Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, треті особи - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Полтавській області, Полтавська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , про що виконавчим комітетом Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 19 березня 2018 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Позивач, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори, однак, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підстав того, що житловий будинок літ. А-1 був самовільно реконструйований за рахунок прибудови, згідно довідки № 667 від 02.12.2019 року КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» та відсутності реєстрації на приватизовану земельну ділянку, площею 0,54 га, що знаходиться в с. Абазівка, с. Рожаївка, Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2006 року. За таких обставин позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримала та прохала задовольнити. Від представника відповідача Абазівської сільської ради Полтавського району до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову. Від представників третіх осіб - Полтавської районної державної нотаріальної контори та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Полтавській області до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, [INFO] померла мати позивачки- [PERSON] , про що виконавчим комітетом Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 19.03.2018 р. було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 21 лютого 2005 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Заповіт у встановленому законом порядку посвідчений секретарем Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Половенко Ольгою Олександрівною та зареєстровано в реєстрі за № 24 Відповідно до довідки Полтавської районної державної нотаріальної контори №02-14/1359 від 25 жовтня 2019 року гр. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] згідно заповіту. /а.с. 17/ Позивачка в передбачений шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. До складу спадкового майна, яке належало спадкодавцю на день її смерті на праві власності входить житловий будинок в. [ADDRESS] та земельні ділянки; для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0649 га в [ADDRESS] ; для ведення особистого селянського господарства площею 0,3000 га в с. Абазівка; для ведення особистого селянського господарства площею 0,1774 га. 04 грудня 2019 року позивачка звернулася до нотаріуса із документами за оформленням свідоцтва про право на спадщину на майно померлої за заповітом. Після вивчення поданих документів, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки. Однак постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. від 28 січня 2020 року № 02-31/154 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що житловий будинок літ. А-1 був самовільно реконструйований за рахунок прибудови, згідно довідки №667 від 02.12.2019 року КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» та відсутності реєстрації на приватизовану земельну ділянку, площею 0,54 га., що знаходиться в с. Абазівка, Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2006 року. /а.с. 9/ Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Відповідно до довідки виданої Абазівською сільською радою Полтавського району Полтавської області від 11.07.2018 № 757/02-25 позивач постійно проживала та була зареєстрована в спадковому будинку по [ADDRESS] , чим фактично прийняла спадщину. /а.с. 16/ Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У 2007 році власником (спадкодавцем) було здійснено незначну реконструкцію будинку для поліпшення побутових умов, а саме, добудовано санвузол площею 2,5 м. кв. Про таку реконструкцію зазначено в довідці КП "Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району" від 02.12.2019 р. № 667. Після реконструкції власник [PERSON] не реєструвала вищевказані зміни. Як зазначено в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії факт самовільної реконструкції житлового будинку "А-1,а" за рахунок прибудови до житлового будинку унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту тощо. Земельна ділянка, на якій розміщені будівлі належала [PERSON] також на підставі вищевказаного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.04.2006 р. Дозволу на добудову до житлового будинку спадкодавець на той час не оформляла. За загальним правилом такі зміни підлягають прийняттю в експлуатацію збудованих будівель. Та подавати відповідні документи має тільки власник. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] належала на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] та земельні ділянки згідно Державного Акту ІІІ - ПЛ № 055767 пл.0,54 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. /а.с. 6, 7,8/ Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі частинами 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved