Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що 08.04.2009 Липовецький районний суд Вінницької області ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує у позові, що розмір призначених за судовим рішенням аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дитини та належного її рівня життя відповідно до її розвитку, тому вона просить суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб присуджених до стягнення аліментів, визначених за судовим рішенням з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Ухвалою суду від 28.03.2019 за клопотанням позивача було витребувано докази з Головного управління ДФС у Вінницькій області та з ТОВ "Торгова фірма Рудь" довідку про доходи [PERSON] , за період з березня місяця 2018 року по березень місяць 2019 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін у письмовому провадженні, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 08.04.2009 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, і до досягнення дітьми повноліття. Вказане судове рішення набрало законної сили 30.04.2009. За приписами ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну способу аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням, вказуючи, що стягувані із відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму не забезпечують потреби дитини, у зв`язку із його віком. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до частини першої статті 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно витребуваних за ухвалою суду від 28.03.2019 доказів, судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований водієм ТОВ «Торгова Фірма «Рудь», отримує регулярно заробітну плату. Відповідач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти у запропонований позивачем спосіб та розмірі. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (Постанова Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі") Ураховуючи встановлені судом обставини, позиції сторін спору, визнання відповідачем обставин та позову, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід присудити аліменти на утримання їх спільної дитини у частці, що становить ј від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved