Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~\~про визнання права власності за набувальною давністю на автомобіль та про зняття з нього арешту. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.02.2007 року [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль ВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску, VIN XTA210930012967467, сплативши їй 40000 гривень, про що остання написала розписку. Так як був вихідний, та ДАЇ і нотаріуси не працювали, а [PERSON] просила про розрахунок в цей же день посилаючись на важливі сімейні обставини, [PERSON] та [PERSON] домовились про перереєстрацію права власності транспортного засобу на наступний робочий день. Після цього вона віддала [PERSON] ключі та техпаспорт від автомобіля, отримавши грошові кошти. Після чого вона перестала відповідати на дзвінки відповідача. Зважаючи на те що [PERSON] добросовісно заволодів автомобілем, повністю відремонтував за власний рахунок, провів зварювальні та фарбувальні роботи, неодноразово страхував цей автомобіль та з 2007 року вільно та відкрито ним користувався. Однак в липні 2015 року даний автомобіль був зупинений працівниками ДАЇ та поставлений на штрамайданчик у звязку з тим, що на автомобіль Інгулецьким відділом державної виконавчої служби м. Кривого Рогу 15.08.2013 року накладено арешт через існування рішення про стягнення боргу з [PERSON] Після цього позивач звернувся 09.07.2015 року в Інгулецький відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу, де даний автомобіль йому було передано під розписку. В звязку із даними обставинами [PERSON] змушений був звернутися до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль [NUMBER], 2001 року випуску, VIN XTA210930012967467 згідно з набувною давністю з 04.02.2012 року та зняття з нього арешту. Позивач в судове засідання 10.05.2017 не з'явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні 01.03.2017 позов підтримав повністю, вказавши про складання розписки та тривале користування ним. [PERSON] ухиляється від нотаріального оформлення договору, Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити повністю. Вказав, що позивач добросовнісно отримав автомобіль, угод не укладалось щодо нього та позивач відкрито користується . Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи ПАТ "Укрсиббанк" в судовому засіданні заперечував щодо задовлення позову, надав письмові пояснення, згідно яких вказує, що позивач та відповідач свідомо порушили встановлений порядок відчуження транспортних засобів, а отже позивач заволодів транспортним засобом недобросовісно. Також не доведена давність та безперервність володіння позивачем, оскільки відсутня розписка від 04.02.2007 р., на яку посилається позивач. В судове засідання зявився свідок [PERSON], яка також підтвердила факт того, що між її чоловіком [PERSON] та [PERSON] була домовленість, щодо купівлі спірного автомобілю. Після цього автомобіль постійно перебував в користуванні [PERSON] Заслухавши пояснення сторони, третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21093 реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску, VIN XTA210930012967467, його власником є [PERSON]В.(а.с.11) Згідно розписки від 04.02.2007 року, [PERSON] отримала від [PERSON] 40000 грн., в рахунок продажу автомобілюВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER], та зобовязалась 05.02.2007 звернутись до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу, (а.с.64). Актом опису і арешту майна від 09.07.2015 державним виконавцем Криничанського районного відділу ДВС проведено опис майна боржника, зокрема вищевказаного автомобіля, у звязку з примусовим виконанням виконавчого листа Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 15.08.2013 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ "Укрсиббанк", а.с.16,17. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи з положень ст.344 ЦК України застосування набувальної давності передбачає відсутність підстави для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Стаття 344 ЦК визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Водночас, з аналізу наведених норм вбачається, що володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння. У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та іншихречових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на цемайно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи вищевикладене, і те, що спірні відносили виникли з договору купівлі-продажу та позивачу було достовірно відомо про власника майна, з волі якого він отримав спірний автомобіля, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на спірний автомобіль, та зняття арешту з нього.

Outcome: dismissed