Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати право власності на спадкове майно, а саме: на 5/16 частини будинку [ADDRESS] за кожним з них. Обґрунтовують позовні вимоги тим, що [INFO]. померла їх тітка [PERSON], яка є рідною сестрою їх матері [PERSON]. Таким чином, позивачі є спадкоємцями за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України, як племінники померлої на спадкування тієї частки спадщини, яка належала б за законом їх матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини. Оскільки інших спадкоємців немає, позивачі є єдиними спадкоємцями на спадкове майно тітки. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Протягом встановленого терміну позивачами було подано заяви до Шостої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, а згодом - про видачу свідоцтва про право на спадщину. 25.03.2016 р. нотаріусом заведена спадкова справа № 209/2016, в матеріалах якої знаходяться документи щодо зміни прізвища їх матері, отримані за запитом нотаріуса. До складу спадкового майна входить 5\\8 частини будинку [ADDRESS] на підставі рішення Солом'янського районного суду від 27.05.2011р. У зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на 5\\8 частини будинку, нотаріус Шостої київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О., Постановою від 22.11.2016 р., відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно. Таким чином, позивачі здійснили необхідні дії для прийняття спадщини після смерті тітки, однак реалізувати своє право на спадкове майно в установленому законом порядку в державній нотаріальній конторі не мають можливості, у зв'язку з чим звернулися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надіслав пояснення в яких просив слухати справу у відсутність представника відповідача та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із статтею 1266 ЦК України встановлено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі є рідними братом і сестрою та одночасно сином і дочкою померлої [INFO] [PERSON], яка була рідною сестрою померлої [INFO] [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах спадкової справи №209/2016 щодо майна [PERSON], померлої [INFO]. Відповідно до змісту заповіту від 19.05.1994 р., [PERSON] на випадок її смерті зробила розпорядження, яким із належної їй на праві власності ? частини жилого будинку, з відповідними побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] половину заповідає [PERSON]. Відповідно до заповіту від 15.02.1994 року [PERSON] на випадок її смерті зробила розпорядження, яким належну їй на праві власності ? частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] заповідає [PERSON]. Рішенням Солом"янського районного суду м.Києва від 27.05.2011 року визнано за [PERSON] право власності на 5/8 частин будинку [ADDRESS]. Зобов"язано Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна зареєструвати право власності [PERSON] на 5/8 частин будинку [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили 22.02.2012 року. Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] 29.06.2016 року та позивач [PERSON] 25.03.2016 року звернулись до Шостої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON]. Отже, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] (спадкоємці) є племінниками [PERSON] (спадкодавець) і як зазначено в позові, одночасно є єдиними спадкоємцями на її спадкове майно у вигляді 5/8 частини будинку [ADDRESS]. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О. від 22 листопада 2016 року № 4853/02-31, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS], який належав [PERSON] у зв'язку з тим що на підставі наданого рішення суду право власності за останньою зареєстровано не було, що підтверджується інформаційною довідкою з Київського міського бюро технічної інвентаризації 21 жовтня 2016 року № ПБ-2016 № 1854. Згідно п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв при прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. Враховуючи те, що 5/8 частин будинку [ADDRESS] відповідно до рішення Солом"янського районного суду м.Києва від 27.05.2011 року належали на праві власності [PERSON], які остання за життя не встигла зареєструвати у встановленому законом порядку, суд вважає встановленим факт належності померлій частини спірного будинку, а позивачі, як єдині спадкоємці за законом прийняли спадщину у встановленому законом порядку та позбавлені права оформити право власності на спадщину у позасудовому порядку, отже є підстави для визнання за позивачами, як спадкоємцями, права власності на 5/16 частин вказаного будинку за кожним в порядку спадкування після смерті тітки [PERSON], а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про визнання за ними права власності в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виходячи із зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність на підставі діючого законодавства визнати право власності за [PERSON] на спадкове майно на 5/16 частини будинку [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: на 5/16 частини будинку [ADDRESS].

Outcome: approved