Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 18.02.2015 р., підтримуючи який в судовому засіданні його представник, пояснили, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] /надалі - Відповідач) 16.02.2007 року уклали кредитний договір № ІFА0АК05380107 (надалі Договір) , згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 13714,79 Дол. США на термін до 16.02.2012 р.. а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості повинно було здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти - щомісячний платіж для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитното договору і у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавепь зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що мало відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст., ст. 509. 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у Відповідача станом на 02.12.2014 року утворилася заборгованість - 72635.54 [Долар США], яка складається з наступного: 12129,44 Дол. США] - заборгованість за кредитом: 21297,80 Дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 940,80 Дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом: -38267.50 Дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором і тому просить суд стягнути з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - заборгованість у розмірі 72635,54 Дол. США що за курсом 15.10 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.12.2014 року складає 1096796.65 гри., а також судові витрати по справі. З приводу заяви представника відповідачки про застосування строку позовної давності, то додав копію з реєстру про відправлення з офісу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» даного позову 12.02.2015 р., а строк повинен був закінчитись 17.02.2015 р., тому в задоволенні даної заяви просить відмовити. Відповідач та її представник не визнали даний позов та пояснили, що нормами ст.,ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно пункту 2.2.2 Договору позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати відсотки за користуванням кредитом відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, 7.1, 7.4. Відповідно п. 2.2.4 погашення кредиту відбувається в порядку сумах і строки передбачені п. 2.3.3 та 7.1 цього договору. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України (далі - ВСУ) у справі № 6-190 цс14 від 21 січня 2015 р., пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред 'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов»язання, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і пункту 2.3.3 (а) кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, звернувшись у 2008 році до [PERSON] з позовною заявою про звернення стягнення боргу за кредитним договором рішення за якою було прийнято 10 листопада 2008 р. Коломийським міськрайонним судом, тому просять суд у зв»язку із пропуском трирічного строку позовної давності відмовити у задоволенні позову по суті. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 16.02.2007 року уклали кредитний договір № ІFА0АК05380107, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 13714,79 Дол. США на термін до 16.02.2012 р.. а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що мало відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст., ст. 509. 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконав. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і пункту 2.3.3 (а) кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, звернувшись у 2008 році до [PERSON] з позовною заявою про звернення стягнення боргу за кредитним договором рішення за якою було прийнято 10 листопада 2008 р. Коломийським міськрайонним судом про стягнення на користь позивача боргу з пенею і відсотками як передбачено в договорі. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, тобто саме з цього часу відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України почався перебіг строку позовної давності за його вимогами, проте до суду з цим позовом банк звернувся 04 лютого 2015 року, тобто з пропущенням строку позовної давності, що в силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім цього, у відповідності до п. 31 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р., враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, виходячи із наданих позивачем доказів, заявлені із пропуском трирічного строку позовної давності, що в сукупності свідчить про їх недоведеність і необхідність відмови у задоволенні позову по суті. Наведене стверджується : копіями : кредитного договору № ІFА0АК05380107 від 16.02.2007 року /а.с.9-11/; розрахунків заборгованості відповідача /а.с.5-8/; рішення від 10 листопада 2008 р. Коломийського міськрайонного суду по справі №2-1873/2008 р. /а.с.27/; заявою відповідача про застосування строку позовної давності /а.с.50-52/. На підставі ст.,ст. 256, 257, 258, 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, п.7 ч.13 ст.11 "Про захист прав споживачів", п. 31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" та

Outcome: dismissed