Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування вимог зазначив, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.09.2013 року до [PERSON] було застосовано Закон України "Про амністію в 2011 році" від 08.07.2011 року та останнього звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України, кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито. Позовні вимоги позивача були залишені без розгляду. У зв'язку з тим, що позивачу була завдана матеріальна та моральна шкода діями відповідача, просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на лікування в сумі 4 516 грн., витрати на поїздку до лікарні в сумі 346 грн. Окрім матеріальної шкоди йому завдано моральні страждання, які полягають у його хвилюванні після перенесеного, та те що він отримав тілесні ушкодження. На даний час у зв'язку з отриманою травмою голови у позивача є постійні головні болі, ознаки провалів пам'яті. Кримінальна справа розглядалась протягом чотирьох років. Був порушений привичний уклад його життя. Позивач є людиною похилого віку, а у зв'язку з діями відповідача переніс тяжку черепно-мозкову операцію. За час слухання кримінальної справи з боку відповідача на його адресу постійно шли погрози, приниження. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 40 000 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 4862 грн. та моральну шкоду в сумі 40000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У запереченнях щодо перегляду заочного рішення зазначив, що квитанції оформлені належним чином та обгрунтовують позовні вимоги, придбані медикаменти відповідають листам призначення лікаря. Комп'ютерна томографія головного мозку була зроблена за призначенням лікаря, про що свідчить виписка з історії хвороби. Після комп'ютерної томографії головного мозку позивачу зроблено операцію -трепанацію правої лобно-тім'яної області, яка не проводиться без комп'ютерного дослідження. Посилається на те, що після отриманої травми не має можливості працювати, про що свідчить довідка ВКК, тому просить стягнути матеріальну та відшкодувати моральну шкоду завдану злочином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав заперечення до позовної заяви. У запереченнях посилається на те, що шкода завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується (ст. 1193 ч. 1 ЦК України). Виходить з того, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.07.2010 року позивача [PERSON] обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України та його доньку [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, кримінальна справа закрита, останніх передано на поруки за нереабілітуючих підставах, яких звинувачували у побитті 04.09.2009 відповідача, який в процесі побиття закривався і діючи з необережності заподіяв шкоду позивачу. Тож відповідач вважає умисел позивача - юридичний факт. Не підлягають задоволенню матеріальні збитки, оскільки копії квитанцій від 02.10.2009, 07.10.2009, 30.10.2009 проходження КТ головного мозку ТОВ «Медлайф-Плюс» у зв'язку з відсутністю призначення лікаря. Чеки на оплату не містять дат. Лікарем було призначено єдиний препарат, якого немає у чеках. Вивчивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Жовтневого районного суду Донецької області від 12.09.2013 року встановлені обставини злочину, скоєного [PERSON], які мали місце 04.08.2009 року о 19 годині 00 хвилин, та полягають в тому, що на сходовому прольоті першого поверху, під'їзду [ADDRESS] На грунті виниклих неприязливих відносин зі знайомим [PERSON], діючи з злочинною необережністю, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити, наніс удар правою ногою по лівій стороні обличчя [PERSON], від чого останній впав та при падінні вдарився головою о люк та втратиши свідомість. В результаті чого [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця лівої виличної області, садна красної кайми нижньої губи зліва, закритої черепно-мозкової травми у вигляді забиття головного мозку, субдурального крововиливу, що призвела до утворення хронічного субдурального крововиливу у вигляді сформованої з'єднувально - тканинною капсули, заповненої кров'ю в правій лобно-тім'яній області супроводжувальної здавлення головного мозку та розвитком компрессіонно - діслокаціонних змін, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №446-КЭ/2011 від 17.11.2011 у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння. З вказаної постанови вбачається, що [PERSON], вину у скоєному злочині не визнав, але просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України "Про амністію у 2011 році", оскільки на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина. У зв'язку з чим [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України на підставі п. «в», 6, 7, 9, 10 ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року, провадження у справі закрито. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишені без розгляду. Враховуючи той факт, що відповідач погодився на застосування до нього амністії та закриття провадженя по справі по нереабілітуючим підставам, вказане рішення суду відповідачем не оскаржено, суд вважає факт його вини доведеним. Згідно зі ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного Кодексу України, матеріальна шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що заподіяла його. Згідно листа непрацездатності серії АБО №876014 [PERSON] перебував у стаціонарі Міської лікарні №5 з 02.10.2009 до 02.11.2009 року (діагноз закрита травма головного мозку, хронічна субдуральна гематома). За фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень було проведено експертизу (експертиза за матеріалами справи №464-КЭ/2011г./пп), від 17.11.2011 року /а.с. 30-31/, у висновку якої містяться дані про проведення комп'ютерної томографії головного мозку. Тому витрати понесені позивачем на комп'ютерну томографію головного мозку проведеної [PERSON] [INFO] ТОВ «Медлайн плюс» 02.10.2009, 07.10.2009, 30.10.2009, за які відповідно квитанціям сплачено по 340 гривень за кожне обстеження, що загалом складає 1020 гривень, підлягають відшкодуванню відповідачем. Згідно виписки з історії хвороби №1051 позивача, останній знаходився на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні №5 м. Маріуполя з 02.10.2009 по 20.11.2009. Позивачу 03.11.2009 проведено хірургічне втручання - операція (резекційна трепанація черепу, видалення хронічної субдуральної гематоми справа). Згідно листка призначень лікарями наркотичних і психотропних лікарських засобів та виконання цих призначень [PERSON], 02.10.2009 призначено лікарський засіб «S.Sibasoni 0.5%». /а.с.40/ Згідно листка призначень лікарями наркотичних і психотропних лікарських засобів та виконання цих призначень [PERSON], 03.11.2009 призначено наступні лікарські засоби: «Promedoli 2%», «S.Sibasoni 0.5%», «Oxybutyrati 20%», «Phenttaiyli 0.005%». /а.с.43/ У наданих копіях фіскальних чеків на придбання лікарських препаратів у різних аптеках, не містяться назви препаратів, які було призначено [PERSON], відповідно листка призначень, зазначених вище, тому вимоги позивача щодо відшкодування матеріально шкоди за покупку медикаментів на суму 3499 гривень не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доказано необхідність придбання останніх. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проїзд до лікарні в сумі 346 грн., то вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано доказів того, що надані копії квитків, долучених до матеріалі справи, були придбані позивачем саме при проїзді до лікарні, а не інших міст. Крім того на копіях квитків не зазначено, ким та коли вони були придбані. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України. Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту. Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов'язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров'я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд наголошує, що моральна і фізична шкода після нанесення, по суті, є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров'я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю. При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів. Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров'я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям на цей час і в майбутньому. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] внаслідок злочину, скоєного відносно нього відповідачем [PERSON] отримав черепно-мозкову травму, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя в момент спричинення. Отримання вищевказаної травми призвело до того, що [PERSON], переніс хірургічне втручання, пройшов курс лікування, фізичні страждання виражаються у частих головних болях, зазнав душевних страждання, порушився привичний уклад життя, приниженні людської гідності. Моральні страждання, пов'язані зі скоєнням злочину та його наслідками, тому вказані обставини свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди. Відповідно до роз'яснення, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших змін. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено судом, [PERSON] вчинив злочинні дії, окреслені у ст. 128 КК України. Отже, заявлена вимога позивача пов'язується з фактом заподіяння злочином моральної шкоди. Враховуючи ступень тяжкості спричинених тілесних ушкоджень внаслідок злочину, наслідки травм, фізичного болю та страждань, тривалості часу потрібного на відновлення здоров'я, але приймаючи до уваги, що відповідач вчинив кримінальне правопорушення з необережністю, у відношенні самого позивача була припинена кримінальна справа за ст. 125 ч. 2 КК України з переданням [PERSON] на поруки трудовому колективу строком на один рік, де потерпілою особою був відповідач [PERSON], враховуючи неприязні стосунки між сторонами, розмір моральної шкоди заявленої позивачем, суд вважає завищеною та приходить до висновку про часткове задоволення в сумі 1000 гривень.

Outcome: partial