Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач, ПАТ «УкрСиббанк», звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, з урахуванням збільшення позовних вимог від 13.05.2014 р., в загальній сумі 30235 дол. 52 центи США, еквівалентній сумі 348097 грн.. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту №113771933000 від 15.07.2008 р. АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є він, надав відповідачці, [PERSON], кредит у іноземній валюті в сумі 20693 дол. 33 центів США на строк до 15.07.2011 р. під 14,50 % річних, згідно графіка погашення кредиту (додаток № 1 до договору). Сплата процентів за користування кредитом повинна була здійснюватися в період з 01 по 25 число (включно) кожного місяця , наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору. 15.07.2008 р. в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором уклав з відповідачем, [PERSON], договір поруки №217442, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов'язань в повному обсязі. 29.07.2008 р. в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором уклав з відповідачем, [PERSON], договір поруки № 220221, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов'язань в повному обсязі. Відповідно до п. п. 1.4, 2.2. договорів поруки, у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором, позичальник і кожен з поручителів окремо відповідають солідарно, передбачене право пред'явити вимоги безпосередньо до кожного з поручителів окремо. Відповідачка, [PERSON], взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, не здійснювала платежів у рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів. Пунктом 4.1 кредитного договору у випадку порушення відповідачкою термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій має право вимагати додатково сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Станом на 23.04.2014 р. заборгованість за кредитним договором складає суму 30235 дол. 52 центи США, еквівалентну сумі 348097 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - у сумі 14144 дол. 86 центів США, еквівалентній сумі 162847 грн. 65 коп.; за процентами - у сумі 12745 дол. 41 цент США, еквівалентній сумі 146735 грн. 99 коп.; нарахованої пені за прострочення сплати кредиту - в сумі 1953 дол. 57 центів США, еквівалентній сумі 22491 грн. 17 коп., та пені за прострочення сплати процентів - у сумі 1391 дол. 68 центів США, еквівалентній сумі 16022 грн. 19 коп.. Позивач просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача на підставі довіреності, [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити. Представник відповідача, [PERSON], на підставі довіреності, [PERSON], позовні вимоги не визнав з тих підстав, що його довіритель з банком в забезпечення виконання позичальником, [PERSON], кредитних зобов»язань договір поруки від 29.07.2008 р. не укладав, проживає за іншою адресою, ніж зазначена у позовній заяві, тому дізнався про існування цього договору лише після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення від 29.08.2012 р., крім того відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України вважає цей договір припиненим, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання до нього як поручителя вимоги не пред»явив, тому просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], з позовом ознайомлені, заперечень не надали, у судове засідання повторно не з'явились, судові повістки - повідомлення, надіслані за адресами їх місця проживання, зареєстрованими у встановленому законом порядку, повернуті за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні ст. 74 ЦПК України вони вважаються такими, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені і підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд установив, що 15.07.2008 р. АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, уклав з відповідачкою, [PERSON], договір про надання споживчого кредиту №113771933000, відповідно до якого надав позичальнику кредит у сумі 20693 дол. 33 центів США, до 15.07.2011 р. під 14,50 % річних (а. с. 5-11). Відповідно до п. 1.2.2. позичальник зобов"язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та визначених розмірах, а також сплата процентів за користування кредитом повинна здійснюватися в період з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти, відповідно до графіка погашення кредиту згідно додатку №1 до договору (а.с.12, 13). З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 15.07.2008 р. позивач уклав з відповідачем, [PERSON], договір поруки №217442, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов'язань в повному обсязі (а.с.14-16). 29.07.2008 р. в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором позивач уклав з відповідачем, [PERSON], договір поруки № 220221, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов'язань в повному обсязі (а.с.17-19). Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідачка, [PERSON], взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, не здійснювала платежів у рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів у повному обсязі. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено у випадку порушення відповідачкою термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій право банку вимагати додатково сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Станом на 23.04.2014 р. заборгованість за кредитним договором складає суму 30235 дол. 52 центи США, еквівалентну сумі 348097 грн., у тому числі заборгованість - за кредитом у сумі 14144 дол. 86 центів США, еквівалентній сумі 162847 грн. 65 коп.; за процентами - у сумі 12745 дол. 41 цент США, еквівалентній сумі 146735 грн. 99 коп.; нарахованої пені за прострочення сплати кредиту в сумі 1953 дол. 57 центів США, еквівалентній сумі 22491 грн. 17 коп., та пені за прострочення сплати процентів у сумі 1391 дол. 68 центів США, еквівалентній сумі 16022 грн. 19 коп.. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (супсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. п. 1.4, 2.2. договорів поруки, у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором, позичальник і кожен з поручителів окремо відповідають солідарно, передбачене право пред'явити вимоги безпосередньо до кожного з поручителів окремо. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, [PERSON], у частині того, що його довіритель договір поруки від 29.07.2008 р. з банком не укладав, оскільки належних і допустимих доказів у підтвердження цих обставин ним не надано, а в частині вважати цей договір поруки припиненим ураховує наступне. Пунктом 3.1. договору поруки від 29.07.2008 р. передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за основним договором або до повного погашення поручителем зобов»язань боржника в рахунок виконання зобов»язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настає раніше. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст.559 ЦК України України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Пунктами 1.2.2., 7.8. кредитного договору від 15.07.2008 р. передбачено термін повернення кредиту не пізніше 15.07.2011 р. , і що строк дії даного договору встановлюється з дати його укладення ( дати підписання ) до повного повернення банку всієї суми кредиту та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування. Пунктом 6.1.2. кредитного договору передбачено у разі недотримання позичальником умов цього договору право банку вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит у сторону зменшення. Пунктом 2.2. договорів поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов»язань за основним договором кредитор має право пред»явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які останній зобов»язаний виконати протягом 10-ти робочих днів з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом) шляхом переказу/перерахування коштів у розмірі, визначеному п. 1.3 договору, на рахунки, вказані кредитором. Договором поруки від 29.07.2008 р. не встановлений строк, після якого порука припиняється, а умова про припинення поруки (п. 3.1.) з припиненням забезпечених нею зобов»язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Положення ст. 526 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. З настанням строку виконання кредитних зобов»язань в повному обсязі (15.07.2011 р.), у з в»язку з їх невиконанням, 28.10.2011 р. позивач подавав до суду позовну заяву до позичальника і поручителів про солідарне стягнення заборгованості, яка 14.12.2011 р. була повернута за неусуненням недоліків ( а. с. 197-207). 10.04.2012 р. позивач повторно подав до суду позов до позичальника і поручителів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 20515 дол. 13 центів США, еквівалентній на той час сумі 163874 грн. 85 коп., який заочним судовим рішення від 29.08.2012 р. був задоволений у повному обсязі. Після скасування заочного судового рішення від 29.08.2012 р. позивач збільшив розмір позовних вимог станом на 23.04.2014 р., просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у загальні сумі 30235 дол. 52 центи США, еквівалентній сумі 348097 грн.. Проте, представник позивача не спростував доводи представника відповідача, [PERSON], у частині того, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України договір поруки від 29.07.2008 р. припинив свою дію, належних і допустимих доказів про пред'явлення позову (вимоги) до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не надав. Така правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 17.09.2014 р. за результатами розгляду справи N 6- 53цс14 про перегляд судового рішення, зокрема, що «частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може…». Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню частково, у частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11371933000 від 15.07.2008 р. у загальні сумі 30235 дол. 52 центи США, еквівалентній сумі 348097 грн., у тому числі заборгованості за кредитом - у сумі 14144 дол. 86 центів США, еквівалентній сумі 162847 грн. 65 коп.; за процентами - у сумі 12745 дол. 41 цент США, еквівалентній сумі 146735 грн. 99 коп.; нарахованої пені за прострочення сплати кредиту - в сумі 1953 дол. 57 центів США, еквівалентній сумі 22491 грн. 17 коп., та пені за прострочення сплати процентів - у сумі 1391 дол. 68 центів США, еквівалентній сумі 16022 грн. 19 коп., у стягненні солідарно і з [PERSON] кредитної заборгованості відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 3480 грн. 97 коп., по 1740 грн.48 коп. з кожного. На підставі наведеного, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 549, 553-555, 559, 1048, 1050, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 17.09.2014 р. у справі про перегляд судового рішення N 6- 53цс14 (правові позиції),

Outcome: partial