Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі посилаються на те, що приватизована квартира [ADDRESS] належать їм на праві власності. У вказаній квартирі зареєстрований проживаючим [PERSON] на підставі договору піднайму житлового приміщення від 12.02.2008 року. Договір було зареєстровано в Комінтернівській філії дільниці № 20. Однак, відповідач ніколи не мешкав в спірній квартирі, а постійно проживає зі своєю матір'ю - [PERSON] [ADDRESS]. Реєстрація в спірній квартирі відповідачу була необхідна йому з особистих мотивів. Під час підписання договору піднайма житлового приміщення від 12.02.2008 року, відповідач зобов'язався помісячно сплачувати комунальні послуги, однак не виконував свої зобов'язання по сплаті комунальних платежів жодного разу. В квартирі [ADDRESS] відповідач з 2008 року не мешкає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Під час розгляду вказаної справи відповідачем було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про вселення та зобов'язання вчинити певні дії, та яка за заявою [PERSON] ухвалою суду від 15.10.2014 року була залишено без розгляду. У наданому до суду клопотанні відповідач просив розглянути справу без його участі, та зазначив, що позивачі є його батьком та дідом. У вказаній квартирі він проживав з 13.02.2008 року, та надавав позивачам грошові кошти на сплату рахунків за спожиті ним комунальні послуги, однак, зважаючи на те, що позивачі є його близькими родичами, будь-яких розписок чи інших доказів на підтвердження отримання від нього грошових коштів, відповідач від позивачів не вимагав. Та пояснив, що за все життя ніякої допомоги від батька не отримував, та пропозиція батька про проживання с ним була для нього перспективою відновлення сімейних стосунків, але враховуючи таку зміну поведінки з боку батька він розуміє, що мешкання з ним буде для відповідача морально неможливо. Та зазначив, що на етапі досудового розгляду справи між ними велися переговори щодо можливості укладення мирової угоди, однак між сторонами її досягнуто не було. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 листопада 2004 року, реєстраційний номер 3-07-298733 (а.с. 10). Згідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 26 липня 2008 року [PERSON], померла [INFO] (а.с. 11). З договору піднайму житлового приміщення від 12.02.2008 року вбачається, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" № 1749 від 03.06.2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані проживаючими за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивачів та їх квартира знаходиться поруч з її квартирою та має спільний хол. Свідок добре знає сім'ю [PERSON]. Відповідача вона бачила один раз приблизно 3-5 років тому назад та стверджує, що він ніколи не проживав в спірній квартирі. Також зазначила, що буває у квартирі позивачів рідко, однак їй достеменно відомо про склад осіб , що проживають у сусідній з нею квартирі, та відповідач [PERSON] ніколи у вказаній квартирі не проживав, та під час візитів до позивачів особистих речей відповідача вона не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є цивільної дружиною позивача з листопада 2011 року. Відповідач у справі є сином її чоловіка від попереднього шлюбу. За вказаний час відповідача бачила три рази, а саме один раз 14.01.2012 року, коли він приїздив в гості до батька, та два рази в 2014 році. Також зазначила, що особистих речей відповідача в спірній квартирі не має, та що відповідач за час її мешкання у вказаній квартирі жодного дня не проживав у квартирі , що належить позивачам. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивачів, проживає у сусідньому під'їзді та добре знайома з вказаною родиною. Свідок зазначила, що відповідача вона не знає та ніколи його не бачила, про його існування дізналася нещодавно зі слів позивачів. Їй відомо, що в спірній квартирі проживає позивач із дружиною [PERSON] та його батько. В спірній квартирі вона не була, та зі слів позивача їй відомо, що з 2008 року в квартирі проживає [PERSON], його батько та громадянська дружина позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою позивачів. В спірній квартирі вона буває доволі часто, через те, що періодично надає перукарські послуги позивачам. Відповідача [PERSON] вона не знає, ніколи його не бачила, та про нього їй стало відомо тільки три місяці тому. Свідок зазначила, що особистих речей відповідача в квартирі не бачила, та їй відомо, що з 2008 року в зазначеному житловому приміщенні проживають позивачі [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON]. До 2008 року у вказаному приміщенні також проживала мати позивача [PERSON]. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, у зв'язку з тим, вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справ. Виходячи з наведеного судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] більше ніж 1 рік у спірному житловому приміщенні не проживає. З висновку Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області від 08 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] звертався з заявою в якій просив прийняти заходи до свого батька [PERSON], який перешкоджає вселенню до квартири [ADDRESS], та в ході розгляду матеріалів встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] склалися цивільно-правові відносини, у зв'язку з чим [PERSON] рекомендовану звернутися для вирішення питання до Комінтернівського районного суду м. Харкова (а.с. 30). Як вбачається з вищезазначеного висновку, відповідач звертався до Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області з заявою про чинення перешкод у користуванні житловим приміщенням 04.06.2014 року, тобто безпосередньо перед поданням позивачами позову до суду. Суд приймає до уваги пояснення позивачів про те, що до подання позову до суду вони звертались до відповідача з пропозицією вирішити спір в досудовому порядку та просили відповідача знятися з реєстрації у належній їм квартирі, на що відповідач відповів згодою. Зазначені посилання позивачів узгоджуються з матеріалами справи, які не містять доказів звернення відповідача з заявами про чинення перешкод у користуванні власністю на протязі майже 6 років, окрім як безпосередньо перед поданням позову до суду. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України "Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачами доказів, суд приходить до висновку, що відповідач, відсутній в спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача, в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, відповідач не звертався. Реєстрація місця проживання відповідача, у житловому будинку, яка належить на праві спільної сумісної власності позивачам, безперечно, обмежує їх права, як власників по користуванню нерухомим майном, оскільки позивачі вимушені самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг. Доказів протилежного відповідачем до суду надано не було. У зв'язку з тим, що відповідач, не користується без поважних причин житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] більш як один рік, він є таким, що втратив право користування цим житлом приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved