Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, покликаючись на те, що 10 квітня 2006 року його було прийнято на посаду інженера механіка в філію «Львівський регіональний науково-технічний центр», а 10 грудня 2013 року він звільнився. У день звільнення відповідачем не було виплачено належних йому коштів. За період з 01 лютого 2012 року по 10 грудня 2013 року заборгованість по заробітній платі "Львівського регіонального науково-технічного центру" перед ним становить 19473,99 грн., а заборгованість по підзвітних сумах становить 7166,26 грн. Середньоденна заробітна плата становить 170,58 грн., а тому середній заробіток за час затримки розрахунку з 11 грудня 2013 року по 10 лютого 2014 року становить 7846,68 грн. (170,58 грн.* 46 роб.дн.) Просить стягнути з "Львівського регіонального науково-технічного центру" на його користь 19473,99 грн. - заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, 7166,26 грн. - заборгованості по підзвітним сумах, 7846,68 грн. - середнього заробітку за період затримки, 5000,00 грн. - моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що відповідачем ЛРНТЦ ДерждорНДІ частково виплачено нараховану заробітну плату позивачу у розмірі 1377,23 грн. Окрім того, середньоденна заробітня плата позивача [PERSON] становила 89,91 грн., а тому за період з грудня 2013 року по червень 2014 року, середній заробіток за 71 робочий день становить 6376,51 грн. Також, вважає, що відповідачем не спричинено моральну шкоду позивачу, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 10 квітня 2006 року був прийнятий на посаду інженера механіка в філію «Львівський регіональний науково-технічний центр», а 10 грудня 2013 року був звільнений за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що стверджується трудовою книжкою серії [NUMBER]. /а.с. 6-7/. При звільненні позивачу [PERSON] відповідачем ЛРНТЦ ДерждорНДІ невиплачено заробітну плату за лютий 2012 року, березень 2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012 року, жовтень 2012 року, січень 2013 року, березень 2013 року, травень 2013 року, червень 2013 року, серпень 2013 року, вересень 2013 року, грудень 2013 року у сумі 19473,99 грн. та у ЛРНТЦ ДерждорНДІ є заборгованість перед позивачем по підзвітних сумах у розмірі 7166,26 грн., що стверджується довідкою ЛРНТЦ ДерждорНДІ №6 від 27 січня 2014 року. /а.с. 5/ Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до відомості про зарахування зарплати №02 від 12 лютого 2014 року ЛРНТЦ ДерждорНДІ відповідач сплатив позивачу [PERSON] заробітну плату у розмірі 1377,23 грн. /а.с. 42/ З огляду на наведене, оскільки відповідачем ЛРНТЦ ДерждорНДІ при звільненні позивача [PERSON] непроведено виплату заробітної плати позивачу за лютий 2012 року, березень 2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012 року, жовтень 2012 року, січень 2013 року, березень 2013 року, травень 2013 року, червень 2013 року, серпень 2013 року, вересень 2013 року, грудень 2013 року у сумі 18096,76 грн. та 7166,26 грн. - заборгованості по підзвітних сумах, дані заборгованості слід стягнути з відповідача ЛРНТЦ ДерждорНДІ. Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення і сплата єдиного внеску за працівника здійснюється роботодавцем за рахунок сум, на які внесок нарахований. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100 середньоденний заробіток позивача складає 89,81 грн. (заробітня плата за жовтень 2013 року - 1228,35 грн., за листопад 2013 року - 208,67 грн., а кількість робочих днів за цей період становила 16 днів). Оскільки за період з грудня 2013 року по червень 2014 року було 71 робочих днів, то загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки становить 6376,51 грн. Отже, оскільки відповідачем ЛРНТЦ ДерждорНДІ при звільненні позивача [PERSON] непроведено виплату заробітної плати, чим порушено строки її виплати, з відповідача ЛРНТЦ ДерждорНДІ, слід також стягнути 6376,51 грн. середнього заробітку за час затримки з грудня 2013 року по червень 2014 року. Що стосується завдання позивачу моральної шкоди відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», то в ході судового розгляду не встановлено наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між нанесенням моральної шкоди та діями відповідача і вину останнього в її заподіянні. Крім того, позивачем не доведено фактів заподіяння йому моральних страждань та порушення нормальних життєвих зв'язків через заподіяння йому майнової шкоди і за яких обставин чи якими саме діями відповідача вони заподіяні, оскільки в судовому засіданні не встановлено протиправність діянь відповідача ЛРНТЦ ДерждорНДІ, якими могла бути завдана позивачу моральна шкода. Відшкодування майнової шкоди, на переконання суду, є відповідною сатисфакцією позивача у даних правовідносинах. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: partial