Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованість за кредитним договором №10032183 від 22.08.2016р. у розмірі 21470,39грн, яка складається з наступних сум: 17067,87грн. заборгованість за кредитом; 3503,07грн. заборгованість по простроченому боргу; 899,45грн. заборгованість за процентами. Представник позивача [PERSON] надала суду клопотання /а.с.42/ про розгляд справи у її відсутність, в якому також зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Судовий виклик направлявся відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ч.5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Таким чином, будучи належним чином повідомленим відповідач двічі не звився за судовим викликом. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 22.06.2012р. між ПАТ "[PERSON] Стандарт", правонаступником якого є ПАТ "БАНК ФОРВАРД", та відповідачем був укладений кредитний договір №97957382 (а.с.6-8) за яким позивач (кредитодавець) надав відповідачеві (позичальник) кредит на суму 1163,44грн для придбання майна (картки памяті, навігатора, настройка, технобезпека), що передбачене п.1.2. Договору. Договором передбачалися наступні умови: ✓кредит надається строком на 246 днів з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 25.02.2013р.; ✓процент за користування кредитом складає в період з 25.06.2012 по 24.01.2013р. 0,001% річних, з 25.01.2015р. 39% річних; ✓позичальник зобовязаний щомісячно не пізніше 25 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту рівними частинами грошових коштів в розмірі 160грн, а в останній місяць - 143,74грн.. Одночасно за цим же договором відповідач отримав банківську картку з встановленим кредитним лімітом в розмірі 16000грн (п.3 договору). Використання кредитної картки передбачено на строк 60місяців з процентною ставкою 55% річних на залишок заборгованості по кредиту /а.с.10/. Позивач на виконання своїх зобовязань за договором здійснив оплату придбаного майна, на придбання якого оформлювався кредит, та надав відповідачеві кредитну картку. З моменту отримання кредиту відповідач систематично порушував умови кредитного договору, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для своєчасного погашення зобовязань з оплати кредиту, відсотків за його користування. Внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобовязань за кредитним договором №97957382 від 22.06.2012р. та несвоєчасною сплатою належних платежів, за відповідачем утворилася заборгованість, яка складається з наступних сум: ✓за основним боргом 17067,87грн; ✓за несвоєчасну сплату боргу 3503,07грн; ✓за відсотками 899,45грн. За таких обставин позивач вимагає стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 21470,39грн. Тож між сторонами кредитні правовідносини та існує спір щодо виконання кредитних зобовязань, який регулюється нормами глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2 ст.1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тож на підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1378грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved