Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та поділити майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], виділивши у власність відповідача [PERSON] автомобіль марки Fiat Scudo, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з [PERSON] в її користь ? вартості вказаного автомобіля. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31 липня 2010 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Від шлюбу [INFO] року у них народилась дочка [PERSON], яка на даний час проживає разом із нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя, між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Відповідач зловживає алкоголем, а в липні 2015 року він, забравши свої речі, переїхав проживати окремо. Проти примирення заперечує, зазначає, що шлюб між ними триває лише формально та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. При цьому, позивачка просить поділити набуте під час шлюбу майно, а саме автомобіль марки Fiat Scudo, реєстраційний номер [NUMBER], виділивши у власність відповідачу [PERSON] вказаний автомобіль та стягнувши з [PERSON] в її користь ? вартості вказаного транспортного засобу. 03 червня 2016 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 31 липня 2010 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області та поділити майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], виділивши у власність [PERSON] автомобіль марки Fiat Scudo, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з [PERSON] в її користь ? вартості вказаного автомобіля в розмірі 88309 гривень та понесені нею судові витрати . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак, від його представника адвоката Жеребецької І. О. надійшла заява, згідно якої просить суд розглядати справу за її відсутності відповідача та його представника по наявних у справі доказах, вартість судової автотоварознавчої експертизи просить розділити порівну між сторонами. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 31 липня 2010 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції зроблено актовий запис №999. Від шлюбу [INFO] року народилась дочка [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зроблено актовий запис №1728. Спільне життя з відповідачем не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, що спричинило те, що між ними припинилися подружні відносини та з липня 2015 року вони проживають окремо. При цьому, позивачка заперечує проти примирення, мотивуючи своє рішення тим, що подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Щодо вимоги позивачки про поділ майна подружжя, суд зазначає наступне: Як вбачається із відповіді Державтоінспекції Управління внутрішніх справ України в Тернопільській області № 12/7279 від 03 листопада 2015 року власником транспортного засобу марки Fiat Scudo, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON]. Згідно викладених у позові обставин вказаний автомобіль набутий сторонами під час шлюбу. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ч.1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, та в разі коли один з подружжя виявляє бажання стати власником певного майна в натурі передбачає другому сплату грошової компенсації. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" у п.22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно висновку експерта №141/16-22 від 17 березня 2016 року за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки та моделі Fiat Scudo 1.9 D, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], станом на день проведення експертизи, складає 176618, 00 (сто сімдесят шість шістсот вісімнадцять) гривень. Отже, враховуючи те, що вартість автомобіля складає 176618 (сто сімдесят шість шістсот вісімнадцять) гривень, то ? його вартості становитиме 88309 гривень. Таким чином, вимоги позивачки, щодо поділу спільного майна подружжя суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються та беручи до уваги те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог суд приходить до висновку про те , що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема, при поданні позовної заяви позивачкою було сплачено 487, 20 гривень судового збору, а тому вказані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем. Як вбачається із наявного у матеріалах справи висновку експерта №141/16-22 від 17 березня 2016 року вартість проведення судової автотоварознавчої експертизи становить 1476 гривень, а тому, з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] слід стягнути половину суми, що становить 738 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved