Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані згідно частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідач перебуває у полі зору соціальних служб вже не перший рік. Через виникнення негативних факторів у побуті та способі життя, які завдали шкоду малолітній дитині, а саме: неналежні умови утримання та виховання, перебування у безпосередньому контакті з хворим та туберкульоз, відмова матері від профілактики та лікування доньки, а тому позивачем у липні 2018 року дитину було вилучено та подано позов до Тростянецького районного суду Сумської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] , та 27.02.2018 було винесено рішення про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав і [PERSON] , набула статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. У квітні 2018 року дитина була влаштована до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] Відповідач тривалий час не проживала у місті, за борги було відімкнемо електропостачання, є значний борг за квартплату, оселя стала непридатна для проживання. У серпні 2018 відповідач повернулася додому, з її слів вона весь час проживала в Росії. Родина Смілянської вже не один рік перебуває на контролі у соціальних служб, відносно попередніх п`яти дітей вона раніше була позбавлена батьківських прав. Відповідач періодично змінює місце проживання, ніде не працює перебуває на обліку у центрі зайнятості, жебракує. Під час обстеження умов проживання відповідача її будинок є в не придатному для проживання стані. Після винесення рішення про відібрання доньки відповідач не зверталася до органу опіки та піклування, аби повернути дитину, аліменти не сплачувала. Посилаючись на те, що відповідач байдужа до подальшої долі дитини, за час проживання дитини у прийомній сім`ї відповідач не намагалася жодного разу дізнатися про її місце перебування, здоров`я, не давала ніякої допомоги на утримання позивач просить: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути із [PERSON] на користь установи чи особи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Воробйова Н.В. заявлений позов підтримала, просила його задовольнити, при цьому указала, що відповідач усунулася від виконання батьківських обов`язків, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином. У підготовчому судовому засіданні із позовом не погодилася. Свої заперечення обґрунтовував тим, що донька була безпідставно вилучена з родини, так як не захворіла на туберкульоз. Представник третьої особи Служби у справах дітей у судове засідання не з`явилася, представник [PERSON] в судових засіданнях пояснювала, що [PERSON] є сьомою дитиною відповідача щодо якої стоїть питання позбавлення батьківських прав, відповідач не сформувалась як мати, не має навиків виховання дитини, організації побуту через те, що сама не отримала такого виховання від батьків. Відповідачу соціальними службами були створені всі можливості для налагодження побуту, належного виховання та піклування за дитиною, але вона всі можливості не використала, ігнорує їх, дитина рішенням Тростянецького районного суду Сумської області була відібрана у матері. [PERSON] схильна до брехні та бродяжництва. Хоча позбавлення батьківських прав і є крайньою мірою, але всі заходи впливу до відповідача вичерпано, вона не здатна змінитись і відповідний виховний потенціал у неї відсутній. Представник Тростянецького районного центру соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і пояснила, що сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом центру, за час здійснення якого надавався комплекс соціальних послуг: інформаційні, соціально-педагогічні, соціально-економічні, було проведено низку профілактичних бесід щодо відповідального батьківства, раціонального використання коштів, ведення домашнього господарства, профілактики здорового способу життя. За час супроводу ситуація в родині не змінилася, відповідач на шлях виправлення не стала. Суд, заслухавши позицію представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. На підставі свідоцтва про народження дитини судом установлено, що [INFO] у м.Тростянець, Сумської області народилася [PERSON] , батьками якої вказані - [PERSON] (відомості про батька вказані відповідно до частини 1 статті135 СК України) та [PERSON] (а.с.5,7). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 12.02.2016, 15.03.2016, 12.04.2016, 06.05.2016, 12.05.2016, 22.08.2016, 30.08.2016, 21.09.2016, за адресою по [ADDRESS] та по [ADDRESS] вбачається, що сім`я відповідача зловживає алкогольними напоями, за дитиною не слідкує, оселя, в якій проживають неприбрана, речі розкидані, відсутні продукти харчування, дитина не доглянута. Комісією були проведені бесіди щодо необхідності створення належних санітарних умов для проживання малолітньої дитини (а.с.36-43). Як убачається із копії рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 27.02.2018 року Тростянецька районна державна адміністрації Сумської області вже зверталася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, який було задоволено частково та відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, та передати її органові опіки та піклування. Крім того, стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання дитини на користь особи, під піклуванням якої перебуватиме неповнолітня дитина, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 13.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Підставою для відібрання дитини були: загроза здоров`ю дитини, її фізичному та психічному розвитку через невжиття відповідачем заходів роз`єднання дитини із хворим на туберкульоз, не забезпечення їй нормальних побутових умов, дотримання санітарно-гігієніч них норм, брак уваги матері до дитини, не здійснення матір`ю занять з метою тренування та формування у дитини відповідних базових навичок, що спровокувало затримку у розвитку дитини за відсутності у неї вроджених психічних вад (а.с.61-64). З листа Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області від 30.06.2016 [PERSON] 13.06.2016 року перебувала у розшуку, як така, що пішла з свого місця проживання та не повернулася (а.с.54). Відповідно до розпорядження голови Тростянецької РДА Сумської області від 10.04.2018 [PERSON] , 2014 р.н. надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Та, згідно розпорядження від 23.04.2018 дитина 24.04.2018 року була влаштована на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] (а.с.10,11). За висновком Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області від 22.02.2019 беручи до уваги той факт, що мати малолітньої дитини не створила жодних умов для повернення дитини в родину та не усунула фактори, що стали підставою для її відібрання, орган опіки та піклування Тростянецької РДА Сумської області вважає, за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (в.в.13). Допитана у судовому засіданні як свідок - [PERSON] , лікар фтизіатр показала, що співмешканець відповідача перебуває на обліку із 2014 року з діагнозом туберкульоз легень, проходив лікування, дитина Смілянської - [PERSON] мала контакт із хворим. Вирішуючи вимогу позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд ураховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України - дитина належить до сім`ї своїх батьків, навіть тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1980 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Законом України "Про охорону дитинства", зокрема, у ч.ч.1,6 ст.12, закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" у своїй постанові за №3 від 30.03.2007 року, зокрема п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 07.08.2019, 19.08.2019, 29.08.2019 за адресою: [ADDRESS] за час обстеження було встановлено, що родина має заборгованість за комунальні послуги приблизно 4000 грн., сусіди не бачили Смілянську за адресою проживання більше двох тижнів, її місце проживання не відомо. Оселя не придатна для проживання: сміття розкидане, ліжко без постільної білизни, брудний посуд. Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин судом на підставі досліджених доказів установлено, що [PERSON] свої обов`язки, як мати, не виконує та не бажає виконувати. Об`єктивних причин, які б перешкоджали їй належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, суд не встановив. Так, відповідач має задовільний стан здоров`я, отримувала неодноразово консультації від органу опіки та піклування, матеріальну допомогу, однак відповідних висновків не зробила і знехтувала покладеними не неї обов`язками щодо належного матеріально-побутового забезпечення дитини, створення сприятливих умов для її життя, фізичного і духовного розвитку, захисту її життя і здоров`я. Після відібрання у неї доньки [PERSON] не приймала жодних мір для повернення дитини до неї. Отже, суд встановив, що відповідач самоусунулася від виховання доньки, не вчиняла заходів щодо спілкування із дитиною, не надавала її матеріальної допомоги, не проявляє будь-якого інтересу до долі дитини, її стану здоров`я і така поведінка матері є неприпустимою та заслуговує на позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] . Вирішуючи вимогу позивача про стягнення аліментів з відповідача, суд виходить з наступного. Враховуючи ч.2 ст.166 СК України, відповідно до якої особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, але враховуючи той факт, що з [PERSON] рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.02.2019 вже було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] на користь особи, під піклуванням якої перебуватиме неповнолітня дитина, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 13.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а тому суд вважає за необхідне відмовити в частині цієї вимоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial