Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:56:003:0122 по [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та покійній матері позивача -\~ [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після чого відкрилась спадщина до складу якої входить вказана земельна ділянка. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна [PERSON] є позивач - [PERSON] Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо\~ видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не визначена (не виділена) частка земельної ділянки, яка належить спадкодавцю. Враховуючи викладене та з метою реалізації своїх спадкових прав просить суд ухвалити рішення, яким яким визначити частки в спільній сумісній власності співвласників [PERSON] та [PERSON] \~ на земельну ділянку по [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник позивача надіслав до суду письмову заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання позивач не з`явилась, однак надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії витягу із рішення Чернівецької міської ради від 28.07.2016 року № 335, відомостей із державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.09.2016 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7300437412013 від 11.12.2013 року, кадастрового плану земельної ділянки, земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:56:003:0122, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , до моменту її смерті, та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Позивач у встановленому порядку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 207/02-31 від 27.08.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, оскільки розмір часток у спільній сумісній власності не визначений. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого ( [PERSON] ) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила - ?". Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 4 ст. 86 ЗК України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України, - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як встановлено вище, позивач дійсно являється єдиним спадкоємцем за законом та у встановлені строки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входить і спірна земельна ділянка, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із невизначеністю часток у праві спільної сумісної власності. Враховуючи, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд вважає за можливе визначити, що на момент смерті [PERSON] частки співвласників складали по ? частині.

Outcome: approved