Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (далі - відповідачі) про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. За вимогами позову у останній редакції позивачка просить визнати недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену відповідачами [INFO] у статті: «[INFO]» (мовою оригіналу «[INFO]»), розміщену в мережі інтернет на веб-сайті «iDom.ua» ОСББ «Русанівська затока» за адресою https://r-zatoka.idom.ua у перекладі на державну мову наступного змісту: Інформація №1 «всі члени Правління, за винятком [PERSON] , проголосували за те, щоб відкласти капремонт даху на майбутній період, внести зміну в раніше спланований перелік робіт і коли будуть виділені гроші, то в рамках проекту «Модернізація внутрішньобудинкових мереж» зробити наступне: 1. Обладнати систему центрального опалення будинку 117-ма автоматичними балансуючими клапанами фірми «Данфосс» для регулювання подачі теплоносія в кожну квартиру. (такі клапани «Київміськбуд» повинен був встановити в нашому будинку з проектом будівництва, але заощадив на їх купівлі та встановленні, а «Новобудова» придумала їм заміну у вигляді п`ятачків з отворами). 2. Замінити всі циркулярні насоси внутрішньобудинкових мереж системи центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання. 3. Провести ремонтно-профілактичні роботи внутрішньобудинкових мереж (демонтаж, заміну, монтаж запірної арматури). 4. Замінити теплоізоляцію на трубопроводах гарячого водопостачання і центрального опалення по всьому будинку, включаючи підвали і технічний поверх. Незважаючи на те, що рішення про зміну видів робіт було прийнято більшістю голосів (7 проти 1), [PERSON] виступила проти цього. Чому? Відповідь проста. Їй, що живе на 23 поверсі, дуже хотілося витратити гроші міста на ремонт даху і де-факто на утеплення технічного поверху, який розташований над її квартирою. Простіше кажучи, їй хотілося витратити спільні гроші в першу чергу на своє благо. Роботи з модернізації внутрішньобудинкових мереж вона погоджувалася оплатити тільки в частині…» (далі - інформація № 1). Інформація №2 «Тому, [PERSON] стала перешкоджати реалізації рішення прийнятого Правлінням. Вона стала вести переговори з представниками комунального підприємства по здійсненню енергоефективних проектів, щоб створити у них негативне уявлення про діяльність Правління. І зробила заяву в Фейсбук, що «рішення щодо коригування переліку робіт незаконне, оскільки не передбачає ремонту даху в цьому році, що нібито грубо порушує права мешканців, які голосували на загальних зборах за дах» (далі - інформація № 2). Інформація №3 «…основне, за що голосували люди, було питання: брати чи не брати кредит для участі в програмах з підвищення енергоефективності будинку; що перелік конкретних заходів може коригуватися залежно від ситуації і виділеної кількості грошей; що для зміни видів робіт досить рішення Правління…» (далі - інформація № 3). Інформація №4 «… її інтерес як мешканки 23-го поверху при прийнятті рішень почав явно превалювати над інтересами Об`єднання в цілому» (далі - інформація № 4). Інформація №5 «Слід зазначити, що конфлікт інтересів [PERSON] , як приватної особи і інтересів ОСББ проявлявся і раніше. Вона, наприклад, як могла, була проти ініціативи винести на загальні збори питання про використання поки ще «сплячого», але величезного за потенціалом активу нашого будинку - технічного поверху площею близько 800 м2.» (далі - інформація № 5). Інформація №6 «Для неї нехай краще інші будуть платити більше, зате вона матиме привілей відсутності сусідів зверху, не несучи при цьому власних витрат. У [PERSON] склалося стійке переконання, що тех.поверх, розташований над її квартирою, це «її особиста власність» (далі - інформація № 6). Інформація №7 « [PERSON] визнала вказаний ремонт - підготовкою до здачі тех. поверху в оренду і зазіханням на «її власність», та розгорнула проти стіни зі склоблоків неабияку війну» (далі - інформація № 7). Інформація №8 «Сумнівно також, що на такого роду перебудову потрібен дозвіл від ДАБІ. Але хіба це має значення для [PERSON] , яка робить усе можливе, аби і надалі мати привілей за рахунок інших членів ОСББ?» (далі - інформація № 8). Інформація №9 « [PERSON] в силу посади, яку вона обіймала, брала участь в більшості проектів ОСББ. Але особливу активність вона проявляла тоді, коли могла найняти на виконання робіт по будинку свого чоловіка ( [PERSON] ) і без рішення Правління оплатити рахунки за його підрядами. Так сталося, наприклад, в липні 2017 року. Скориставшись періодом літніх відпусток, [PERSON] одноосібно, без прийняття рішення Правлінням, без затвердження кошторису витрат, виплатила своєму чоловікові на ремонт в ліфтовому холі 1-го поверху близько 11,9 тис. грн (5835 грн - роботи і 6088 грн - матеріали). І це далеко не єдиний випадок, коли вона, діючи самостійно, в порушення практики розпорядження грошима ОСББ, платила кому хотіла і скільки хотіла без затвердження виплат на Правлінні» (далі - інформація № 9). Інформація №10 «Навіть через 1,5 місяці після відсторонення від посади, ця людина з незадоволеними амбіціями і превалюванням особистого інтересу над громадським заважає підготовці робіт за проектом 30/70 на 2019 рік, тим, що не повертає Правлінню документи, що зберігалися у неї (протоколи Загальних зборів та інше), а також утримує стару печатку, намагаючись, ймовірно, заднім числом переробити компрометуючі її папери» (далі - інформація № 10). Крім того, позивачка у позові просить зобов`язати відповідачів видалити статтю «[INFO]» (мовою оригіналу «[INFO]») з інтернет-ресурсу «iDom.ua» ОСББ «Русанівська затока», розміщену [INFO] на сайті https://r-zatoka.idom.ua, як недостовірну інформацію, і розмістити на цьому сайті резолютивну частину рішення суду в цій справі та стягнути в відповідачів солідарно на її користь 21 000 гривень (т. 2 а.с. 87-95, 145-146). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наведена інформація є недостовірною, перекрученою, так як суперечить реальним обставинам і рішенням, які були зафіксовані Протоколом № 26 засідання правління ОСББ «Русанівська затока» від 05.09.2018 року, рішенню загальних зборів ОСББ від 30.11.2017 року відображеному в протоколі № 4, реальним її висловлюванням в соцмережі. Позивачка стверджує, що всі її дії на посаді голови правління ОСББ «Русанівська затока» були направлені на недопущення порушень прав та інтересів всіх співвласників будинку, а не на потурання забаганкам окремих членів правління. Відповідачі навмисно розповсюдили недостовірну інформацію, намагаючись у такий спосіб завдати шкоду її честі, гідності та діловій репутації, а також з метою дискредитації її дій та рішень на посаді голови правління ОСББ. Внаслідок поширення відповідачами недостовірної та неправдивої інформації їй завдано моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 21 000 грн., оскільки після опублікування такої інформації вона вимушена докладати додаткових зусиль для спростування неправдивої інформації та організації власного життя, звертатися до адвокатів, чим було порушено звичайний для неї спосіб життя. Вона зазнала негативних емоційних хвилювань та переживань, душевних страждань, оскільки неправдиві висловлювання відповідачів про неї швидко розповсюдилися та обговорюються серед співвласників їхнього будинку, що негативно впливає на стан її здоров`я та ділову репутацію. Оприлюднення інформації у мережі Інтернет вплинув на її психологічний стан здоров`я, їй була нанесена глибока психологічна травма, вона втратила спокій, порушився сон, виникла антипатія до усього навколо, тому змушена була звертатися за медичною допомогою до психотерапевта та невропатолога і лікуватися антидепресантами. Ухвалою Дніпровського районного суду від 28.12.2018 року було відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 27.03.2019 року (т. 1 а.с. 68). 05.03.2019 року до суду від відповідача [PERSON] в особі представника [PERSON] надійшов відзив на позов з проханням відмовити в позові повністю з посиланням на безпідставність на необґрунтованість позовних вимог. Зазначено, що викладена інформація у статті в мережі Інтернет від 14.11.2018 року щодо причин звільнення [PERSON] від виконання обов`язків голови правління ОСББ «Русанівська затока» в основному є оціночним судженням членів правління і вчинялись стосовно публічної особи та щодо її діяльності як голови правління ОСББ, а викладені у статті фактичні дані підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, що не мало на меті принизити честь, гідність та ділову репутацію позивачки. Оціночні судження, які були опубліковані в оспорюваній публікації, були зроблені у межах допустимої критики публічної особи (т. 1 а.с. 77-82). 25.03.2019 року позивачкою подана заява про збільшення позовних вимог (т. 1 а.с. 108-109). 11.06.2019 року позивачкою подана відповідь на відзив відповідача [PERSON] з проханням задовольнити позов (т. 1 а.с. 155-160). 30.07.2019 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано відзив на позов з проханням відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що висловлювання, на які посилається позивачка, є суб`єктивною думкою, оцінкою дій позивачки як публічної особи. Межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж критика пересічної особи, а оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів та недоліків не є предметом судового захисту, оскільки їх не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. Відсторонено [PERSON] від виконання обов`язків голови правління ОСББ було через оцінку членами правління роботи позивача як такої, що перестала бути конструктивною та не відповідала їх уяві про належну роботу особи на чолі колегіального виконавчого органу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. У групі ОСББ у Фейсбук [PERSON] неодноразово публікувала свої пости з безпідставними звинуваченнями на адресу членів правління, через що мешканці будинку зверталися до членів правління з багатьма питаннями. Тому в тій ситуації правління, як виконавчий орган будинкового самоврядування, було змушене написати і донести до співвласників будинку своє бачення ситуації, виправдовуватись у звинуваченнях висунутих позивачкою, відповідати на питання мешканців, що були породжені провокативними публікаціями [PERSON] . У позові відсутнє обґрунтування моральної шкоди, відсутня вина відповідачів та причинний зв`язок між нібито завданою шкодою і діями відповідачів, відсутнє обґрунтування суми моральної шкоди та не обґрунтовано збільшення суми моральної шкоди з 7 000 грн. до 21 000 грн, не надано доказів заподіяння шкоди (т. 1 а.с. 169-176). 19.08.2019 року до суду надійшов відзив на позов відповідача [PERSON] в особі представника [PERSON] з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначено, що частина тез публікації є оціночними судженнями та критикою публічної особи - позивачки, зокрема інформація №1-8, а інша частина тез - зокрема, інформація №9-10, підтверджується наявними у справі доказами. Виходячи з цього, вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою (т. 2 а.с. 4-15). 05.09.2019 року до суду надійшла відповідь позивачки на відзиви відповідачів [PERSON] та [PERSON] з проханням задовольнити позов, зазначено, що опубліковані відповідачами відомості у спірній статті у мережі Інтернет поширені не у формі оціночних суджень, а у формі фактичних тверджень, оскільки їх можна перевірити на предмет відповідності та спростувати. Скористатися наданим законним правом на відповідь, на яке посилаються відповідачі, вона не може, оскільки сайт на якому була поширена недостовірна інформація має лише доступ на перегляд публікацій будь яким користувачем мережі Інтернет та не передбачає можливості викладення будь яких публікацій або коментарів не адміністратором сторінки, яким є відповідач [PERSON] (т. 1 а.с. 232-240). Ухвалами суду від 30.07.2019 року та від 30.09.2019 року із занесенням в протокол судового засідання було задоволено клопотання позивачки та клопотання представника відповідачів [PERSON] про виклик свідків (т. 1 а.с 203, т. 2 а.с. 30, 31). Ухвалою суду від 30.09.2019 року із занесенням в протокол судового засідання закрите підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті (т. 2 а.с. 30, 31). Відповідно розпорядження Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2020 № 205 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2020, цивільну справу № 755/19256/18 за позовом [PERSON] до відповідачів передано на розгляд судді Виниченко Л.М. (т. 2 а.с. 73, 74). Ухвалою суду від 28.05.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали (т. 2 а.с. 75-77). 14.07.2020 року позивачкою на виконання вимог ухвали суду від 28.05.2020 року подана заява про усунення недоліків з виправленою позовною заявою з додатками (т. 2 а.с. 80-86, 87-99). Також 14.07.2020 року позивачкою подана заява про забезпечення позову (т. 2 а.с. 100, 101). Ухвалою суду від 15.07.2020 року продовжено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні (т. 2 а.с. 106, 107). Ухвалою суду від 16.07.2020 року у задоволенні заяви позивачки [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (т. 2 а.с. 108-110). 06.10.2020 року позивачкою подана заява від 10.08.2020 року зі збільшеним розміром позовних вимог, яка була прийнята судом (т. 2 а.с. 145, 146, 147-149). В судовому засіданні позивачка та представник позивачки [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та у відповідях на відзиви відповідачів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову повністю, посилаючись на його безпідставність, надали пояснення викладені у відзивах на позовну заяву, додатково пояснили, що спірна стаття «[INFO]» видалена із сайту https://r-zatoka.idom.ua, тому предмет спору відсутній. За клопотанням представника відповідачів [PERSON] судом було допитано відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в якості свідків. При цьому свідок [PERSON] засвідчив, що 16.09.2016 року позивачку за результатами голосування відсторонили від роботи, як голову правління ОСББ, оскільки її роботу визнали неконструктивною. Виник спір використання коштів по програмі 30/70, так як необхідно було проводити роботи щодо внутрішньої системи опалення будинку, ремонту даху, здійснення енергоефективних заходів. Позивачка хотіла кошти витратити на ремонт покрівлі, оскільки її квартира знаходиться на останньому поверсі. Після відсторонення позивачка документів і печатки не передала та у фейсбук почала викладати пости, що вона діє в інтересах власників, їй не дають працювати та члени правління на неї вчиняють тиск. Після цього у них люди запитували чому звільнили позивачку, тому правління вимушено було написати роз`яснення, як оцінюють дії позивачки, яке опублікували на сайті затоки. Документи позивачка передала не комісії з членів правління, а написала акт, що передає ревізійній комісії для перевірки, звідки документи не передавали 6 чи 9 місяців. Позивачка у період відпусток самостійно обрала підрядника, таємно уклала договір на ремонт в ліфтовому холі будинку, гроші були перераховані компанії, яка взяла на роботу чоловіка позивача. Протоколи засідань членів правління позивачка писала самостійно та могла вписати туди все, що хоче і заднім числом та по питанням за які вони не голосували. Про факт оплати за договором підряду йому стало відомо зі звіту бухгалтера. Свідок [PERSON] засвідчила, що після зняття позивачки з посади голови правління була створена комісія з трьох осіб: її, [PERSON] та [PERSON] , які мали прийняти документи від позивачки. [PERSON] по актах передала лише деякі документи та договори і сказала, що документи передала ревізійній комісії, печатку не передала. В чаті позивачка написала, що печатку розбила гирею та похоронила, тому була виготовлена нова печатка. Документи правлінню були передані ревізійною комісією зі спливом дев`яти місяців без звіту перевірки. З моменту звільнення позивачка на засідання правління не з`являлась, хоча була членом правління. [PERSON] була проти задачі в оренду техповерху будинку. Всі фінансові питання вирішувалися у них колегіально на засіданні правління. Дах в будинку дійсно протікав, тому хотіли зробити його ремонт, але через брак коштів належного ремонту даху зробити не могли, оскільки його вартість по проекту складала 5 млн. грн., через що гроші 1,9 млн. грн. вирішили використати на теплозберігаючі технології, проти чого позивачка заперечувала. Про кошти які витрачались позивачка на засіданнях правління не обговорювала. Спірну статтю опублікували для пояснення населенню чому [PERSON] звільнили. Свідок [PERSON] засвідчив, що правління ОСББ було складом 9 осіб. Публікація спірної статті членами правління була вимушеним заходом, так як людям необхідно було пояснити події, які відбувалися, оскільки позивачка писала неправдиву інформацію у постах фейсбук. На наявні у них кошти 1,9 млн. грн. зробити ремонт даху за державними будівельними нормами вони не могли, оскільки за ліцензованим проектом кошторис ремонту становив 5 млн. грн., через що було вирішено перенести ремонт покрівлі на інший період, а кошти витратити на енергозберігаючі заходи, про цьому гроші 1,9 млн. не втратили. Позивачка хотіла зробити роботи в рамках бюджету без кошторисів та проектів, без дотримання нормативів. Також витрачала гроші без погодження з правлінням. 21.09.2018 року він прийняв посаду голови правління та вимагав від [PERSON] передачі документів. На зборах правління постановили позивачці передати документи комісії з трьох осіб, на яку [PERSON] не прийшла, а хотіла щоб він прийняв документи та сказала, що печатки не має. Спірну статтю писали спільно, згадуючи події, документів з протоколами засідання правління, протоколів загальних зборів у них тоді не було. [PERSON] безпідставно передала документи ревізійній комісії. Роботи по ремонту холу фізично робив чоловік позивачки. 16.09.2018 року позивачка виклала пост з необ`єктивною і недостовірною інформацією, що порочила правління, повідомивши, що правління відмовляється від ремонту даху, через що будуть втрачені кошти. Правління також хотіло поставити питання про голосування на зборах про передачу в оренду техповерху будинку, проти чого позивачка всіляко противилась, говорила, що цього ніколи не буде. Свідок [PERSON] засвідчила, що позивачка 16.09.2018 року у групі Вайбер виклала неправдиву інформацію мешканцям будинку, що правління голосувало проти ремонту даху, хоча насправді вони не голосували проти, а сказали про необхідність таких робіт у наступному році, виходячи з проекту даху. Покрівлю вони кожен рік латали кусками, тому хотіли раціонально кошти 1,9 млн. витратити для комплексних повних робіт. Вони подали документи на тендер та дофінансування по програмі 30/70 КМДА. [PERSON] про її звільнення було відомо, про це позивачка 23.09.2018 писала у Вайбер, що їй були погрози про передачу печатки та документів. Позивачка мешканців будинку лякала, що ніяких робіт виконано не буде. Люди до них звертались з питаннями, тому вони змушені були написати статтю. У правлінні була створена комісія для прийняття документів від [PERSON] , членом якої вона (свідок) була, про що у Вайбер повідомляли, проте документи позивачка не надала, а передала через посередника - ревізійній комісії [PERSON] , а печатку утилізувала самостійно. Рішення правління на ремонт в холі не було. Цей ремонт робив цивільний чоловік позивачки з якимсь його помічником, всі роботи були оформлені через ФОП [PERSON] . У спірній статті викладена достовірна інформація. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчила, що вона влітку 2017 року займала посаду управляючої, на той час було рішення загальних зборів про участь у програмі 30/70, вона працювала з документами. Пропозиції робіт робились підрядниками. Правлінням було запропоновано зміни до робіт та відмовитись від капітальному ремонту і утеплення даху. В протоколі правління де голосувала позивачка проти - це роботи з модернізації ІТП, що є окремим видом робіт, що приймається загальними зборами, а змінювати види робіт за переліком рішення зборів неможливо. Ремонт з утепленням даху та модернізацію мереж можливо було зробити з коштів ремонтного фонду. Пропозиція була надана, гроші для цього були. Гроші на наступний рік не переходять. Вона була присутня коли позивачка прийшла з документами, а новий голова правління відмовився їх прийняти без комісії, пославшись на якесь рішення правління. Про те, що передача документів не відбулася вона підписала акт. Фактів самовільного витрачання коштів позивачкою їй не відомо, майже всі рішення по роботах, оплатах приймались на правлінні, хоча є в кошторисах. Вона була присутня коли правлінням було вирішено провести ремонт ліфтового холу. Ці роботи проводив представник ФОП з яким був укладений договір та йому в цьому допомагав громадянський чоловік позивачки. Спірну статтю вона читала, в паперовому вигляді її приносили до офісу і вкидали в поштові скриньки, розголос був по всьому будинку. Свідок [PERSON] засвідчив, що він є громадянським чоловіком позивачки. Він живе в с. Зазим`є, стаття про позивачку з`явилась у них в урочищі - в кооперативі «Садівник», у якому [PERSON] вибрали головою кооперативу. Після статті позивачка погано себе почувала, була знервована, 02 чи 03 січня 2019 р. викликали швидку допомогу коли їй стало зле, також позивачка лікувалась вдома, у неї була депресія. В лікарню позивачку возили двічі. [PERSON] платила гроші за ремонт [PERSON] , йому не платила. Свідок [PERSON] засвідчив, що з позивачкою сусіди. У 2018 р. були загальні збори ОСББ по чотирьом питанням - участь в програмі 30х70, реставрація ІТП, ремонт даху, який у них протікає з 2015 року. Через деякий час він дізнався, що правління вирішило ремонт даху відкласти та робити індивідуальний теплопункт. Тоді [PERSON] звільнили та почалось «виливання бруду» на неї. Стаття про звільнення позивачки лежала на поштових ящиках. Викладена там інформація є неправдивою та перекрученою. [PERSON] була на стороні мешканців будинку, була права, треба виконувати рішення загальних зборів. Після статті авторитет і рейтинг позивачки упав. На фейсбук позивачка писала, що хотіла передати документи, але новий голова не приймав. Свідок [PERSON] засвідчила, що читала статтю на сайті та в паперовому вигляді. Ремонт - це привілея загальних зборів, проблема даху у них була на момент створення ОСББ, що було нагальною проблемою та першочерговим питанням, що підлягало вирішенню, на 24 поверсі було затікання. На змінене правлінням рішення була негативна реакція в мешканців. Позивачка проти здачі в оренду технічного поверху і багато мешканців теж, ліфту туди не має, що негативно вплине не комфорт людей в будинку. Ініціативна група проти поставленої стінки склоблоків була створена без відома позивачки, ними [PERSON] не керувала. Роботи в будинку за договором підряду виконував [PERSON] якому були заплачені гроші. Зняли з посади позивачку 24-25.09.2018 року, тоді [PERSON] хотіла збавитися від документів. Голова діючої ревізійної комісії [PERSON] попросив позивачку у неї (свідка) в квартирі передати документи, що позивачкою було зроблено, при цьому був присутній член ревізійної комісії [PERSON] , про передачу документів підписали акт. Печатка була знищена у її квартирі - порізана резина. Після публікації статті позивачка дуже переживала, зверталась до лікарні. Свідок [PERSON] засвідчив, що статтю читав у фейсбук та в письмовому виді, що залишила негативний слід. Він був свідком передачі документів [PERSON] , який не захотів приймати документи. Він був членом ревізійної комісії якій позивачка передавала документи. Частина документів [PERSON] давала в ОСББ. Перевірку позивачки до кінця не провели, звіт ревізійної комісії був оприлюднений частково, бо не було надано правлінням деяких документів. Свідок [PERSON] засвідчив, що позивачка є його сусідка по кооперативу ОСТС «Зазим`є». У групі Вайбер СТ «Зазим`є» колись з`явилась стаття, що [PERSON] відсторонили від посади голови правління ОСББ по якимось причинам. Резонанс був сильний, люди в чаті довго обговорювали, деякі сумнівались, деякі осуджували. Це вплинуло на моральний стан позивачки та призвело до нервового зриву. Взимку 2019 р. позивачці викликали швидку допомогу, яка її госпіталізувала, вдруге швидку викликали осінню 2019 року. Суд, вислухавши учасників справи, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до норм статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно зі статтею 275 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. У відповідності до вимог статті 277 ЦК України, визначено що, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 зроблено правовий висновок такого змісту: при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року в справі № 200/20351/18 (провадження № 61-21258св19) вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Крім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час, як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Згідно з частиною першою та другою статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак у цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовностилістичних засобів. Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Відповідно до ст. ст. 76, 80, 81 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи доводи сторін, викладені у позові, відзивах на позов, аналізуючи пояснення, які були надані сторонами у судовому засіданні, свідками, а також належність, достовірність і достатність доказів, наданих сторонами і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що інформація, яка є предметом позову, була опублікована в статті «Причини звільнення [PERSON] від виконання обов`язків Голови правління ОСББ «Русанівська затока» (мовою оригіналу «Причины освобождения [PERSON] от выполнения обязанностей Председетеля Правления ОСББ «Русановская затока»), з інтернет-ресурсу «iDom.ua» ОСББ «Русанівська затока», розміщену [INFO] на сайті https://r-zatoka.idom.ua. Як повідомляли сторони, цей інтернет-ресурс використовується ОСББ для інформування співвласників будинку щодо питань діяльності ОСББ. Таким чином, ця стаття була доступна для ознайомлення великій кількості осіб, у тому числі усіх співвласників будинку, тобто була оприлюднена. Той факт, на якому наголошувала сторона відповідача, що дана інформація на час розгляду справи у суді була видалена з сайту, не заперечує факт оприлюднення цієї інформації раніше. Суд також погоджується з тим, що поширена інформація стосується напряму позивачки, що випливає із назви самої статті - «[INFO]» (мовою оригіналу «[INFO]») та із неодноразових зазначень у статті імені та прізвища позивачки. Щодо оцінки самої інформації на предмет її недостовірності суд виходить з того, що позивачка займала посаду голови ОСББ, тобто була публічною особою, а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики. Публічна особа, державний службовець чи громадський діяч, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу. З огляду на це, суд визнає, що висловлювання, які були поширені у інформації № 4, 5, 6, 7 та 8 є оціночними судженнями. Про оціночний характер цих суджень свідчать використовувані мовні звороти, вживання гіпербол (явного перебільшення), критична форма окремих суджень, яка може бути сприйняти лише з точки зору категорії віри. Такі судження не можуть бути перевірені на предмет їх правдивості чи неправдивості, а тому не можуть бути предметом судового захисту. Інформація № 3 також розцінюється судом як оціночне судження, оскільки мовний зворот, який в ньому використаний («основне, за що голосували люди, було питання…») свідчить про те, що йде мова про суб`єктивну оцінку рішення, за яке на думку окремого суб`єкту голосували загальні збори. Правильність або неправильність сприйняття окремих фактів судом не оцінюється. Судження, які висловлені в інформації №1, № 2 та № 10 частково є фактичними твердженнями, а частково - оціночними судженнями. Зокрема оціночними судженнями є: інформація №1 - останній абзац, інформація № 2 - «переговори з метою…. створити …. негативні уявлення про діяльність Правління», інформація № 10 - «людина з незадоволеними амбіціями і превалюванням особистого інтересу над громадським». Оціночні судження в інформації №1, № 2 та № 10 суд не перевіряє на предмет їх правдивості. Фактичні твердження в інформації № 1, № 2, № 10 та інформація № 9 можуть бути перевірені судом на предмет їх правдивості або неправдивості. Зокрема, інформація № 1 «всі члени Правління, за винятком [PERSON] , проголосували за те, щоб відкласти капремонт даху на майбутній період, внести зміну в раніше спланований перелік робіт і коли будуть виділені гроші, то в рамках проекту «Модернізація внутрішньобудинкових мереж» зробити наступне: 1. Обладнати систему центрального опалення будинку 117-ма автоматичними балансуючими клапанами фірми «Данфосс» для регулювання подачі теплоносія в кожну квартиру. (Такі клапани «Київміськбуд» повинен був встановити в нашому будинку з проектом будівництва, але заощадив на їх купівлі та встановленні, а «Новобудова» придумала їм заміну у вигляді п`ятачків з отворами). 2. Замінити всі циркулярні насоси внутрішньобудинкових мереж системи центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання. 3. Провести ремонтно-профілактичні роботи внутрішньобудинкових мереж (демонтаж, заміну, монтаж запірної арматури). 4. Замінити теплоізоляцію на трубопроводах гарячого водопостачання та центрального опалення по всьому будинку, включаючи підвали і технічний поверх» є перекрученою, тобто такою, що не відповідає дійсності. Сторони не заперечували, що рішення, яке малося на увазі в інформації № 1, приймалося 5 вересня 2018 року на засіданні правління ОСББ «Русанівська затока», яке було оформлене протоколом № 26 (т. 1 а.с. 19-20). Згідно цього протоколу, всі члени правління, окрім позивача голосували за таку пропозицію: «Пропозиція 1.1. Звернутися до Департаменту ЖКІ КМДА з пропозицією внесення змін у проект, що подано на конкурс, стосовно виконання додаткових робіт за державні кошти, а саме: окрім робіт з модернізації та заміні внутрішньобудинкових інженерних мереж з регуляцією автоматичними балансувальними клапанами, виконати додатково роботи на суму 1 млн. 862 594 грн. з реконструкції теплового пункту та встановлення 3 будинкових приладів обліку теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання (усього за новим проектом 2 млн. 895 000 грн.) та відмови від проведення робіт з теплоізоляції та капітального ремонту даху. Доручити голові правління Уманській Ю.В. додати до договору про співпрацю з КП ГВП за програмою 30/70 (2018 рік) супровідний лист стосовно відмови ОСББ «Русанівська затока» від виконання одного із робіт за проектом, що виконуються за бюджетні кошти, а саме - від робіт по утепленню та капітальному ремонту даху. Прийняти участь у конкурсі проектів (30/70) у наступному, 2019 році (у разі його проведення) та виконати утеплення та капітальний ремонт даху, згідно розробленого проекту кошторисом до 5 млн. грн., за рахунок бюджетних коштів за умови: виконання власними силами додаткових робіт з енергоефективних заходів у будинку на суму 2 млн 143 тис у 2018-2019 році; залучення «теплого» кредиту у 2019 році (у разі виділення державних коштів за програмою «теплі кредити» у 2019 році); прийняття рішення співвласниками на загальних зборах стосовно участі у конкурсі та залучення «теплого» кредиту у 2019 році». Таким чином, конкретний перелік робіт, про який йшлося у публікації, на засіданні правління ОСББ «Русанівська затока» 5 вересня 2018 року не обговорювався, рішення з цих питань не приймалося. Позивачка дійсно виступала проти такої пропозиції, натомість підтримала пропозицію виконати усі роботи за проектом поданим на конкурс (не відмовлятися від робіт з теплоізоляції та капітального ремонту даху) - пропозиція 1.3. Інформацію № 2 «Тому, [PERSON] стала перешкоджати реалізації рішення прийнятого Правлінням. Вона стала вести переговори з представниками комунального підприємства по здійсненню енергоефективних проектів, щоб створити у них негативне уявлення про діяльність Правління. І зробила заяву в Фейсбук, що «рішення щодо коригування переліку робіт незаконне, оскільки не передбачає ремонту даху в цьому році, що нібито грубо порушує права мешканців, які голосували на загальних зборах за дах» суд також розцінює як неправдиву. Відповідачі не навели жодних фактів перешкоджання позивачкою у реалізації прийнятого правлінням рішення на засіданні правління ОСББ «Русанівська затока» 5 вересня 2018 року яке було оформлене протоколом № 26. Заява у фейсбук не розцінюється судом як реальне перешкоджання реалізації прийнятого правлінням рішення. Інформація №9 « [PERSON] в силу посади, яку вона обіймала брала участь в більшості проектів ОСББ. Але особливу активність вона проявляла тоді, коли могла найняти на виконання робіт по будинку свого чоловіка ( [PERSON] ) і без рішення Правління оплатити рахунки за його підрядами. Так сталося, наприклад, в липні 2017 року. Скориставшись періодом літніх відпусток, [PERSON] одноосібно, без прийняття рішення Правлінням, без затвердження кошторису витрат, виплатила своєму чоловікові на ремонт в ліфтовому холі 1-го поверху близько 11,9 тис. грн. (5835 грн. - роботи і 6088 грн. - матеріали). І це далеко не єдиний випадок, коли вона, діючи самовільно, в порушення практики розпорядження грошима ОСББ, платила кому хотіла і скільки хотіла без затвердження виплат на Правлінні» визнається судом недостовірною. Відповідачі на підтвердження правдивості цієї інформації не надали жодних доказів того, що у липні 2017 року у будинку виконувались роботи [PERSON] - цивільним чоловіком позивачки за кошти ОСББ. Натомість, відповідно до Договору на виконання робіт №1808-Б на фарбування вхідної групи та інші дрібні ремонтні роботи будинку від 21.07.2017 р. (т. 1 а.с. 43-44) та згідно акту № ОУ-0000151 здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 1 а.с. 45), ремонт ліфтового холу 1 поверху будинку виконувався ФОП [PERSON] . Крім того, дані роботи проводилися за рішенням правління ОСББ «Русанівська затока», що було оформлене протоколом № 12 від 13 липня 2017 року (т. 1 а.с.32-35), де по поточному питанню «2.5. Ремонт будинку (вхідна група, дах)» вирішили: провести оновлення (фарбування) вхідної групи будинку (т. 1 а.с. 33). Разом з тим, інформацію № 10 «Навіть через 1,5 місяці після відсторонення від посади, ця людина з незадоволеними амбіціями і превалюванням особистого інтересу над громадським, заважає підготовці робіт за проектом 30/70 на 2019 рік, тим, що не повертає правлінню документи, що зберігалися у неї (протоколи Загальних зборів та інше), а також утримує стару печатку» суд не визнає недостовірною, виходячи з наступного. Позивачка на підтвердження недостовірності інформації № 10 надала Акт №1, Акт № 2 прийому-передачі документації ОСББ «Русанівська затока» від [PERSON] до [PERSON] від 09.10.2018, Акт № 4 прийому передачі документації ОСББ «Русанівська затока» від Правління до Ревізійної комісії об`єднання від 8.10.2018 року та наказ № 1/18 від 21.09.2018 року у якому проставлено відбиток старої печатки і вирішено печатку старого зразка вважати недійсною та знищити. Також позивачка пояснила, що новообраний голова правління [PERSON] відмовлявся прийняти від неї документи, надавши Акт № 1 від 25.09.2018 року, у якому наявний запис про засвідчення факту відмови [PERSON] прийняти вказані в акті документи підписами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 2 а.с. 82). Однак, до вказаних доказів, як таких, що підтверджують вимоги позовних вимог у частині інформації № 10 суд відноситься критично, виходячи з наступного. Протоколом № 27 засідання правління ОСББ «Русанівська затока» від 17.09.2018 року звільнено позивачку [PERSON] від виконання обов`язків голови правління ОСББ «Русанівська затока», обрано головою правління [PERSON] та обрано з членів правління ОСББ до складу комісії з прийому - передачі справ від звільненого до новообраного голови правління таких осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 178-197). Свідок [PERSON] засвідчив, що прийнявши посаду голови правління він вимагав від [PERSON] передачі документів членам комісії правління, проте позивачка хотіла, щоб документи прийняв він, при цьому повідомила, що печатки не має. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] також засвідчила, що вона була присутня коли позивачка прийшла з документами, а новий голова правління відмовився їх прийняти без комісії, пославшись на якесь рішення правління. Отже, позивачці було достовірно відомо, що документи та печатку потрібно було передати саме комісії з членів правління, а не одноособово голові правління. В Акті №1 від 9.10.2018 року та в Акті № 2 від 09.10.2018 року прийому-передачі документації ОСББ «Русанівська затока» від [PERSON] до [PERSON] (т. 2а.с. 83-84 зв.) зазначено про передачу позивачкою членам створеної комісії правління статуту, рішення № 173 ДФС, виписки з ЄДР, актів передачі проектної та виконавчої документації, акту прийому-передачі пожежних рукавів, акту приймання в експлуатацію об`єкта, акту прийому-передачі, готівкових коштів, договорів, угод та акту про знищення печатки ОСББ. Разом з тим, відповідно до Акту № 4 від 08.10.2018 року прийому передачі документації ОСББ «Русанівська затока» від Правління до Ревізійної комісії об`єднання (т. 2 а.с. 85), позивачка передала голові ревізійній комісії ОСББ протоколи засідань правління, посадові інструкції, накази голови правління, протоколи загальних зборів ОСББ «Русанівська затока» та проектну пропозицію ОСББ з реалізації енергоефективних заходів. Отже, [PERSON] не спростовано інформації № 10, а саме обставин того, що на протязі півтора місяці після відсторонення від посади позивачка не передала правлінню ОСББ всіх документів, включаючи протоколи загальних зборів ОСББ, протоколи засідань правління, накази голови правління, а також печатку. Доказів того, що позивачку було уповноважено знищувати печатку, у тому числі одноособово, суду не надано. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що у діях відповідачів стосовно спірних інформації № 1, № 2, № 9 наявний юридичний склад правопорушення, який є підставою для покладення на поширювача недостовірної інформації цивільної відповідальності. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Ураховуючи, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України), обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, буде спростування відповідачами недостовірної інформації щодо [PERSON] у спосіб, в який вона була поширена, а саме: шляхом розміщення на інтернет-ресурсі « iDom.ua » ОСББ «Русанівська затока», на сайті https://r-zatoka.idom.ua повідомлення з відтворенням резолютивної частини рішення суду у цій справі без публікації відомостей про учасників справи щодо місця проживання та реєстраційних номерів облікових карток платників податків сторін по справі. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Справедливість та добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони правовідносин. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги пояснення сторін та покази свідків, суд дійшов висновку про те, що недостовірною інформацією, яка була поширена відповідачами, позивачці були заподіяні дії, які свідчать про порушення її права на повагу до приватного життя, її гідності та ділової репутації. Відповідно до частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що термін «приватне життя» є широким поняттям, яке не має вичерпного визначення, і поширюється на безліч аспектів самоідентифікації людини, наприклад, на ім`я особи та зображення, і включає в себе її фізичну та психологічну цілісність. Репутація і честь людини є частиною її самоідентифікації і психологічної цілісності, а тому також охоплюються поняттям «приватне життя» (BOGOMOLOVA v. RUSSIA, № 13812/09, § 51, ЄСПЛ, 20 червня 2017 року). Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Поширення відповідачами недостовірної інформації про позивачку сформувало у невизначеного кола осіб негативну думку про останню, внаслідок чого позивачка дійсно зазнала душевних страждань, що полягали у моральних переживаннях стосовно того, що у зв`язку з такими діями відповідачів особа позивачки, її ім`я, асоціюється з негативними особистими якостями і негативними професійними характеристиками (зокрема, жага до наживи за рахунок інших, брехливість, не бажання підкорятися волі більшості, підлість, непрофесійність), а її діяльність сприймається сторонніми особами як неправомірна. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, а також характер і тривалість цих страждань, її стан здоров`я, вік, істотність вимушених змін у її життєвих і професійних стосунках. Разом з тим, враховуючи вимогу позивачки про солідарне стягнення з відповідачів суми моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити таке. Право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів передбачена у процесуальному законі незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов`язання. Спільний розгляд позовних вимог не створює солідарного обов`язку для останніх. З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачкою у розмірі 21 000 грн., є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи зазначене, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи відсутність доводів щодо суми відшкодування моральної шкоди, вважає обґрунтованим та виправданим присудження позивачці відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. з кожного відповідача, що є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану позивачці моральну шкоду. Та як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат, з відповідачів на користь позивачки слід стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави пропорційно задоволених позовних вимог, а саме у розмірі по 604,11 грн. з кожного відповідача. При цьому враховано, що задоволено шість немайнових вимог із тринадцяти заявлених (704,80 грн. х 6 = 4 228,80 грн. : 7 = 604,11).

Outcome: partial