Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить шлюб між ним та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2016 року. Мають сина [PERSON] , [INFO] . Починаючи з травня 2019 року однією сім"єю не проживають, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На цьому грунті між ними стали виникати непорозуміння, які призвели до фактичного припинення сімейних відносин. Вважає збереження сім"ї неможливим. Сторони до зали судових засідань не прибули. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. При цьому зазначила, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору у розмірі 768,40 гривень на його користь; проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачці судові повістки із викликом до суду надсилались рекомендованою поштою із повідомленнями за адресою її реєстрації, однак адресат кореспонденцію не отримує, конверти повернуті поштовим відділенням за закінченням строків зберігання. Відповідач до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.\~280,\~281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 05 листопада 2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 439. Також встановлено, що у подружжя в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. За положеннями п. 3 ч. 2 ст.\~18, ч.1 ст.\~51, ч. 3 ст.\~56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст.105 Сімейного кодексу України\~(СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що подружні стосунки між сторонами не підтримуються з травня 2019 року та припинені з причини різних поглядів на сімейне життя та обов"язки, та як наслідок, непорозуміння. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згоден, вважає відновлення сімейних відносин неможливим. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам позивача. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд позбавлений можливості з"ясувати бажання відповідача щодо відновлення свого дошлюбного прізвища, адже остання до суду не прибула, а тому вважає, що відповідач і надалі іменуватися прізвищем [PERSON] . Суд також враховує бажання позивача залишити сплаченим ним судовий збір у розмірі 768,40 гривень за його рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved