Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач, ПП «Паритет Сервіс», звернувся до суду з позовом, про стягнення з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, в порядку регресу 118 196,92 грн., з яких: 107 287 грн. відшкодування завданої шкоди [PERSON]; 10728,70 грн. виконавчого збору та 181,22 грн. витрат на проведення виконавчих дій, а також 1773 грн. понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 липня 2014 року [PERSON], згідно наказу № ПС 000000081 - [NUMBER] від 28.07.2014 року, був прийнятий на роботу до ПП «Паритет Сервіс» на посаду водія. Відповідно до дорожнього листа № 251883 від 03.12.2014 року [PERSON] був ввірений у користування мікроавтобус БАЗ 2215, д.н. [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ПП "Паритет Сервіс" та останній на ньому здійснював перевезення пасажирів по маршруту № 112. 03.12.2014 року, близько 09 год. 10 хв.,\~ керуючи мікроавтобусом БАЗ 2215, д.н. [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ПП "Паритет Сервіс" та, виконуючи рух за маршрутом № 112, рухаючись навпроти будинку № 26, корп. 1 по вул. Волкова зі сторони просп. Правди в напрямку вул. Г. Сталінграда в м. Кіровограді зі швидкістю близько 36 км/год., грубо порушив вимоги ПДР України, допустив наїзд на пішохода [PERSON] В результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які в подальшому призвели до смерті потерпілої. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 серпня 2016 року (набрав законної сили 27.06.2017 року) за вказані вище дії [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цим же вироком стягнуто з ПП «Паритет Сервіс» на користь потерпілого [PERSON] 7287 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 80 000 грн. - моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 27.06.2017 року вказаний вирок районного суду було змінено, в тому числі у частині вирішення питання цивільного позову, та стягнуто з ПП «Паритет Сервіс» на користь потерпілого [PERSON] 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Згідно постанови Фортечного ВДВС м. Кропивницький від 19.08.2017 року відкрито виконавче провадження у справі, відповідно до якого ПП «Паритет Сервіс» був зобов'язаний сплатити на користь [PERSON] 107 287 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої [PERSON] Відповідно до платіжних доручень №№ 762, 763 від 31 серпня 2017 року та платіжного доручення № 782 від 05 вересня 2017 року, ПП «Паритет Сервіс» перерахувало на рахунок Фортечного ВДВС м. Кропивницького: 107 287 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди [PERSON]; 10 728 грн. 70 коп. виконавчого збору та 181 грн. 22 коп. - витрат на проведення виконавчих дій, а всього на суму 118 196 грн. 92 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився. Надав заяви про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Проте, поштова кореспонденція, надіслана на адресу реєстрації її місця проживання повернута на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», що у відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України є належним повідомленням. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280\~ ЦПК України. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.08.2016 року [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ПП «Паритет сервіс» на користь [PERSON] 7287 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 80 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 1476 грн. судових витрат (а.с.11-14). Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 27.06.2017 року апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПП «Паритет Сервіс» залишено без задоволення. Апеляційні скарги прокурора, захисника [PERSON] в інтересах обвинуваченого [PERSON], представника потерпілого [PERSON] задоволено частково. Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.08.2016 року, щодо [PERSON] змінено в частині призначеного покарання та в частині вирішення цивільного позову. Стягнуто з ПП «Паритет Сервіс» на користь потерпілого [PERSON] В»ячеславовича заподіяну моральну шкоду в сумі 100 000 грн. (а.с.15-20). Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що грунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов'язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров'ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), згідно зі ст.441 ЦК (ст. 1172 ЦК України 2003 року) відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Як роз»яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» працівники, які не є керівниками підприємства (установи, організації) і структурних підрозділів на підприємстві або їх заступниками, за шкоду заподіяну зайвими грошовими виплатами, викликаними неналежним виконанням ними трудових обовязків, несуть матеріальну відповідальність за ч. 1 ст. 132 КЗпП, крім випадків, для яких ст. 134 КЗпП передбачена повна матеріальна відповідальність. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.6 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз»яснив, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. У правовій позиції, яка була висловлена Верховним Судом України зазначено, що відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків. Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв»язку з виконанням трудових (службових) обов»язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов»язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов»язків працівника. З матеріалів справи вбачається, що наказом керівника підприємства ПП «Паритет Сервіс» № ПС000000081-0000000460 від 24 липня 2014 року [PERSON] прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів(а.с.8). Відповідно дорожнього листа № 251883 від 03.12.2014 року [PERSON] ввірений у користування мікроавтобус БАЗ 2215, державний номерний знак [NUMBER], який здійснював перевезення пасажирів по маршруту № 112(а.с.10). Як вбачається з платіжного доручення № 762 від 31.08.2017 року ПП «Паритет Сервіс» сплачено 107 287 грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди [PERSON] В»ячеславовичу згідно виконавчого листа № 404/381/15-к від 14.08.2017 р. виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда(а.с.4). Як вбачається з платіжного доручення № 763 від 31.08.2017 року ПП «Паритет Сервіс» сплачено 10 728,70 грн. виконавчого збору по постанові ВП № 54547253 від 19.08.2017 р., основну винагороду приватного виконавця (а.с.5). Як вбачається з платіжного доручення № 782 від 05.09.2017 року ПП «Паритети Сервіс» сплачено 181,22 грн. витрат на проведення виконавчих дій по постанові ВП № 54547253 від 04.09.2017 р.(а.с.6). Отже, враховуючи, що [PERSON] перебуваючи у трудових відносинах з ПП «Парітет Сервіс», керуючи ввіреним йому автомобілем, в порушення вимог ПДР України, здійснив наїзд на потерпілу [PERSON], яка згодом померла, чим спричинив шкоду [PERSON], що підтверджено вироком суду, а підприємством було відшкодовано зазначену шкоду потерпілому, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved