Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача, розірвання договору та витребування безпідставно набутого майна. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що 10.12.2015 року маючи на меті придбання автомобіля марки ВАЗ 2110, вартістю приблизно 110 000 грн., він звернувся до офісу ТОВ «Авто Просто», де між ним та з відповідачем - ТОВ «Авто Просто» укладений договір № 718477 з додатком № 1 на надання йому послуги системи [PERSON], спрямованій на придбання автомобіля марки ВАЗ 2110. 10.12.2015 року, виконуючі умови ст.ст. 3,4 договору, він, за усною вимогою працівника ТОВ «Авто Просто», сплатив ТОВ "АТо Просто" оплату винагороди за послугу ТОВ «АвтоПросто» та комісійну винагороду на загальну суму 9117,36 грн. 13.01.2016 року, виконуючі умови ст.ст. 3,4 договору, він сплатив ТОВ «Авто Просто» грошовій внесок за придбання автомобиля у розмірі 98816,76 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. 28.01.2016 року, в порушення ст.ст. 525, 629 ЦК України, ст.7 розділу II договору, відповідач, в односторонньому порядку змінив марку автомобіля та за результатами 77-го Розподілу автомобіля надав йому право на отримання автомобіля марки ЗАЗ VIDA вартістю 252 000 грн. В порушення п.12 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживача" відповідач негайно про зміну марки автомобіля, істотний зріст вартості, ніж можна було очікувати під час укладення договору, його не повідомив. Відповідачем, в порушення ст.3 розділу І договору, він був позбавлений права приймає участь в розподілах автомобіля марки ВАЗ 2110, організованих відповідачем та до теперішнього часу він ні разу не прийняв участі в розіграші автомобіля марки ВАЗ 2110. Таким чином, у відповідача не виникло підстав для отримання сплаченого 10.12.2015 року,13.01.2016 року ним платежів, передбачених умовами договору та він вважає, що ним безпідставно здійснено перерахування зазначених грошових коштів на рахунок відповідача. ТОВ «Авто Просто» своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором № 718477 з додатком № 1 від 10.12.2015 року на придбання ним автомобіля марки ВАЗ 2110. 31.03.2016 року на юридичну адресу відповідача була направлена претензія щодо невиконання відповідачем в односторонньому порядку, в порушення вимог ст.ст. 525,629 ЦК України, умов договору. Відповідач не усунув істотні недоліки позначеної умовами договору послуги та взагалі відмовився від виконання зобов'язань за договором, повідомив, що договір № 718477 розірвано, з підстави, що нібито реалізовано його право, позначене ст. 3 розділу І договору на дострокове розірвання договору, в зв'язку з чим відмовився повертати на його розрахунковий рахунок, вказаний у претензії строк, сплачених ним грошових коштів. [PERSON] розірвати договір за №718477 з додатком №1 від 10.12.2015 року укладений між ним, [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО», з підстави односторонньої відмови ТОВ «АВТО ПРОСТО» від виконання умов договору та стягнути з відповідача на його користь безпідставно набутого майна грошових коштів на загальну суму 107934, 12 грн., моральні збитки у розмірі 7250, 00 грн. та пені у розмірі 149374, 12 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позові, та просив їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~ Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав письмі заперечення на позовну заяву в обґрунтування яких зазначив, що у задоволенні позову має бути відмовлено через те, що вищезазначений позов є безпідставним та необґрунтованим, про що надав суду заперечення, які долучені до справи, просить справу розглянути без його участі. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.12.2015 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та позивачем було укладено Договір №718477 з додатком №1 на надання [PERSON] послуги системи [PERSON], спрямований на придбання автомобіля марки ВАЗ 2110, вартістю 110\~000, 00 грн. (а.с.5-10). В цей же день позивачем було внесено 9117, 36 грн., як винагорода за послугу ТОВ «Авто Просто», що підтверджується квитанцією №QS000107691501 (а.с. 13). 13.01.2016 року, виконуючі умови ст.ст. 3,4 договору №718477, [PERSON] сплатив ТОВ «Авто Просто» грошовій внесок за придбання автомобиля у розмірі 98816,76 грн., що підтверджується квитанцією 1/38 та 1/37 (а.с. 14). Позивач 31.03.2016 року письмово звернувся до ТОВ «АВТО ПРОСТО» з заявою про розірвання договору №718477 з додатком №1 від 10.12.2015 року на придбання ним автомобіля марки ВАЗ 2110 та повернути протягом 30 днів сплачені ним гроші в розмірі 98816, 76 грн., так як йому всупереч угоди запропонували участь в розиграшу автомобіля ЗАЗ VIDA, вартістю 252\~000 грн., який він не мав наміру купувати (а.с.16). Своєю відповіддю від 14.04.2016 року представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомив [PERSON] про те, що Договір №718477 від 10.12.2015 року укладений з ним, розірвано згідно статті 3 розділу І Договору та статті 12, п.12.1 Розділу ІІ Договору. Поверненню підлягатимуть періодичні платежі, розраховані у відповідності до положень статті 12, п. 12.1.1 Розділу ІІ Договору, відповідно до якої максимальний строк повернення періодичних платежів не може перевищувати двої років з дня отримання [PERSON] заяви про дострокове розірвання Договору (а.с.17). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вимога позивача щодо розірвання договору за №718477 з додатком №1 від 10.12.2015 року укладений між [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО» не підлягає задоволенню, у звязку з тим, що на день подання спірний догорів був розірваний. Однак відповідачем були порушені зобовязання зазначені в Договірі №718477 від 10.12.2015 року, тому вимога позивача про стягнення з відповідача на користь його грошових коштів на загальну суму 107934, 12 грн., підлягає задоленню, так як сплата грошових внесків підтверджена сторонами та матеріалами справи (а.с. 13, 14, 35). Щодо вимог про стягнення з відповідаача моральні збитки у розмірі 7250, 00 грн. та пені у розмірі 149374, 12 грн. суд вважає за необхідне відмовити, так як позивач добровільно виявив бажання скористатися послугами відповідача та укласти оспорюваний договір, отже зазначені вимоги не обґрунтовані та недоведені позивачем. В ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав. Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимогст. 627\~ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, та визначенні умов договору з урахуванням вимогЦивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості. В порядку ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, Закону України «Про захист прав споживача», ч.1 ст.203, 525, 611,1167 ЦК України,

Outcome: partial