Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

позивачі просять суд визнати за ними, [PERSON] , [PERSON] , в порядку спадкування, в рівних частках по 1/2 частині за кожним без виділення їх в натурі, право власності на житловий будинок [ADDRESS] (літер А) з прибудовами (а1, а2 та Б) ганком (N), загальною площею 89,5 м.кв., загальною інвентаризаційною вартістю 89282,00 гривень, який згідно поверхового плану складається з: веранди, площею 14,8 м.кв., коридора, пл. 6,1 м.кв., шафи, пл. 0,5 м. кв ., житлової кімнати площею 11,8 м.кв., житлової кімнати площею 19,2 м.кв., житлової кімнати площею 11,3 м.кв., житлової кімнати площею 11,7 м.кв., кухні, пл. 8,7 м.кв., санвузла, пл . 5,4 м.кв ., а також господарських будівель та споруд: погреба з шийкою (під Б), літньої кухні(В), сараю (Г), сараю (г1), убиральні (Д), гаража (Е), літнього душу (Ж), хвіртки (h3), огорожі (h4), хвіртки (h5), колодязя питного(L), обґрунтовуючи позов наступним. [INFO] , у віці 82 років, помер їхній батько, [PERSON] , який до дня смерті спільно з відповідачем по даній справі - дружиною, а їхньою матір`ю, проживав в м . Кагарлику у власному будинку по [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про його смерть, свідоцтвами про їхнє народження та одруження. По місцю його проживання відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, входить і житловий будинок, який розташований на земельній ділянці площею 0,0742 га ( кадастровий номер 32222210100:01:130:0004 ) в [ADDRESS] з інвентаризаційною вартістю 89 282,00 гривні, що підтверджується записами № 2208 реєстраційної книги 7 БТІ Кагарлицького району від 28 вересня 1965 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданим Кагарлицькою міською радою 12 вересня 2003 року та рішенням II сесії Кагарлицької міської ради УІІ скликання № 32-ІІ-УП від 24 грудня 2015 року, копії яких додаються. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України діти спадкоємця віднесені до 1 черги спадкоємців за законом. Вказане вище спадкове майно фактично перейшло до них, рідних дітей померлого, що підтверджується копіями свідоцтв, спадкоємців першої черги за законом. Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця, їхнього батька, ними прийнята шляхом звернення з заявою про її прийняття до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області Воловенко Р.П., що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі та повідомленнями нотаріуса. Спадкова справа зазначеним вище нотаріусом заведена 20 жовтня 2018 року та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 128/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54218976 від 24 листопада 2018 року. Їхня мати, дружина спадкодавця їхнього батька, заявою від 24 листопада 2018 року поданою до нотаріуса та зареєстрованою за № 468, відмовилася від належної їй частини спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка, а їхнього батька, [PERSON] . Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. На час смерті спадкодавця, житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] та фактично належав йому згідно реєстраційних записів у БТІ, офіційно встановленого законом правовстановлюючого документа на нього, батько у визначеному порядку не отримував. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» \в редакції Закону N 5037-УІ від 04.07.2012 року\, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час, зареєструвати в установленому законом порядку та оформити своє спадкове право після смерті батька, а відтак право власності на будинок неможливо, в зв`язку із смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно частини 4 ст. 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вона не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно та отримати визначений законом правовстановлюючий документ на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Згідно п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За таких обставин, оформити спадкові права та отримати після смерті спадкодавця свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , вони не мають змоги, так як на вказаний будинок батьком за життя не було отримано правовстановлюючий документ як на об`єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності спадкодавця на нього, і нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується повідомленнями нотаріуса від 25.06.2019 року за № 355/01-16 та № 356/01-16 , які додаються, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Враховуючи той факт, що власник нерухомого майна помер та юридично не оформив своїх прав на будинок, у них, спадкоємців майна та майнових прав на нього за законом, виникла необхідність звернутися до суду для визнання в порядку спадкування за законом, права власності на об`єкт нерухомості, житловий будинок [ADDRESS] за ними, спадкоємцями 1 черги за законом, так як інші спадкоємці однієї з ними черги відсутні, а заповіт батьком не укладався. У відповідності до частини 1 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного спадкоємців за законом є рівними. Відповідач [PERSON] на підготовче засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі. Позов [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування визнає в повному обсязі, погоджується з позовними вимогами позивачів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, причини не явки не повідомив, тому суд вважає, що представник третьої особи не з`явився без поважних причин. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивачів, які вважають, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання, та позовні вимоги позивачів задовольнити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав. [INFO] . помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу, крім іншого майна, якої входить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . При житті [PERSON] , заповіт на все своє майно, в тому числі на житловий будинок, складено не було. Згідно норм ЦК України передбачено черговість прийняття спадщини, а саме: Стаття 1261. Перша черга спадкоємців за законом 1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1262. Друга черга спадкоємців за законом 1. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Стаття 1263. Третя черга спадкоємців за законом 1. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Стаття 1264. Четверта черга спадкоємців за законом 1. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Стаття 1265. П`ята черга спадкоємців за законом 1. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. 2. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 того Кодексу. Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , позивача прийнята шляхом звернення з заявами про її прийняття до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області Воловенко Р.П., що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі та повідомленнями нотаріуса. Спадкова справа зазначеним вище нотаріусом заведена 20 жовтня 2018 року та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 128/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54218976 від 24 листопада 2018 року. Відповідач, дружина спадкодавця [PERSON] , заявою від 24 листопада 2018 року поданою до нотаріуса та зареєстрованою за № 468, відмовилася від належної їй частини спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка - [PERSON] . Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У зв`язку з відкриттям спадщини позивачі у порядку передбаченого ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Для заведення спадкової справи позивачі звернулися до Ржищівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Про те, оформити спадкові права на житловий будинок [ADDRESS] після смерті спадкодавця позивачі не мають змоги, так як вказаний будинок спадкодавцем за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується листом нотаріуса. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, які є належними та допустимими, а тому суд визнає за [PERSON] , [PERSON] , в порядку спадкування, в рівних частках по 1/2 частині за кожним без виділення їх в натурі, право власності на житловий будинок [ADDRESS] (літер А) з прибудовами (а1, а2 та Б) ганком (N), загальною площею 89,5 м.кв., загальною інвентаризаційною вартістю 89282,00 гривень, який згідно поверхового плану складається з: веранди, площею 14,8 м.кв., коридора, пл. 6,1 м.кв., шафи, пл. 0,5 м. кв ., житлової кімнати площею 11,8 м.кв., житлової кімнати площею 19,2 м.кв., житлової кімнати площею 11,3 м.кв., житлової кімнати площею 11,7 м.кв., кухні, пл. 8,7 м.кв., санвузла, пл . 5,4 м.кв ., а також господарських будівель та споруд: погреба з шийкою (під Б), літньої кухні(В), сараю (Г), сараю (г1), убиральні (Д), гаража (Е), літнього душу (Ж), хвіртки (h3), огорожі (h4), хвіртки (h5), колодязя питного(L). На підставі викладеного та

Outcome: approved