Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач у грудні 2017 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.02.2017 р. о 09:00 на озері Жандарка по вул. Дніпровій в м. Києві відповідач грубо порушив правила рибальства, а саме, проводив вилов риби з берега забороненим знаряддям лову - хваткою, при цьому, йогов вилов перевищив добову норму вилову риби на 8 кг., чим завдав збитки рибному господарству України на суму 1530,00 грн. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.03.2017 р. відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до розрахунку, відповідачем нанесено збитків рибному господаству України на суму 1530,00 гн., а тому позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки та судовий збір. Ухвалою суду від 02.02.2018 р. відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 16), позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (ас. 18, 22), проте, конверти із судовими повістками повернулися без вручення адресату - відповдіачу по справі з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Судом встановлено, що відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] за вказаною вище адресою здійснювався виклик останнього в призначені судом судові засідання. Проте, встановлено, що на аркушах справи № 18, 22 наявні конверти, які повернулися до суду без вручення відповідачу із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою кабінету міністрів від 05 березня 2009 року №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня надходження. Строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, якому адресоване поштове відправлення, вжити заходів для його отримання та ознайомлення з ним протягом цього строку. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України у справі №6-3082цс16. Отже, неотримання відповідачем судових викликів за зареєстрованою адресою їх проживання, слід розцінювати як належне повідомлення відповідача про проведення судових засідань. У зв'язку з чим суд вважає , що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього. Представник третьої особи в судвое засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливим проводити розгляд справи за відсутності осіб, які не з'явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.02.2017 р. о 09:00 під час проведення рибоохоронного рейду на озері Жандарка в Дарницькому районі м. Києва по вул. Дніпровій, [PERSON] грубо порушив првила рибальства, а саме, проводив вилов риби з озера забороненими знаряддями лову, а саме, сіткоснастевим знаряддям лову-хваткою, якою виловив такі види риби, а саме: білий амур - 1 шт., загальною вагою 3 кг., товстолоб - 9 шт., загальною вагою 8 кг., пеервищивши добову норму вилову риби на 8 кг. Загальна сума улову склала 11 кг. Своїми діями [PERSON] завдав збитків рибному господарству на загальну суму 1530 грн. та порушив вимоги п. 4.6 Правил любителського та спортивного рибальства, ст. 36 Закону України «Про тваринний світ». Вказані обставини встановлені постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.03.2017 р., якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, накладено адміністративне стягнення (а.с.6). Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, розмір шкоди заподіяної відповідачем визначено відповідно до Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» і становить 1530,00 грн. (а.с. 7). Сторонами по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв'язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ст.ст.68,69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що діями відповідача щодо впроведення вилову риби забороненим знаряддям лову, перевищення добової норми вилову, порушено законодавство про охорону навколишнього природного середовища, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved