Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до відповідача про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому зазначив, що [PERSON] з 1998 року почала проживати однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання однією сім`єю позивачка народила сина [PERSON] , у 1999 році та сина [PERSON] [INFO] . В актовому записі про народження синів батьком записаний відповідач [PERSON] . Протягом останніх років позивачка періодично працювала за кордоном. У квітні 2019 року позивачка повернулася із-за кордону, а в травні 2019 року завагітніла від відповідача та народила [INFO] доньку [PERSON] . У відповідача виникли безпідставні сумніви у своєму батьківстві відносно доньки, тому вона була зареєстрована відповідно до правил ч. 1 ст. 135 СК України. Оскільки батько доньки не визнає своє батьківство та не надає належної допомоги на її утримання, тому позивачка звернулася до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що на утриманні відповідача тільки одна спільна дитина [PERSON] , [INFO] , водночас відповідач не є батьком іншої дитини. Щодо обставини скрутного матеріального становища відповідача, то ці обставини не відповідають дійсності так як відповідач користується дороговартісним автомобілем. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він не працює та не має відповідних доходів для утримання позивачки та доньки [PERSON] що підтверджується відповідною довідкою про доходи. Також на запитання суду зазначив, що він працездатний та не має проблем зіз здоров`ям, а також на його утриманні на даний час перебуває двоє дітей. Також автомобіль, яким він користується належить не йому, а його синові. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Добровеличківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро), будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, проте до суду надійшла заява, в якій просить проводити засідання без їх представника, не заперечують щодо задоволення позову. Суд заслухавши пояснення сторін, розглянувши позовну заяву, дослідивши представлені докази доходить до такого висновку. Так судом установлено, що згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] народилася [INFO] у місті Кропивницькому. У свідоцтві Добровеличківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро), серія [NUMBER] , у графі "батьки" записані, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ( а.с.5). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № витягу 00026877387 від 02.07.2020, виданого Добровеличківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) встановлено, що відомості про дитину [PERSON] [INFO] , номер актового запису 10 від 22 січня 2020 року, реєстраційний номер актового запису № 00140598400, мати [PERSON] , батько [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України ( а.с.6). З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , виданого виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] з донькою [PERSON] , 2020 року народження та батьками без реєстрації ( а.с.7). Зі змісту судового наказу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2020 встановлено, що стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 ( однієї/четвертої ) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.12). Враховуючи той факт, що відповідач позовні вимоги не визнає, суд доходить до такого висновку. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з висновком експерта №1 від 11.01.2021 КУ Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] , [INFO] , може являтись біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99, 99999% ( а.с. 52-59). Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Отже, як випливає із даної норми існує добровільний порядок ( п. 1) і примусовий порядок (п. 3) згідно зі статтею 125 СК. Якщо йдеться про добровільний порядок, то походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Оскільки висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 11.01.2021 №1 визначено ймовірність події що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , то факт батьківства доведений. Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК); Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, а тому підлягають до задоволення вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вимогами ч.1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу ) другого з подружжя і ( або ) у твердій грошовій сумі . Відсутність доказів щодо того чи працює відповідач, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки презюмується, що він є працездатним. Факт стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини не є обставиною, яка згідно зі ст. 84 СК України, спонукає до звільнення його від сплати аліментів на утримання дружини, адже вона на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Враховуючи те, що спільна дитина сторін проживає з позивачем, суд вважає, що слід задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, починаючи з дня подання позову до досягнення дочкою трьох років. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже враховуючи працездатний вік позивача та відсутність доказів погіршення стану його здоров`я, суд вважає що позивач повинен мати таке працевлаштування, яке б могло забезпечувати можливість утримувати усіх своїх дітей. Наявність сина у відповідача не може зводитись до погіршення матеріального стану позивача та необхідності зменшення розміру аліментів за рахунок іншої дитини. Також позивачка має право вимагати стягнення з відповідача коштів на власне утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в частці від заробітку ( доходу), отже позов необхідно задовольнити повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Позивачка є звільненою від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Оскільки позов задовольняється повністю, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за дві позовні вимоги в розмірі 1681 гривню 60 копійок та за іншу позовну вимогу на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Також в судовому засіданні представника позивача [PERSON] заявив усну заяву, в якій просить стягнути витрати на правничу допомогу та витрати на проведення експертизи, які будуть заявлені протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заходи забезпечення позову не застосовувалися. На підставі ст.ст. 80, 84, 104, 105, 110, 111, 112, 148,150,164-166, 180-183 СК України,

Outcome: approved