Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою вимоги, якої підтримала у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2005 р. по 05 червня 2012 р. Від шлюбу мають спільну доньку, [PERSON], [INFO]. Донька весь час проживає з нею, позивачка самостійно займається її вихованням, піклується про її фізичний та духовний розвиток, отримання нею освіти. Відповідач від спілкування з дитиною, її вихованням та утриманням свідомо самоусунувся, при тому, що він має добрий стан здоров'я, є працездатним і має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови для виховання, навчання і повноцінного розвитку дитини. Жодного з покладених законом на батьків обов'язкові, відповідач не виконує. Так із жовтня 2011 р. відповідач не спілкується з донькою, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться про стан її здоров'я, фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її виховання. Жодного разу не відвідував школу, в якій вона зараз навчається. Після розірвання шлюбу, відповідач взагалі припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, рішення суду про стягнення аліментів добровільно не виконує. Враховуючи викладене, позивачка просить суд позбавити відповідача - [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог із за необґрунтованістю. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради надала суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги не підтримує, вважає за не доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Прокурор прокуратури м. Суми [PERSON] вважає за недоцільним та своєчасним позбавляти відповідача батьківських прав. Допитаний у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] підтвердили твердження позивачки, про не виконання відповідачем покладених батьківських обов'язків, не бачили [PERSON] з 2011 року. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з 2011 р. по 2014 р. отримував по переказу кошти, від відповідача для подальшої передачі позивачці на утримання доньки. Сума переказів була 100 Євро, 200 Євро, один раз на три місяці. Суд вислухавши думку сторін, допитаних свідків по справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги не обґрунтованими, та такими, що підлягають відмові. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 17 квітня 2013 р., [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку, [PERSON], [INFO] /.а.с.8/. 05 червня 2012 р. рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.04.2005 року Відділом РАЦС СМУЮ Сумської області, за актовим записом № 464. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31.10.2011 р., аліменти виплачувати матері дитини - [PERSON] /а.с.9/. На підставі рішення, 19 червня 2012 р. Ковпаківським районним судом м. Суми видано виконавчий лист /а.с.10/. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позивачкою не було надано переконливих доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення його батьківських прав. Також згідно Висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради від 10.03.2015 р. № 416/29.01-14, служба вважає, що не доведена винна поведінка батька у тій мірі, щоб застосувати до нього крайній захід впливу - позбавлення батьківських прав. Служба вважає неможливим позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки, [PERSON], [INFO]. Оскільки, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р., зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, та таким, що підлягають відмові, також відповідачем було надано копії квитанцій про переказ коштів [PERSON] позивачці, протягом 2012 року по 2014 рік.

Outcome: dismissed