Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати договір купівлі - продажу від 21.12.2011 р. за №16-к, укладеним між ним та відповідачем, стягнути з відповідача на його користь 11200 грн. передплату за товар, пеню в розмірі 0,1% загальної вартості товару у розмірі 24992 грн. 34 коп. а також 30000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позов тим, що 21.12.2011 року між позивачем та ПП «ЯРЕС», в особі генерального директора Пипського Ю.Б. було укладено договір купівлі - продажу №16-к. Предметом договору є зобов'язання відповідача передати у власність позивачу товар, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити товар в порядку та умовах, передбачених договором. Товаром по договору є кухонні шафи, якість яких повинна відповідати виставленим в солоні відповідача. Загальна вартість товару складає 37302 грн. Відповідно до п. 5.3 договору позивач зобов'язаний був сплатити вартість товару двома платежами: 1) авансовим платежем у розмірі 11200 грн. при підписанні договору; 2) кінцевим розрахунком у розмірі 26102 грн. на протязі трьох днів з моменту повідомлення позивача про надходження товару на склад відповідача, але в обов'язковому порядку не пізніше з часу отримання позивачем товару. Позивач сплатив на розрахунковий рахунок відповідача суму в розмірі 11200 грн. Строк поставки товару складав 90 робочих днів. 20 грудня 2011 року додатком до договору, відповідачем було фактично встановлено конфігурацію товару. Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами. Відповідач не виконав свої зобов'язання в строк 90 днів, таким чином застосовується пеня в розмірі 0,1 % за кожен день прострочення від вартості недоставленого товару та кількості днів прострочення 670 слід стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 24992 грн. 34 коп. Крім того, своїми діями відповідач завдав позивачу моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач на протязі тривалого часу, більше ніж двох років, не міг реалізувати свої права як споживач, були з цього приводу переживання та незручності. Моральну шкоду позивач оцінує в 30000 грн., яку він просив стягнути з відповідача. Позивач надав до суду заяву з проханням проводити заочний розгляд справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: "Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Судом встановлено, що 21 грудня 2011 року, між [PERSON] та ПП «ЯРЕС» був укладений договір купівлі - продажу №16-к. Предметом договору є - зобов'язання відповідача передати у власність позивача товар, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених договором. Товаром по договору є кухонні шафи. Загальна вартість товару складає 37302 грн. Відповідно до п. 5.3 договору [PERSON] зобов'язаний був сплатити вартість товару двома платежами: 1) авансовим платежем у розмірі 11200 грн. при підписанні договору; 2) кінцевим розрахунком у розмірі 26102 грн. на протязі трьох днів з моменту повідомлення позивача про надходження товару на склад відповідача, але в обов'язковому порядку не пізніше з часу отримання позивачем товару. Згідно п. 3.2 договору, строк поставки товару складав 90 робочих днів. На виконання умов договору, відповідно до платіжного доручення від 2011-12-23 №1003, [PERSON] сплатив на розрахунковий рахунок відповідача авансовий внесок в розмірі 11200 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Частиною 3 ст. 12 Закону України „Про захист прав споживачів" передбачено право споживача розірвати договір за умови повідомлення про це продавця протягом 14 днів. 26.05.2012 р. [PERSON] подав до ПП «ЯРЕС» заяву про повернення коштів за придбаний товар. (а.с. 7). Доказів того, що на момент розгляду справи відповідачем виконано свої зобов'язання, останнім не надано. Частиною 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути виявлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь- якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. А у відповідності до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. У відповідності до п. б ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність розірвання договору купівлі - продажу, укладеного між [PERSON] та ПП «ЯРЕС», в особі генерального директора Пипського Ю.Б., від 21 грудня 2011 р. за №16-к.(а.с. 4-5) та стягнення з відповідача на користь позивача 11200 грн. як передплати останнім за товар. Крім того, пунктами 6.6. договору встановлено, що у разі прострочення доставки товару або надання послуг з вини відповідача, позивач має право вимагати від відповідача за кожний день прострочення виплати пені у розмірі 0,1% від вартості недоставленого товару, або невиконаних послуг. Судом встановлено, що ПП «ЯРЕС» не виконав зобов'язання по передачі товару в строк 90 днів, а тому до відповідача застосовується пеня, яка передбачена п.6.6 договору. Оскільки вартість товару становить 37302 грн. та кількість прострочених днів складає 670 днів, суд вважає можливим стягнути з ПП «ЯРЕС» на користь позивача пеню у розмірі 24992 грн. 32 коп. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди у розмірі 30000 гривень, то вона задоволенню не підлягає за таких обставин. Позивачем зазначено, що заподіяна моральна шкода полягає у значних душевних стражданнях та переживаннях, у зв'язку з неможливістю реалізувати свої права як споживача. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливають з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Правовими нормами в галузі договірних правовідносин можливість відшкодування моральної шкоди не передбачена, при цьому моральна шкода не включена до переліку, визначеного у ст. 23 ЦК України, що також виключає можливість її стягнення з відповідача на користь позивача. Ні норми Цивільного кодексу України, ні норми Закону України «Про захист прав споживачів», які встановлюють відповідальність за порушення зобов'язань за договором, ні укладений між сторонами договір не передбачають такого правого наслідку при порушенні зобов'язань за договором як відшкодування моральної шкоди за обставин, на які посилається позивач. Зокрема, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров"я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Стороною позивача не надано суду підтвердження того, що послуги відповідача є небезпечними для життя та здоров'я, а отже підстави для відшкодування моральної шкоди - відсутні. В даному випадку сторони скористалися свободою договору у визначенні умов договору, які не суперечать законодавству (ст. 3 ЦК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial