Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № б/н від 17.02.2015 року. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 15476,10 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконав зобов'язання у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19.07.2017 року становить 29643,42 грн. з яких: 15457,60 грн. - заборгованість за кредитом; 4127,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8171,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф - (фіксована частина); 1387,78 грн. - штраф (процентна складова). Крім того позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі - 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився. Згідно поданої заяви просить слухати справу без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.5), просив справу розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 41). Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як вбачається з наявних матеріалів справи [PERSON] не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання й не погашав в повному обсязі кредит та щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого станом на 19.07.2017 року заборгованость становить 29643,42 грн. з яких: 15457,60 грн. - заборгованість за кредитом; 4127,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8171,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф - (фіксована частина); 1387,78 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді пені у розмірі 8171,00 грн. та штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1387,78 грн. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом 21472,42 грн. з яких: 15457,60 грн. - заборгованість за кредитом; 4127,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; комісією; 500 грн. - штраф - (фіксована частина); 1387,78 грн. - штраф (процентна складова) підлягають задоволенню, а вимога про стягнення заборгованості за пенею 3200,00 грн. не підлягає задоволенню у зв'язку з її безпідставністю. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1158 грн. 97 коп. (1600,00 грн. х 21472,42 грн. / 29643,42 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial