Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (надалі скорочено ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27 грудня 2005 року [PERSON] 27 грудня 2005 року отримала кредит у розмірі 3500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також, позивач зазначив, що у відповідності до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Разом з тим, позивач зазначив, що відповідач станом на 23 червня 2014 рік порушив умови кредитного договору і має заборгованість в сумі 17622 грн. 58 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3443 грн. 05 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12864 грн. 17 коп., а також штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 815 грн. 36 коп. В зв'язку з вказаними в позовній заяві обставинами, позивач просить стягнуть з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 17622 грн. 58 коп., та сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача Залізко В.С. в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечуючи проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась про явку до суду належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 грудня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у сумі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією договору. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні строків платежу по любому із грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Тому, станом на 23 червня 2014 року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «Приватбанк» договору № б/н від 27 грудня 2005 року рахується заборгованість на загальну суму 17622 грн. 58 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3443 грн. 05 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12864 грн. 17 коп., а також штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 815 грн. 36 коп.. Відповідно до ст. ст. 526, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідач [PERSON] заперечень проти пред'явленого позову не подала та не спростувала доводи позивача. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд вважає, що позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 17662 (сімнадцять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 58 коп. Разом з тим, суд вважає, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжних доручень № IHB95B0ОА6 від 25 червня 2014 року позивач поніс судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: approved