Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди зазначивши, що 04 травня 2013 року вона звернулася в приватну стоматологічну клініку [PERSON], де їй було проведено курс лікування, а саме пломбування зуба із видаленням нерву. Лікування тривало на протязі декількох днів до 06 травня того ж року. В процесі лікування вона відчувала болі, про що повідомила лікаря-стоматолога, але він не звернув на це уваги. Після лікування, вона помітила, що ясна почорніла і почала слоїтися біля зуба, що лікувався. Про це вона повідомила лікаря, але він повідомив їй, що це побічний ефект лікування, і що воно пройде, призначивши їй полоскання ротової порожнини настоями трав. Після цього позивач поїхала до м. Київ, де вона проживає, але болі не припинялися. 13 травня 2013 року вона звернулася у клініку в м. Києві, де їй зробили знімок і лікар поставила діагноз - некроз кості і лікувати це відмовилася, аргументуючи, що у її практиці такого не було, та порекомендувала негайно звернутися до того лікаря, який проводив лікування зуба, щоб виправив свої помилки. Як стверджує позивач, відповідач пломбував їй один зуб, а пошкодив кореневу систему двох зубів, пропилявши кістку у двох місцях та ще й застосував в процесі лікування миш'як, який на сьогодні практично вже не використовують, а якщо і використовують, то не більше однієї доби, а не три, як було у її випадку, що і спричинило відмирання кістки. Після цього позивач змушена була звернутися до стоматологічної клініки «Амадей», де діагноз підтвердили. На рентген знімку зафіксовано залишки якогось матеріалу у каналах, які пломбував відповідач. Оскільки потрібно було знати який матеріал використовував лікар позивач телефонувала йому, але останній не брав слухавку. Після цього батьки повідомили відповідачу про ускладнення після проведеного ним лікування зуба. Спочатку відповідач нібито погоджувався відшкодувати витрати на лікування за чеками, оскільки визнав лікарську помилку. В подальшому відповідач відмовився визнавати свою лікарську помилку і відшкодувати завдану матеріальну і моральну шкоду добровільно. За такого вважає, що умисними діяннями відповідача їй було завдано матеріальну та моральну шкоду і просила стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн. витрат на лікування і 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також покласти на відповідача стягнення витрат по оплаті судового збору. Позивач до суду не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність і підтримання заявлених позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що 04.05.2013 року не надавав медичну допомогу позивачу. Ним не заводилась медична карта стоматологічного хворого на [PERSON] Відповідальність працівника медичного закладу може наступати лише в разі неналежного виконання ним своїх обов'язків. Вважає, що не доведено факту надання ним медичної допомоги позивачу, оскільки не надана медична карта стоматологічного хворого і дані щодо оплати йому послуг з лікування. Викладене в позові викликає сумнів щодо достовірності обставин, в тому числі з врахуванням наданих позивачем рентген знімків і квитанцій про оплату незрозумілих послуг. Вислухав пояснення відповідача, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги [PERSON] недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню за наступного: В судовому засіданні встановлено, що відповідач є фізичною особою підприємцем: вид діяльності стоматологічна практика. Має ліцензію МОЗ України на здійснення медичної практики. Згідно наданої відповідачем копії книги обліку доходів, 04 травня 2013 року дохід від провадження діяльності ним не отримувався. Згідно наданої відповідачем довідки, 04.05.2013 року в нього був вихідний. Також за твердженням відповідача медична карта стоматологічного хворого відносно [PERSON] ним не заводилась. Відповідно до ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3,4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 - «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, та може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я». Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що відповідачем надавалась стоматологічна медична допомога позивачу, а також заподіяння з вини відповідача [PERSON] матеріальної і моральної шкоди. Надані позивачем копія виписки із амбулаторної карти [PERSON], видана клінікою " Амадей", свідчить про те, що в клініку за медичною допомогою позивач звернулась 14.05.2014 року. При цьому у виписці не міститься даних щодо надання [PERSON] медичної допомоги відповідачем неналежним чином. За такого відсутні підстави вважати, що проходження позивачем лікування в медичній клініці " Амадей" пов'язано з наданням позивачу медичної допомоги [PERSON] неналежним чином. Також позивачем не надано інших доказів надання їй відповідачем медичної допомоги неналежним чином. Покази свідків [PERSON]. і [PERSON] щодо надання відповідачем медичної допомоги позивачу, не є належним і допустимим доказом на підтвердження того, що медична допомога була надана неналежним чином. Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову .

Outcome: dismissed