Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмежено відповідальністю « СІ-ПІ-ЕМ» про визнання майнових прав, стягнення судових витрат. У подальшому позовні вимоги були уточнені, та позивач зазначив, що позивач звернулась з позовом про визнання майнових прав, що виникають з договорів про участь у будівництві №25 від 10.04.2007р. та №131 від 02.03.2010р., що були укладені між позивачем та TOB «Макрокап Девелопмент Україна» (далі - TOB "МКДУ"). Зазначила, що майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому. Позивач належним чином виконав свої майнові зобов'язання за договорами про участь у будівництві №25 від 10.04.2007р. та №131 від 02.03.2010р., що були укладені ним з TOB "МКДУ", та вніс свої внески до спільної діяльності в розмірі, встановленому цим договором. Таким чином, позивач вчинив дії, спрямовані на виникнення передумов, необхідних і достатніх для отримання майнових прав, що виникають з цих договорів, в тому числі - право на набуття права власності на об'єкти нерухомості, що визначені цими договорами, та право вимоги передачі йому права власності на ці об'єкти. Як вказує позивач, відповідачем не вживається жодних заходів, спрямованих на виконання зобов'язань перед позивачем за договорами про участь в будівництві, зокрема відсутній договір генерального підряду; не переукладено договір оренди земельної ділянки; не отримано дозвіл на будівництво, не вживаються заходи з охорони та збереження вже зведених будівельних конструкцій. Внаслідок бездіяльності відповідача строки введення в експлуатацію обох об'єктів давно порушені, а позивачем не набуто належного йому права власності на об'єкти нерухомості. Остаточні позовні вимоги сформовані щодо визнання за [PERSON] майнові права, що виникають з договору про участь у будівництві №25 від 10.04.2007 року, в тому числі право на набуття права власності та право вимоги передачі їй права власності на нежитлове приміщення загальною площею орієнтовно 38,3 кв.м. у західному крилі на 5-му поверсі адміністративно-торгового центру, розташованого по вул.Клочківській (ріг вул.Космічної) у м.Харкові, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, наданій для цього на підставі рішення Харківської міської ради від 23.06.2004р. №105/04 та №1467/14 від 26.02.2014р, кадастровий № 6310136300:06:005:0020, визнання за [PERSON] майнові права, що виникають з договору про участь у будівництві №131 від 02.03.2010 року, в тому числі право на набуття права власності та право вимоги передачі їй права власності на квартиру з двох кімнат (тип 2Б) на 5-му поверсі загальною площею орієнтовно 69,15 кв.м. багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою на земельній ділянці по вул.Леніна (в районі СШ №116), будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для цього на підставі рішення Харківської міської ради від 19.11.2003 № 222/03 та №1467/14 від 26.02.2014р, кадастровий № 6310136300:07:006:0016.,а також стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» (61168 м. Харків, вул. Героїв праці, 14, код ЄДРПОУ 35856596) на користь [PERSON] (РФ [ADDRESS]) судові витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог. Просила їх задовольнити. Вказувала на суттєві порушення прав її довірительниці. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Послався на договірні стосунки, які виникли між сторонами, та звертав увагу суду на наслідки, відповідно до вказаних договорів, у разі порушення вимог вказаних договорів. Звернувся до практики вищий спеціалізованих судів з цієї категорії справ. Вислухавши думку учасників судового розгляді, дослідивши матеріали справи, суд вважає вказані позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно зі статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, звертає увагу на те, що правосуддя здійснюється на засадах верховенства права та забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Дійсно, відповідно до статті 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Проте до об'єктів нерухомого майна ЦК віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376). Згідно із Законом № 2269-ХІІ нерухоме майно поділяється на будівлі, споруди, приміщення (ст. 4). Відповідно до Закону від 1 липня 2004 р. № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІУ) об'єктами нерухомого майна є житлові будинки; квартири; будівлі, споруди, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5). Визначення «житловий будинок», «квартира», «садиба» містяться у гл. 28 ЦК. поняття «об'єкти житлової нерухомості» - у Податковому кодексі України. Об'єкти житлової нерухомості поділяються на такі типи:житловий будинок, житловий будинок садибного типу, прибудова до житлового будинку, квартира, котедж, кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах, садовий і дачний будинки (ст. 14.1.129.). У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об'єкт нерухомого майна» (ч. 1 ст. 181, п. 6 ч. 1 ст. 346. статті 350, 351), вживаються також інші поняття, як «об'єкт незавершеного будівництва» (ст. 331), «об'єкт будівництва» (статті 875-877, 879- 881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. При вирішенні питання про виникнення, зміну та припинення суб'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва слід враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. На об'єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК виникає з дня державної реєстрації (ст. 182 ЦК), а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін (наприклад, передача ключів від будинку не свідчить про набуття права власності на будинок за відсутності договору та державної реєстрації). Для набуття набувачем права власності на майно і з іншого боку припинення права власності на цей об'єкт у відчужувача майна необхідна наявність таких складових: укладення договору (в передбачених статтями 208, 209 ЦК випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках -державна реєстрація. Положення Договорів № 25 та № 131 про участь у будівництві передбачають порядок передачі обєкта від Забудовника до Учасника ( и.4.1.-п.4.4.), а також порядок оформлення права власності на обєкти ( п.4.5.-4.6.). П.4.2. Договору № 25, та п. 4.2. Договору № 131 передбачено обовязок Забудовника передати об'єкт Учаснику. Вказаний обовязок породжує право Учасника вимагати від Забудовника такої передачі. Відповідно до ст. 392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права), у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також має місце пред'явлення позовів про визнання права власності на новостворене чи реконструйоване нерухоме майно, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це майно. В даному випадку юридична конструкція позовних вимог не відповідає вимогам закону, тому не може бути в такий спосіб задоволена. При вказаних обставинах, суд вважає, позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення судового збору. На підставі ст. 334,526,610,611,612,629 ЦК України,

Outcome: dismissed