Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивують тим, що [PERSON] з 1996 р. є співвласником однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS]. Також співвласником цієї ж квартири є його дочка [PERSON], [INFO] Відповідач, [PERSON], [INFO], вже чотири роки, а саме з моменту реєстрації (30.08.2011 р.) не проживає у вищевказаній квартирі, не сплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію за вказаною адресою, особистих речей його в квартирі немає і, взагалі квартирою не цікавиться. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним приміщенням не користується понад 6 (шість) місяців без поважних причин. У зв'язку з чим Позивачі звернулись до суду з даним позовом. Позивачі в судове засідання не з'явились, однак, подали до суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повістю, позов просять задоволити, проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідно до довідки наданої відділом АДР ГУДМСУ у Львівській області, відповідач, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Відповідачу неодноразово надсилались судові повістки за вище вказаною адресою, однак, такі повертались до суду без вручення. Відповідно до довідки Укрпошти, причиною повернення вказано, за закінченням терміну зберігання. Відповідно ст. 74 ч. 5 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в розуміння ст. 74 ч. 5 ЦПК України, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. З копії договору купівлі-продажу квартири від 17.09.1996 р. та реєстраційних посвідчень, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири у [ADDRESS] Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. З акту з обстеження матеріально-побутових умов від 03.03.2015 року складений депутатом Жовківської міської ради [PERSON], вбачається, що на даний момент гр. [PERSON] проживає за адресою реєстрації фактично сама, гр. [PERSON] за адресою реєстрації не проживає. З актів комісійного обстеження від 14.05.2015 р. та 17.09.2015 р. складеними у складі юрисконсульта КП «Жовківське МВУЖКГУ» - [PERSON], інженера по житловому фонду - [PERSON], майстра по поточному ремонту - [PERSON], вбачається, що комісія підтверджує факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи із змісту норм ст. 71,72 ЖК України, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. А від так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік. Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад 1 рік без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні такою зі сторони позивачів йому не чинилося. Крім цього, як встановлено, відповідач добровільно залишив спірне житло і переїхав жити в інше місце. Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, з Відповідача в користь позивачів слід стягнути 487,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову. Враховуючи вищенаведені обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON]

Outcome: approved