Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації, в якому просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та визначити місце проживання дитини разом з нею. Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що з 05.08.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Спільне життя з чоловіком не склалося, тому що вони мають різні погляди щодо розвитку сім"ї і різні погляди на самі шлюбні відносини. Шлюбні відносини припинилися взимку 2015 року, примирення між позивачкою та відповідачем неможливе. Дитина - [PERSON] весь цей час проживає разом з позивачкою та утримується за її власні кошти. На утримання дитини позивачка не отримує матеріальної допомоги, матеріальне забезпечення дитині їй допомагають здійснювати її батьки. Аліменти відповідач не платить, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки чи сина він не має. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та визначенні місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] разом з позивачкою. Щодо вимог про стягнення аліментів заперечував. Зазначив, що на даний час відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, розмір якої становить 1287,00 грн. на місяць, тому може сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини від усіх своїх доходів. Оскільки на теперішній час відповідач винаймає житло, це потребує витрачання значних коштів. Також вказував на те, що відповідач надає позивачці матеріальну допомогу, зокрема здійснює оплату за дитячий садок, який відвідує дитина та купує йому одяг, іграшки та інші необхідні речі. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.08.2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2053 (а.с.5). Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин сторін неможливо, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то судом встановлено наступне. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, наявними у справі, підтверджується той факт, що відповідач є працездатною особою, має постійний, стабільний заробіток, що дозволяє суду визначити частку від його заробітку, яка підлягає стягненню на утримання дитини. Відповідно до довідки-характеристики Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Глобал Трейд» виданої [PERSON] останній працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Компанія Глобал Трейд» на посаді виконавця робіт з 01.04.2015 року. Отримує заробітну плату, розмір посадового окладу становить 1287,00 грн. на місяць (а.с.75). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення». З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утримання своєї матері, а також матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 СК України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні, а саме у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. За приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти підлягають стягненню з дня звернення позивачки до суду, тобто, - з 27.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Що стосується позовних вимог про визначення місця проживання дитини, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно із ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім'ї або без адекватних засобів підтримки. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до висновку, наданого Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини - вважають доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 97, 98). Таким чином, беручи до уваги вище викладене, враховуючи те що представник відповідача не заперечував щодо задоволення вимог позивачки в частині визначення місця проживання дитини з позивавкою, суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] з матір'ю[PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Outcome: approved