Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Останні 5 місяців вони не проживають однією сім'єю, а при усній розмові відповідач висловив небажання взагалі перебувати у шлюбі. Незважаючи на обов'язок утримувати свою дитину, відповідач, будучи фінансово спроможним, хоча й офіційно не працевлаштований, не надає дитині матеріальної допомоги. Донька є інвалідом, а тому потребує ще більше витрат на її утримання, а ніж здорова дитина. Ураховуючи наведені обставини, позивач просила суд присудити з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної доньки у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму на дитину до 6 - тим років у розмірі 1059 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду телеграму, в якій свої позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві просила суд позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві, що надав через канцелярію суду, вказав на невизнання ним позову, зазначивши, що на даний час ніде не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі запропонованому позивачем. Ураховуючи те, що сторони скористалась наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, тому суд не вбачає підстав, передбачених ст.169 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, а відтак ухвалює рішення в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, дослідивши усі зібрані у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на таке. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], батьками дитини [PERSON], [INFO] зазначено: батьком [PERSON], матір'ю [PERSON]. Батьки перебувають у зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва серія [NUMBER]. Проте як встановлено із позовної заяви та не заперечувалось сторонами, вони не проживають спільно, дитина проживає біля матері. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" ( п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Ураховуючи те, що дитина проживає біля матері, тому позивач має право на звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. При призначенні аліментів суд має врахувати обставини, що наведені в ст.182 СК України. Із зібраних у справі доказів судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] є інвалідом(а.с.8) має діагноз: незрощення губ, двостороння розщілена рота, у зв'язку із чим згідно рішення ЛКК від 09.01.2014 року їй рекомендовано надати державну соціальну допомогу на 2 роки від дати рішеня. Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 13.01.2015 року за №7 виданої виконкомом Щасливської сільської ради Липовецького району, [PERSON] є власником житлового будинку №26 по вул. Фрунзе в селі Щаслива Липовецького району, земельних ділянок у власності не має. Згідно записів зазначених у Трудовій книжці виданої на ім'я відповідача, останнього 24.11.2014 року було звільнено з ТОВ "Кондитер-С" відповідно до наказу №132-0пз від 24.11.2014 року. Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER], [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], від попереднього шлюбу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази та давши їм оцінку в контексті правових норм, що регулюють вирішення даного спору, суд дійшов до переконання, що із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини слід стягнути аліменти у частці від його заробітку доходу в розмірі 1/4 частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що узгоджується з правилами ч.3 ст.182 СК України, оскільки відповідач є особою працездатного віку, протипоказань до роботи не має, а докази, які містяться в матеріалах справи не доводять, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, що є підставою для призначення аліментів у твердій грошовій сумі. У той же час кожна дитина має право на достатній рівень життя, межа якого визначена законодавцем не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Що стосується доводів позивача, що дитина є інвалідом та потребує більших витрат, а ніж здорова дитина, то слід зазначити, що законодавцем у ст.185 СК України, закріплена можливість участі батьків, поряд із аліментами, у додаткових витратах, до яких віднесено й хворобу дитини. Проте позивач таких вимог перед судом не ставила, а суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями ст.180 СК України, до її повноліття. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved