Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Шевченківського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. З зустрічним позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] третя особа Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у вільному спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Вказані позови об`єднані в одне провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що 02 квітня 2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.09.2016 р. шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання мого шлюбу постійно проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні і саме вона займається його вихованням. Батько [PERSON] в вихованні неповнолітнього сина участь не приймає, та не має наміру приймати й в майбутньому. На неодноразові звернення [PERSON] до [PERSON] щодо участі у вихованні дитини, наданні матеріальної допомоги, відповідач за первинним позовом відповідає відмовою. Позивач просить позбавити батьківських прав стосовно сина [PERSON] . В свою чергу позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що дійсно він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину- сина [PERSON] [INFO] . Син мешкає з матір`ю. Незважаючи, що позивач за зустрічним позовом деякий час перебував за кордоном, він всіляко намагався надавати допомогу синові, приймати участь у його вихованні, проте відповідач [PERSON] позбавляє його права навіть бачитися з сином, під різними приводами не дає синові зустрітися з батьком. Позивач просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити способи участі у спілкуванні з сином. Представник позивача за первинним позовом та позивач [PERSON] в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, відмовивши у задоволенні зустрічної позовної заяви, вказавши, що відповідач [PERSON] має нову родину, мешкає за межами території України, матеріальної допомоги та утримання сина не надає, вже був позбавлений батьківських прав стосовно дітей від першого шлюбу, не працює, не приймає участі у вихованні дитини. Вживає алкогольні напої, веде себе агресивно. Представники відповідача по первинному позову та відповідач [PERSON] заперечувати проти первинного позову, просили його залишити без задоволення, наполягали на задоволенні своїх позовних вимог, вказали, що мати [PERSON], колишня дружина- [PERSON] поводить себе агресивно, не надає можливості спілкування батька з дитиною, вимкнула телефони сина, всіляко не дає можливості побачитися, вигадує будь- які причини для того, щоб перешкоджати батькові бачитися з дитиною. Представник Управління Служб у Справах дітей Департаменту праці та Соціальної політики Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, надіславши до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітного син [PERSON] , [INFO] та пояснення по справі з проханням слухати справу за його відсутністю відповідно до вимог чинного законодавства, а також пояснення від 19 липня 2019 року № 2134/0/202-19 з висновком щодо недоцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] [INFO] від 19 липня 2019 року № 477. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.164 СК україни мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи- свідоцтва про народження, від 14 вересня 2011 року серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції - [PERSON] , є батьком, а [PERSON] - матір`ю [PERSON] . Наразі дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , знаходиться на її повному утриманні. Позивач - [PERSON] забезпечує синові належне піклування і догляд. Так, згідно відповіді Спецалізованої економіко-правової школи 1-3 ступенів в поглибленним вивченням іноземної мови, ПВНЗ Харківський гуманітарний університет «Народна українська академія» від 18.04.2018 р. на запит адвоката Лисенко В.І. - представника позивачки, батько [PERSON] - Відповідач по справі не звертався до класного керівника щодо питань успішності навчання свого сина протягом 2017-2018 навчального року, не відвідував дитячі заходи та батьківські збори у школі, не приводив і не забирав дитину зі школи протягом 201/2018 навчального року. Адміністрація комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська дитяча поліклініка № 23» на відповідь адвокату від 17.04.2018 р. повідомляє, що дитина [PERSON] перебуває під наглядом фахівців закладу охорони здоров`я та амбулаторні прийоми дільничного педіатра хлопчик відвідує у супроводі матері, батько дитини [PERSON] до поліклініки щодо стану здоров`я дитини не звертався, при викликах дільничного педіатра додому присутнім не був. Комунальне дошкільний заклад «Дошкільний учбовий заклад (яслі-садок № 140) Харківської міської ради надав характеристику на [PERSON] як на дитину, яка виховується в неповній сім`ї , вихованням якого займається мати дитини, яка відвідує батьківські збори, систематично цікавиться успіхами сина. Футбольний центр раннього розвитку «Футбік» надав характеристику [PERSON] , що його приводиться до клубу мати - [PERSON] , яка уклала договір зі спортивним клубом та самостійно здійснює оплату, відвідує тренування сина та присутня на його атестаціях. Батько [PERSON] приводив дитину тільки на початку його відвідувань футбольного клубу. Таким чином, відповідач під час спільного проживання з дитиною ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а після розірвання шлюбних відносин переїхав жити до іншої жінки в іншу країну - США. Вказані обставини щодо перебування за кордоном України та утворення іншої сім`ї відповідачем [PERSON] не спростовані, як і той фак, що він був позбавлений батьківських прав щодо дітей від першого шлюбу. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання зустрічних позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до висновку та рекомендації органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, визначено таким, що відповідає інтересам дитини - позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до висновку № 477 від 19 липня 2019 року департамент служб у справах дітей ХМР визнано не доцільним встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, серед яких також, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини. її Фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. За таких обставин позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання реішєнь та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимогами закону унормовано відповідальне ставлення батьків до своїх батьківських обов`язків. Згідно наданого висновку від 27.04.2018 року № 267 з Управління Служб у Справах дітей Департаменту праці та Соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 259,263,264,265 ЦПК України, суд-

Outcome: approved