Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач за первісним позовом, [PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просила суд, визнати за нею, право власності на земельну ділянку площею 5,8505 га яка знаходиться на території Мосьпанівської сільської ради, КСП «Україна», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [INFO] року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки. [PERSON], як дочка [PERSON], є спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом. Позивач прийняла спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Однак, коли вона звернулась до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Відповідач [PERSON] в процесі розгляду справи подав зустрічний позов, відповідно до якого просив: змінити черговість права на спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, та надати йому право на спадкування за законом як спадкоємцю першої черги, після смерті [PERSON]; встановити факт постійного проживання [PERSON], зі спадкодавцем [PERSON] на день його смерті, та визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 5,8505 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Мосьпанівської сільської ради, КСП «Україна», призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Чугуївської районної державної адміністрації від 01 серпня 2002 року №167 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає первісний та зустрічний позов такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Мосьпанівською сільською радою 14 червня 2003 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 5,8505 га, яка знаходиться на території Мосьпанівської сільської ради, КСП «Україна», та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Чугуївської райдержадміністрації від 01 серпня 2002 року №167 (а.с. 8). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року: при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON], як дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9), є спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом, після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] року. 15.11.1980 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище «Данилюк», що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). Після смерті [PERSON] батько Позивача - [PERSON] заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав та в управління спадковим майном не вступав, а отже [PERSON] є таким що не прийняв спадщину. Відповідач тривалий час доглядав за матір'ю Позивача, але в управління спадковим майном після її смерті не вступав, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач прийняла спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Вона продовжила обробляти вищевказану земельну ділянку, продовжила користувалася речами, які залишилися після її смерті. Коли Позивач звернулася до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні моїх спадкових прав. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України №296/05 від 22.02.2012, не передбачено оформлення спадкових прав за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа, тому Позивач позбавлена права в позасудовому порядку оформити свої спадкові права. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Мосьпанівською сільською радою Чугуївського району Харківської області 27 жовтня 2009 року (а.с. 25). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 5,8505 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Мосьпанівської сільської ради, КСП «Україна», призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Чугуївської районної державної адміністрації від 01 серпня 2002 року №167 (а.с. 24). [PERSON], матеріально забезпечував [PERSON], сплачував рахунки по комунальним платежам, ніс витрати по його догляду та утриманню. [PERSON] доглядав [PERSON] та піклувався про нього до часу смерті. Всі затрати по його лікуванню, забезпеченню необхідними медикаментами здійснював лише Відповідач. [PERSON] на день смерті [PERSON] постійно проживав з ним, піклувався про нього, доглядав за будинком та прибудинковою територією. Частиною 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім'єю зі спадкоємцем. Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 23 постанови Пленум Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкоємця за адресою місця проживання спадкодавця. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом визнання прав Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, шляхом визнання прав. Пункт 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року та статті 1225 ЦК України і 131 ЗК України вказують, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року N7 встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. На підставі викладеного,

Outcome: approved