Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Представник позивача Дубровицької РДА, як органу опіки та піклування - Гузич О.М. звернувся до Дубровицького районного суду з позовною заявою до [PERSON] та просить відібрати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у батька [PERSON] , 1981 року народження, який проживає по [ADDRESS] без позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на контролі служби у справах дітей Дубровицької районної державної адміністрації перебуває сім`я [PERSON] , 1981 року народження, жителя [ADDRESS] . Він, будучи батьком, виховує неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей померла. У березні 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батька від виконання батьківських обов`язків. Відповідач за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Виплати державної соціальної допомоги, які отримує на дітей, витрачає не за призначенням. Він ніде не працює, авторитетом та повагою у жителів села не користується. З відповідачем працівники виконкому Великоозерянської сільської ради неодноразово проводили профілактичні бесіди щодо належного виконання ним батьківських обов`язків, однак це не дало позитивного результату. До Дубровицької РДА надходили скарги щодо того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ображає дітей, зловживає алкогольними напоями. 16 червня 2020 року під час перевірки працівниками Дубровицького ВП за місцем проживання сім`ї [PERSON] встановлено, що [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, в будинку брудно, накурено. На підлозі лежали залишки цигарок та пусті пляшки від алкоголю, постіль на ліжках брудна, а сам [PERSON] п`яний спав на вулиці. Того ж дня працівниками служби у справах дітей спільно з працівниками Дубровицького відділення поліції встановлено, що у сім`ї [PERSON] , умови проживання незадовільні, в кімнаті безлад, немає приготовленої їжі, дитячий одяг брудний, дитина одягнена в зношений одяг. Умови проживання малолітньої дитини [PERSON] є такими, що загрожують здоров`ю дитини. На підставі чого, 16 червня 2020 року працівниками служби у справах дітей Дубровицької райдержадміністрації малолітнього [PERSON] , [INFO] , доставлено до приймального відділення КНП «Дубровицька ЦРЛ» та розпорядженням голови Дубровицької райдержадміністрації від 16.06.2020 року відібрано у батька [PERSON] , у зв`язку з загрозою здоров`ю малолітньої дитини. Інші діти [PERSON] та [PERSON] декілька місяців проживають у родичів в с.Глинки Рівненського району Рівненської області. Питання щодо доцільності відібрання дітей у [PERSON] без позбавлення батьківських прав розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 17 червня 2020 року, за підсумками якого прийнято рішення про доцільність відібрання трьох дітей від батька, без позбавлений батьківських прав. Під час проведених профілактичних бесід [PERSON] спростувати свою бездіяльність та байдужість до дітей не зміг, не надав доречних пояснень щодо причин самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків, не пояснив, чому не піклується про них, не вказав будь-яких причин, які б перешкоджали належно виконувати батьківські обов`язки щодо дітей. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити із зазначених вище підстав. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позов він не визнає та хоче проживати з дітьми. Він дійсно іноді зловживає алкогольними напоями, але сам засуджує свою поведінку та бажає виправитись. Підтвердив, що дітей він відвідує рідко, а [PERSON] взагалі не відвідував. Також підтвердив той факт, що належними умовами проживання у його будинку діти не забезпечені, проте дітей він любить та намагається по можливості їх забезпечувати. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила статей 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З копій свідоцтв про народження: серії [NUMBER] від 08 грудня 2005 року (а.с.18); серії [NUMBER] від 02 червня 2007 року (а.с.19) та серії [NUMBER] від 11 травня 2010 року (а.с.20), встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 14 лютого 2020 року, складеного комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей Дубровицької РДА Позняк О.В., провідного спеціаліста служби у справах дітей Лясковець В.П. та фахівця РЦ СССДМ Мілютіної Т.І., до складу сім`ї [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] входять: дочка - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає в невеликому будинку, який складається з однієї кімнати. В будинку є три спальні ліжка, холодильник, телевізор, мікрохвильова піч, чайник, шафа для одягу, столик та цегляна піч. Ліжка знаходяться у аварійному стані та протребують заміни. Діти [PERSON] та [PERSON] сплять на окремому ліжку, а [PERSON] з батьком. Для дітей є одяг, але він знаходиться в неохайному стані. Зі слів батька він вживає алкогольні напої та іноді сварить дітей. Малолітній син [PERSON] має інвалідність через цукровий діабет та самостійно вимірює рівень цукру в крові та приймає інсулін. З батьком проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення насильства відносно дітей та вживання алкогольних напоїв (а.с.7). Відповідно до копії Наказу служби у справах дітей Дубровицької РДА №16 від 16 березня 2020 року, [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батька від виконання батьківських обов`язків (а.с.17). Згідно рішення виконавчого комітету Великоозерянської сільської ради Дубровицького району Рівненської області №16 від 17 квітня 2020 року, за сім`єю [PERSON] , в якій батько не приділяє належної уваги по догляду та вихованню своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2005 року народження; [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2010 року народження, посилено контроль та попереджено батька про необхіднісь зміни ставлення до своїх дітей та належного виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.16). Розпорядженням голови Дубровицької РДА №147 від 16 червня 2020 року негайно відібрано [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що в сім`ї виникла загроза здоров`ю малолітньої дитини (а.с.15). Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 24 липня 2020 року, складеного комісією у складі начальника служби у справах дітей Дубровицької РДА Лобзун О.П. та головного спеціаліста відділу опіки та піклування служби у справах дітей Дубровицької РДА Отупор С.М., малолітній [PERSON] проживає у будинку бабусі [PERSON] , який розташований по [ADDRESS] . Для [PERSON] відведено окрему кімнату, в якій облаштовано спальне місце, є стіл для підготовки до занять, шафа для зберігання одягу та власних речей. Під час проведеної бесіди встановлено, що батько [PERSON] за весь час проживання в сім`ї [PERSON] не телефонував до неї, життям та здоров`ям сина [PERSON] не цікавився, матеріальної допомоги не надавав та не приїжджав до нього. В висновку комісії вбачається, що в сім`ї створені усі належні умови для проживання та виховання малолітнього [PERSON] (а.с.34). Згідно інформації Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області за №459/206/01.20 від 16 червня 2020 року під час перевірки за місцем проживання сім`ї [PERSON] , встановлено, що [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння, а в будинку було грязно та накурено. На підлозі були недопалки від цигарок та пусті пляшки від алкоголю, постіль на ліжках грязна і не заправлена, а сам [PERSON] був п`яний та спав на вулиці. Де в цей час перебували діти, [PERSON] пояснити не міг (а.с.14). Згідно копії акту про вилучення дитини з сім`ї від 16 червня 2020 року, складеного начальником служби у справах дітей Дубровицької РДА Лобзун О.П., в сім`ї [PERSON] склалися обставини, що загрожували здоров`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Умови проживання незадовільні, в кімнаті було брудно, для дитини не було приготовленої їжі, батько перебував у сталі алкгольного сп`яніння. Зі слів дитини батько вживає алкогольні напої близько двох тижнів і їсти дитина ходить до родичів. Вигляд у дитини був неохайний, руки та нігті були брудні, одяг потребував прання, кросівки та носки були мокрі та брудні. Дитина направлена в КНП "Дубровицька центральна лікарня" (а.с.8). Згідно довідки-характеристики №469 від 18 червня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Великоозерянської сільської ради, [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Виплати державних соціальних допомог, які отримує на дітей, витрачає не за призначенням, авторитетом та повагою у жителів села не користується. До виконавчого комітету сільської ради неодноразово надходили усні повідомлення жителів села щодо неналежної поведінки [PERSON] . Працівниками сільської ради неодноразово проводились відповідні профілактичні бесіди з [PERSON] щодо неналежного виконання ним батьківських обов`язків, однак це не дало позитивного результату (а.с.11). Згідно висновку органу опіки та піклування Дубровицької РДА щодо доцільності відібрання дітей без позбавлення батьківських прав від [PERSON] , 1981 року народження, за вих. №283/01.34 від 19.06.2020 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] доцільно відібрати від батька [PERSON] , 1981 року народження, без позбавлення батьківських прав (а.с.9-10). Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Зловживає алкогольними напоями. Ніде не працює. Виплати, які отримує на дітей, витрачає не за призначенням. Ображає дітей. Умови проживання незадовільні. Таким чином, враховуючи, що позивачем доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, наявність переконливих доказів реальної небезпеки для здоров`я дітей та неможливості усунення іншими заходами, ніж відібрання дітей від батька, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Такий захід буде відповідати найкращим інтересам дітей, є виправданим і здійснений для захисту життя та здоров`я дітей, оскільки діти страждають і страждатимуть через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, виходячи із стану їх фізичного та психічного здоров`я. У зв`язку з цим, діти можуть бути поміщені в середовище, більш сприятливе для їх виховання та фізичне існування, що виправдовує примусове відібрання їх від батька. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.14 п.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" Судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, тому судові витрати у розмірі 840,80 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved