Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 18\~979,02 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі своєчасно не оплатили послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.08.2014 року по 30.04.2018 року надану їм позивачем за адресою проживання позивачів: [ADDRESS] , у результаті чого утворилась заборгованість на суму 18\~979,02 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 06.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи на 05.04.2019 року, яке неодноразово відкладалось через неявку учасників справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідачів відзиву на позов, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну (а.с.9-12). Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон), "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 (далі Правила) та іншими нормативно-правовими актами України. За змістом ч. 3 ст.24\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за постачання теплової енергії, оскільки згідно зі ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем. Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 01.03.2019 року № 01-17/02/1492 місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 05.12.2007 року по теперішній час, та [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 23.10.2008 року по теперішній час (а.с.20-21). Таким чином, [PERSON] є споживачем теплової енергії, що постачається Концерном «Міські теплові мережі». Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року і Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. У зв`язку з відсутністю укладеного договору, позивачем здійснювався облік наданих [PERSON] за місцем її проживання, послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно із довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води відповідач 1 має заборгованість за надані йому послуги за період з 01.08.2014 року по 30.04.2018 року у розмірі 18 979,02 грн., особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до розрахунку суми позову, відповідач 1 оплату за надані послуги здійснював не в повному обсязі, у зв`язку із чим у період з серпня 2014 року по квітень 2018 року в нього виникла заборгованість у розмірі 18 979,02 грн. (а.с.6-8). За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст.ст.67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Як вбачається з положень ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст.ст.526, 530, 611, 612\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідачем 1 не було жодним чином доведено що він борг погасив, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 на користь позивача заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи вимогу позивача про солідарний обов`язок відповідача 2 з оплати послуг з постачання теплової енергії, суд виходить з такого. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст.\~64\~ЖК Української\~РСР повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення. Як було встановлено судом, договір про надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] з [PERSON] укладено не було, за вказаною адресою вона не проживала у спірний період і не проживає на цей час, доказів того, що вона є членом сім`ї [PERSON] позивачем не надано. Таким чином, суд дійшов переконання, що [PERSON] не є споживачем теплової енергії, що постачається Концерном «Міські теплові мережі». Між сторонами відсутні правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року і Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, а тому позовні вимоги до неї є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial