Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 04.07.2019 року, відповідно до якого з нього на користь відповідача по даному позову стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.04.2019 року і до повноліття дитини - [INFO] . Позивач просить суд зменшити розмір аліментів визначеним Іванівським районним судом з 1500,00 грн. до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі визначеному рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 04.07.2019 року, однак з часу винесення рішення його матеріальне становище змінилося, він створив нову сім`ю, проживає без реєстрації шлюбу з іншою жінкою, має від неї сина [PERSON] , [INFO] , дружина перебуває у декретній відпустці, тому фактично на його утримані перебуває цивільна дружина, малолітній син та син дружини від першого шлюбу. Також відзначив, що відповідач подала позов про стягнення з нього аліментів і на території АР Крим та стягує з нього аліменти за законами Російської Федерації. У судове засіданні позивач та не з`явився, проте надали до суду заяву разом з позовною заявою про слухання справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач у судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт, в якому відповідачу направлялася судова повістка з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про ту обставину, що відповідач умисно не з`являвся до поштового відділення для отримання кореспонденції, отже у відповідності до ст.128 ЦПК України являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації та проживання, заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04.07.2019 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 24.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ., що підтверджується копією рішення. Зазначене рішення сторонами не оскаржувалося, та є таким що набрало законної сили, про що в ньому наявна відповідна відмітка. Відповідно до копії свідоцтва про народження, позивач має дитину - [PERSON] , [INFO] . Суд не приймає до уваги на не надає оцінку документів, а саме копії заочного рішення від 16.08.2018 року, винесеному мировим суддею судового округу №94 Ялтинського судового району та копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2019 року, винесеного управлінням Федеральної служби судових приставів по Республіці Крим, оскільки територію АР Крим Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р., законодавчо визначено тимчасово окупованою територією України. Згідно п. п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної [PERSON] України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Цим Законом було внесено зміни до СК України та ч. 2ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане зумовлено зміною чинного законодавства з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», заст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зміна сімейного становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як вбачається зі змісту поданої заяви та доданих до неї доказів, підставою для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, слугувало те, що він наразі має на утриманні ще одну дитину, іншого матеріалами справи не підтверджено. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів слід задовольнити частково та стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.23 Постанови Пленуму верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Разом з тим, при ухваленні рішення про зміну розміру аліментів, суд повинен відкликати виконавчий лист, виданий на підставі попереднього рішення про стягнення аліментів з метою уникнення подвійного стягнення аліментів. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у даній справі та відкликання виконавчого листа по справі №499/375/19.

Outcome: partial