Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення її квартири [ADDRESS] з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ від 15.07.2015. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова винесена у зв"язку з виникненням у її колишнього чоловіка [PERSON], як боржника, невиконаних зобов"язань. Проте, являючись одноособовим власником даної житлової нерухомості, вона не може на власний розсуд розпорядитися такою, через внесення запису в Державний реєстр обтяження на квартиру. Позивач у судове засідання не з?явився, але надав письмову заяву про підтримання позову та розгляду справи за її відсутності. Держвиконавець Малько Є.О. у письмовій заяві до суду просить розглянути справу згідно чинного законодавства та повідомила про відсутність у відділі ДВС Прилуцького МРУЮ виконавчих проваджень, по яких позивач виступала б боржником. У зв'язку з цим, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та в такому випадку фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що згідно витягу з Державного реєстру про реєстрацію обтяження за номером 10428421 на підставі постанови старшого держвиконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ Малько Є.О., ВП № 41385161 від 15.07.2015 про арешт майна боржника [PERSON] внесені відомості по квартирі [ADDRESS] (а.с. 15). Проте згідно договору купівлі-продажу від 27.05.2003 квартира [ADDRESS] була придбана позивачем [PERSON] (а.с. 8). Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2015 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17 грудня 2015 року, було відмовлено у поданні держвиконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ Малько Є.О. про визнання частки (1/2) у праві власності за боржником [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с. 9-12). Згідно інформації відділу ДВС Прилуцького МРУЮ позивач не є боржником по виконавчим провадженням перед стягувачами чи третіми особами. Так дійсно, згідно вимог ст.ст. 11, 55, 57 Закону України „Про виконавче провадження", з метою забезпечення реального виконання рішення держвиконавець має право, крім того, накладати арешт на майно боржника з оголошенням заборони на його відчуження. Стаття 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У суді не було встановлено, що позивач має якісь боргові зобов"язання перед стягувачами або перед іншими фізичними, юридичними чи третіми особами. За таких обставин, коли оскаржуваною постановою державного виконавця накладався арешт на майно боржника, яким є колишній чоловік позивачки, тому відсутні правові підстави для обтяження квартири [ADDRESS], одноособовим власником якої є [PERSON] На підставі ст.ст. 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved