою на час відкриття спадщини не проживала, що підтверджується довідкою Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 22.09.2020 року № 702/02-25, а тому в силу ч. 1 ст. 1272 ЦК України (якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 120 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її) [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Таким чином, згідно ст. ст. 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України позивач є єдиною спадкоємицею після померлої матері [PERSON] та такою, що прийняла спадщину після смерті останньої. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщину після смерті [PERSON] входить: 1) Ѕ частина житлового будинку з надвірними (господарськими) будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку А-1 житловою площею 72.5 кв.м., літньої кухні літ. Б, погреба вхідного літ. б, сараю літ. Б1, гаража літ. Б2, вбиральні літ. В. 2) земельна ділянка під вказаним житловим будинком приватизована [PERSON] в 2007 році на підставі рішення виконавчого комітету Супрунівської сільської ради № 176 від 18.11.2004 року та 08.02.2007 року йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку (копія додається) площею 0,1532 га, яка розташова за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5324085201:01:001:0329, а тому є особистою приватною власністю останнього та до складу спадщини повністю чи частково не входить, з огляду на наступне: 3) земельна ділянка кадастровий номер 5324085205:05:001:0131 площею 0,0744 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована в селі Івашки Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 669926 від 08.02.2007 року (копія державного акту додається). Однак, титульним власником житлового будинку з надвірними (господарськими) будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є відповідач - чоловік померлої [PERSON] згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 20.10.2004 року. Тобто, вказане майно придбавалося померлою та [PERSON] у шлюбі (шлюб укладений 16.03.1968 року), отже є спільною сумісною власністю подружжя, однак частка померлої у даному майні за життя визначена не була; будинок повністю оформлений на [PERSON] . Тому, 16.09.2020 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Воронковою О.А. було видано [PERSON] постанову за вих. № 134/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії: оскільки титульним власником житлового будинку з господарськими будівлями є чоловік померлої, [PERSON] , майно є спільною сумісною власністю та частки не виділені. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Відповідно до статті 61 СК України в редакції, чинній станом на 08 лютого 2007 року, не належать до об`єктів права спільної сумісної власності приватизовані одним із подружжя земельні ділянки. Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18). Отже, земельна ділянка кадастровий номер 5324085201:01:001:0329, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] та не входить ні повністю, ні частково до складу спадкового майна після смерті [PERSON] . Земельна ділянка кадастровий номер 5324085205:05:001:0131 площею 0,0744 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована в селі Івашки Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 669926 від 08.02.2007 року, була приватизована [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Супрунівської сільської ради № 203 від 22.11.2005 року та 08.02.2007 року отримано нею державний акт, а тому є згідно ст. 61 СК України особистою приватною власністю померлої [PERSON] та повністю входить до складу спадщини. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності згідно п. 4.14 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами. Згідно ст. 372 ЦК України майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважаться, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або за законом. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила -1/2". Отже, частка померлої та [PERSON] у спільному майні на житловий будинок з надвірними (господарськими) будівлями є рівними та складають по Ѕ частині кожному, а тому за [PERSON] підлягає визнання права власності на Ѕ частину померлої у майні у порядку спадкування. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved