Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із указаним позовом в якому зазначив, що 28.02.2014 року на прилюдних торгах у м. Житомирі по вул. Рильського, 3, оф. 1-А в приміщенні ПП "Нива-В.Ш." було продане належне йому майно, а саме: квартира [ADDRESS]. [PERSON] посилається на те, що є власником цієї квартири на підставі укладеного 27.09.2007 року із [PERSON] договору купівлі-продажу. Відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно в органах БТІ [PERSON] пояснює відсутністю обов'язкового його реєстрування чинним на час укладання договору купівлі-продажу квартири законодавством. Окрім цього, як зазначає позивач, на придбання вказаної квартири нею був узятий кредит у ПАТ «Райффайзен банк Аваль» і зазначена вище квартира перебувала в іпотеці банку і при реалізації цього нерухомого майна ПП «Нива В.-Ш.», як організатором прилюдних торгів, був порушений п. 1.4 Тимчасового положення щодо організації та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки з урахуванням вимог ст. 43 Закону України «Про іпотеку». Посилаючись на положення ст.ст. 203, 215 ЦК України просить суд визнати результати прилюдних торгів від 28.02.2014 року щодо продажу [ADDRESS] недійсними та визнати недійсним свідоцтво право власності на ім'я [PERSON] на спірну квартиру від 04.03.2014 року, зареєстроване у реєстрі за №927. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просила в судовому засіданні відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі за безпідставністю. В обґрунтування своїх заперечень вказала, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яку придбала на прилюдних торгах, що проводило Приватне підприємство «Нива - В.Ш.». Посилаючись на положення ст.ст. 182, 210, 334, 657 ЦК України, норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» зазначає, що позивач після укладення з [PERSON] 27.09.2007 року договір купівлі -продажу квартири не зареєструвала в передбаченому законодавством України порядку своє право власності на нерухоме майно, що свідчить про відсутність у [PERSON] права власності на квартиру відповідача, а отже і підстав для звернення до суду із позовом. Зазначила, що необґрунтованими є також посилання позивача про те, що прилюдні торги відбулась із порушеннями норм Закону України «Про іпотеку» у зв'язку із тим, що зазначена вище квартира реалізовувалась на торгах не як предмет іпотеки. Надала відповідні письмові заперечення (а.с. 44-47). Представник ПП «Ніва - В.Ш.» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду направив письмові заперечення в яких просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 31-33). Представник Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції в судовому засіданні так само просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Надав письмові заперечення, що приєднані до матеріалів справи (а.с. 61-64) та копії матеріалів зведеного виконавчого провадження. Представник ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку, в задоволенні позовних вимог просив відмовити за безпідставністю (а.с. 246). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 927, виданого 04.03.2014 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6, 51). Право власності на квартиру було зареєстровано в передбаченому чинним законодавством України порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18586271 від 04.03.2014 року (а.с. 52-53). Дана квартира була придбана [PERSON] на прилюдних торгах, котрі проводило Приватне підприємство «Нива - В.Ш.», що підтверджується Протоколом прилюдних торгів з ре5алізації арештованого нерухомого майна, яке є власністю [PERSON] № 0614008 (2) від 28 лютого 2014 року, затверджених директором філії 06 ПП «Нива - В.Ш.» та Актом головного державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Сладь Т.П. про проведені прилюдні торги від 03 березня 2014 року (а.с. 57-59). Як встановлено в судовому засіданні, продана на прилюдних торгах квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №13628, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно №3064995 від 29.04.2013 року (а.с. 139). Судом також встановлено, що 27.09.2007 року [PERSON] продала спірну квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №14800, позивачу у справі - [PERSON] (а.с. 12-13). Сторонами у справі не заперечується, що право власності на квартиру[ADDRESS] не було зареєстровано позивачем в органах БТІ, тому дана обставина згідно вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Статтею 334 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладання договору купівлі-продажу від 27.09.2007 року передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до положень ст. 657 ЦК України (редакції 2007 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч.1 ст.210 ЦК України (редакції 2007 року) правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Натомість стаття 182 ЦК України (редакції 2007 року) передбачала, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином, цивільне законодавство 2007 року передбачало як державну реєстрацію договору про відчуження майна, так і державну реєстрацію права власності на нерухому річ, які є окремими видами реєстрації. Обов'язковість державної реєстрації фізичною особою права власності на нерухоме майно передбачалась також ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, що діяла на момент укладання договору купівлі-продажу від 27.09.2007 року, яку здійснювали місцеві органи державної реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна. З огляду на викладене суд погоджується із доводами відповідача [PERSON] про те, що відсутність державної реєстрації права власності на спірну квартиру свідчить про відсутність у позивача права власності на квартиру, яке у [PERSON] не виникло в силу недотримання передбаченого законодавством порядку реєстрації. Суд не погоджується із твердженням позивача про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно станом на 2007 рік була правом покупця, а не його обов'язком оскільки це спростовується, зокрема, нормами ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, що діяли на час укладання позивачем договору купівлі-продажу із [PERSON] Суд також не погоджується із посиланням позивача на те, що ПП «Нива - В.Ш.» як організатором прилюдних торгів було порушено п. 1.4 Тимчасового положення щодо організації та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки з урахуванням вимог ст.43 Закону України «Про іпотеку» оскільки, як було встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами зведеного виконавчого провадження, квартира [ADDRESS] була продана на прилюдних торгах не в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, а в порядку примусового виконання виконавчого провадження по стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу на загальну суму 1 169 898,38 грн. та 68 714,44 доларів США. Зазначена обставина підтверджується матеріалами зведеного виконавчого провадження й, зокрема листом Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 04.01.2014 №100/22 (а.с. 205). Таким чином посилання позивача на порушення норм Закону України «Про іпотеку» та п. 1.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 27.10.1999 № 68/5 є безпідставними. Суд також не вбачає підстав для визнання результатів прилюдних торгів від 28.02.2014 року недійсними у зав'язку із тим, що продана спірна квартира по вул. Крошенській перебувала в іпотеці у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно укладеного 27.09.2007 року банком із [PERSON] договору іпотеки. Право [PERSON] передавати квартиру [ADDRESS], в іпотеку до моменту виникнення у позивача права власності на квартиру було прямо передбачено п. 5.4 договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2007 року, укладеного позивачем із [PERSON] На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не набула в установленому законодавством України порядку право власності на квартиру [ADDRESS], не зареєструвала своє право власності, а відтак не володіє всім переліком прав, які належать виключно власнику майна, у зв'язку із чим позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed