Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом який мотивував тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] р. в с.Харсіки Чорнухинського району Полтавської області. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] Чорнухинського району Полтавської області та двох земельних ділянок - площею 0,05 га, розташованою в с.Харсіки Чорнухинського району Полтавської області, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та 0,2649 га, що розташовані на території Харсіцької сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передана для ведення особистого селянського господарства. Посилаючись на те, що оформити спадщину через нотаріальну контору він не може з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів і пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, просив визнати за ним право власності на вказаний будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю і пояснив, що його батько [PERSON] проживав в с.Харсіки один. 15 квітня 2015 р. він звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, проте йому усно було відмовлено у цьому в зв'язку з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини. З питанням щодо визначення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини він до суду не звертався. Також додав, що оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, які належали його батьку, знаходяться у нього вдома. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника (а.с.39, 50). Ухвалою від 14.05.2015 р., постановленою під час попереднього судового засідання на місці, судом відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову [PERSON], оскільки таке визнання позову суперечить вимогам закону. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з приписами ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною третьою ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, є її власником з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1273, ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За змістом глави 13 Інструкції про затвердження вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої 22 лютого 2012 року наказом Міністерства юстиції України №296/5, нотаріус у передбачених Законом випадках відмовляє у вчиненні нотаріальної дії; на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус протягом трьох робочих днів, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Таким чином Главою 87 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, зазначеним Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23, 24, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", де роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.6-8, 12-14). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] Чорнухинського району Полтавської області, земельної ділянки, загальною площею 0,05 га, розташованою в с.Харсіки Чорнухинського району Полтавської області, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,2649 га, яка розташована на території Харсіцької сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передана для ведення особистого селянського господарства (а.с.21, 22, 24). Спадкоємцями за законом є, крім позивача, його рідний брат [PERSON], який в наданій письмовій заяві від 14.05.2015 р. відмовляється від спадщини, що залишилась після смерті його батька, на користь [PERSON] (а.с.9-11, 43). Як встановлено судом і ці обставини не заперечувались позивачем, останній у встановлений законом строк та в передбаченому законом порядку спадщину не прийняв, оскільки разом з спадкодавцем на момент його смерті не проживав, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до суду не звертався. Враховуючи вищевказані положення закону та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, так як згідно з ст.392 ЦК України право власності спадкоємця підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Між тим позивачем не надано суду доказів про порушення його прав та інтересів на час звернення до суду, а у справі відсутні особи, які б оспорювали або не визнавали позовні вимоги. Звертаючись з позовом до Харсіцької сільської ради Чорнухинського району, яка не оспорює право позивача та не заперечує проти позовних вимог, [PERSON] не надав доказів, чим саме відповідач порушує його право, як спадкоємця на майно після померлого [PERSON] Не має будь-яких юридичних наслідків і письмова відмова брата позивача [PERSON] від спадщини батька, вчинена 14 травня 2015 року, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини лише протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За таких обставин позов [PERSON] є передчасним і підстави для його задоволення відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed