Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом та просив: - стягнути на його користь з відповідачів солідарно суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту від 27 березня 2007 року в розмірі 167 538,91 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013р. становить 1 455 324,90 грн.; - стягнути на його користь з відповідачів суму сплаченого судового збору; посилаючись на те, що 27.03.2007 р. року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (в подальшому назву змінено на ПАТ «УкрСиббанк»), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11133647000, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 211 000 швейцарських франків строком до 26.03.2018р. з щомісячною сплатою 8,99 % річних. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кошти. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 11133647000/п від 27.03.2007р., згідно з яким [PERSON] поручився перед банком за виконання відповідачем зобов`язаннь за кредитним договором. Відповідачі свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредитних коштів відповідачу, та сплати процентів, в порушення умов договору, не виконує. З моменту отримання кредитних коштів відповідачем частково проведено погашення кредитних коштів у зв'язку з чим, станом на 08.11.2013 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 167 538,91 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 р. становить 1 455 324,90 грн., з яких : - 132 340,15 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 року становить 1 149 571,26 грн. - кредитна заборгованість; - 29 223,41 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 року становить 253 848,83 грн. - заборгованість по процентам; - 3 091,31 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 року становить 26 852,62 грн. - пеня за прострочення сплати по кредиту; - 2 884,04 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 року становить 25 052,19 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві та справу розглянути без участі його представника. [PERSON] подала зустрічний позов про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 11133647000 від 27 березня 2007 року в частині кредиту грошових коштів в іноземній валюті, а саме 211 000 швейцарських франків мотивуючи свій позов тим, що банк фактично надав кредит не у франках, а у гривні, в банківських документах щодо одержання грошових коштів в іноземній валюті вона не розписувалась, саме в гривні вона і бажала отримати кредит, іноземна валюта була формально вписана у кредит, тобто був прихований кредитний договір у національній валюті. [PERSON] подав зустрічний позов про визнання недійсним договору поруки № 11133647000 від 27 березня 2007 року в частині кредиту грошових коштів в іноземній валюті, а саме 211 000 швейцарських франків мотивуючи свій позов тим, що банк фактично надав кредит не у франках, а у гривні, в банківських документах щодо одержання грошових коштів в іноземній валюті вона не розписувалась, саме в гривні вона і бажала отримати кредит, іноземна валюта була формально вписана у кредит, тобто був прихований кредитний договір у національній валюті. Так як договір поруки є похідним від кредитного договору то і він підлягає визнанню недійсним. Проти задоволення зустрічних позовів позивач за первинним позовом заперечував. В судовому засіданні [PERSON] позов до себе не визнала, а свій позов підтримала та пояснила, що вона дійсно брала в кредит кошти, але в гривні, а не у франку. Договір підписувала особисто, про те, що валюта кредиту швейцарський франк знала, підписала кожну сторінку договору, до червня 2011 року зобов'язання по договору виконувала, а пізніше перестала, назвати причину невиконання зобов'язань не може. Стверджує, що немає документів про те, що вона отримувала в касі ці кошти. Так як отриманням коштів у гривні прикрито отримання коштів у валюті, вважає, що кредитний договір необхідно визнати недійсним. В судовому засіданні [PERSON] позов до себе не визнав, а свій позов підтримав та пояснив, що [PERSON] дійсно брала в кредит кошти, але в гривні, а не у франку. Договір поруки він підписав особисто, про те, що валюта кредиту швейцарський франк знав, до червня 2011 року зобов'язання по договору [PERSON] виконувала, а пізніше перестала, назвати причину невиконання зобов'язань не може. Стверджує, що немає документів про те, що вона отримувала в касі ці кошти. Так як отриманням коштів у гривні прикрито отримання коштів у валюті, вважає, що договір поруки необхідно визнати недійсним. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. 14.03.2007р. [PERSON] подала позивачу письмову заявку на отримання кредиту в сумі 385 000 швейцарських франків (а.с.104-106). Тобто, грошові кошти [PERSON] видавались за її особистою заявою де вказана валюта кредиту - швейцарський франк. 27.03.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (в подальшому назву змінено на ПАТ «УкрСиббанк»), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11133647000, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 211 000 швейцарських франків строком до 26.03.2018р. з щомісячною сплатою 8,99 % річних. Кожна сторінка даного договору підписана позичальником, а в п.1.1 договору вказано, що банк надає позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 211 000 швейцарських франків. Дана сума дорівнює еквіваленту 872 000 гривень. Позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше 26 березня 2018 року. Відповідно до Договору [PERSON] зобов`язувалася відповідно до графіку гасити кредит, сплачувати проценти. До договору додано додаток № 1 «Графік погашення кредиту», кожна сторінка якого підписана [PERSON], в якому проведені розрахунки в швейцарських франках. Договором встановлено фінансову відповідальність позичальника при виникненні заборгованості та її простроченні. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кошти. Відповідно до меморіальних ордерів [PERSON] видано кошти саме в швейцарських франках та переведені на банківський рахунок [PERSON]А вже в українській гривні (а.с.-98-103). Також, 27.03.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки № 11133647000/п , згідно з яким [PERSON] поручився перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Станом на 08.11.2013 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 167 538,91 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 р. становить 1 455 324,09 грн. з яких : - 132 340,15 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 року становить 1 149 571,26 грн. - кредитна заборгованість; - 29 223,41 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 року становить 253 848,83 грн. - заборгованість по процентам; - 3 091,31 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 року становить 26 852,62 грн. - пеня за прострочення сплати по кредиту; - 2 884,04 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 08.11.2013 року становить 25 052,19 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; 13161,03грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. В вересні 2013 року позивач направив відповідачам письмові вимоги про повернення кредитних коштів та процентів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 533 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Відповідно до ст..1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст..1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що відповідачі неналежним чином виконують взяті на себе зобов`язання. Сума заборгованості стверджується представленими позивачем розрахунком, в якому вказані та враховані всі платежі здійснені відповідачем, відповідач спростувань розрахунку не надав. Посилання [PERSON] на те, що немає документів про те, що вона отримувала в касі ці кошти є недостовірними так як згідно пункту 1.1 Договору кредиту банк зобов'язується надати позичальнику кошти, він їх і надав шляхом перерахунку на його банківський рахунок, тобто в безготівковій формі. Рахунок [PERSON] в установі банку є її власністю і в подальшому вона розпоряджалась коштами на власний розсуд, сама контролювала їх витрачання, і самостійно може отримати інформацію про рух власних коштів на власному рахунку. Крім того, розміри та цілі на які було використано кошти не є предметом спору ні за первинним ні за зустрічним позовом. Відповідно до ст..554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно п.12 Постанови Пленуму ВСС України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно виданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті. Вирішуючи питання про заявлений по справі зустрічний позов суд приходить до наступного. [PERSON] особисто підписано кредитний договір де вказано, що кошти надаються саме в іноземній валюті. Кредитом [PERSON] користувалась більше 6 років, а питання про недійсність договору поставила тільки під час розгляду позову до неї. Суд приходить до висновку, що на час укладення договору та на протязі 6 років його виконання воля відповідача була спрямована на отримання коштів саме в швейцарських франках. Підстави недійсності правочину відповідачем не доведені належними та допустимими доказами. Зміст укладеного правочину не суперечить ЦК України, іншим законам та нормативно-правовим актам, а також моральним засадам суспільства, інших підстав для визнання правочину недійсним судом не встановлено. Докази надані позивачем спростовують підстави недійсності правочину вказані відповідачем. З цих же підстав не підлягає задоволенню і зустрічний позов [PERSON] У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 3441 грн. Тому, на підставі вищевикладеного та

Outcome: approved