Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що він є власником квартири [ADDRESS], згідно договору обміну квартирами від 26 червня 2007 року. У вказаній квартирі на даний час залишився зареєстрованим її колишній власник відповідач [PERSON], який фактично з моменту укладення вище вказаного договору та в подальшому в квартирі не проживає, особистих речей в ньому не зберігає та за комунальні послуги не сплачує. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації та такі його дії порушують права позивача на володіння, користування та розпорядження належної йому власності, то він був змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. В обґрунтування вимог посилався на обставини, викладені у позові. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, та вивчивши матеріали справи, доходить наступного висновку. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору обміну квартири від 26 червня 2007 року укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] (а.с. 6). Право власності позивача на вказану квартиру зареєстроване в комунальному підприємстві «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 8). На даний час у вказаній вище квартирі продовжує бути зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично з моменту укладення договору обміну в 2007 році в ній не проживає, що підтверджується поясненнями свідків допитаних у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] Відповідач не здійснює оплату комунальних платежів, які нараховуються за місцем його реєстрації і добровільно знятись з реєстрації не бажає в наслідок чого позивач позбавлений можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг і змушений протягом більш ніж 8 років сплачувати комунальні послуги за відповідача. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України у разі відсутності особи, яка не є членом сімї власника будинку, житлове приміщення зберігається за нею на протязі шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, вказаних у переліку до цієї статті. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод з боку відповідача [PERSON] шляхом визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вище вказаною адресою підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, щодо вимог позивача про зняття [PERSON] з реєстрації у вище вказаній квартирі, суд вважає їх передчасними, так як при наявності рішення суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у позивача є усі підстави для зняття його з реєстрації у Орджонікідзевському міському секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial