Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] та просила змінити розмір аліментів, визначений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.17 року : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] року в твердій грошовій сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, щомісячно до досягнення дитиною 18 років. В обґрунтування позову зазначено, що з 2012 року без реєстрації шлюбу проживала з відповідачем . [INFO] року народилась спільна дитина - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Спільно не проживають з січня 2016 року . Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. 15.02.17 року винесено рішення суду про стягнення аліментів з відповідача. З моменту народження дитини , маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає, неодноразово заявляв , що він не є батьком цієї дитини. Дитина проживає разом з матір»ю, яка самостійно несе усі витрати по утриманню сина, батько раніше неодноразово застосовував силу до позивача на очах у малолітньої дитини , яка на даний час не бажає бачити батька, та який асоціюється з насиллям над матір»ю у зв»язку з чим мала необхідність звертатись з дитиною для консультацій до психолога та проведення відповідних корекційних занять з дитиною. Вважає позбавлення батьківських прав відповідача їх захистить в майбутньому від неправомірних дій відповідача . Крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.17 року було стягнуто аліменти на її користь з відповідача в твердій грошовій сумі 500грн. , оскільки відповідач не працює. При цьому, у зв»язку з змінами у Сімейному Кодексі України в липні 2017 року , визначено , що розмір аліментів на дитину не повинен бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей на 2017 рік: для дитини віком до 6 років: з 01 січня 2017 по 30 квітня - 1355 грн., з 01 травня по 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня -1492 грн. для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2017 по 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня по 30листопада 1777 грн., з 01 грудня -1860 грн. Прожитковий мінімум встановлюється Законом "Про Державний бюджет на 2018 рік" за поданням Міністерства фінансів. Прожитковий мінімум на дитину - 2018 рік в Україні: для дитини віком до 6 років: період з 01січн по 30 червня 1492 грн., з 01.07. по 30 листопада- 1559 грн. з 01 по 31 грудня 1626 грн., для дітей віком від 6 до 18 років : період з 01січн по 30 червня 1860 грн., з 01.07. по 30 листопада- 1944 грн. з 01 по 31 грудня 2027 грн. Таким чином, вказане судове рішення , суперечить інтересам дитини та чинному законодавству, тому розмір аліментів має бути змінено і стягнуто з відповідача , який не працює на її користь 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно з дня звернення до суду та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 640 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю. Відповідач позов не визнав, зазначив, що позивач не надає йому змоги бачитись з дитиною та приймати участь у вихованні сина. На даний час не працює, повторно навчається в Національному авіаційному університеті «Кіровоградська льотна академія НАУ», проживає у гуртожитку , має дівчину , яка на даний час є вагітною, зареєстрований в [ADDRESS] в будинку родичів даної дівчини , він сам знаходиться на утриманні своєї матері , яка проживає за кордоном , а він як особа , що є громадянином іншої держави , а в Україні має посвідку на постійне проживання, отримує від матері щомісячне утримання в розмірі 100доларів США. В судове засідання представником третьої особи Служби у справах дітей Міської ради м. Кропивницького надано заяву про підтримку висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина . Судом встановлено наступні факти. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 8). Дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з [PERSON] [ADDRESS], що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частина 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Станом на сьогоднішній день, батьки зобов'язані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоров'я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей. Дитина пам»ятає батька як такого , що є небезпечним для його матері та для нього, почуттів до батька як до захисника , піклувальника дитина не має і не хоче його згадувати, що підтверджується характеристикою дитини ( а.с. 10). Відсутність батьківської участі у вихованні дитини підтверджується висновком органу опіки, виданому на підставі довідки , що дитина проживає з матір»ю, характеристики на дитину, пояснень сусідів , довідкою навчально-виховного комплексу, довідкою про наявність заборгованості по аліментам станом на 01.06.17 року в розмірі 7565,06грн. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 СК УКраїни передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз»яснення п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз'яснення, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов 'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Згідно до ст.150 СК України, батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною. Відповідно до роз»яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При винесенні рішення, суд керується ст.13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову та позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини, оскільки відповідач не приймає участі в житті дитини та його вихованні, не цікавиться його станом здоров'я, не оплачує за харчування у НЗ, не приводить і не забирає сина, не цікавиться успіхами , не відвідує навчальні заклади, що підтверджується висновком органу опіки та піклування (а. с.7-8). Агресія відповідача , про що зазначено було позивачем та не визнання дитини відповідачем підтверджується, як висновком експерта ( а.с. 77-78) щодо наявності тілесних ушкоджень у позивача, витягами з кримінальних проваджень ( а.с. 75-76) щодо погроз розправою та вбивством, скріншотом повідомлень з переписки позивача і відповідача ( а.с. 79-89). Крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.17 року було стягнуто аліменти на користь позивача у зв»язку з чим існує заборгованість , яка не погашена. За даних обставин, встановлених судом , суд вбачає за необхідне в інтересах малолітньої дитини позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина. При цьому, у зв»язку з змінами у Сімейному Кодексі України в липні 2017 року , визначено , що розмір аліментів на дитину не повинен бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей на 2017 рік: для дитини віком до 6 років: з 01 січня 2017 по 30 квітня - 1355 грн., з 01 травня по 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня -1492 грн. для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2017 по 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня по 30листопада 1777 грн., з 01 грудня -1860 грн. Прожитковий мінімум встановлюється Законом "Про Державний бюджет на 2018 рік" за поданням Міністерства фінансів. Прожитковий мінімум на дитину - 2018 рік в Україні: для дитини віком до 6 років: період з 01січн по 30 червня 1492 грн., з 01.07. по 30 листопада- 1559 грн. з 01 по 31 грудня 1626 грн., для дітей віком від 6 до 18 років : період з 01січн по 30 червня 1860 грн., з 01.07. по 30 листопада- 1944 грн. з 01 по 31 грудня 2027 грн. Таким чином, вказане судове рішення , суперечить інтересам дитини та чинному законодавству, тому розмір аліментів має бути змінено і стягнуто з відповідача , який не працює в твердій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно з дня звернення до суду до повноліття . Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору та на користь держави 640 грн. .

Outcome: approved