Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 15437, вчинений 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з неї, як боржника, за кредитним договором № 2111/3448ЕСLAPS від 09.07.2014 року, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що 09 липня 2014 року вона уклала кредитний договір з ПАТ «Платинум Банк» № 2111/3448ECLAPS, право вимоги, за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (код 42642578) на підставі договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019 - ФА від 02.10.2019 року. В період виконання своїх кредитних зобов`язань перед ПАТ «ПлатинумБанк» вчасно сплачувала щомісячну суму кредиту та проценти встановлені банком в кредитному договорі. Пізніше, не змогла вчасно сплачувати кредит перед банком, так як за станом здоров`я мала довготривале лікування, на яке витрачала майже всі свої фінансові надходження, тому 28.01.2015 року, звернулась з письмовою заявою до ПАТ «Платинум банк» з проханням надати їй можливість заключити договір реструктуризації за кредитом. 06.02.2015 року отримала офіційну відмову. Вважає, що вона не ухилялась від сплати кредитної заборгованості перед банком. Жодних письмових чи телефонних повідомлень від Банку щодо погашення заборгованості не отримувала. 05 січня 2021 року отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича № ВП64010086, де було повідомлено про здійснення Виконавчого напису № 15437, виданого 15.04.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з її, як з боржника, за кредитним договором № 2111/3448ECLAPS від 09.07.2014 року укладеним з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (код 42642578) на підставі договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019 - ФА від 02.10.2019 року. Сума заборгованості складає 11063,96 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8677,88 грн.; прострочена заборгованість за процентами 2386,08 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» отримано плати із Стягувача ТОВ «ФК «Аланд» в розмірі 300 грн, які підлягають стягненню з її, як боржника на користь Стягувача та виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця у розмірі 1136,39 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, зокрема, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від стягувача та від позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед стягувачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений стягувачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Крім того, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором зроблено стягувачем одноособово без урахування позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. З наведених вище підстав, позивач звертається до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.16). 19 лютого 2021 року на підставі ухвали суду заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, а саме: зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 15437, вчиненого 15.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, який знаходиться на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича ВП № 64010086. Згідно ухвали суду від 09 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с.49). В судові засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно. Позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслав. Відповідач приватний виконавець Говоров П.В. у судове засідання не з`явився, повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслав. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, 15 квітня 2020 року вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 15437 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за Кредитним Договором № 2111/3448ЕСLAPS від 09.07.2014 року в розмірі 11063,96 грн. (одинадцять тисяч шістдесят три гривні дев`яносто шість копійок) (а.с.7). Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем 29 грудня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення кредитної заборгованості з боржника, яким є: [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в розмір 11063,96 грн. (одинадцять тисяч шістдесят три гривні дев`яносто шість копійок) (а.с.9). Крім того, стягненню із позивача за даною постановою підлягає плата за виконавчий збір/основну винагороду Приватного виконавця в сумі 1136,39 грн. (одна тисяча сто тридцять шість гривень тридцять дев`ять копійок). Про наявність виконавчого напису позивачу стало відомо після отримання 05 січня 2021 року постанови про відкриття виконавчого провадження від Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича № ВП64010086. Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КабінетуМіністрів України№1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений розмір заборгованості. Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Із правових позицій Верховного Суду,викладених у постанові від 14серпня 2019року по справі №569/8884/17, вбачається, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п.2.3 вищезазначеного Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таку вимогу позивач не отримував. Лише після отримання, 05 січня 2021 року, постанови про відкриття виконавчого провадження, позивачу стало відомо про існування виконавчого напису, про звернення стягнення кредитної заборгованості в сумі 11063,96 грн. (одинадцять тисяч шістдесят три гривні дев`яносто шість копійок). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. На підставі вищевикладеного вбачається, що при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги щодо строків надіслання боржникові вимоги про сплату боргу та відсутність належних та допустимих доказів розміру заборгованості, що у своїй сукупності є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З наданого відповідач пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] являється інвалідом ІІ групи. Відповідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп. Враховуючи вимоги п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» суд вважає за доцільне, звільнити [PERSON] від сплати судового збору. Вимогою ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, як відповідач, є інвалідом 2 групи, звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved