Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача, третьої особи, яким просить усунути їй перешкоди у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що являючись власником житлового будинку [ADDRESS] , позбавлений можливості повною мірою користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки в будинку крім її дітей, брата [PERSON] , який постійно проживає у вказаному житловому будинку, зареєстрований і інший брат - відповідач [PERSON] . Відповідач вже більше року в належному йому житловому будинку не проживає, жодних витрат по утриманню будинку не несе, в ньому немає його особистих речей, однак добровільно знятися з реєєстрації відмовляється. Внаслідок цього порушуються її права власника, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 11.06.2019 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач являється її рідним братом, але вона навіть бобре його не пам`ятає, більше двадцяти років тому він одружився та добровільно виїхав проживати в Хмельницьку область. Однак покійна мати прописала його в своєму, на той час житловому будинку. Після смерті матері житловий будинок успадкувала вона, та на даний час належним чином офрмила право власності на нього. Їй відомо , що відповідач інколи в літній період приїздить в село, але додому не навідується. Просить позов задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлявся. Зокрема, як за зареєстрованим та фактичним місцем проживання, про що повістки про виклик до суду поверталися на адресу суду із відмітками: "адресат відсутній" та "адресат відмовився від отримання", так і на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу даної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень). Причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. Представник третьої особи Гринявської сільської ради, Веровинського району, Івано-Франківської області - Нисторук М.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив. Додатково пояснив, що дійсно відповідач за зареєстрованим місцем проживання не проживає, не несе жодних витрат по утриманню майна, в селі давно його не було. В належному стані будинок утримує позивач [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позовні вимоги задовольняє з таких підстав. Згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Гринявської сільської ради 31.12.2009 (а.с.7) позивач [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] . Це також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25458727 від 02.03.2010 (а.с.8). Згідно довідки Виконавчого комітету Гринявської сільської ради №11 від 14.04.2019 (а.с.9) в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , 1983 року народження, її діти - [PERSON] , 2005 року народження та [PERSON] , 2012 року народження, брати [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 16.04.2019, складеного Виконавчим комітетом Гринявської сільської ради №755 відповідач [PERSON] зареєстрований, але більше одного року у вищевказаному будинку не проживає. У судовомузасіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача, постійно проживала за адресою в [ADDRESS], за вийнятком періоду з серпня 2017 року по серпень 2018 року, однак [PERSON] не бачила в житловому будинку з 1996 року. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що являється дружиною брата сторін по справі, з яким одружилася у 1994 році. За період з 1994 по даний час відповідач у будинку сестри чоловіка не проживав. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майно. У разі виникнення спору між власником та членами його сім`ї суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] понад один рік за місцем реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] , житлом не користується, витрат по його утриманню не несе, а відтак втратив право на користування житлом. Оскільки на даний час відсутня будь-яка домовленість між власником та відповідачем на право користування житловим будинком, позивач одноосібно несе витрати по його утриманню, а відповідач втративши право на житло, в добровільному порядку звільнити таке шляхом зняття з реєстрації наміру не виявляє. З врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним йому майном, та у зв`язку із тим, що відповідач на даний час втратив право на користування нерухомим майном, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, а тому відповідача [PERSON] слід позбавити права користування житловим будинком позивача. Крім цього, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved