Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2000 рік, від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO], яка на даний час навчається в Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка на 1-му курсі денної форми навчання юридичного факультету, в зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач спроможний надавати дочці таку допомогу, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки на період її навчання в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав, щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки не заперечує. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі по 12.07.2000 року, від якого мають дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу між ними та про народження дитини. Як вбачається з довідки Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка від 27.06.2014 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу юридичного у факультету денної форми навчання і закінчує навчання 30.06.2017 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз»яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вказано вище, дочка сторін народилася [INFO], тобто, [INFO] досягне повноліття і продовжує навчання. Суд також вважає, що дочка сторін в зв"язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки вона не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, їй необхідні кошти для оплати за проїзд, на харчування, на проживання, для придбання одягу, необхідних для навчання канцелярських знарядь, підручників. Відповідач є працездатним за віком та станом здоров"я, має постійне місце роботи, на користь інших осіб аліментів не сплачує, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в зв»язку з її навчанням. А тому з врахуванням вищенаведених обставин суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки на час її навчання -1/4 частину його доходу. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Щодо мінімального розміру аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ч.2 ст.182 СК України, то ця норма застосовується тільки у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, тоді як ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс не встановлює. Позивач звернулася до суду з позовом 03.07.2014 року, але суд вважає за необхідне стягнути аліменти з 24.07.2014 року, оскільки за рішенням суду від 03.07.2000 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. За ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Згідно ст.88 ЦПК України, ст..4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved