Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Севастопольської міської державної адміністрації, Севастопольської міської Ради про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що після смерті її матері, [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену частку житлового будинку у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено, оскільки право власності за померлою у встановленому законом порядку за її життя зареєстровано не було. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач на позові наполягає, просить задовольнити його в повному обсязі. Через канцелярію суду від відповідачів надійшли заяви з проханням розглянути справу за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечують. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв'язку з неявкою осіб, що приймають участь у справі згідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді: 1/2 частку квартири [ADDRESS], що належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.03.2004 р. Управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської адміністрації, на підставі розпорядження №622/38 від 24.03.2004 р. та зареєстрованого 31.03.2004 р. у ДКП "БТІ та ДРОНМ" м. Севастополя у реєстрову книгу під реєстровим №17 та 1/2 частку квартири [ADDRESS], що належала їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Четвертою Севастопольською державною нотаріальною конторою від 08.11.2005 р., реєстровий №1-1576. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В процесі розгляду справи було встановлено, що позивачка є донькою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] виданого 22.01.1965 р. (актовий запис №138). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 08.11.2005 р., реєстровий №1-1576 [PERSON] вступила у спадщину на 1/2 частку квартири за законом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з копії спадкової справи № 21/2013 заведеної після смерті [PERSON], сторона є єдиною спадкоємницею після смерті останньої. При зверненні до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] було відмовлено, про що свідчить постанова державного нотаріусу П'ятої Севастопольської державної нотаріальної контори від 25.11.2013 р. Відмова нотаріуса ґрунтується на тому, що відповідно до п.п. 4.15 глави 10 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого Наказом N 296/5 від 22.02.2012 р. при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус обов'язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження зазначених обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За життя [PERSON] не встигла зареєструвати своє право на 1/2 частку квартири у встановленому законом порядку, тому позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку що позовні вимоги є достатньо обґрунтованими, доведеними тому підлягають задоволенню. Судові витрати покласти на позивача. На підстави викладеного,

Outcome: approved