Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатами № [NUMBER] в будинку [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивач на підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду №б/н- НЖ/2021 від 15.03.2021 року вона є наймачем квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований її брат [PERSON] , який з липня 2017 року фактично не проживає в квартирі, коли виїхав до іншого місця, наскільки їй відомо до Росії. Особистих речей відповідача в квартирі не має. За комунальні послуги він не сплачує. Перешкод у користуванні квартирою вона відповідачу не чинить. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач втратив право користування житлом. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. Представник третьої особи - Комунального підприємства "Житлогосп" в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не є власником зазначеної квартири, зареєстрований за вказаною адресою, але з липня 2017 року не проживає за адресою реєстрації. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених обставин, відповідач на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як такий, що був відсутній за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду №б/н- НЖ/2021 від 15.03.2021 року. Згідно з актом-розпорядженням №92 від 02.03.2021 року, затвердженого директором КП "Житлогосп" по вулиці за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , в квартирі з липня 2017 року не проживає, особисті речі в квартирі відсутні. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] з липня 2017 року, можливість збереження жилого приміщення за відповідачем судом не встановлено, тому суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved