Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням суду від 20.05.2010р. визнаний померлим її батько [PERSON] , на підставі якого було видано свідоцтво про його смерть. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], право власності на яку належало йому на підставі договору міни від 08.02.1995р. Інші 3/4 частини квартири належать на праві власності їй та відповідачам у справі, що є її матірю та братом, в рівних частках по 1/4 кожному. Вона після смерті батька є спадкоємцею першої черги і своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Однак нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів. Таким чином, в нотаріальному порядку вона не може оформити свої права на спадщину і змушена звернутися до суду. Просить визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], що помер 01.06.2010р. Позивачка в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають повністю, проти його задоволення не заперечують. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін. Відповідно до ч.2 ст..197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що 01.06.2010року помер [PERSON], який є батьком позивачки (арк.22,23. 62обор.). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі договору міни від 08.02.1995р. (арк..27-30). Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.06.2014р. та інформаційної довідки з цього ж реєстру від 16.07.2015р. за [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровано право власності за кожним на 1/4 вказаної квартири, за [PERSON] право власності не зареєстровано (арк..31-33, 50) 02.07.2014р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (арк.52обор.). 02.07.2014р. нотаріусом заведена спадкова справа, реєстраційний номер 56255952, яка на час розгляду справи є чинною (арк.66). 15.07.2014р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (арк.64). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 15.07.2014р. відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру (арк.65). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Крім того, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши обставини справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набула право власності на вказане нерухоме майно, оскільки після смерті свого батька є спадкоємцем першої черги, своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, в подальшому звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але не може отримати його в нотаріальному порядку у звязку з відсутністю правоустановчих документів на вказане спадкове нерухоме майно та відсутністю реєстрації права власності спадкодавця, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, відсутність правоустановчих документів та реєстрації права власності спадкодавця не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини. При цьому, судом встановлено, що спадкове майно належало на праві власності померлому [PERSON] на підставі договору міни від 08.02.1995р., він тривалий час мешкав у вказаній квартирі, володів та користувався нею. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді вказаного нерухомого майна, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право відповідно до ст.. 3 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спірне майно. Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved