Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, покликаючись на те, що 05.07.2014 року, близько 20:00 год. на 10 км+100 м автодороги «Західний обхід м. Львова», поблизу с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, з вини відповідача [PERSON] відбулася ДТП, внаслідок якої було завдано технічних ушкоджень його автомобілю. Даний факт стверджено відповідним судовим рішенням. Внаслідок вказаної ДТП йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду, - 27126 грн. вартості знищеного транспортного засобу, відповідно до експертного висновку, а також 15000 грн. моральної шкоди, якої він зазнав внаслідок фізичних та моральних страждань, зумовлених незручночтями у житті та побуті, які він був змушений перенести через пошкодження свого майна. На час вчинення ДТП, [PERSON] не мав полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому на підставі норм Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 11.07.2015 року він скерував на адресу Моторного (транспортного) бюро України повідомлення про ДТП, а 17 липня 2015 року заяву на страхове відшкодування, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Вирок суду, постановлений у результаті розгляду кримінального провадження розпочатого стосовно [PERSON] за вчинення ним кримінального правопорушення, ознаки якого мали вказані вище діяння останнього набрав законної сили 30.07.2015 року. Отримавши копію вказаного судового рішення позивач одразу ж скерував його до Моторного (транспортного) бюро України, однак у відповідь отримав відмову у здійсненні страхового відшкодування, у звязку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, що не відповідає дійсності, оскільки така заява скерована ним ще 17.07.2014 року. Відтак, оскільки відповідачі не відшкодовують йому завдану шкоду, він змушений звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач та його повноважний представник позов підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просять задовольнити. Повноважний представник відповідача [PERSON] у суді позов не визнав, вважає такий безпідставним. Представник Моторного (транспортного) бюро України у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки позивачем не було дотримано передбаченої законом процедури звернення із заявою про відшкодування шкоди. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, перевіривши їх доказами, суд вважає, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Як встановлено судом, 05.07.2014 року близько 20:00 год. на 10 км+100 м дороги «Західний обхід м. Львова», поблизу с. Сокільники Пустомитівського р-ну Львівської обл., [PERSON] керуючи мотоциклом [NUMBER], будучи неуважним до оточуючої обстановки, не вжив заходів для збереження здоровя громадян, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 12.6а згідно якого дозволяється поза межами населених пунктів рух мотоциклів із швидкістю не більше 80 км/год.; п.п. 13.1 згідно якого залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу; п. 13.3 згідно якого під час обгону, випередження, обїзду перешкоди чи зустрічного розїзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створити небезпеки для дорожнього руху. Порушення даних вимог призвело до того, що [PERSON] під час руху, маючи обєктивну можливість виявити попереду себе транспортний засіб, який рухався у попутному з ним напрямку руху, не вжив заходів, або до гальмування по своїй смузі руху, або до безпечного обїзду його по лівій смузі руху, з дотриманням безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок цього, автомобіль [NUMBER] виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Фіат Скудо» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті зіткнення, водій [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1421 від 28.08.2014 року відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоровя. Наведене стверджується копією вироку Пустомитівського районного суду м. Львова від 30.06.2015 року, яким [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Автомобіль марки «Део Ланос» д.н.з. [NUMBER] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому слід врахувати, що згідно абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як встановлено судом, цивільно правова відповідальність [PERSON], з вини якого відбулася ДТП, станом на момент вчинення ним ДТП не була застрахована. Правовою нормою п.п.а п.41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. З наведеного вбачається, що позивачем підставно заявлено позовну вимогу про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди до відповідача - Моторне (транспортне) бюро України. Як встановлено судом та стверджено матеріалами справи, позивач [PERSON] повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про вказану вище ДТП, шляхом скерування на адресу останнього листа-повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 10.07.2014 року. Крім того, 17.07.2014 року [PERSON] на підставі наведеної статті Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування йому завданої ДТП матеріальної шкоди. Вказані повідомлення та заяву Моторним (транспортним) страховим бюро України було отримано, що стверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштовому адресату, які долучено до матеріалів справи. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що Моторне (транспортне) страхове бюро України незаконно відмовило позивачу у задоволенні його заяви від 17.07.2014 року про відшкодування шкоди, оскільки заяву позивачем було подано, Моторним (транспортним) страховим бюро України таку отримано, з дотриманням строку звернення, який передбачено п.п.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 395, пошкодження автомобіля ДЕУ [PERSON], легковий седан, бензиновий з робочим обємом 1500 см кв., 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, які вчинені при його дослідженні 29.07.2014 року зазначені у п. 1.2 дослідницької частини даного висновку та відображені на фотографіях фототаблиць додатку. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ДЕУ [PERSON], легковий седан, бензиновий з робочим обємом 1500 см куб., 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], від виявлених на момент огляду 29.07.2014 року його пошкоджень внаслідок ДТП, в цінах станом на вказану дату огляду, без врахувань ПДВ становить: 89723,59 грн. Ринкова вартість досліджуваного [PERSON], легковий седан, бензиновий з робочим обємом 1500 см куб., 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], в цінах на час виконання дослідження 29.07.2014 року становить: 56667,15 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових досліджуваного [PERSON], легковий седа, бензиновий з робочим обємом 1500 см. куб., 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] становить: Е3 = 0,363. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [PERSON], легковий седан, бензиновий з робочим обємом 1500 см. куб., 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], в наслідок його пошкодження у ДТП, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 29.07.2014 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ, становить: 56667,15 грн. Ліквідаційна вартість працездатних складових автомобіля [PERSON], легковий седан, бензиновий з робочим обємом 1500 см. куб., 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент дослідження 29.07.2014 року в цінах станом на вказану дату огляду, становить: 50215,43 грн. Так, суд вважає доведеними дійсність та достовірність обставин, якими обгрунтована позовна вимога [PERSON] про відшкодуцвання матеріальної шкоди у заявленому розмірі. Розглядаючи позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходив з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна чи протиправною і поведінкою стосовно неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У роз'ясненнях, вміщених у п. З, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" "... Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин...". В обгрунтування заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач вказав лише низку законодавчих норм, якими регулюються правовідносини, що виникають у спорах даної категорії. Із обгрунтування позову не вбачається причинно-наслідкового звязку між діями відповідача [PERSON] та заподіянням позивачу моральної шкоди. Виходячи із вимог розумності і справедливості, зважаючи на обставини заподіяння матеріальної шкоди та її розміри, суд вважає, що підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу немає.

Outcome: partial