Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом і в його обґрунтуванні пояснив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем і 19.04.2013р. позивач був звільнений з підприємства за ст.38 КЗпП України - за власним бажанням. При звільненні з позивачем не був зроблений повний розрахунок, тобто не була виплачена заборгованість по заробітній платі. У зв'язку з тим, що позивачу при розрахунку не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, він змушений звернутися до суду з дійсним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку розрахунку у сумі 10235грн. та моральну шкоду у розмірі 2000грн., яку він обґрунтовує тим, що у зв'язку з порушенням його прав були моральні переживання, він страждав через неможливість розпоряджатися своїми грошовими коштами, не міг придбати їжу, ліки. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав частково, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 10235,31грн. та середній заробіток за затримку розрахунку у сумі 13469,70грн. В частина стягнення з відповідача моральної шкоди відмовляється від своїх позовних вимог. Представник відповідача, допитаний в порядку окремого доручення, позовні вимоги визнав частково, згоден на стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі у сумі 10235,31грн. та середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі 1346,97грн. за кожен місяць затримки. В частина стягнення моральної шкоди просить відмовити, оскільки позивач не надав належних доказів спричинення йому моральної шкоди. Просить справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Стаття 43 Конституції України у відповідності зі ст.23 Загальної декларації прав людини проголосила право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Як вбачається із трудової книжки серії [NUMBER], виданої 07.09.1994р., [PERSON] згідно наказу № 67-к від 17.01.2011р. був прийнятий на ТОВ «Шахта «Садова» у якості горноробочого очисного забою 5-го розряду підземним з повним робочим днем під землею видобувної дільниці № 1. Згідно наказу № 788-к від 19.04.2013р. позивач був звільнений з ТОВ «Шахта «Садова» за ст.38 КЗпП України - власне бажання. Згідно ст.47 КЗпП України власник чи уповноважений їм орган зобов'язаний у день звільнення зробити з працівником розрахунок у терміни, встановлені в ст.116 даного кодексу. Цю саму вимогу містить і ст.2 Конвенції № 95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати, згідно з якою при припиненні дії трудового договору з працівником проводиться остаточний розрахунок із виплатою всієї належної йому заробітної плати. Борг по заробітній платі позивача станом на 25.10.2013р. складає за період з грудня 2012р. по квітень 2013р. у сумі 10235,31грн., що підтверджується довідкою № 460/1 від 25.10.2013р., виданою ТОВ «Шахта «Садова». Судом встановлено, що заробітна плата позивачу на день розгляду справи не виплачена. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 10235,31грн. Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначених у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", якщо при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, судом буде встановлено, що в день звільнення працівнику не виплачена заробітна плата, то на підставі ст.117 КЗпП України суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день винесення рішення. Як вбачається із довідки № 105 від 04.02.2014р., наданої ТОВ «Шахта «Садова», середньомісячна заробітна плата позивача складає 1346,97грн. Згідно розрахунку середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, перевіреного судом, сума середнього заробітку складає 13469,70грн., виходячи з розрахунку: 10 місяців х середньоденну заробітну плату 1346,97грн. У відповідності до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" під час визначення розміру відшкодування необхідно враховувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин справи. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення середньомісячної зарплати за затримку розрахунку підлягають задоволенню у сумі 13469,70грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені і при подачі він звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до Закону України «Про судовий збір» судовий збір у розмірі 243,60грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved