Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом до відповідача, який обґрунтував наступним чином. [INFO] в с.Приборівка Липовецького району Вінницької області помер [PERSON], який приходився йому рідним батьком. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, оскільки ще за життя - 16.07.1993 року, [PERSON] та його мати - [PERSON] на випадок своєї смерті зробили особисте розпорядження, відповідно до якого заповіли йому, [PERSON], жилий будинок з погосподарськими спорудами розташований в [ADDRESS]. Спадщину після смерті батька він, [PERSON], прийняв шляхом постійного проживання із своїм батьком на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні - відсутні. Його сестра, [PERSON], яка приходиться дочкою померлому, надала суду заяву про відмову від спадщини. Відтак він, [PERSON], є єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON], однак при зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на об'єкт нерухомості. Ураховуючи те, що наявність порушення його прав є очевидним, а іншого порядку для того щоб реалізувати своє право на спадщину після смерті близької йому людини не передбачено поміж судового, просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на об'єкт нерухомості, який належав його покійному батькові. В судове засідання позивач не з'явився, в своїй заяві направленій на адресу суду, вказав, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Представник Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився, в заяві, яка була надана через канцелярію суду, вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити у відсутності їх представника. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України не обов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] в селі Приборівка Липовецького району вінницької області помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим померлим 16.07.1993 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] заповіли належний їм на праві особистої власності житловий будинок, що розташований в с. Приборівка Липовецького району [PERSON], тобто позивачеві, який приходиться їм рідним сином, про що свідчить свідоцтво про народження серія ІІІ-УР №643682. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Приборівської сільської ради 16.07.1993 року та зареєстрований в реєстрі за №26. За відомостями органу місцевого самоврядування, даний заповіт, при житті спадкодавця, не змінювався та не скасовувався. Як убачається із матеріалів Спадкової справи до майна померлого [PERSON], що заведена державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори, осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині за наявності заповіту не встановлено. Дочка спадкодавця - [PERSON] надала суду відмову від прийняття спадщини. За таких обставин слід констатувати, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлого [PERSON] До спадкової маси увійшла частка житлового будинку за [ADDRESS], на що вказує Технічний паспорт на житловий будинок, що виданий 11.02.2014 року КП «ВООБТІ», відповідно до якого зазначено, що [PERSON] є власником 91/100 частки названого житлового будинку; 9/100 власником являється позивач [PERSON]. Факт належності нерухомості [PERSON] підтверджено також довідкою, яка видана 31.01.2014 року виконавчим комітетом Приборівської сільської ради Липовецького району за №65, відповідно до якої, померлий [PERSON] дійсно проживає та був зареєстрований в належному йому житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Матеріали Спадкової справи свідчать також про те, що позивач спадщину прийняв шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (довідка органу місцевого самоврядування №67 від 31.01.2014 року). Проте постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 29.01.2014 року позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO], оскільки ним не було пред'явлено документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок. Правовідносини, що виникли між сторонами є цивільно - правовими, а тому регулюються нормами Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилась після 01.01.2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Зі змісту ст.ст.1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В силу ст.ст.1268-1270 ЦК України, позивач повинен прийняти спадщину у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.г. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вищевказана інструкція втратила чинність 19 січня 1996 року. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Зібрані у справі докази свідчать про те, що при житті [PERSON] володів, користувався та розпоряджався 91/100 часткою житлового будинку, який має намір успадкувати позивач, тобто, що він перебував у його власності, право власності зареєстроване за ним, згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі сільської ради. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачами доведено обставини викладені ними у позовній заяві належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону та підлягають до задоволення. Крім цього, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1223, 1233, 1234, 1235, 1241, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved