Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 413668,44 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн. 19.12.2013 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 401621,55 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441 грн. Від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Раніше в судових засіданнях пояснював, що з моменту передачі ПАТ «Дельта Банк» активів та кредитних зобов'язань від ТОВ „Український промисловий банк" відповідачі жодних платежів по кредитним зобов'язанням не робили. З 01.07.2010 р. жодної суми відповідачами не було сплачено. 25.06.2007 р. був укладений договір поруки з [PERSON], відповідно до якого поручитель зобов'язання не виконав. ТОВ «Укрпромбанк» направляв поручителю вимогу про дострокове погашення кредиту, однак ніяких проплат відповідачами здійснено не було. Від представника відповідачів надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність та прийняти рішення по наявним в матеріалах справи документам, вказуючи, що проти позову заперечує повністю оскільки банком так і не було надано оригіналів договорів, з яких було б можливо встановити факт виникнення прав кредитора у Дельта Банку. Крім того, порука є припиненою, оскільки строк дії договору поруки та кредитного договору закінчився і до подачі позову минуло більше 6 місяців з моменту припинення поруки. Також банком було надано розрахунок заборгованості, згідно якого вбачається дата прийняття на баланс - 01.07.2010 р., а банк посилається як на підставу своїх вимог на договір про передачу активів від Укрпромбанку до Дельта банку, укладений 02.07.2010 р., тобто спочатку було прийнято на баланс право вимоги, а вже потім було укладено договір про таку передачу. До того ж, в справі відсутні докази повідомлення відповідачів про відчуження прав кредитора до нового банку. Повідомлень про вручення кореспонденції із листом про заміну кредитора в позивача немає. Це свідчить про порушення ст.ст. 516, 517 ЦКУ та відсилає до ст. 613 ЦКУ (прострочення кредитора) і то лише після повідомлення у належному порядку. Також в матеріалах кредитної справи міститься доказ того, що до Укрпромбанком було проведено розрахунок за зустрічними вимогами (депозитні вклади зараховані як заборгованість за кредитом). Ця обставина доводиться наявним в кредитній справі листом з вхідним номером № 992 від 29.10.2009 р. № 10842 від 30.10.2009 р. Крім того, минув строк позовної давності (3 роки) для пред'явлення вимог за кредитом - як вбачається з матеріалів справи сплата заборгованості за кредитом не провадилась більше ніж 4 роки, що також свідчить про впевненість позичальника про зарахування зустрічних вимог. Тому вимоги банку є безпідставними. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. 25.06.2007 р. між ТОВ „Український промисловий банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 371-04/К-07 /а.с. 5-12/, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35000 доларів США з розрахунку 14,2% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 25.06.2007 р. по 24.06.2012 р. Мета кредитування - споживчі цілі. Відповідно до ст.ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 02.07.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язань, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами /а.с. 86-93/. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановленого договором або законом. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 371-04/К-07 від 25.06.2007 р. Як вбачається з п. 2.5 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 2 до Договору /а.с. 13-14/. Згідно п. 1.5, 2.6, 2.7 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 10 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним повернення кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. Відповідно до п. 2.10 нарахування щомісячної комісії за управління кредитною лінією здійснюється щомісячно у валюті кредиту (для кредитів у національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 371-04/П-07 від 25.06.2007 р. між ТОВ «Укранський промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] /а.с. 15/, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 371-04/К-07 від 25.06.2007 р. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за договором. Поручитель і банк несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. 14.09.2009 р. ТОВ «Укрпромбанк» направив [PERSON] /а.с. 53/ та [PERSON] /а.с. 51/ вимоги про дострокове повне виконання зобов'язань у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, які були ними отримані, що підтверджується поштовими повідомлення /а.с. 54/. 04.11.2011 р. ТОВ «Укрпромбанк» направив [PERSON] досудову вимогу з проханням дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 5 календарних днів з дати отримання відповідної вимоги, а саме повернення несплаченої суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а також штрафних санкцій, передбачених кредитних договором /а.с. 52/. Зобов'язання позичальник належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 03.09.2013 р., за відповідачами утворилась наявна заборгованість у сумі 401621,55 грн., з яких тіло кредиту - 251751,68 грн., відсотки - 149869,87 грн. Заборгованість за кредитним договором підтверджується наданим Банком розрахунком ( а.с. 16). Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошову кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пленумом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 постанови від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. При цьому слід зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. В ході вирішення спору з'ясовано, що у договорі поруки, що укладений між позивачем та [PERSON] не встановлено дату, після якої порука припиняється. У кредитному договорі строк виконання зобов'язання визначений 24.06.2012 р. 04.11.2011 р. ТОВ «Український промисловий банк» на адресу [PERSON] направив вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, що утворилася станом на 04.11.2011 р. в сумі 42 997,44 доларів США ( а. с. 82 ). Отже, строк звернення кредитора до поручителя [PERSON] розпочався 24.06.2012 р. Однак, банк своїм правом скористався тільки 03.10.2013 р., що підтверджується вхідним штампом суду за № 38551, тобто після закінчення шестимісячного терміну, визначеного законом /а.с. 1/. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному простроченому платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Наведеними вище умовами укладеного з [PERSON] кредитного договору та графіком повернення заборгованості за кредитом встановлювався розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитним коштами) у розмірі 14,2%, строк внесення платежів - до 10 числа місяця, з матеріалів справи вбачається, що відповідач з 01.07.2010 р. самостійних дій, направлених на погашення кредиту, не вчиняв, платежі не здійснював /а.с.65/. Отже враховуючи, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 03.10.2013 р., що перевищує загальний строк позовної давності з моменту настання зобов'язання відповідача сплатити черговий платіж, то за вказаних обставин, зважаючи на заяву представника відповідача суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування строку позовної давності відповідно до вимог ст.ст. 257, 261 ЦК України. Посилання представника відповідача на те, що банком не надано суду доказів виникнення у Дельта Банку прав кредитора, дату передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку не приймаються судом, оскільки представником позивача в судовому засіданні були надані оригінали та копії вказаних документів, завірені належним чином /а.с.86-97/. Отже, суд приходить до висновку про те, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь банку сума заборгованості у межах позовної давності, яка утворилась з 01.01.2010 р. і складається з тіла кредиту в розмірі 223792 грн. 17 коп., відсотків за користування кредитом 141055 грн. 10 коп., а всього 364847 грн. 27 коп. А в позові до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором поруки слід відмовити.

Outcome: partial