Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Представник ПАТ "Кредобанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.11.02.2015.12.2012 року між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір про встановлення ліміту кредитування №4413479, відповідно до умов якого [PERSON] було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в розмірі 5136,47 гривень, що підтверджується Меморіальним ордером №10351453 від 09.03.2016 року. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок. Відповідно п.1.16 договору, за користування кредитом відповідач сплачує відсотки в розмірі 30% річних. Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, пеню та інші передбачені договором платежі у розмірах, строки та порядку, що встановлені договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування становить 6568,94 грн., що складається з 4863,25 грн. неповернута сума кредиту, 283,68 грн. прострочені відсотки, 1422,01 грн. пеня. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та клопотання про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11.02.2015 року між Публічним Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Договір №4413479 про встановлення ліміту кредитування, згідно з яким відповідачу було встановлено максимальну суму ліміту кредитування (надано кредит) по рахунку в розмірі в 20 000,00 грн. (а.с. 4-5). Умовами п.1.5. Договору ліміт кредитування по рахунку встановлюється терміном на 12 календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування. Відповідно до вимог п. 1.16 Договору, за користування кредитом, отриманими по цьому договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30 % річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Клієнт виконує свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок, визначений у п. 1.1 Договору. Згідно умов п. 1.30 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитними правовідносинами Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Клієнта, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передає дат і погашення заборгованості Клієнта. Факт надання кредитних коштів відповідачу [PERSON] в сумі 5136,47 грн. підтверджується меморіальним ордером №10351453 від 09.03.2016 року. (а.с.9) Незважаючи на взяті на себе за договором зобов`язання, відповідач належно їх не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно з наданими позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 16.08.2016 року становить 5146,93 гривень за кредитним договором, з яких 4863,25 гривень заборгованість за кредитом; 283,68 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом. (а.с. 10). З розрахунку пені по простроченій заборгованості вбачається, що [PERSON] за період з 10.03.2016 по 10.08.2016 нараховано пеню в сумі 1422,01 грн. (а.с.11). З руху коштів встановлено, що по рахунку № [NUMBER] з 10.03.2016 по 16.08.2016 здійснювалися фінансові операції (а.с. 12-13). Згідно повідомлення-вимоги №О4842289РО/1/1 від 22.04.2016 (а.с.14) та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.15) встановлено, що відповідач повідомлений про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.14) Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором №4413479 від 11.02.2015 року в розмірі 6568,94 грн., що складається з 4863,25 грн. неповернута сума кредиту, 283,68 грн. прострочені відсотки, 1422,01 грн. пеня. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, х розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Пунктом 1.16 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 30 % річних. Відповідно до ч.1 ст. 549, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до п. 1.30 кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідач отримала кредит у сумі 5136,47 грн. Враховуючи передбачене сторонами право позивача на нарахування відсотків за користування кредитними коштами та пені у відповідних розмірах, позивач нарахував відсотки за користування кредитними коштами та пеню, в зв`язку з порушенням умов договору. За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у розмірі 6568,94 грн., що складається з 4863,25 грн. неповернута сума кредиту, 283,68 грн. прострочені відсотки, 1422,01 грн. пеня, і яка підлягає стягненню з відповідача. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про підставність позовних вимог позивача щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та неустойкою, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved