Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] в січні 2021 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивує тим, що з 24.07.2006 р. перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 26.09.2017 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На даний час відповідач свідомо ухиляється від участі у належному утриманні дітей, добровільно не бере участі у додаткових витратах, пов`язаних з придбанням необхідного шкільного інвентарю, одягу, предметів розвитку, ліків тощо. Всі питання щодо розвитку та утримання дітей вирішуються позивачкою самостійно. 26.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог вх.7233 від 28.04.2021 р. позивачка просить суд збільшити розмір аліментів до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. 14.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Власик В.Я., в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про зменшення позовних вимог від 28.04.2021 р., в якій просить суд провести розгляд справи без її участі, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог про збільшення розміру аліментів до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, просить справу розглядати без його участі, та без участі його представника адвоката Власик В.Я. Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 26.09.2017 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду із позовом та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачка просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1000 грн. до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, посилаючись на матеріальний стан відповідача, який спроможний сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17. Разом з тим, суд враховує, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідцотвом про народження останньої серія [NUMBER] від 20.06.2020 р. За наведеного, враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде сприяти забезпеченню розвитку дітей, яких відповідач зобов`язаний утримувати, суд вважає, що позов у заявленому позивачкою розмірі аліментів на дітей підлягає до задоволення за наявності доведених підстав для збільшення стягнутого судом розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з 1000 грн. до 1500 грн. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. роз`яснено, що у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, для забезпечення гармонійного розвитку дітей необхідним є збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання двох дітей, визначивши їх розмір у заявленому позивачкою розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, що буде відповідати вимогам сімейного законодавства із врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Outcome: approved