Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом і просить визнати виконавчий напис, вчинений №27015 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 17590,93 грн, таким що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що 08.01.2013 році між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк», було підписано заяву №001-04339-080113, відповідно до якої їй було відкрито рахунок № [NUMBER] з кредитним лімітом 10000,00 та строком кредитування 364 дні. За вказаною заявою Тарифним пакетом є кредитна картка №1 - неіменна. 08.09.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №001-04339-080113 від 08.01.2013 р. за період з 11.08.2020 р. по 17.08.2020 р. у розмірі 17590,93 грн. 21.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Про факт існування виконавчого напису та відкритого виконавчого провадження їй стало відомо 10.09.2021 р. Зазначає, що підписана нею заява не містить погодження між нею та банком істотних умов кредитування, тому вважає, що кредитний договір на підставі якого було вчинено виконавчий напис, дійсно між сторонами не укладався. Тому вважає, що заборгованість не є безспірною. Зазначає, що законом не передбачено можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом по кредитному договору, укладеному в простій письмовій формі. Вказаний виконавчий напис позивач вважає неправомірним, вчиненим з істотним порушенням вимог чинного законодавства та таким, що не підлягає виконанню. На підставі наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 24.09.2021 року було відрито провадження у даній справі та витребувано у нотаріуса докази. Ухвалою суду від 24.09.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Позивач в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позов задовольнити. Представник відповідача, ТОВ «ФК «Аланд», у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Третя особа, приватний нотаріус Горай О.С., у судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Надіслав на адресу суду лист, про неможливість надати витребувані судом документи. Інших заяв та клопотань по справі не надходило. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України, суд вважав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін та третьої особи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено, що 08 січня 2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», було підписано заяву №001-04339-080113, відповідно до якої їй було відкрито рахунок № [NUMBER] з кредитним лімітом 10000,00 та строком кредитування 364 дні. Встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 27015, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість за кредитним договором № 001-04339-080113, який було укладено між позивачем та ПАТ «ДельтаБанк» 08.01.2013 року, за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 у розмірі 17590,93 грн., з яких: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 9933,84 грн, прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 7657,09 грн, Крім того за вчинення виконавчого напису з боржника підлягає стягненню на користь стягувача 500,00 грн., а тому загальний розмір заборгованості становить 18090,93 грн. У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 144/К від 26.01.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК«Аланд». (а.с.25). Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 08.09.2020 року. Докази того, що ТОВ «ФК«Аланд» є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в свою чергу правонаступником ПАТ «Дельта Банк» в матеріалах справи відсутні. Нотаріусом Горай О.С. на запит суду не надано докази, які були витребувані судом, повідомив, що не може надати документи, оскільки в результаті проведення слідчих дій, 28.07.2021 р. було вилучено документи нотаріального діловодства та архіву (а.с.48). Матеріалами справи підтверджується, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. знаходиться на примусовому виконанні виконавче провадження № 63357380 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 18090,93 грн, яке відкрито на підставі виконавчого напису № 27015 від 08.09.2020 року виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (а.с.23). Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Відповідно до вказаного Переліку, до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п.1 цього Переліку, відносяться нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Пункт 2, яким був доповнений зазначений Перелік, передбачав, що виконавчий напис міг вчинятися на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Але, постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 року, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині внесених змін до переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" нового розділу, згідно якого виконавчі написи нотаріус міг здійснювати на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, з 01.11.2017 року визнано незаконною та нечинною. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, вбачається, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами та для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні бути надані: а) оригінал нотаріально посвідченого договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт укладення кредитного договору №001-04339-080113 від 08.01.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , позивачем не визнається. Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14. Натомість договір кредитування №001-04339-080113 від 08.01.2013 року, укладений з ПАТ « Дельта Банк» правонаступником якого за договором 144-К від 26.01.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», та правонаступником за договором 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК«Аланд», не був нотаріально посвідчений, внаслідок чого у порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», приватним нотаріусом Горай О.С. було видано 08.09.2020 року спірний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 27015, який оспорюється позивачем. Враховуючи наведене, суд робить висновок, що відповідно до положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» до позивача за кредитним договором №001-04339-080113 від 08.01.2013 року. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Таким чином, встановивши в судовому засіданні факт порушення приватним нотаріусом Горай О.С. процедури вчинення виконавчого напису від 08.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 27015, за яким з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором №001-04339-080113 від 08.01.2013 року у розмірі 17590,93 грн, а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - 500,00 грн, то вказане є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Горай О.С. від 08.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 27015. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 454 грн. та судовий збір за подання позовної заяви 908 грн., в загальному розмірі 1362,00 грн.

Outcome: approved