Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем уклала шлюб 26 листопада 2004 року, від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, просив долучити до матеріалів справи довідку про доходи. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 375 (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просила про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Ера» відповідач працює на посаді адміністратора з січня по червень 2017 року сума до виплати склала 19 262,31 грн., розмір середньомісячної заробітної плати становить 3 200,00 грн. (а.с. 23), аліментних зобов'язань перед іншими особами не має. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який з 01 травня 2017 року у сумі 1 777,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі (а.с. 22). Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи розмір заробітної плати відповідача суд знаходить можливим частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів, а саме в розмірі 1 600,00 грн., так як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку, дитина потребує матеріальної допомоги. Тому позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню: стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], працюючого на посаді менеджера Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Ера», проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 02 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовнох вимог відмовити. Позивачем також заявлені вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем суду надано угоду про надання юридично-правових послуг №5/ІІ від 01 червня 2017 року, квитанцію №634987 від 01 червня 2017 року, згідно якого вартість послуг становить у розмірі 1 000,00 грн. (а.с. 8, 9). Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 90 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Згідно п. 48 вищезазначеної постанови, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Однак позивачем не надано суду виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про здійснення діяльності у сфері права та диплом спеціаліста. За таких обставин, підстав для відшкодування витрат на правову допомогу за рахунок відповідача в сумі 1 000, 00 грн. судом не встановлено. Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial