Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулись до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 450 621,76 грн. у зв»язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору про надання споживчого кредиту №1102988700, укладеного 19 серпня 2006 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». В обґрунтування позову зазначили, що 19 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №1102988700, згідно умов якого, останній отримав грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі 75 000,00 доларів США зі строком повернення не пізніше 18 серпня 2017 року та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 14,00% річних. У зв»язку з невиконанням умов цього договору, просять стягнути солідарно з [PERSON], як позичальника, та [PERSON], як поручителя, заборгованість, яка станом на 20 січня 2014 року становить 450 621,76 грн. та складається з: заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 323 529,70 грн., заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 105 591,13 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 11 669,20 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9 731,73 грн. Представник позивача у судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не надали. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надав письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити з підстав того, що позивачем не доведено існування заборгованості за кредитним договором. Посилається на відсутність виписки про стан рахунку, первинних документів (платіжних доручень позичальника), даних балансу по рахунку на підтвердження перерахування грошових коштів на рахунок позичальника, а також на відсутність повідомлення з вимогою про повернення кредиту, що підтверджує передчасне звернення позивача з позовом до суду, оскільки строк дії кредитного договору встановлений до 18 серпня 2017 року. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та представника відповідача [PERSON] [PERSON] за наявними у справі доказами і ухвалити рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що 19 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» є позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON], як позичальником, було укладено договір про надання споживчого кредиту №1102988700. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 кредитного договору, банк зобов»язується надати позичальнику, а позичальник зобов»язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 75 000,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 378 750,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладення цього договору. Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Відповідно до пункту 1.2 розділу 1 вищевказаного кредитного договору, надання кредиту (грошових коштів) здійснюється на підставі заяви позичальника (додаток №2 до договору) у термін з 19 серпня 2006 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов»язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але не пізніше 18 серпня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з: пункту 2.3 розділу 2 кредитного договору, пункту 4.9 розділу 4 кредитного договору, пунктів 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10 розділу 5 кредитного договору, пункту 7.4 розділу 7 кредитного договору, пунктів 9.2, 9.14 розділу 9 кредитного договору. Розділом 4 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов»язаний, крім всього іншого, використати кредит за зазначені цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. Відповідно до частин 1-3 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до підпункту 1.3.1 пункту 1.3 розділу 1 кредитного договору, за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 14% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов пункту 9.2 розділу 9 даного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому пунктом 9.2 розділу 9 цього договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Відповідно до підпункту 1.3.2 пункту 1.3 розділу 1 кредитного договору, сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 пункту 9.2 розділу 9 кредитного договору. Відповідно до підпункту 1.3.3 пункту 1.3 розділу 1 кредитного договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання кредиту, якщо умовами договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому, проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку. Відповідно до підпункту 1.3.4 пункту 1.3 розділу 1 кредитного договору, строк сплати процентів встановлено з 01 по 19 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Крім цього, підпунктом 1.3.5 пункту 1.3 розділу 1 кредитного договору визначено, що у дату видачі кредиту позичальник сплачує банку комісію в національній валюті за встановлення кредитного ліміту у розмірі 2% від суми ліміту кредитної лінії за договором. Відповідно до розділу 2 кредитного договору, в якості забезпечення виконання зобов»язань позичальника банком приймається застава нерухомості, а саме нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], та порука останнього. Кредит також забезпечується всім належним позичальнику [PERSON] майном і коштами, на які може бути звернуто стягнення в порядку, встановленому законодавством України. Як вбачається із договору поруки №34822, укладеного 19 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», як кредитором, правонаступником якого на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» є позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON], як позичальником, та [PERSON], як поручителем, останній зобов»язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником всіх його зобов»язань в повному обсязі, що виникають із кредитного договору №11029886000 від 19 серпня 2006 року, як існуючих на момент укладення цього договору, так і тих, які можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до пункту 1.2 розділу 1 договору поруки, поручителю відомі всі умови кредитного договору, укладеного між кредитором та позичальником, в тому числі предмет договору (надання кредитних коштів на засадах своєчасного їх повернення та сплати за користування кредитними коштами), сума договору (75 000,00 доларів США), термін повернення кредиту (згідно графіку погашення кредиту, але не пізніше 18 серпня 2017 року), відсоткова ставка (14% річних), терміни та порядок сплати відсотків (з 01 по 19 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти, але не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту), інші штрафні санкції (за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій поручитель сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки пеню з розрахунку 0,2% від суми зазначеної заборгованості, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості), а також інші умови кредитного договору. Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 розділу 1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених у вищезазначеному кредитному договорі. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов»язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України відповідає перед кредитором солідарно із позичальником. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов"язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-яких з них окремо. Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем, заборгованість позичальника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №1102988700 від 19 серпня 2006 року станом на 20 січня 2014 року становить 450 621,76 грн. та складається з: заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 323 529,70 грн., заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 105 591,13 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 11 669,20 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9 731,73 грн. Статтями 610-611 ЦПК України передбачено, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається із пункту 1.2 розділу 1 кредитного договору, надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у термін з 19 серпня 2006 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов»язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 18 серпня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору. Крім цього, у відповідності до пункту 4.6 розділу 4 кредитного договору, позичальник зобов»язаний достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії у випадках, встановлених пунктом 2.3 розділу 2 кредитного договору, пунктом 4.9 розділу 4 кредитного договору, пунктами 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10 розділу 5 кредитного договору, пунктом 7.4 розділу 7 кредитного договору, пунктами 9.2, 9.14 розділу 9 кредитного договору та/або порушень істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 11 цього договору. У позовних вимогах позивач ставить питання про дострокове повернення кредиту з причин того, до позичальник [PERSON] порушує терміни погашення грошових зобов»язань, визначених умовами кредитного договору. Умови реалізації банком права вимоги на дострокове повернення кредиту, сплати процентів та комісій, а отже і право звернення до суду із позовом до спливу строку дії кредитного договору до 18 серпня 2017 року чітко визначено положеннями розділу 11 кредитного договору, і виражається в наступному. За наявності настання наступних обставин, визначених: - пунктом 2.3 розділу 2 кредитного договору - невиконання позичальником умов щодо надання забезпечення належного виконання зобов»язань за договором, а саме: не укладання відповідного договору забезпечення в термін, вказаний в пункті 2.1 розділу 2 кредитного договору, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов»язань за цим договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання); - пунктом 4.9 розділу 4 кредитного договору - ненадання позичальником в межах строку дії цього договору протягом 3 робочих днів, після спливу кожного року дії договору, банку за його письмовою вимогою офіційних документів, що підтверджують отримання ним доходів за останні шість місяців, а також ненадання цих документів у разі порушення термінів повернення кредиту та/або процентів та/або комісій не пізніше першого числа місяця, наступного за тим, в якому виникло таке прострочення виконання зобов»язань; - пунктом 5.3 розділу 5 кредитного договору - настання подій, що впливають на здатність або бажання виконання позичальником грошових зобов»язань за договором, зокрема, погіршення фінансового стану позичальника, порушення проти нього кримінальної справи, звільнення з основного місця роботи, довгострокового погіршення стану здоров»я позичальника, інвалідність та інш., які можуть призвести до погіршення фінансового стану позичальника та унеможливлюють подальше виконання зобов»язань за цим договором, нездійснення страхування або подальшого щорічного страхування предмета застави протягом строку дії даного договору; - пунктом 5.5 розділу 5 кредитного договору - порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов»язань позичальника за цим договором; - пунктом 5.6 розділу 5 кредитного договору - при виявленні нецільового використання кредиту; - пунктом 5.8 розділу 5 кредитного договору - невиконання позичальником умов цього договору про надання забезпечення належного виконання зобов»язань за цим договором, та/або у разі втрати забезпечення виконання зобов»язань за цим договором та/або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання); - пунктом 5.10 розділу 5 кредитного договору - ненадання позичальником в межах строку дії цього договору протягом 3 робочих днів, після спливу кожного року дії договору, банку за його письмовою вимогою офіційних документів, що підтверджують отримання ним доходів за останні шість місяців, а також ненадання цих документів у разі порушення термінів повернення кредиту та/або процентів та/або комісій не пізніше першого числа місяця, наступного за тим, в якому виникло таке прострочення виконання зобов»язань; - пункту 7.4 розділу 7 кредитного договору - здійснення позичальником (заставодавцем) без письмової згоди банку будь-яких дій по відношенню до заставленого майна, що здійснюються всупереч вимогам та/або обмеженням, встановленим відповідним договором застави, в тому числі дії, що спричинили або можуть спричини втрату такого майна або зменшення його вартості; - пунктом 9.2 розділу 2 кредитного договору - порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто, неналежне виконання умов цього договору та/або умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобов»язань позичальника за цим договором), погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи, а також даних по виконанню позичальником кредитної дисципліни, здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці Національного банку України; - пунктом 9.14 розділу 9 кредитного договору - невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту у разі порушення умов договору; - та за умови направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Пунктом 11.2 розділу 11 кредитного договору передбачено, що таке повідомлення (вимога) банку направляється листом (цінним з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур»єром на адресу позичальника. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що вимога про дострокове виконання кредитного договору може бути заявлено лише в чітко визначених законом або договором випадках. Як вбачається із умов кредитного договору, строк повернення кредиту встановлений до 18 серпня 2017 року, проте, чітко визначено порядок реалізації права банку на дострокове повернення коштів за умови дотримання положень розділу 11 кредитного договору. Позивачем не надано повідомлення (вимога) банку про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором як до позичальника [PERSON], так і до поручителя [PERSON]. Також, на це посилається у своїх запереченнях і представник відповідача [PERSON] [PERSON] Слід прийти до висновку про те, що позивач, в порушення вимог розділу 11 кредитного договору не дотримався процедури реалізації права на дострокове повернення грошових коштів за кредитним договором, у зв»язку з чим, суд вважає передчасним звернення позивача до суду із позовом до закінчення строку дії кредитного договору. Крім цього, представник відповідача [PERSON] [PERSON] посилається в своїх запереченнях на відсутність виписки про стан рахунку, первинних документів (платіжних доручень позичальника), даних балансу по рахунку на підтвердження перерахування грошових коштів на рахунок позичальника, та вважає існування заборгованості за кредитним договором взагалі не доведеною. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, пені, зазначені в розрахунку, є правильними. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб. їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК) . Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, яка звертається до суду. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON], [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №1102988700, укладеного 19 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], як таких, що заявлені необґрунтовано, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та суперечать матеріалам справи. Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed