Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач ОСББ «Подолянка-7» через свого представника Мунтяна Є.В. в квітні 2019 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування декларації про початок та виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року, скасування свідоцтва про право власності від 10 грудня 2013 року сер. [NUMBER] та рішення про державну реєстрацію прав від 10 грудня 2013 року №8889223. Свої вимоги мотивував тим, що 14 квітня 2014 року на адвокатський запит позивачем отримано від Інспекції ДАБК у Вінницькій області копії оскаржуваних декларацій на об`єкт реконструкція квартири [ADDRESS] , замовником якого є відповідачка [PERSON] . Позивач зазначає, що у вказаних деклараціях наявні недостовірні данні, адже фактично відбулась не реконструкція квартири [ADDRESS] а самочинна прибудова додаткової кімнати площею 17,3 кв .м поза межами стін квартири і самого будинку на даху магазину «Центральний», що розташований на першому поверсі по [ADDRESS] . Крім того, відповідачкою в оскаржуваній декларації внесені недостовірні данні щодо початку та завершення будівельних робіт, адже, як встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року, будівництво прибудови відбулось в 2010 році. Представник позивача в травні 2014 року звернувся до Інспекції із заявою про скасування реєстрації оскаржуваних декларацій, натомість остання повідомила про неможливість вчинення такої дії через відсутність можливості зустрітись із [PERSON] для перевірки достовірності даних. Позивач звертає увагу на те, що законодавством покладено обов`язок на Інспекцію щодо перевірки повноти даних відображених в деклараціях, а на замовника - за подання достовірної інформації. 05 січня 2015 року Інспекція ДАБК у Вінницькій області ліквідована та утворено Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області, який в свою чергу не є юридичною особою, а тому позовні вимоги про скасування декларацій пред`явлено до Державної архітектурно-будівельної інспекції України. На підставі оскаржуваних декларацій, відповідачка [PERSON] 10 грудня 2013 року здійснила реєстрацію права власності на нерухоме майно та отримала свідоцтво сер. [NUMBER] , а державним реєстратором 10 грудня 2013 року прийняте рішення про державну реєстрацію прав № 8889223, які також підлягають скасуванню. Діями відповідачки [PERSON] порушуються права позивача, навантаження від виконаної надбудови спричинило утворення тріщин в плиті покриття, а для безпечної експлуатації приміщень по [ADDRESS] , необхідно демонтувати надбудову виконану мешканцями кв. [ADDRESS] , про що зазначено у звіті про проведення технічного обстеження від 29 березня 2019 року. Одночасно позивач зазначає, що з аналогічним позовом звертався в липні 2014 року до суду в порядку адміністративного судочинства, натомість Верховний Суд постановою від 18 жовтня 2018 року провадження у справі закрив, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З посиланням на положення ст. 393 ЦК України, Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2011 року №461 просить скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року, скасувати свідоцтво про право власності від 10 грудня 2013 року сер. [NUMBER] та рішення про державну реєстрацію прав від 10 грудня 2013 року №8889223 (а. с. 1-14). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження в справі в порядку загального позовного провадження (а. с. 96). 20 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в якому останній зазначив, що вимоги пред`явлені до управління є необґрунтованими та безпідставними, адже позовна заява взагалі не містить позовних вимог до даного відповідача, а управління не є правонаступником ліквідованого Вінницького міського управління юстиції. Одночасно вказав, що реєстратор, відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняє дії та приймає будь-які рішення самостійно, без участі ГТУЮ у Вінницькій області, а тому останнє не є стороною та учасником правовідносин, що виникли між сторонами. Вважає себе неналежним відповідачем у справі. За наведеного просить відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог пред`явлених до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а. с. 104-106). Представник відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України надав до суду також відзив в якому зазначив, що позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Свою позицію обґрунтував тим, що інспекція перевіряє лише повноту даних відображених у декларації та проводить її реєстрацію. Подані відповідачкою [PERSON] оскаржувані декларації відповідали вимогам керівних документів, а тому були зареєстровані. Одночасно вказав, що роботи виконані відповідачкою [PERSON] слід кваліфікувати як реконструкцію. З приводу внесення в декларації недостовірних даних щодо початку та закінчення будівництва об`єкту зазначив, що в 2010 році [PERSON] надано припис, вимоги якого останньою виконані шляхом подання в 2013 році оскаржуваних декларацій. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині скасування оскаржуваних декларацій (а. с. 113-114). Відповідачка [PERSON] скористалась своїм правом, передбаченим положеннями цивільно-процесуального законодавства, та після отримання копії позовної заяви з додатками 23 липня 2019 року подала до суду відзив відповідно до якого позов вважає необґрунтованим. Одночасно зазначила, що обставина порушення при реконструкції житлового приміщення не встановлена судовими рішеннями в адміністративній справі, адже останні є скасованими, а провадження у справі закрите. Крім того зазначила, що жодної підробки документів нею не здійснювалось. Одночасно позивачка визнала обставину здійснення прибудови до існуючого житлового приміщення, та вважає що її дії, зокрема і в частині введення об`єкта в експлуатацію, вчинені в межах діючого законодавства. Позивачка звертає увагу на те, що її діями права позивача не порушені, а наданий звіт від 29 березня 2019 року не підтверджує такі обставини. Вважає, що позов задоволенню не підлягає (а. с. 132-134). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 липня 2019 року ( без винесення окремого процесуального документа) відмовлено в задоволенні клопотання відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України про залучення співвідповідачем Департамент архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради з огляду на положень ст.51 ЦПК України, відповідно до яких суд вправі залучити співвідповідача лише за клопотанням позивача. Представник позивача Мунтян Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Крім того зазначив, що з огляду на введення об`єкта в експлуатацію був визнаний таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по справі про знесення цієї прибудови. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Грицуляк Т.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Крім того вказував, що вказана прибудова є новою та позивач не довів, що його права є порушеними. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що відповідно до копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] станом на жовтень 2007 року, загальна площа квартири до перепланування становила 102,2 кв.м. Після перепланування станом на жовтень 2010 - 120,0 кв.м, кількість приміщень та загальна площа збільшилась шляхом їх доповнення «літньою кімнатою» площею 17,3 кв.м (експлікація до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , а. с. 40-44). 03 червня 2010 року позивач звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про здійснення фізичною особою самочинного виконання будівельних робіт та 11 червня 2010 року отримав відповідь за № 02-10-151, відповідно до якого встановлено, що [PERSON] без належного дозволу на покрівлі магазину побудувала прибудову до квартири [ADDRESS] . [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу та надано лист-припис щодо приведення об`єкта у відповідність до вимог законодавства (а. с. 16). 04 червня 2010 року позивачем отримано попередження від управління містобудування та архітектури Вінницької міської ради № 09-01-03-13723 щодо вжиття заходів реагування до власника квартири [ADDRESS] який внаслідок здійснення будівельних робіт пошкодив покрівлю магазину та змінив зовнішній фасад будинку № [ADDRESS] (а. с. 18). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року (справа № 2-6769/10) задоволено позовні вимоги ОСББ «Подолянка -7» до [PERSON] , вирішено знести самочинно збудовану прибудову до квартири [ADDRESS] та привести територію до первинного стану за рахунок забудовника [PERSON] (а. с. 25-27). Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 грудня 2010 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року скасоване, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2011 року задоволена касаційна скарга ОСББ «Подолянка-7», рішення Апеляційного суду Вінницької області від 27 грудня 2010 року скасоване, залишено в силі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року. Одночасно судом зазначено, що зведення прибудови порушує права ОСББ «Подолянка-7» щодо утримання і використання будинку (а. с. 28-30). 01 листопада 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за № ВН083133050579 зареєстрована декларація [PERSON] про початок виконання будівельних робіт, а саме реконструкції квартири [ADDRESS] , категорія складності -ІІІ (а. с. 36-38). 29 листопада 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за № ВН143133330740 зареєстрована декларація [PERSON] про готовність об`єкта до експлуатації, а саме реконструкції квартири [ADDRESS] , категорія складності -ІІІ. Крім того, зазначена декларація містить дату початку будівництва - 01 листопада 2013 року та дату закінчення будівництва - 27 листопада 2013 року (а. с. 32-35). 10 грудня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] , відповідно до якого квартира [ADDRESS] загальною площею 120,0 кв.м на праві приватної власності належить [PERSON] (а. с. 20) та прийняте рішення № 8889223 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а. с. 21). Вищезазначені обставини також підтверджуються і інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 лютого 2019 року № 154906557 (а. с. 22-24). В матеріалах справи міститься постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року (справа № 802/2751/14-а), яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, відповідно до якої скасовані реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 01 листопада 2013 року за №ВН 083133050579, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 29 листопада 2013 року за № ВН 143133330740, скасовані свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], видане 10 грудня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк А.О., індексний номер: 14345670, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 8889223 від 10 грудня 2013 року, винесене державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк А.О. (а. с. 45-54). Постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року скасовані, провадження у справі закрите (а. с. 63-66). Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій від 29 березня 2019 року за результатами технічного обстеження вбудованих приміщень по [ADDRESS] , виявлені недоліки, які унеможливлюють надійну та безпечну експлуатацію вбудованих приміщень через відхилення від проекту - на етапі експлуатації мешканцями квартири [ADDRESS] , які виконали надбудову з порушенням будівельних вимог. В подальшому, для безпечної експлуатації вбудованих приміщень необхідно демонтувати надбудову виконану мешканцями квартири [ADDRESS] та підсилити плити покриття в обсязі вимог ДБН А.2.2-3-2014 (а. с. 67-75). Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», (в редакції чинний на момент виникнення спірних правовідносин), замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; та реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності. Відповідно до ч.8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації. Відповідно до ч. 1, 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинний на момент виникнення спірних правовідносин), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належить до I-III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Щодо вимог позивача про скасування декларації про початок та виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року суд зазначає наступне. Відповідно до п. 19, 20 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації . Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що на відповідача Державну архітектурно-будівельну інспекцію України покладено обов`язок перевірки повноти даних, зазначених в деклараціях, в той час як на замовника, відповідачку [PERSON] , покладено обов`язок за подання достовірної інформації зазначеної в оскаржуваних деклараціях. З наявних у матеріалах цивільної справи доказах, зокрема з технічного паспорта, листів Інспекції ДАБК у Вінницькій області (а. с. 16, 17) та рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 26 жовтня 2010 року вбачається, що літня кімната площею 17,3 м. кв. станом на 2010 рік була прибудована відповідачкою [PERSON] до існуючої квартири [ADDRESS] . Отже, відповідачка [PERSON] , подаючи до Інспекції ДАБК у Вінницькій області 01 листопада 2013 року декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції квартири [ADDRESS] , була обізнана про існування самочинно зведеної прибудови до вищезазначеної квартири станом на 01 листопада 2013 року, натомість вчиняючи вищезазначені дії з метою отримання права на початок виконання будівельних робіт надала недостовірні дані про початок таких робіт, адже роботи про влаштуванню прибудови вже були здійснені відповідачкою на час подання декларації. Твердження представника відповідача, що остання здійснила нову прибудову жодним доказом не підтверджене. Натомість суд звертає увагу, що рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року (справа № 2-6769/10) про знесення самочинної прибудови є невиконаними, іншого матеріали справи не містять, виконавчий лист по цій справі визнано таким, що не підлягає виконанню, зважаючи, що спірна прибудова прийнята в експлуатацію, що підтверджується також даними з ЄДРСР (ухвала суду від 17.02.2014, справа № 2-6769/10). Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року, яка подана відповідачкою [PERSON] до Інспекції ДАБК у Вінницькій області, містить аналогічні недостовірні данні в частині часу початку виконання будівельних робіт щодо зведення прибудови до квартири [ADDRESS] . Також зазначена декларація містить недостовірні данні і в частині закінчення будівництва, а саме 27 листопада 2013 року. Одночасно суд зауважує, що Інспекції ДАБК у Вінницькій області станом на 01 на 29 листопада 2013 року (дати подання [PERSON] декларацій) було достовірно відомо про існування самочинно зведеної прибудови без належного дозволу на покрівлі магазину до квартири [ADDRESS] , адже останньою в жовтні 2010 року виносився лист - припис щодо приведення об`єкта у відповідність до вимог чинного законодавства та [PERSON] притягалась Інспекцією ДАБК у Вінницькій області до адміністративної відповідальності за самочинне виконання будівельних робіт. Крім того, станом на вищезазначену дату, як вказувалося, існувало не виконане рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 26 жовтня 2010 року про знесення самочинно збудованої прибудови до квартири [ADDRESS] за рахунок забудовника [PERSON] , яке набрало законної сили. Щодо твердження позивача, що відповідачкою [PERSON] здійснено не реконструкцію, а прибудову до існуючої квартири [ADDRESS] , що в свою чергу вважає поданням недостовірних даних при оформленні декларацій, то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, реконструкція житлового будинку - перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників (Закон України "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду"). Прибудова - вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку. Дії відповідачки [PERSON] щодо влаштування літньої кімнати площею 17,3 кв. м до існуючої квартири [ADDRESS] підпадають під визначення «прибудова», адже створено нове приміщення, що прилягає до зовнішньої стіни будинку із збільшенням площі житлового будинку, що в свою чергу, відповідно до положень ДБН В.3.2-2-2009 є видом реконструкції. Отже твердження позивача про здійснення відповідачкою прибудови, а не реконструкції не знаходять свого підтвердження. Натомість суд зазначає, що реконструкція, відповідно до вищенаведених положень, може здійснюватися і без зміни геометричних розмірів житлового будинку. Відповідачка в деклараціях від 01 та 29 листопада 2013 року зазначила, що виконання будівельних робіт полягає в реконструкції квартири [ADDRESS] в існуючих межах, тобто на думку суду, без зміни геометричних розмірів останньої. Натомість, відповідно до декларацій, внаслідок проведення реконструкції відбулось збільшення загальної площі квартири [ADDRESS] до 120 кв. м . Отже дії відповідачки [PERSON] в частині проведення реконструкції об`єкта щодо здійснення прибудови не відповідають діям заявленим в деклараціях в частині здійснення реконструкції об`єкта в існуючих межах. Вищенаведені обставини суд вважає також поданням відповідачкою [PERSON] недостовірних даних в деклараціях від 01 та 29 листопада 2013 року. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] при поданні декларації про початок будівельних робіт від 01 листопада 2013 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року зазначила недостовірні данні в частині дати початку та завершення зведення прибудови до квартири [ADDRESS] , а також повідомила про проведення реконструкції в існуючих межах нерухомого майна, натомість реально, здійснивши прибудову, збільшила загальну площу зазначеного майна на 17,3 кв. м. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Отже, декларація про початок будівельних робіт та декларація про готовність об`єкта до експлуатації за своєю правовою природою є документами дозвільного характеру. За сукупність положень вказаного закону такі дозвільні документи можуть бути скасовані в судовому порядку в разі встановлення факту надання заявником недостовірної інформації. Суд звертає увагу, що позивачем здійснювався захист прав в судах адміністративної юрисдикції, натомість постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року (справа №802/2751/14-а) провадження у справі закрите, адже спір, що виник між сторонами, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить розглядати за правилами цивільного судочинства. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року, зареєстрованої за № ВН 083133050579 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року, зареєстрованої за №ВН 143133330740 щодо реконструкції квартири [ADDRESS] , замовник [PERSON] . Такий спосіб захисту прав позивачів забезпечить поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату. При цьому твердження відповідачки [PERSON] , що внаслідок вчинення нею дій щодо ведення в експлуатацію та проведення державної реєстрації реконструйованого нерухомого майна, не порушені права позивача не заслуговують на увагу. Обставина порушення прав позивача ОСББ «Подолянка-7» в частині утримання та використання будинку внаслідок самовільного зведення прибудови [PERSON] встановлена при розгляді справи №2-6769/10, про що зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2011 року (а. с. 28-30). Вказане рішення не виконане, порушене право не поновлене, що спричинене діями відповідачки щодо введення прибудови в експлуатацію та проведенням державної реєстрації. Щодо позовних вимог про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно сер. [NUMBER] від 10 грудня 2013 року та скасування рішення державного реєстратора від 10 грудня 2013 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла станом на 10 грудня 2013 року), державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесеня записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (в редакції, що діяла станом на 10 грудня 2013 року) для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає, зокрема і документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла станом на 10 грудня 2013 року) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла станом на 10 грудня 2013 року), свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла станом на 10 грудня 2013 року), якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Відповідно до вищенаведених норм законодавства підставою для прийняття рішення про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень від 10 грудня 2013 року та видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 грудня 2013 року був документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію реконструйованого об`єкта, яким у даному випадку є декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року. Враховуючи, що декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації судом скасовані, вимога про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно сер. [NUMBER] від 10 грудня 2013 року та скасування рішення державного реєстратора від 10 грудня 2013 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] підлягає задоволенню, адже є похідними позовними вимогами. Разом з тим позовні вимоги до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області є безпідставними. Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Держану реєстраційну службу, поклавши на Міністерство юстиції України завдання і функції з реалізації державної політики, зокрема з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та останнє є правонаступником цієї служби, що ліквідується в частині реалізації державної політики в цій сфері. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», організаційну систему органів державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно. Отже Реєстраційна служба Вінницького міського управління юстиції припинила надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до вказаної вище постанови в зв`язку із забезпеченням місцевими органами влади умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області, перебуваючи в організаційній системі державної реєстрації прав та наділене повноваженнями, визначеними ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не входить до вичерпного переліку суб`єктів державної реєстрації прав та не володіє повноваженнями щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження, які оскаржуються позивачем у даному випадку. Отже, Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області є неналежним відповідачем в контексті заявлених позовних вимог, а тому в задоволенні вимог до нього слід відмовити. Крім того, суд звертає увагу, що в спорах про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності належним відповідачем у такій справі є особа щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що неодноразово вказувалося Верховним Судом. Відповідно до ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду заявлені чотири вимоги немайнового характеру, однак судовий збір сплачений не в повній мірі. В раховуючи, що позовні вимоги пред`явлені позивачем до [PERSON] задоволені в повному обсязі, до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в частині вимог про скасування декларацій, тому з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921 грн, а з [PERSON] - на користь позивача 3842 грн судового збору та на користь держави 1921,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial