Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТзОВ «БАТРІС» про визнання зобов`язання виконаним, а саме: просила суд визнати зобов`язання [PERSON] за Договором від 28.03.2013 купівлі-продажу машиномісця № [NUMBER] , загальною площею 17,2 кв.м., посвідчений Шудріковим І.О., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 157, розташований в цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-10-18» по [ADDRESS] , виконаним в повному обсязі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 березня 2013 року між ТзОВ "Батріс" та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу машиномісця № [NUMBER] , загальною площею 17,2 кв.м., посвідчений Шудріковим І.О., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 157, розташований в цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-10-18» по [ADDRESS] , вартість машиномісця № [NUMBER] склала 33 000, 00 доларів США за курсом продажу, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню укладання Договору купівлі - продажу машинмісця. Відповідачем встановлена фіксована ціна договору у сумі 268884, 00 грн. У період з 28.03.2013 по 23.03.2016 [PERSON] фактично сплачено 269390,20 грн, що не заперечується ТОВ «Батріс». Пунктом 2.3 Договору визначено графік здійснення позивачем чергових платежів по сплаті вартості машиномісця. Беручи на себе ризики, пов`язані з коливанням курсу валюти (долара США), продавець в п.2.1. та п. 2.1.1. Договору зафіксував певний курс, з якого необхідно виходити покупцю для здійснення платежів за Договором, а саме 8.148 грн за 1 долар США. Позивач вказує на те, що з її сторони умови Договору виконані в повному обсязі, оскільки нею період з 28.03.2013 по 23.03.2016 фактично сплачено 269390, 20 грн, тобто свої зобов`язання за вказаним договором вона виконала належним чином та в повному обсязі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.07.2017 відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі. 03.08.2017 до суду надійшли заперечення представника ТОВ «Батріс» І.В. Литвиненко, у яких просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивач не в повному обсязі виконала умови договору, прострочила оплату ціни машиномісця і щодо суми штрафу на час подачі заперечень у провадженні апеляційного суду Харківської області знаходиться справа 646/4575/16-ц за апеляційною скаргою ТОВ «Батріс» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.05.2017. 05.09.2017 ухвалою суду було зупинене до розгляду Червонозаводським районним судом м. Харкова справи № 646/4629/16-ц. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.02.2019 справа 646/4870/17 надійшла у провадження судді Шелест І.М. На запит суду 04.11.2020 канцелярією суду надано належним чином завірену копію судового рішення по цивільній справі № 646/4629/16-ц від 28.11.2017, а також постанову апеляційного суду Харківської області від 15.05.2018, постанову Верховного суду від 29.07.2020. 17.11.2020 провадження у справі було поновлено ухвалою суду та призначено судове засідання. Сього числа представник позивача [PERSON] подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та його представника за матеріалами та доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також представник позивача через канцелярію суду подав суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що на даний час ТОВ «Батріс» здійснюються перешкоди в користуванні позивачем машиномісцями № [NUMBER] та № [NUMBER] . Позивачем було запропоновано погодити з нею день та час передачі у власність [PERSON] машиномісць, однак листом від 05.03.2021 ТОВ «Батріс» повідомило, що зобов`язання за договорами виконані не в повному обсязі та відмовлено у передачі машиномісць у її власність. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені, у розумінні статті 74 ЦПК України, належним чином, зокрема через направлення судових повісток, за адресом місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, як це передбачено нормами цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися, за наявними у справі доказами. Дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно між позивачем та ТОВ «БАТРІС» було укладено договір купівлі-продажу машиномісця № [NUMBER], загальною площею 17,2 кв.м., посвідчений Шудріковим І.О., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 157, розташований в цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-10-18» по [ADDRESS] (а.с 5). Згідно п. 2.1 вказаного договору вартість машиномісця № [NUMBER] склала 33 000, 00 доларів США за курсом продажу, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню укладання Договору купівлі-продажу машиномісця (а.с. 5). Пункт 2.1 Договору деталізовано у пункті 2.1.1 з якого вбачається, що на момент передачі покупцю у власність машиномісця, сплачена сума грошових коштів за машиномісце повинна становити не менше 268 884,00 грн Згідно п.2.2 договору сторони дійшли згоди, що повна сплата вартості машиномісця здійснюється покупцем шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата вартості машиномісця здійснюється у національній валюті України відповідно до графіку платежів, зазначеному в пункті 2.3 договору, сума чергового платежу повинна бути сплачена за курсом продажу доларів США, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню оплати покупцем чергового платежу. Відповідно до графіку, останній платіж повинені бути здійснений до 28.03.2016. Згідно акту прийому - передачі в користування машиносмісця № [NUMBER] до договору купівлі-продажу від 28.03.2013 машиномісце № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] передано у користування [PERSON] . Підписання сторонами акту прийому-передачі в користування машиномісця [NUMBER] не є передачею даного машиномісця у власність [PERSON] . Відповідно до п.. 2.4 та 2.5 договору, протягом п`яти днів з моменту повної сплати суми, зазначеної в п. 2.1 цього договору, ТОВ «Батріс» зобов`язаний передати, а [PERSON] прийняти машиномісце за актом приймання - передачі у власність, який підписується сторонами. Підставою виникнення права власності у [PERSON] , як покупця, є повна оплата нею ціни машиномісця, що зазначена в пункті 2.1 договору, підписання сторонами акту приймання - передачі у власність машиномісця та державна реєстрація ццього договору. Судом встановлено, що неналежне виконання умов договору купівлі - продажу машиномісця № [NUMBER] , ускладненого між ТОВ «Батріс» та [PERSON] 28.03.2013, та розмір заборгованості були предметом спору у справі № 646/4629/16-ц. 5 Так, відповідно до матеріалів справи№ 646/4629/16-ц, у квітні 2016 року ТОВ «Батріс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та ТОВ «Альянс про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. Позовна заява мотивована тим, що 28 березня 2013 року між ТОВ «Батріс» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого остання набувала право власності на машиномісце № [NUMBER] , загальною площею 17,2 кв. м. на цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-10-18» за адресою: [ADDRESS] після повної сплати його вартості у розмірі 33 000,00 дол. США. Оскільки [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, сплатила лише 24 002,56 дол. США, з урахуванням уточнених позовних вимог, ТОВ «Батріс» просило суд стягнути з [PERSON] 1 на його користь заборгованість за договором купівлі-продажу машиномісця від 28 березня 2013 року [NUMBER] в сумі 237 712,36 грн, штраф в розмірі 40% від суми договору у сумі 348 744,00 грн, штраф за несвоєчасне внесення платежів за період з 11 жовтня 2015 року до 07 квітня 2016 року в сумі 13 432,61 грн, інфляційні втрати в сумі 8 061,87 грн, а також стягнути в солідарному порядку з [PERSON] і ТОВ «Альянс» 3% річних у розмірі 5 470,64 грн за період з 03 липня 2015 року до 07 квітня 2016 року, стягнути з [PERSON] на його користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 10 712,03 грн. Рішенням Червонозаводського суду міста Харкова від 15 травня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Батріс» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "Батріс" штраф у розмірі 40% від суми договору в сумі 107 553, 60 грн, три відсотки річних в сумі 3 707, 68 грн, а всього 111 261, 28 грн. Стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 1 112, 61 грн. У решті позову відмовлено. Провадження у справі за позовом ТОВ «Батріс» до ТОВ «Альянс» про стягнення заборгованості закрито. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зобов`язання за договором купівлі - продажу [PERSON] належним чином не виконані, обумовлена договором купівлі - продажу ціна машиномісця сплачена в повному обсязі в обумовлений договором строк до 28 березня 2016 року, але у непередбачені договором строки сплати періодичних платежів, що є підставою для стягнення з неї штрафу, передбаченого п. 3.2.3 Договору у розмірі 40% від суми договору та 3% річних за порушення виконання зобов`язань. Постановою Харківського апеляційного суду від 15 травня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Батріс» залишено без задоволення, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Батріс» штрафу у розмірі 107 553,60 грн, 3% річних у сумі 3 707,60 грн та 1 112,61 грн судового збору скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову ТОВ «Батріс» у цій частині. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з ТОВ «Батріс» на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 1 223,21 грн. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у періоддо 04.08.2014 [PERSON] сплачувала періодичні платежі за договором у розмірі, який значно перевищує розмір, встановлений графіком, зазначені обставини під час розрахунку 3% річних не враховані. Розрахунок здійснено виходячи з заборгованості за договором у розмірі 237712 грн, що не є правильним з огляду на встановлені судом обставини, а тому відсутні підстави для задоволення вимог в цій частині. Суд також прийшов до висновку, що обумовлена договором ціна машиномісця сплачена у визначений п. 2.3 договору строк до 28 березня 2016 року. Постановою Верховного Суду від 29.07.2020 касаційну скаргу ТОВ задоволено частково. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року у частині вирішення вимог щодо штрафу передбаченого пунктом 6.2 договору у розмірі 13 432,61 грн. скасовано. Постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року у частині стягнення на користь ТОВ «Батріс» із відповідача судового збору у розмірі 1 112,61 грн скасовано. Стягнуто з Байкової А.А. «Батріс» штраф у розмірі 13 432,61 грн. У решті постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року у нескасованій частині залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Батріс» відшкодування витрат зі сплати судового збору у сумі 8 783,86 грн. Рішення Верховного Суду мотивовано тим, що на підставі платіжних документів встановлено, що відповідач сплатила за даним договором відповідачу 269390,20 грн. і суди першої та апеляційної інстанції прийшли правильного висновку про те, що вартість машиномісця, визначена п. 2.1 Договору, сплачена відповідачем у встановлений договором строк і в повному обсязі. Разом з тим, касаційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції про те, що [PERSON] платежі сплачувала у порушення пункту 2.3. договору купівлі - продажу, якими сторонами погоджено графік платежів. За таких обставин, [PERSON] належним чином зобов`язання не виконала, оскільки хоча і сплатила у повному обсязі суми, погоджені сторонами для сплати, проте порушила вимоги договору щодо строків здійснення періодичних платежів. Обираючи вид відповідальності за порушення зобов`язання застосував із двох видів відповідальності, визначених договором, штраф, передбачений пунктом 6.2 Договору за прострочення платежу більш ніж на 15 днів, що склало 13 432, 61 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, судом безспірно встановлено, що визначена договором купівлі - продажу від 28 березня 2013 року машиномісця № [NUMBER] вартість об`єкту - машиномісця загальною площею 17,2 кв.м., розташованого в цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-10-18» по [ADDRESS] , [PERSON] сплачена у встановлений договором строк і у повному обсязі. Зазначені обставини не підлягають доказуванню. На виконання Постанови Верховного Суду від 29.07.2020 позивачем [PERSON] було сплачено ТОВ «Батріс» у відшкодування витрат зі сплати судового збору у сумі 8 783, 86 грн (квитанція № 0.0.1946249918.1) та штраф у розмірі 13 432, 61 грн (квитанція № 0.0.1946239373.1 від 17.12.2020). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із ст. 631 ЦК України вбачається, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Статтею 629 ЦК України визначено договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , зі свого боку, умови договору купівлі-продажу машиномісця № [NUMBER] від 28.03.2013 виконала, сплативши повну вартість об`єкту - машиномісця загальною площею 17,2 кв.м., розташованого в цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-10-18» по [ADDRESS] . Крім того, на час розгляду справи, визначений судовим рішенням штраф у розмірі 13 432, 61 грн., [PERSON] , сплачений на час розгляду даної справи у повному обсязі. Тому, наведені ТОВ «Батріс» доводи про те, що [PERSON] здійснила лише часткову оплату вартості машиномісця № [NUMBER] у розмірі, еквівалентному 24 002,56 доларів США, у зв`язку із чим за покупцем утворилася заборгованість і умови договору не виконані, суд вважає безпідставними. Факт виконання [PERSON] , як покупцем, умов договору купівлі - продажу в частині виплати вартості машиномісця № [NUMBER] , встановлений судовим рішенням і не потребує доказування. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Проте в позові [PERSON] не зазначено які саме її права були порушені, за захистом якого саме порушеного права або інтересу вона звернулася до суду. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Оскільки [PERSON] не зазначено у позові, які права її порушені, а зазначений нею спосіб захисту не визначений законом, суд вважає, що в правовому сенсі, відсутні визначені законом підстави для визнання договору купівлі продажу виконаним. В додаткових поясненнях позивач [PERSON] зазначила, що ТОВ «Батріс» чинить їй перешкоди у користуванні машиномісцем, відмовляє їй, після ухвалення судових рішень, якими встановлено повне виконання зобов`язання з її боку, в оформленні складання акту -прийому передачі у власність машиномісця. Враховуючи додаткові пояснення, суд вважає, що обраний позивачем [PERSON] спосіб захисту порушеного права - шляхом визнання договору виконаним - не є ефективним засобом відновлення порушеного права позивача, оскільки, визнання виконаним умов договору купівлі - продажу машиномісця з боку покупця, не матиме наслідком усунення перешкод у користуванні цим машиномісцем і реєстрацію права власності, а тому не відновить, зазначеного у додаткових поясненнях, порушеного права позивача. Так, з огляду на вказане, фактично у позивача залишилось неоформленим в установленому законом порядку та відповідно до умов договору профінансоване нею машиномісце, не видані їй правоустановчі документи на об`єкт нерухомості, а тому такі порушені права позивача повинні бути захищені, шляхом визнання за нею майнових прав. Тому, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання зобов`язань [PERSON] за договором купівлі продажу виконаним задоволенню не підлягає. Така відмова у задоволенні позову не позбавляє позивача в подальшому звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права у визначений законом спосіб. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed