Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 15512,47 гривень, компенсацію за порушення термінів її виплати , а також моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень. В судовому засіданні позивач наполягав на позовних вимогах з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити., при цьому уточнив свої вимоги і просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірах нарахованих відповідачем по листопад 2014 року включно , а саме заборгованість по заробітній платі в сумі 20 740,33 гривень та компенсацію за порушення термінів її виплати в сумі 136,26 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень. Повноважний представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково , а саме в частині заборгованості по заробітній платі в сумі 20 740,33 гривень та компенсації за порушення термінів її виплати в сумі 136,26 гривень, а в частині стягнення моральної шкоди ввважала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач сезонно надає послуги і таким же чином отримує платежі, у зв*язку з тією ситуацією, що склалась в Донецькій області та у зв*язку з проведенням заходів АТО підприємство не змогло залучити кредити та здійснювати підрядні роботи і таким чином не з вини відповідача він не міг своєчасно виплачувати заробітну плату. При досліджені судом письмових доказів по справі встановлено. Позивач працює у відповідача що є юридичною особою, і станом на 30 листопада 2014 року відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі в сумі 20 740,33 гривень а також позивачу відповідно до вимог закону нараховано компенсацію за порушення термінів її виплати в сумі 136,26 гривень ( а.с.21-26,34-35,42-45). З 02 червня 2014 року настали обставини непереборної сили для Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" Краснолиманська тепломережа при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавчих актів України , які стосуються справлення та сплати податків та обов*язкових платежів , та які діють по теперішній час ( а.с32). Суд, заслухавши позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи як докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню,з наступних підстав : В частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 20 740,33 гривень та компенсації за порушення термінів її виплати в сумі 136,26 гривень то в цій частині позов підлягає задоволенню, оскільки він визнаний повноважним представником відповідача, це визнання ним позову в цій частині не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб з наступних підстав. В статті 115 КзпП України зазначено- Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно до ст.34 закону України "Про оплату праці"-Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Таким чином порушене право позивача щодо неотримання ним від відповідача заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку її виплати підлягає захисту. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.237-1 КзпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Отже до спірних правовідносин слід застосовувати також норми передбачені ЦК України. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодовування моральної шкоди, завданої внаслідок отриманих нею душевних страждань, які вона зазнала у зв*язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім*ї чи близьких родичів. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини. Як вбачається з позовних вимог позивача його моральні страждання полягають в тому, що він не міг своєчасно та належним чином харчуватись При цьому ним в суді не надано доказів цього, а саме відсутності коштів для належного існування, а також того, що це негативно відобразилось на його стані здоров*я , а також в чому саме полягають його моральні страждання. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України визнає загальновідомою ту обставину, що з квітня 2014 року по теперішній час, у зв*язку з тією ситуацією, що склалась в Донецькій області та у зв*язку з проведенням заходів АТО відповідач , юридична та фактична адреса якого була до недавнього часу в м.Донецьк, а його структурні підрозділи розташовані в містах Донецької області, не міг належним чином здійснювати свою господарську діяльність, що і призвело, на думку суду, до виникнення у нього заборгованості по заробітній платі перед своїми працівниками. Отже суд вважає, що відсутня вина відповідача в затримці виплати ним позивачу заробітної плати, а інше не доведено позивачем в судовому засіданні. Таким чином , на думку суду , позивачем не доведено в судовому засіданні заподіяння йому винними діями відповідача будь-якої моральної шкоди, а отже в цій частині позову слід відмовити. Крім того згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача у дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень,та відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial