overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що з 13 березня 2003 року перебуває у шлюбі з [PERSON] В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейне життя не склалося. На теперішній час шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення з чоловіком неможливе, їх сім'я існує формально, тому просила шлюб між ними розірвати, стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір та витрати за надання юридичної допомоги. Під час розгляду справи позивач підтримала позов, просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище "[PERSON]". Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення, на примирення не погодився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з копії запису акта про одруження, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 березня 2003 року у Новоселівській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис № 2 (а.с. 5). Сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6, 7). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивача надалі іменуватися цим прізвищем, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 300 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що з 21 листопада 2009 року перебуває у шлюбі з [PERSON] В шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейне життя не склалося. На цей час шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення з чоловіком неможливе, їх сім'я існує формально, тому просила шлюб між ними розірвати, стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Під час розгляду справи позивач підтримала свій позов, просила його задовольнити, на примирення не погодилася. Пояснила суду, що подружні відносини з чоловіком не підтримують один рік і 5 місяців, проживають окремо, тому збереження сім'ї неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача, на підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 листопада 2009 року у Фараонівській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис № 12 (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 5, 6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивача відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 21.04.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з початку червня 2013 року внаслідок взаємонепорозумінь, виникнення постійних сварок. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала суду письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, якою він позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін. Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 21.04.2012 року дійсно було укладено шлюб (а.с. 3). Від спільного життя дітей не мають. Під час розгляду справи з'ясувалося, що сторони однією родиною не проживають з початку червня 2013 року, миритися наміру не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову. Також, суд вважає за необхідне на вимогу позивача залишити їй після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]", оскільки згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 06.11.2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач - визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.11.2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1821, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Прізвище дружини після укладення шлюбу "[PERSON]". Однак внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 14 вересня 1991 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, з відповідачем мають різні погляди на життя, чоловік зловживає алкоголем. Позивач в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її участі, позов підтримала з викладених у ньому підстав. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "Січкар". Відповідач в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 14.09.1991 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Подружжя має двох повнолітніх дітей. Частинами 3, 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Оскільки позивач позов підтримує, а відповідач його визнав, суд вважає встановленим, що збереження сімї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить їх інтересам, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 15.09.1998 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, з відповідачем мають різні погляди на життя,часто виникають конфлікти. На даний час шлюбні відносини фактично припинені з 2015 року. Позивач в судове засідання не з"явилася, 17.10.2016 р. від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Матюша". Відповідач в судове засідання не з"явився, 21.10.2016 р. від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на розірвання шлюбу погоджується. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 15.09.1998 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.15). Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей:сина Валентина, [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Діти проживають з батьком, спору щодо їх місця проживання на даний час між сторонами немає. Частинами 3, 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що з квітня 2015 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки позивач не бажає збереження шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сімї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить їх інтересам, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 20 лютого 2016 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, з відповідачем перестали розуміти один одного та втратили спільні інтереси. Шлюбні стосунки припинені з травня 2017 року, примирення з відповідачем є неможливим. Позивач в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Вказала на те, що після розірвання шлюбу бажає повернути дошлюбне прізвище "[PERSON]". На примирення не погоджується. Відповідач в судове засідання не з"явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнає та не заперечує проти задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 20.02.2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Подружжя спільних дітей не мають. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з травня 2017 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам обох з подружжя, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 24 листопада 2012 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, в зв"язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, відповідач не бажає працювати та утримувати сім"ю, на грунті цього виникають часті сварки, що негативно впливає на виховання дітей. Шлюбні стосунки припинені, примирення з відповідачем є неможливим. Позивач в судове засідання не з"явилася, в поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дати, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Виходячи з приписів ч. 2 ст.158, ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе слухати справу за відсутності учасників процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 24 листопада 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Подружжя має спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв про народження, а.с. 5, 6). Частинами 3, 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сімї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 31.10.2009 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, з відповідачем мають різні погляди на життя, постійно виникають сварки. На даний час шлюбні відносин фактично припинені, проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з"явилася. Зі змісту поданої [PERSON] 17.10.2016 р. заяви вбачається, що позов підтримує, просить задовольнити. За наданий судом час примирення між сторонами не відбулося. Розгляд справи просить проводити за її відсутності, після розірвання шлюбубажає залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з"явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. А тому суд вважає можливим проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 31.10.2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу подружжя мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження, а.с. 4). Дитина проживає з матір'ю, спору щодо її місця проживання на даний час між сторонами немає. Ухвалою суду від 04.04.2016 р. за клопотанням відповідача сторонам надавався строк на примирення - шість місяців. Як вбачається з заяви позивача від 17.10.2016 р. примирення між подружжям не відбулося, позивач бажає розірвати шлюб. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що з січня 2016 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Сторонам надавася строк на примирення терміном три місяці, за цей період сторони не помирилися, оскільки позивач категорично не бажає збереження шлюбу. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам сорін, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред"явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В своїй позовній заяві посилається на те, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні дитини. В судове засідання сторони не з"явилися, подали до суду заяви, якими позивач свій позов підтримала, відповідач визнав та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому останній підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved