Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду від 26 вересня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2\~ст.122 КК України, потерпілою в якому є [PERSON]. Внаслідок вчинених дій відповідача потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в опіковому центрі Луцької міської клінічної лікарні в період з 09.06.2016 року по 23.06.2016 року, витрати на лікування потерпілої від злочину становлять 3038,00 грн. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, Особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. З урахуванням вищевикладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь КЗ «Луцької міської\~клінічної лікарні» матеріальну шкоду за лікування [PERSON] в сумі 3038 гривень. Від представника позивача заступника директора Комунального закладу "Луцької міської клінічної лікарні"[PERSON] надійшла заява, в якій він просив провести судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась,\~хоча належним\~чином була\~повідомлена про\~час та\~місце розгляду\~справи,про що в матеріалах справи наявне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що [PERSON] дане повідомлення отримала. Згідно\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування»\~мiськi ради є органами мiсцевого самоврядування, що представляють вiдповiднi територiальнi громади та здiйснюють вiд їх iменi та в їх iнтересах функцiї i повноваження мiсцевого самоврядування, визначенi Конституцiєю України, цим та iншими законами. Згідно\~ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування»\~орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Вказані положення Закону надають Луцькій міській раді право на захист інтересів громади щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоровя, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений\~ст.4 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду від 26.09.2017 року у кримінальному провадженні № 12016030010002542 від 09.06.2016 про обвинувачення [PERSON] за ч.1\~ст.122 КК України, потерпілою в якому є [PERSON], відповідача по даній справі визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1\~ст.122\~КК України та призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік (а.с.5-6). Частиною \~6\~статті 82 ЦПК України\~передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 Постанови Пленуму ВСУ №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 1206 ЦК України\~ особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п.3\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993\~(далі - Порядок). Відповідно до п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, який затверджений\~постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545, та\~ст.1206 ЦК України\~кошти, витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат; сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Пунктом 3 Порядку передбачено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. Згідно п. 4 Порядку передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя. З довідки КЗ «Луцької міської клінічної лікарні » від 04 жовтня 2018 року № 1610/2.8.18 вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» у відділенні опікового центру, в період з 09.06.2016 року по 23.06.2016 року, вартість ліжко-дня у якому становить 217 грн, проведено 14 ліжко-днів, а отже вартість лікування склала 3\~038 гривень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КЗ «Луцької міської клінічної лікарні» до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно положень ч.6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved