Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача по справі на свою користь заборгованість у розмірі 6077,37 грн. за кредитним договором б/н від 11 квітня 2008 року та судові витрати у розмірі 243,60 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що відповідно до кредитного договору б/н від 11 квітня 2008 року, ЗАТ КБ Приватбанк було надано кредит [PERSON] у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ "ПриватБанк". Однак у порушення умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість відповідача перед позивачем, яка станом на 28 лютого 2015 року складає 6077,37 грн., що складається з наступного: 1201,51 грн. заборгованість за кредитом; 2476,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1872,12 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафні санкції - 250 грн. штраф (фіксована частина) та 277,49 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов, надав пояснення, посилаючись на обґрунтування позову. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги у повному обсязі, надав заперечення на позов, в якому зазначив, що відповідно укладеного між ним та позивачем договору, кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії карти. З 2011 року він припинив будь-які погашення за кредитним договором, а строк дії карти був по березень 2012 року, іншу карту він не отримував. Оскільки позивач звернувся до суду після спливу трирічного строку позовної давності та не заявляв клопотання про його поновлення, просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 11 квітня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Ці обставини підтверджуються кредитним договором б/н від 11 квітня 2008 року, анкетою-заявою відповідача на отримання кредиту від 11 квітня 2008 року, копією паспорта відповідача. Відповідач не виконував свої обовязки за вказаним договором, через що, станом на 28 лютого 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становила - 6077,37 грн., та складалася з наступного: 1201,51 грн. заборгованість за кредитом; 2476,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1872,12 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафні санкції - 250 грн. штраф (фіксована частина) та 277,49 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості ПАТ КБ Приватбанк. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджені письмовими доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, в звязку з тим, що строк дії платіжної картки відповідача закінчився у березні 2012 року, а позивач звернувся до суду з позовом 03 квітня 2015 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, визначеного законодавством для звернення до суду для захисту порушених законних прав та інтересів, позивачем також не заявлялося клопотання про поновлення строку позовної давності, із зазначенням поважних причини його пропуску. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed