Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати за ним право особистої приватної власності на 12/25 частин житлового будинку та службових будівель та споруд, а саме: житлові кімнати 2-1, 2-2, 2-3 житловою площею 48,40 кв.м, кухню 2-5 площею 7,10 кв.м, кухню 2,8 площею 7,60 кв.м, веранду 2-7 площею 6,20 кв.м, комору 2-6 площею 1,10 кв.м, ванну площею 3,90 кв.м, тамбур літ.а2, літню кухню-Б, вбиральню-Ж, ? частину льоху ап, зливну яму К1, ворота №5, частину забору №1, розташованих за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01 березня 2003 року по 22 листопада 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, до шлюбу позивач мав на праві особистої приватної власності кімнату [ADDRESS], яку придбав за договором купівлі-продажу 20 грудня 2000 року та в якій сторони проживали та були зареєстровані. З метою поліпшення житлових умов подружжя мало намір придбати будинок у приміському напрямку, для чого позивач 29 червня 2004 року продав вищезазначену кімнату за 30210 гривень. На отримані грошові кошти 18 серпня 2004 року позивачем було придбано за суму у розмірі 26500 гривень 12/25 частин житлового будинку та надвірних будівель та споруд з земельною ділянкою до нього за адресою: [ADDRESS], які були зареєстровані на ім'я відповідача. Проміжок часу з моменту продажу кімнати до купівлі частини спірного будинку утворився в зв'язку з оформленням продавцями необхідних документів на майно, необхідних для укладення договору купівлі-продажу. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2014 року, позов задоволено. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на 12/25 частин житлового будинку та службових будівель та споруд, а саме: житлові кімнати 2-1, 2-2, 2-3 житловою площею 48,40 кв.м., кухню 2-5 площею 7,10 кв.м., кухню 2,8 площею 7,60 кв.м., веранду 2-7 площею 6,20 кв.м., комору 2-6 площею 1,10 кв.м., ванну площею 3,90 кв.м., тамбур літ.а2, літню кухню-Б, вбиральню-Ж, ? частину льоху ап, зливну яму К1, ворота №5, частину забору №1, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи позивачем уточнено позовні вимоги, а саме, позивач просить визнати за ним право власності на ? частину спірного майна, а саме, на 12/25 частин житлового будинку [ADDRESS]. В судове засідання 22.01.2015 року позивач та його представник не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та її представник в судове засіданні 22.01.2015 року не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представником відповідача подано заяву про розгляд справи без її участі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін. Враховуючи неявку в судове засідання учасників справи, технічна фіксація судового засідання відповідно до статті 197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Як вбачається зі змісту рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2011 року, сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 01 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 75, зазначеним рішенням суду шлюб було розірвано, рішення набрало законної сили. Згідно договору купівлі-продажу від 18 серпня 2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В., у період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було придбано 12/25 частин житлового будинку та службових будівель та споруд, а саме: житлові кімнати 2-1, 2-2, 2-3 житловою площею 48,40 кв.м, кухню 2-5 площею 7,10 кв.м, кухню 2,8 площею 7,60 кв.м, веранду 2-7 площею 6,20 кв.м, комору 2-6 площею 1,10 кв.м, ванну площею 3,90 кв.м, тамбур літ.а2, літню кухню-Б, вбиральню-Ж, ? частину льоху ап, зливну яму К1, ворота №5, частину забору №1, та приватизовану земельну ділянку до нього загальним розміром 0,0570 га (цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель), розташованих за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.4 Договору продаж вчинено за домовленістю сторін за загальну суму 26500 гривень, з них за житловий будинок з надвірними будівлями 21450 гривень, за земельну ділянку - 5050 гривень, до підписання договору продавцем отримано суму 21200 гривень, а решту суми 5300 гривень покупець зобов'язується сплатити до 01 грудня 2004 року. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 22 грудня 2004 року, посвідченої державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В, [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в остаточний розрахунок за договором купівлі - продажу від 18 серпня 2004 року у сумі 5300 гривень. Право власності зареєстроване в КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" за [PERSON] (довідка КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" № 645 від 21 жовтня 2013 року. 22 січня 2014 року між сторонами у справі укладено мирову угоду, згідно з якою сторони визнають, що 18 серпня 2004 року було придбано за суму у розмірі 26500 гривень 12/25 частин житлового будинку та надвірних будівель та споруд та приватизованою земельною ділянкою до нього загальним розміром 0,0570 га за адресою: [ADDRESS], із них 21450 грн. - за житловий будинок з надвірними будівлями, 5050 грн. за земельну ділянку, які були зареєстровані на ім'я [PERSON], а саме, житлові кімнати 2-1, 2-2, 2-3 житловою площею 48,40 кв.м, кухню 2-5 площею 7,10 кв.м, кухню 2,8 площею 7,60 кв.м, веранду 2-7 площею 6,20 кв.м, комору 2-6 площею 1,10 кв.м, ванну площею 3,90 кв.м, тамбур літ.а2, літню кухню-Б, вбиральню-Ж, ? частину льоху ап, зливну яму К1, ворота №5, частину забору №1, посвідчена державним нотаріусом 1 ДНК Харківського району Харківської області, р.2-1553 як майно, набуте подружжям за час шлюбу, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Також сторони визнають, що сплачені продавцям 18 серпня 2004 року сума 21200 гривень та сплачені 22 грудня 2004 року сума 5300 гривень згідно до умов договору купівлі-продажу 18 серпня 2004 року 12/25 частин житлового будинку та надвірних будівель та споруд з земельною ділянкою до нього за адресою: [ADDRESS], які були зареєстровані на ім'я [PERSON], є спільними сумісними коштами подружжя. Сторони визнають, що згідно ст. 70 СК частки майна дружини та чоловіка по договору купівлі-продажу від 18 серпня 2004 року 12/25 частин житлового будинку та надвірних будівель та споруд та приватизованою земельною ділянкою до нього загальним розміром -0,0570 га за адресою: [ADDRESS], є рівними і визнають за кожним право власності на 12\\50 частин спірного житлового будинку та надвірних будівель та споруд та на 1/2 частку відповідної частини земельної ділянки. Сторони погоджуються, що після реєстрації земельної ділянки у Відділі земельних ресурсів Харківської районної державної адміністрації та одержання Державного акту згідно до вимог чинного законодавства та умов договору від 18 серпня 2004 року купівлі-продажу 12/25 частин житлового будинку та надвірних будівель та споруд та приватизованою земельною ділянкою до нього загальним розміром 0,0570 га за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка буде розподілена в добровільному порядку згідно до ст.70 СК України. Відповідачка [PERSON] не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] на 12\\50 частини житлового будинку та надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], як майна, набутого за час шлюбу. [PERSON] не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] на 12\\50 частини житлового будинку та надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], як майна, набутого за час шлюбу. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, з огляду на положення ст. 60 СК України діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу. Згідно з ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій у порушення вимог статей 10, 60, 213, 214 ЦПК України не взяли до уваги, що незважаючи на те, що позивачем було відчужено квартиру, що належала йому на праві власності до виникнення шлюбних відносин, це відчуження було проведено вже під час шлюбу та саме з метою укладення наступного договору купівлі-продажу будинку в інтересах сім'ї. Враховуючи встановлені судом та визнані сторонами у мировій угоді обставини, суд приходить до висновку, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим підлягає поділу між сторонами в рівних частках, тобто по 12/50 частин спірного будинку.

Outcome: approved