overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачі, посилаючись на те, що після смерті їх матері залишилося спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просили суд визнати за ними як за дочками померлої матері - [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 80 років в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, право власності по 1/2 ідеальній частці на житловий будинок [ADDRESS] В судове засідання позивачі та їх представник за письмовими довіреностями [PERSON] не з'явилися, повідомлені були належним чином. Представник Потіївської с/ради в судове засідання не з"явився, надіслав письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, з позовними вимогами погодився. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], [PERSON] народилася [INFO], в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської областіі і в свідоцтві про народження їх батьками були записані: батько -[PERSON], мати - [PERSON] . Також встановлено, що Житомирським міськвідділом РАГС був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], після чого дружина отримала прізвище чоловіка - "[PERSON]" (а.с. 7). Мати позивачів - [PERSON], померла [INFO] у віці 80 років в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області. Батько позивачів - [PERSON], помер [INFO] у віці 76 років у с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області. Брат позивачів - [PERSON] помер [INFO] у віці 53 роки у с.Потіївка Радомишльського району Житомирської області. У відповідності до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва,а якщо право власності на нерухоме майно виникає з моменту реєстрації - то таке право виникає з моменту державної реєстрації. З інформації про право власності на нерухоме майно Житомирського обласного бюро технічної інвентаризації від 21.08.2013 року за № А вбачається, що згідно наявних даних , що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи, право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано за [PERSON], вартість домоволодіння складає 93 420грн. У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов"язки,носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно записів погосподарських книг Потіївської с/ради Радомишльського району Житомирської області головою колгоспного двору (домогосподарства) в [ADDRESS] була [PERSON] з моменту вселення(1989) по день смерті(1990)(а.с.-16). У відповідності до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Приймаючи до уваги викладене та те, що позивачі надала докази,які свідчать про право власності спадкодавця, їх померлої матері, як власника будинку згідно наведених вище доказів та те,що іншим шляхом спадкові права позивача не захистити, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача [PERSON] та чоловік позивачки [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина - квартира [ADDRESS], прості іменні акції ВАТ „Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та грошові вклади в ТОВ „Український промисловий банк", спадкоємцями першої черги цього майна є позивачі, які частково прийняли спадщину - у виді вкладів та акцій, але не можуть оформити право власності в порядку спадкування на квартиру, оскільки в ній не були виділені частки кожного співвласника: [PERSON], [PERSON] Просять виділити частки кожного із співвласників в розмірі 1/2 частини вказаної квартири за кожним, а також визнати в порядку спадкування після померлого [PERSON] право власності на ? частки квартири ( з урахуванням спадкової частки в ній) за [PERSON], та на ? частку - за [PERSON] Позивачі в судове засідання подали письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій вказують, що позовні вимоги підтримують. Відповідач в своєму письмовому відгуку покладався на розсуд суду, просив розглянути справу без участі його представника. Від третьої особи надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача [PERSON] та чоловік позивачки [PERSON] (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина, а саме: квартира [ADDRESS]., прості іменні акції ВАТ „Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та грошові вклади в ТОВ „Український промисловий банк". Позивачі частково прийняли спадщину - у виді вкладів та акцій, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.10-11). Зазначена квартира приватизована, згідно із свідоцтвом про право власності від 30.01.1998 року, на сім'ю з двох осіб: [PERSON], [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивачі є спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] Оскільки судом встановлено, що частки в квартирі [ADDRESS] за життя спадкодавця [PERSON] не виділялися, домовленості між співвласниками про їх розмір не було, а тому частки всіх співвласників є рівними. Таким чином, необхідно визначити частки кожного співвласника, а саме: [PERSON], [PERSON] в розмірі ? за кожним. Необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за позивачами по ? частці квартири. Враховуючи належну [PERSON] частку в розмірі ?, та ? частку, яку вона отримала в порядку спадкування, визнати за нею право власності на ? частки в зазначеній квартирі, а за [PERSON] - право власності на ? частку в цій квартирі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивачка 03 січня 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала по [ADDRESS] До спадкового майна входить житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 66.4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який належав [PERSON] та був придбаний нею у лютому 1994 року в колгоспі "Зоря", проте договір купівлі продажу відсутній, хоча рішення продавця про продаж та квитанцією про сплату коштів є у наявності. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні, заповіт спадкоємцем не складався. Позивачка своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно у судовому порядку. Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, перевіривши матеріали спадкової справи після смерті [PERSON], на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з того, що позивачка на підставі ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та відповідно до ст.1269 ЦК України прийняла спадщину, а тому до позивачки на підставі ст.ст.1216, 1218 ЦК України перейшли усі права та обов"язки на належне [PERSON] спадкове майно. Оскільки позивачці відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого докумена, права позивачки на спадкове майно на підставі ст.392 ЦК України підлягають захисту у судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивачка 04.11.2014 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому зазначає, що 22.06.1996 р. вона вступила з відповідачем шлюб, який розірвано 22.12.1998 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] На даний час син [PERSON] навчається на 2 курсі денного відділення Державного навчального закладу" Охтирський центр професійно - технічної освіти" Охтирського коледжу Сумського НАУ, відповідач зобов'язаний надати своєму синові матеріальне забезпечення на час навчання. Так як повнолітній син навчається на денній формі навчання, тому не має можливості працевлаштуватися, стипендія яку він отримує є незначна. Сама позивачка не в змозі утримувати сина. В зв'язку з чим звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] на час навчання, в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не більше ніж до досягнення ним 23 - х років, допустити негайне виконання рішення. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву де прохала розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судове засіданні вимоги визнав частково, пояснив, що не заперечує проти сплати аліментів на навчанні сина зазначивши, що не має постійної роботи, заробляє на життя тимчасовими заробітками, проживає окремо на зйомній квартирі, згодний сплачувати аліменти в сумі близько 300 грн. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Встановлено, що сторони 22.06.1996 р. уклали шлюб, який розірвано 22.12.1998 року. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO] походження якого від батьків підтверджується свідоцтвом про його народження. Сторони не оспорюють факт окремого проживання. Згідно довідки [PERSON], навчається на 2 курсі денного відділення Державного навчального закладу" Охтирський центр професійно - технічної освіти" Охтирського коледжу Сумського НАУ. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У силу вимог ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги, що відповідач заробляє на життя тимчасовими заробітками, має заробіток, який не можливо проконтролювати, є підстави для задоволення позову в частині визначення аліментів в твердій грошовій сумі, відповідно до положень ст. 184 СК України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину. При визначенні їх розміру суд враховує матеріальне становище сторін, а також те, що відповідач працює тимчасовими заробітками, є фізично здоровою людиною, тому може сплачувати аліменти на її утримання. Таким чином, вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та ст. ст. 180, 181, 184, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивачка 16 травня 2014 року звернулася з вказаною позовною заявою до суду, мотивуючи позов тим, що вони з відповідачем з 22 липня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Це їх перший шлюб. [INFO] року у них з відповідачкою народився син [PERSON]. З самого початку подружнього життя відносини між ними були цілком нормальними, але поступово між ними стали виникати сварки, в наслідок чого, вони поступово втратили взаєморозуміння та почуття поваги один до одного. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та після розірвання шлюбу поновити її дівоче прізвище "[PERSON]", на примирення не згідна. В судове засідання відповідач не прибув, однак надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав, на примирення не згідний. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER]), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2002 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Виконавчого коміту Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області зроблено запис за № 24. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER]), у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, на примирення сторони не згідні, а тому збереження сім'ї, в даній ситуації, не представляється за можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. За клопотанням позивачки, суд вважає прізвище, після розірвання шлюбу, поновити на її дошлюбне прізвище " [PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка 18 лютого 2015 року звернулася до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи позов тим, що вони з відповідачем з 2001 по 2012 рік проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Від спільного життя у них з відповідачем [INFO] народилася донька [PERSON]. З 2012 року відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, дитина повністю знаходиться на її утриманні. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідач не прибув, однак надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно свідоцтва про встановлення батьківства (серія [NUMBER]), виданого 3 квітня 2003 року Токарівською сільською радою Білозерського району Херсонської області, [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON], яка народилася [INFO] народженн у громадянки [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (серія [NUMBER]) позивачка після розірвання шлюбу з громадяном [PERSON] змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". Згідно довідки Токарівської сільської рада Білозерського району Херсонської області № 19-ф від 18 грудня 2014 року на утриманні у [PERSON] знаходиться донька [PERSON], [INFO]. Із наданих позивачкою доказів, вбачається, що вони з відповідачем припинили сумісне проживання, досягти домовленості між собою про утримання доньки не змогли. Відповідно до ст. ст. 180,181,183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду за яким кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від заробітку (доходу ) матері або батька. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний та може надавати допомогу, так як є працездатним, у зв'язку з чим, відповідно до ст. ст. 84, 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., так як позивачка звільнена від сплати вказаних витрат при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивачка 19.03.2015 року звернулась у суд з даним позовом. У заяві послалась на те, що 23.07.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільних дітей у шлюбі з відповідачем немає. Подружні відносини з відповідачем не склалися, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Через сварки та непорозуміння, сторони припинили подружні стосунки. На даний час вони разом не проживають, спільного сімейного господарства не ведуть. Вважає, що подальше перебування в шлюбі є неможливим та просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала. Також просить розглянути справу у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Так, 07.04.2015 р. за зареєстрованим місцем проживання відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та матеріали справи із повідомленням про виклик у судове засідання на 16.04.2015 р.. Рекомендований лист повернувся із відміткою "за терміном зберігання". Окрім цього, [PERSON] викликали у судове засідання на 05.05.2015 р.. Рекомендований лист із повідомленням про вручення повернувся із відміткою "за закінченням терміну зберігання". Тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2011 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER]. Дітей у шлюбі сторони не мають. Останні протягом чотирьох років проживають окремо, не ведуть спільного сімейного господарства, не підтримують сімейних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та відповідача Тому, позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка 27 лютого 2014 року звернулася з вказаною позовною заявою до суду, мотивуючи позов тим, що вони з відповідачем з 01 жовтня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Це їх перший шлюб. [INFO] у них з відповідачем народився син [PERSON]. Сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, подружні стосунки на даний час вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Просила шлюб розірвати та не застосовувати заходи спрямовані на примирення. В судове засідання позивачка не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила залишити за нею після розірвання шлюбу її дівоче прізвище "[PERSON]" на примирення не згідна. В судове засідання відповідач не прибув, однак надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав на примирення не згідний. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно свідоцтва про одруження (серія [NUMBER]), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2004 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Широкобалківської сільської ради Білозерського району херсонської області зроблено запис за № 10. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER], у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, на примирення сторони не згідні, а тому збереження сім'ї, в даній ситуації, не представляється за можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. За клопотанням позивачки, суд вважає прізвище, після розірвання шлюбу, поновити на її дошлюбне прізвище - " [PERSON] ".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивачка 29 березня 2019 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] , належним позивачці на праві приватної власності, посилаючись на те, що 19 січня 1996 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дівоче прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". 02 липня 2002 року шлюб було розірвано, але на прохання відповідача вона дозволила йому зареєструватися у вказаному будинку, де він і зареєструвався 26 грудня 2005 року, однак з часу реєстрації не проживає у ньому, тобто відсутній понад строки, встановлені ст.405 ЦК України, без поважних причин. Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та свідка. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України; судова повістка, направлена за зареєстрованим місцем проживання, відповідачем не отримана. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається договору купівлі-продажу від 04 листопада 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №1427, реєстрового напису Березанського бюро технічної інвентаризації від 04 листопада 1993 року про право приватної власності (а.с.8-11), технічного паспорта на житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.12-22) та будинкової книги (а.с.24-29), власником будинку за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] . У вказаному будинку з 16 грудня 1997 року зареєстрований колишній чоловік позивачки [PERSON] , шлюб з яким розірвано 02 липня 2002 року (а.с.23), але більше одного року у вказаному житлі не проживає без поважних причин, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.30). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила викладені позивачкою обставини, пояснивши, що останні 1.5 року відповідач не проживає за вказаною адресою. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає за адресою реєстрації більше одного року без поважних причин, він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 768,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved