Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Представник ПАТ ,,СК ,,Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, мотивуючи вимоги тим, що 24.12.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 28-0199-14-00338 предметом якого було страхування транспортного засобу Skoda д.н. [NUMBER]. 05.09.2015 року о 10 год.20 хв. в місті Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] по вул. Кільцева дорога в напрямку пр.. Палладіна, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та при перестроюванні не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобіля Skoda. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження в справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER] 05.09.2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ ,,СК ,,Українська страхова група» з заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля на підставі страхового акту № ДККА-46509 від 09.10.2015 року склала 62393,22 грн., які були сплачені [PERSON] До позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача на отримання компенсації виплаченого страхового відшкодування. 08.07.2016 року відповідачу було надіслано лист про сплату регресної заборгованості. Однак вимогу було залишено без задоволення. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Суду було надано заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який подала заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.12.2014 року між позивачемПАТ ,,СК ,,Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 28-0199-14-00338 предметом якого було страхування транспортного засобу Skoda д.н. [NUMBER]. 05.09.2015 року о 10 год.20 хв. в місті Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] по вул. Кільцева дорога в напрямку пр.. Палладіна, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та при перестроюванні не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобіля Skoda. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження в справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] 05.09.2015 року потерпілий звернувся до ПАТ ,,СК ,,Українська страхова група» з заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля на підставі страхового акту № ДККА-46509 від 09.10.2015 року склала 62393,22 грн. які були сплачені [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 18739 від 22.10.2015 року. До позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача на отримання компенсації виплаченого страхового відшкодування. 08.07.2016 року відповідачу було надіслано лист про сплату регресної заборгованості. Однак вимогу було залишено без задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України ,,Про страхування" до страховика , який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже відповідності до положення ст. 38 Закону України " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Аналогічні положення закріплені і у ст.1191 ЦК України , згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, який виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, правомірно заявлені вимоги до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 62393,22 грн. , оскільки до позивача перейшло право вимоги до винної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved