Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

позивач у квітні 2014 року звернувся з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], що належав на праві приватної власності його батькові [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги він обґрунтував тим, що в установлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності у межах наданих йому повноважень, підтримав позов та просив його задовольнити. Представник Фараонівської сільської ради, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явися, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Тобто право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України ( в редакції 16 січня 2003 року). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розмір будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської, селищної сільської ради народних депутатів. Спірний будинок був збудований в 1956 році до введення в дію діючого ЦК України. Згідно довідок Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, в 1955 році [PERSON] колгосп ім.Шверника виділив 0,01 га землі для будівництва житлового будинку; власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.29-32). Дійсна вартість будинку в даний час складає 24523 гривні. Ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про народження позивача вбачається, що він є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). 10 травня 2005 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим № 21, згідно з яким позивача призначено спадкоємцем житлового будинку № [ADDRESS], земельної ділянки, яка належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЯА № 262109, а також усього майна, яке йому належало на момент смерті. Даний заповіт не змінено та не відмінено (а.с.47). [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [ADDRESS], та помер [INFO]. Вказані обставини підтверджуються довідкою Фараонівської сільської ради та копією свідоцтва про смерть (а.с. 8, 46). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі: на земельну ділянку, яка належала йому на підставі державного акту серії ЯА № 262109, а також на належний йому житловий будинок під № [ADDRESS] (а.с.9-14). Позивач, як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту серії ЯА № 262109. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області 24 травня 2006 року за реєстровим номером № 3261 (а.с. 57). З відповіді нотаріуса вбачається, що він відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.27). Оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його батька [PERSON], тому суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved