Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13735 грн. 47 коп. за кредитним договором № б/н від 29.07.2010 року та судовий збір в розмірі 1378 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку із чим підписав заяву № б/н від 29.07.2010 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредиту в наслідок чого, станом на 15.06.2016 року за ним рахується заборгованість в розмірі 13735 грн. 47 коп., з яких: 8741 грн. 38 коп. тіло кредиту; 2690 грн. 24 коп. відсотки за користування кредитом; 3099 грн. 02 коп. пеня за прострочення зобовязання; 800 грн. пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф (фіксована складова); 630 грн. 26 коп. штраф (процентна складова). Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2016 року був задоволений позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 13735 грн. 47 коп. і витрати на сплату судового збору в розмірі 1378 грн. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2016 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2016 року було скасовано. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити, а також у позовній заяві та у заяві про відмову у перегляді заочного рішення зазначив, що платіжна картка спеціальний платіжний засіб у виді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта тощо. Згідно умов обслуговування банк відкриває клієнту Картрахунок, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в заяві та в Пам`ятці клієнта. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 04.2016 року. Крім того, відповідачем [PERSON] були вчиненні дії, спрямовані на визнання ним боргу, а саме останнє погашення заборгованості через термінал 30.09.2015 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] 23.08.2016 року, тобто до спливу строку позовної давності. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи, наданої відділом адресно довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, [PERSON], [INFO], значить зареєстрованим за адресою: [INFO], б. 455, кв. 7 з 10.06.2009 року. Відповідач [PERSON] в судові засідання які призначались на 24.01.2017 року, 21.02.2017 року, 09.08.2017 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки згідно відмітки отримав син відповідача, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв. Крім цього, відповідач [PERSON] в судові засідання які призначались на 25.04.2017 року, 30.05.2017 року, 03.10.2017 року, 06.11.2017 року та 06.12.2017 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте конверт із судовими повістками повернулись на адресу суду з відмітками «за незапитом», про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв. Враховуючи викладене, судом приймається до уваги, що відповідачу [PERSON] відомо про те, що в провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки 23.11.2016 року відповідач [PERSON] звертався до суду з заявою про скасування заочного рішення від 07.11.2016 року. Вказана заява була задоволена та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2016 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2016 року було скасовано. Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку відповідно до вимог ст.224 ст. 226 ЦПК України необхідно винести повторне заочне рішення, враховуючи що ухвалу про заочний розгляд справи суд виносив 07.11.2016 року та відповідач [PERSON] знову, повторно не зявився у судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.07.2010 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати Винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Пунктом 2.1.1.12.9 "Правил користування платіжною карткою" боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Згідно п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» свої обовязки за договором виконав в повному обсязі та надав кредит [PERSON], проте, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором за відповідачем [PERSON] станом на 15.06.2016 року існує заборгованість в розмірі 13735 грн. 47 коп. яка складається з наступного: - тіла кредиту 8741 грн. 38 коп.; - відсотків за користування кредитом 2690 грн. 24 коп.; - пені за прострочення зобовязання 3099 грн. 02 коп.; - пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 800 грн.; А також, штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : - штраф (фіксована складова) 500 грн.; - штраф (процентна складова) 630 грн. 23 коп.; В свою чергу, відповідач [PERSON] в заяві про скасування заочного рішення просив застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року по справі № 6-14 цс 14 визначено, що відповідно до правил користування карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням дії договору. Також, відповідач не згоден з вимогами позивача, оскільки дія кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки від «ПриватБанк». Строк дії договору, а отже строк дії кредитної картки визначений у 12 місяців. В договорів дійсно була умова про автоматичне пролонгування, але не кредитного ліміту, а лише правил надання послуг. Таким чином, договір в частині кредитного ліміту закінчився, що дає змогу застосовувати позовну давність. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Судом не приймаються до уваги доводи відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, оскільки згідно наданого представником позивача публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» розрахунку автоматичного погашення заборгованості 30.09.2015 року відповідачем [PERSON] було здійснено останній платіж в розмірі 398 грн., а представник позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом 30.08.2016 року. Крім цього, судом приймається до уваги, що картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк картки діє до останнього дня 04.2016 року. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для застосування спливу позовної давності і з даної підстави не можу бути відмовлено у задоволені позову. В свою чергу, судом приймається до уваги, що оскільки умови зобовязання відповідачем не виконуються належним чином, а сума заборгованості підтверджена розрахунком, суд вважає за необхідне позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13735 грн. 47 коп. задовольнити. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Частиною 3 ст. 232 ЦПК України передбачено, що повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: approved