Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після того, як він розірвав шлюб з [PERSON], їх спільна дитина проживає разомм з ним, мати дитини характеризується негативно, не цікавиться станом здоров'я дитини та навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, тобто відповідач самоусунулася від своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи і розгляд справи буде проведено за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, батьками [PERSON]., [INFO], є громадяни [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з акта обстеження матеріально-побутових умов від 09 вересня 2014 року, матеріально-побутові умови проживання [PERSON] відповідають його потребам та придатні для нормального проживання. Відповідно до характеристики №130/02-06 від 09 вересня 2014 року, наданої Пшеничненської сільської ради Васильківського району Київської області, [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, вела себе невиховано, зухвало, у громадських місцях розпивала спиртні напої, вихованням сином не займалася. Відповідно до характеристики №131/02-06 від 09 вересня 2014 року, наданої Пшеничненської сільської ради Васильківського району Київської області, [PERSON] веде себе спокійно, у громадських місцях нічим особливим не відрізняється від інших жителів села, у вживанні алкогольних напоїв та наркотичних засобів не помічений. Вищезазначений факт також підтверджується характеристикою, наданою ВП НУБіП України "Агрономічна дослідна станція". З висновку №2006/6-23 від 15.09.2014 року наданого Васильківською районної державною адміністрацією Київської області, вбачається, що [PERSON] доцільно позбавляти батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї, забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 164 ч.1 п.2, 165 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав"позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач дійсно належним чином не виконувала своїх батьківських обов'язкыв щодо виховання сина, не цікавилася його духовним та фізичним розвитком, не займалася його вихованням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved