Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 серпня 2013 року, між КС «Херсонський кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5107, за яким кредитна спілка надала останньому кредит в розмірі 6000 грн., строком до 21 серпня 2014 року, зі сплатою 48 % річних від суми залишку кредиту. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором, між КС «Херсонський кредит» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки № 5017 та №5107-1 від 21.08.2013 року, відповідно до умов яких поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник. Станом на 05.09.2014 року заборгованість по кредитному договору становить 8251 грн. 58 коп. В судове засідання представник позивача не з`явилася, в своїй заяві позов підтримала, просила справу розглянути без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечила, мотивуючи тим, що не погоджується з існуючою заборгованістю, оскільки вона є лише поручителем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про кредитні спілки", кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди. Згідно ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону, передбачено право кредитної спілки надавати кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі, а, відповідно до частини 2 зазначеної статті, спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою. Судом встановлено, що 21 серпня 2013 року між кредитною спілкою "Херсонський кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5107, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 6000 грн. на строк до 21 серпня 2014 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, передбачених кредитним договором. Пунктом 1.1 кредитного договору передбачена сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку кредиту. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання та надав [PERSON] кредит в розмірі 6000 грн. Відповідно до умов договору п. 2.2. кредит надається на 12 (дванадцять) місяців, тобто відповідач мав повернути надані кошти 21 серпня 2014 року та сплатити проценти за його користування. За п. 9.2. у випадку прострочення позичальником виконання кредитного зобов'язання за цим договором, на нього покладається обов'язок сплати процентів за користування кредитом в подвійному розмірі від розміру процентної ставки зазначеній у п. 1.1. за весь період прострочення, тобто 96 % річних, що складає 0,2630 % за кожен день користування кредитом. За пунктом 3.1.1.3 кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за зазначених у договорі обставин. [PERSON], відповідну до графіку погашення кредиту мав сплачувати відсотки та здійснювати часткове повернення суми боргу в розмірі 640 грн. 97 коп., щомісяця, але свій обов'язок не виконав. Відповідно до пункту 9.2. кредитного договору, при затримці виплати кредиту відповідно до графіку, нараховується подвійний відсоток у розмірі 96 % річних на залишок кредиту, з дня запланованої сплати до дня погашення заборгованості. Згідно картки кредитна спілка нараховує підвищений відсоток за кожен день прострочки, згідно довідки-розрахунку кредиту. Сума нарахованого підвищеного відсотку за цей період становить 3738 грн. 70 коп., що підтверджується доданою довідкою-розрахунком боргу за кредитом на 05.09.2014 року. Таким чином, станом на 05.09.2014 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 8251 грн. 58 коп. в тому числі: зобов'язання по сплаті кредиту - 4512 грн. 88 коп.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3738 грн. 70 коп. З метою забезпечення належного виконання боржником своїх зобов'язань по кредитному договору між позивачем та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки № 5017 та №5107-1 від 21.08.2013 року, згідно з яким вони зобов'язались перед позивачем солідарно відповідати за виконання боржником зобов'язань по кредитному договору № 5107 від 21.08.2013 року в повному обсязі, в тому числі за повернення кредиту та відсотків. Оскільки відповідач [PERSON] порушив умови договору, сплачував кредит несвоєчасно та не в повному обсязі за графіком, у суду є підстави для стягнення грошових коштів, наданих в кредит та пені, солідарно з позичальника та поручителів [PERSON] і [PERSON] відповідно до умов договорів поруки від 21.08.2013 року. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору, у рівних частках з кожного. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved