Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача і на обґрунтування свого позову вказує, що з відповідачем уклали шлюб 10.09.2016 р. , який було зареєстровано відділом РАЦС Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (копія додається). Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося , через те ,що він не бажає виконувати свої сімейні обов'язки , постійно ініціював сварки та конфлікті ситуації в сім'ї . Розмови щодо зміни відношення в сім'ї ні до чого не призвели. Вона втратила почуття любові та поваги до відповідача, має різні погляди на життя та сімейні цінності і не бажає підтримувати з ним подружні стосунки , а тому вважає , що сім'я розпалася остаточно , а спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе і може зашкодити її особистим інтересам . Просить : - розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] 10.09.2016 р. відділом РАЦС Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 46 - стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі на суму 944 грн. 48 коп. . - повернути дошлюбне прізвище : " Виходцева " Сторони в судове засідання не з'явилися . В своїй заяві позивач просить суд справу розглянути без її участі. Позивач позов підтримує , відповідач відповіді не надав. Суд ухвалив справу розглянути по суті без участі сторін . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб , тобто перебувають у шлюбних відносинах , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб , серії І-КИ № 339343 , виданого 10.09.2016 р. Петропавлівським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції . Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають З матеріалів справи вбачається , що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними постійно виникають непорозуміння , конфлікти , що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . З урахуванням викладеного, суд враховує ту обставину , що позивач після подання позову до суду про розірвання шлюбу та на день судового розгляду справи по суті не відмовилася від своїх вимог та не відкликала свою заяву про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається , що сторони не проживають спільно і фактично сімейно-шлюбні взаємовідносини припинили . Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог , суд виходить з наступного. Доказів про сплату іншої суми в матеріалах справи немає . Отже , стягненню підлягають судові витрати в сумі 644.48 грн. Відповідно до вимог ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial