Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) про звернення стягнення на предмет іпотекита просив з урахуванням уточнених позовних вимог в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 6 400 440,62 грн за Договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 70328 від 19.11.2007 року зі [PERSON], [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS] та є власністю Іпотекодавців шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за Іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на предмет іпотеки. Також просив стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. В обґрунтуванні позову зазначив, що 19.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником, якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (відповідач 1) було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 136 500,00 доларів США з розрахунку 13,40 % річних на строк з 19.11.2007 по 20.11.2017. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту Іпотекодавці [PERSON], [PERSON] (відповідач 2) за договором іпотеки від 19.11.2007 року передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є власністю Іпотекодавців. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 19.11.2007 відносно відповідача 1 та відповідача 2 перейшло до ПАТ «Дельта Банк». Відповідач 1 свої зобов'язання за кредитними договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 03.04.2015 перед позивачем наявна заборгованість у сумі: 6 400 440,62 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 3 061 631,97 грн; сума заборгованості за відсотками - 3 132 143,76 грн; пеня - 206 664,89 грн. В рахунок виконання основного зобов'язання позивач бажає звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач 1 та її представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі, а саме зазначили, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів розміру заборгованості позичальника; сума заборгованості за Кредитним договором є необґрунтованою та недоведеною; позивачем не доведено факт відступлення права вимоги саме за тим Кредитним договором та Іпотечним договором що були укладені з відповідачами; на даний час, у квартирі, звернути стягнення на яку просить позивач, зареєстровані малолітні діти; Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» введено заборону на звернення стягнення на предмет іпотеки, переданого в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, наданим в іноземній валюті. Відповідач 2 у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником, якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (відповідач 1) був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11253883000 (Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 136 500,00 доларів США з розрахунку 13,40 % річних на строк з 19.11.2007 по 20.11.2017 (а.с.8-15). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Одночасно з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту Іпотекодавці [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) за договором іпотеки № 70328 від 19.11.2007 року передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка є власністю Іпотекодавців (а.с.21-23). 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (позивач) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту від 19.11.2007 та договором іпотеки від 19.11.2007 відносно відповідача 1 та відповідача 2 перейшло до ПАТ «Дельта Банк» (а.с.136-139). Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач повідомляв відповідача 1 про передачу права вимоги по Кредитному договору та договору іпотеки, що підтверджується повідомленням про передачу № 17.5/1063/12 від 10.01.2012 (а.с.101-103). Відповідач 1 свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 03.04.2015 перед позивачем наявна заборгованість у сумі: 6 400 440,62 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 3 061 631,97 грн; сума заборгованості за відсотками - 3 132 143,76 грн; пеня - 206 664,89 грн. Зазначена заборгованість вказана у розрахунку заборгованості, наданої позивачем (а.с.99-100). Відповідач 1 та її представник не погоджувалися з даною заборгованістю, проте свого розрахунку заборгованості суду не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. На підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності від 25.06.2015 ринкова вартість предмету іпотеки (квартири [ADDRESS]) становить 1 194 528,00 грн (а.с.126). Згідно відомості з державного реєстру іпотек Іпотекодержателем квартири [ADDRESS], є позивач, Іпотекодавцями - відповідачі. Відповідно до довідки форми №3 у вищезазначеній квартирі зареєстровані малолітні діти: з 31.08.2010 [PERSON] та з 07.08.2010 [PERSON]. Проте суд не може взяти до увагу таку підставу у відмові у задоволенні позову, як проживання малолітніх дітей у квартирі, яка є предметом іпотеки, у зв'язку з тим, що малолітні [PERSON] та [PERSON] були народжені та зареєстровані до квартири, яка забезпечена Договором іпотеки, вже після укладення цього договору. Пунктом 44 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин, передбачено, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 ЗУ від «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Враховуючи вищенаведене, та те, що відповідач не виконувала належним чином зобов'язань за Кредитним договором, які у свою чергу були забезпечені Договором іпотеки, а ринкова вартість предмету іпотеки не перевищує суму основного боргу, суд вбачає необхідним позовні вимоги про стягнення на предмет іпотеки задовольнити. Однак підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Тому відповідно до ст. 217 ЦПК України суд вважає необхідним відстрочити виконання судового рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VIІ. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України необхідно стягнути: з відповідача 1 на користь позивача судовий збір у розмірі 1 827,00 грн; з відповідача 2 на користь позивача судовий збір у розмірі 1 827,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 33, 37 ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 252-257, 267, 509, 514, 525, 526, 527, 530, 554, 599, 610, 612, 625, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України та

Outcome: approved