Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє його представник - адвокат Трун О.В., звернувся до суду із вказаним позовом і просить визнати виконавчий напис, вчинений 01.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості в розмірі 80474,82 грн, таким що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що 27.01.2012 року між Позивачем та ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є відповідач, був укладений кредитний договір № R5341318920В, згідно умов якого позивачу надано кредит у сумі 116000 грн. на строк по 27.01.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22 % річних. 01.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. був вчинений виконавчий напис, згідно з якого стягнуто з [PERSON] на користь відповідача суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі 79678,04 грн та понесені відповідачем витрати в розмірі 796,78 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з позивавача за вказаним виконавчим написом становить 80474,82 грн. Вказаний виконавчий напис позивач вважає неправомірним та\~\~таким, що не підлягає виконанню, оскільки напис винесений приватним нотаріусом з порушенням вимог\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. Позивач вважає, що виконавчий напис винесено поза межами строку, визначеного\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а заборгованість не є безспірною. Не погоджуючись із позовними вимогами представник відповідача подав суду відзив, де вказував, що через невиконання [PERSON] умов кредитного договору № R5341318920В від 27.01.2012 року, який було укладено між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк», утворилась заборгованість. При цьому відповідач зазначав, що він є правонаступником прав грошової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, оскільки 08.07.2015 року ПАТ «ВТБ Банк» передав ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за договором відступлення прав вимоги права вимоги за кредитним договором № R5341318920В від 27.01.2012 року та в подальшому, 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до позивача за вказаним кредитним договором. Враховуючи те, що позивач не виконував свої кредитні зобов`язання, 04 березня 2019 року останньому було направлено повідомлення про відступлення прав грошової вимоги та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. У даній вимозі детально описувалися складові заборгованості, строки її погашення, пропозиція щодо добровільного врегулювання кредиту та наслідки не виконання умов вимоги. Незважаючи на це, позивач заборгованість за кредитом не погасив і тому відповідач звернувся до нотаріуса про примусове стягнення вказаних сум. Відповідач вважає, що виконавчий напис вчинено у строки, протягом яких міг бути вчинений виконавчий напис, оскільки відповідачем у межах 3-річного строку позовної давності була відправлена позивачу вимога про погашення заборгованості, що змінило обчислення строків. Крім того, відповідач зазначає, що після відступлення банком права грошової вимоги ні ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ні ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не нараховувало ніяких відсотків та комісій за кредитним договором, тому сума боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим написом є безспірною, що свідчить про правомірність винесення нотаріусом виконавчого напису. Просив відмовити у задоволені позову. Ухвалою суду від 15.03.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою суду від 15.03.2021 року було відрито провадження у даній справі. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 08.04.2021 року справу призначено до розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. (а.с.60) Представник відповідача, ТОВ «ФК «Прайм Альянс», у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність ( а.с.32-34) Третя особа, приватний нотаріус Буждиганчук Євдокія Юріївна, у судове засідання також не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у її відсутність. (а.с.30) Третя особа, державний виконавець Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Щедра А.В в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно, належним чином. Інших заяв та клопотань про справі не надходило. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін та третіх осіб. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно з вимогами\~ст. 55 Конституції України\~права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»\~Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст.\~12,\~13,\~43,\~81 ЦПК України\~розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено, що 27.01.2012 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір № R5341318920В, згідно умов якого позивачу надано кредит у сумі 116000 грн., на строк по 27.01.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22 % річних. Вказані кредитні кошти [PERSON] зобов`язався повернути 27.01.2017 року шляхом сплати щомісячних платежів, відповідно до встановленого графіку (а.с.35-38). 08.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством «ВТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», було укладено Договір відступлення прав вимог грошових зобов`язань фінансовими кредитами № 080715нв відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора за кредитним договором № R5341318920В від 27.01.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк»(а.с.40-44). 29.01.2019 року між та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»(Клієнт) та ТОВ Фінансова компанія «Прайм Альянс» (фактор) було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитним договором R5341318920В від 27.01.2012 року, права вимоги за яким належить Клієнту на підставі Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 080715нв від 08.07.2015 року та не було погашене до моменту підписання даного Договору, в розмірі Портфеля Заборгованості(а.с.45-49). Відповідно до п.2 цього договору, кредитні договори, права вимоги за якими належать Клієнту та їх перелік, зазначені у Додатку 1 до цього Договору. Згідно додатку 1 до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, до відповідача перейшло право вимоги за кредитним договором № R5341318920В від 27.01.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» із загальною сумою заборгованості по кредиту 79688,04 грн. (а.с.48) 18.02.2019 року відповідачем позивачу було направлено повідомлення про відступлення прав вимог та вимога про погашення кредитної заборгованості на підставі ст.\~512,\~516,\~530 ЦК України(а.с.51). Також судом встановлено, що 01.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 399, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість за Кредитним договором № R5341318920В від 27.01.2012 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] , заборгованість, яка виникла за період з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року в сумі 79678,04 грн, в тому числі: заборгованість по основному боргу становить 73426,04 грн., заборгованості по відсоткам 6252,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плати із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» в розмірі 796,78 грн, які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 80474,82 грн (а.с.14). Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 01.06.2020 року. Копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2021 року (а.с.8) підтверджується, що вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Статтею 18 ЦК України\~встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5\~передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до\~Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Відповідно до вказаного Переліку, до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п.1 цього Переліку, відносяться нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Пункт 2, яким був доповнений зазначений Перелік, передбачав, що виконавчий напис міг вчинятися на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Але, постановою Київського апеляційного адміністративного суду\~№ 826/20084/14\~від 22.02.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду\~№ К/800/6492/17\~від 01.11.2017 року, постанову Кабінету Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині внесених змін до переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" нового розділу, згідно якого виконавчі написи нотаріус міг здійснювати на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, з 01.11.2017 року визнано незаконною та нечинною. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, вбачається, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», \~стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами та для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні бути надані: а) оригінал нотаріально посвідченого договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт укладення кредитного договору № R5341318920В від 27.01.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] сторонами не оспорюється, як і не оспорюється факт вчинення вищевказаного виконавчого напису. Але, в той же час судом встановлено, що кредитний договір, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] № R5341318920В від 27.01.2012 року, посвідчений нотаріально не був. Виконавчий напис вчинено 01.06.2020 року. Враховуючи наведене, а також те, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», \~стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами, суд приходить до висновку про те, що нотаріус взагалі не мав права вчиняти виконавчий напис 01.06.2020 року за кредитним договором № R5341318920В від 27.01.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] , оскільки вказаний договір був укладений в простій письмовій формі, що виключало можливість вчинення виконавчого напису. Отже досліджені судом докази свідчать про те, що при вчиненні виконавчого напису, приватний нотаріус не дотримався вимог ст.88 ЗУ «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5\~, а саме вчинив виконавчий напис на підставі документу (кредитного договору, укладеного в простій письмові формі), за яким стягнення заборгованості не може проводитися у безспірному порядку. За вказани обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача необхідно\~стягнути понесені ним\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~за подачу\~позовної заяви\~та заяви\~про забезпечення позову в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved