Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, посилаючись на те, що 26.12.2007 року відповідач [PERSON] уклав з ним кредитний договір № DN81AR12890007, і отримав кредит у сумі 60565,84 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2014 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору позивач уклав з [PERSON] договір застави рухомого майна від 26.12.2007 року, згідно якого у заставу надано автомобіль DAEWOO, модель: Маtiz, рік випуску:2007, тип ТЗ: легковий хетчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Оскільки умови договору кредиту відповідач не виконує, позивач просить суд за рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DN81AR12890007від 26.12.2007 року в сумі 262340,48 гривень вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом звернення стягнення на предмет застави - автомобіль DAEWOO, модель: Маtiz, рік випуску:2007, тип ТЗ: легковий хетчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. У судове засідання представник позивача не з'явився, згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ст..169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов є таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на підставі змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини : Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами ( договором) між клієнтом та банком. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно із ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства , статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168. Відповідно до статті 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати кострового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити належних йому відсотків. Судом встановлено, що [PERSON] уклав з закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (тепер - публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") 26.12.2007 року кредитний договір №DN81AR12890007 і отримав кредит у сумі 60565,84 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2014 року. В забезпечення вимог позивача, що витікають з умов кредитного договору №DN81AR12890007 від 26.12.2007 року, позивач уклав з [PERSON] договір застави рухомого майна від 26.12.2007 року. За договором застави в заставу надано рухоме майно, а саме: автомобіль DAEWOO, модель: Маtiz, рік випуску:2007, тип ТЗ: легковий хетчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк і одностороння відмова від виконання зобов»язання не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] систематично порушує умови кредитного договору, заставного договору щодо строків погашення кредиту та сплати відсотків. Згідно розрахунку борг [PERSON] за кредитним договором №DN81AR12890007 від 26.12.2007 року станом на 09.10.2014 року становить 262340,48 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 51668,95 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 31350,60 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом - 14251,52 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 165069,41 гривень. Відповідно до положень ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставне майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» в рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, невиконання зобов'язання. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, в тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 23.09.2014 року зареєстроване звернення стягнення на предмет застави, що відповідає вимогам ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». У відповідності до Договору застави 26.12.2007 року Відповідачу надіслано повідомлення за вих. 30.1.0.0/2-473 від 08.09.2014 року про усунення порушення умов Кредитного договору та попередження, що у разі невиконання даної вимоги у тридцятиденний строк позивач зверне стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства (а.с.7). Судом встановлено, що повідомлення залишилось без виконання, [PERSON] не усунув порушення по Кредитному договору, заборгованість залишилась несплаченою. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Позивач с єдиним Заставодержателем, інших кредиторів, які мають право задовольнити вимоги за рахунок вищезазначеного майна не має, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 23.09.2014 року за №45203775. Згідно договору застави у випадку невиконання зобов'язань позичальником за кредитним договором або заставодавцем за цим договором заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави. Відповідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Враховуючи вищевикладене, позивач обґрунтовано звернувся до суду відповідно зі ст..15 ЦК України та ст..3 ЦПК України за захистом порушеного права та відповідно до ст..16 ЦК України правильно обрав спосіб захисту порушеного права - звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження для задоволення своїх грошових вимог, що виникли на підставі Кредитного договору. Статтею 88 ч.1 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати позивача складають 2623,402 гривень, згідно платіжного доручення (а.с.1). Відповідно ст..19 Конституції України, Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про захист прав споживачів»,Закону України «Про заставу», ст..ст. 192, 525, 526, 530, 589, 590, 1050, 1054, ЦК України.

Outcome: approved