Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивачем подано до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, також просить зобов'язати відповідача не створювати в подальшому перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні ? частиною квартири [ADDRESS] В позовній заяві позивач зазначає, що реєстрація відповідача в спірній квартирі була здійснена незаконно, остання чинить позивачу, як власнику майна перешкоди у користуванні квартирою. В судовому засіданні позивач, його представник просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, в письмових запереченнях у задоволенні позову просила відмовити. Вказала, що зареєстрована в квартирі на законних підставах, просила застосувати строки позовної давності. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач є власником ? частини квартири [ADDRESS] Підставою виникнення права власності є рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03.12.2014 по справі № 754/17370/13-ц. Власником іншої ? частини квартири є колишня дружина позивача [PERSON] Згідно довідки ЖБК "Дарницький-14" від 13.04.2016р. у спірній квартирі зареєстровані [PERSON] Власниками квартири по ? частині є [PERSON] та [PERSON] останні в квартирі не за реєстрові. З позовної заяви, заперечень та довідки ЖБК "Дарницький-14" від 13.04.2016р. вбачається, що відповідач [PERSON] є дочкою [PERSON] та колишній членом сім'ї позивача. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.12.2015 по справі № 754/4787/15 [PERSON] було виділено в користування жилу кімнату, площею 14.9 кв.м. в квартирі [ADDRESS] Рішенням суду також було вселено [PERSON] до спірної квартири. З матеріалів справи вбачається, що рішення суду від 22.12.2015 в частині вселення було виконано 02.06.2016 в примусовому порядку, під час вселення [PERSON] своїми діями такому вселенню заважала. Дана обставина підтверджується Актами державного виконавця та поясненнями свідка подій [PERSON] Згідно уточнених позовних вимог, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою. Питання про право користування особи жилим приміщенням регулюється ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України. Статті 71, 71 ЖК України передбачають порядок втрати права користування жилим приміщенням особою внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки. Стаття 116 передбачає виселення наймача, членів його сім'ї або інших осіб, які проживають разом з ним з підстав передбачених цією статтею та не стосується виселення членів сім'ї власника приміщення. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Крім того згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. На час придбання спірної квартири у 2011 році [PERSON] була неповнолітньою. У своїй позовній заяві позивач не навів обставин за яких суду необхідно застосувати одну із вищезазначених норм та визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, а тому законних підстав для задоволення позову в цій частині суд не вбачає. Щодо позовних вимог в частині зобов'язати відповідача не створювати в подальшому перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні ? частиною квартири № 63, що розташована в буд. 32-А по вул. Братиславська в м. Києві, то останні задоволенню також не підлягають оскільки суд не може прогнозувати можливі порушення з боку відповідача та зобов'язувати його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed