Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], залучивши в якості третьої особи Службу у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є матір'ю малолітнього сина [PERSON] 2005 року народження, як свідчить запис у свідоцтві про народження [PERSON]. З батьком її сина [PERSON], у зареєстрованому шлюбі не перебувала. За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у свідоцтві про народження. [PERSON] зверталась до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачувати аліменти, так як вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а син зареєстрований за місцем проживання батька, а фактично проживає з матір'ю. Відповідач дав усну обіцянку, що він зобов'язується сплачувати аліменти на сина [PERSON]. За весь час, більше 9 років, відповідач жодного разу не прийшов, не навідав дитину, жодного разу не зателефонував не поцікавився сином, не спитав чи може щось потрібно дитині. Відповідач ніколи не приймав участі у вихованні сина, не цікавився його навчанням, не відвідував дитину вдома. Аліменти на утримання сина він не надавав. Вихованням дитини займається вона та її чоловік [PERSON], з яким вони разом утримують дитину, купляючи одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечуючи його навчання. Також у вихованні дитини , їм допомагає її матір [PERSON]. Відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язки, передбачені законом та моральним засадам суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною її виховання та утримання. Дитина не знає [PERSON], як свого біологічного батька, ніколи його не бачила, не має до нього родинних почуттів. На даний час вона не знає, де конкретно проживає та працює відповідач [PERSON], та який розмір його доходу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов, пославшись на обставини викладені у позовних вимогах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив що позивачка у справі є його дружиною, біологічного батька дитини [PERSON] не знає, а з позивачем у справі він знайомий з 2006 року, батька дитини ніколи не бачив, жодного разу не бачив щоб останній його відвідував, дитина також і не знає що в нього є біологічний батько. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив що через місяць після народження позивачкою дитини, відповідача у справі не бачив, жодного спілкування з [PERSON] не відбувається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка у справі являється їй дочкою, після народження дитини відповідача у справі бачила лише один раз, коли разом забирали позивачку з народженою дитиною з лікарні . Керівник служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Ткаченко О. просив розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача , допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності , заслухавши висновок помічника прокурора Любенок М.Д. , яка вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлені слідуючі факти з пояснень сторін , а також із зібраних по справі письмових доказів, що відповідач [PERSON] дійсно являється батьком неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] ( а.с. 8). Тривалий час відповідач не проживає з сім'єю . Ніяких зусиль для добровільної допомоги чи утримання неповнолітнього сина не приймає. Вихованням неповнолітнього сина [PERSON] займається позивачка , відповідач жодного разу, протягом останніх років не цікавився здоров'ям дитини, ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги ніколи окремо позивачка від нього не отримувала. Крім того, на сьогоднішній день дитині вже дев'ять років, він не пам'ятає та й не знає свого біологічного батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Батьком дитина вважає [PERSON]. Коли дитина запитала чому в нього інше прізвище чим у його батька, то йому у школі пояснили що це помилка у свідоцтві про народження. Згідно з актом обстеження від 24.06.2014року, проведеного спеціалістами служби у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києва ( а.с.58), неповнолітній [PERSON] [INFO] проживає разом з мамою за адресою [ADDRESS]. Для дитини створені всі необхідні умови для виховання розвитку та проживання. Батько з дитиною не проживає, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини, тобто свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень сину , не турбується про стан його здоров'я. Всі викладені обставини на думку суду являються достовірними підставами для позбавлення [PERSON] [INFO], зареєстрованого у [ADDRESS] , батьківських прав. У відповідності з ст. 164 ч.2 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Як вбачається із роз'яснень п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03. 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності з ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття Згідно ст. 181 СК України , кошти на утримання неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Таким чином, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, відповідач порушує законні права та інтереси неповнолітньої сина [PERSON] [INFO], фактично його вихованням займається мати , зв'язок з біологічним батьком втрачений з народження дитини, а тому і в цій частині позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також підлягає стягненню судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved