Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] [INFO], який знаходиться на її утриманні. [PERSON] має іншу сім'ю, в якій у нього народилося двоє дітей. Він повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до їхнього сина, не приймає участі у його вихованні, матеріальному забезпеченні та не цікавиться дитиною. Станом на сьогоднішній день за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів у сумі понад 30000 грв. Вона являється інвалідом І-ї групи, тому постійно знаходиться у Чеській Республіці на лікуванні. Її батьки допомагають їй утримувати та виховувати [PERSON], який перебував на лікуванні три тижні і протягом цього часу батько його ні разу не провідав. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що він не хоче щоб його позбавляли батьківських прав щодо сина, так як він не спілкувався з ним тривалий час через те, що батьки позивачки чинили йому перешкоди в цьому. Кілька разів він приходив у школу де навчається [PERSON], але сина ніколи не було в школі. Із заявою про наявність перешкод у спілкуванні з дитиною в ограни опіки та піклування не звертався, так як він часто працює за кордоном. Аліменти не сплачував, так як від другого шлюбу у нього є ще 2-є дітей яких необхідно утримувати. Із сином він бачився у листопаді 2014 р. та у листопаді 2016 р. Просить суд відмовити у позові, обіцяє, що відразу піде до нотаріуса та дасть згоду на виїзд сина за кордон і частково погасить заборгованість по аліментах. Представник органу опіки і піклування позовні вимоги підтримала. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. № "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу за актовим записом № 206 від 23.07.2007 р. шлюб між сторонами розірвано. Орган опіки та піклування дав висновок про те, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON]. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам відділу ДВС від 19.08.2016 р., за [PERSON] станом на 19.08.2016 р. рахується заборгованість у сумі 29600 грв. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Позивачка належними та допустимими доказами довела, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Ці обставини фактично визнав і сам [PERSON] Його посилання на факти вчинення йому з боку позивачки та її батьків перешкод у спілкуванні з дитиною нічим не підтверджуються. Характеристикою [PERSON] підписаною директором школи та класним керівником стверджено, що батько вихованням сина не займається і ним не цікавиться. У цій характеристиці відсутня інформація про те, що дитина несистематично відвідує школу. Згідно листа Тячівського РВ ДВС, станом на 19.08.2016 р. за [PERSON] рахується заборгованість по аліментах на суму 29600 грв. Наданими відповідачем квитанціями стверджено, що він сплатив усього 5485 грв. Опитаний у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що батько з ним не спілкується, не допомагає йому. 11 листопада 2014 р. батько зустрів його на вулиці та запросив у кафе з нагоди дня народження і подарував йому 100 гривень. Після цього вони розмовляли у листопаді 2016 року. Мати, дідо та баба ніколи не намовляли його ухилятися від спілкування з батьком. Зараз він сам не бажає з ним спілкуватися. Наведене дозволяє суду прийти до висновку, що відповідач без поважних причин не приймає участі ні у вихованні дитини ні в її матеріальному утриманні. Тому для захисту прав та інтересів неповнолітнього [PERSON] позов слід задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно нього. Обставини, на які посилалася представник відповідача [PERSON] про те, що вона зі своїм чоловіком змушена була звертатися до органу опіки та піклування із заявою про встановлення їм днів побачення із внуком не можуть бути доказом участі відповідача у вихованні та утриманні сина. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у сумі 551.20 грв. За таких обставин,

Outcome: approved