Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором, посилаючи на те, що 29.09.2007 між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір №НАХRRХ16770058 (заява позичальника), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1773,56 грн. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, за період з 23.06.2013 по 23.06.2018 у нього перед позивачем виникла заборгованість по сплаті відсотків в сумі 16184,10 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 16184,10 грн. та суму судового збору у розмірі 1762,00 грн.. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час слухання справи сповіщався належним чином, у позові прохав слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про дату та час слухання справи сповіщений належним чином, за допомогою розміщення оголошення про виклик на сайті Ленінського районного суду м. Харкова, причини неявки суду не відомі. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п.1ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (згідно із ч.1 ст.627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч.1 ст.638 ЦК України). Згідно із ч.2 ст.202 ЦК України договір є дво- чи багатостороннім правочином. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Укладання Договору здійснено сторонами за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч.2. ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 29.09.2007 між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір №НАХRRХ16770058 (заява позичальника), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1773,56 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Умовами Договору №НАХRRХ16770058 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 1773,56 грн., на строк 29.09.2007 по 28.09.2008 включно, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 10 по 15 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 201,17 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, інші витрати згідно Умов. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15,17 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. В пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач, підписуючи Договір (заяву) №НАХRRХ16770058, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отже, датою 28.09.2008 в Договорі (заяві) №НАХRRХ16770058 саме визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань за договором та припинення зобов'язань в цілому. Відповідно до п.п. 4,1, 4.7 Умов, за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у Заяві й п.3.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Договір (Заява) №НАХRRХ16770058 не є розірваним, чи припиненим, відповідно до правових підстав, визначених ст.. ст.. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Таким чином, враховуючи, що сплата відсотків за Договором №НАХRRХ16770058 позичальником повинна здійснюватися щомісячно, то і позовна давність за вимогами, пов'язаними зі стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. Згідно ч.1ст.259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність. Згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Враховуючи викладене позивачем сума заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період, відповідний збільшеному терміну позовної давності встановленого п. 5.5 Умов, з 23.06.2013 по 23.06.2018 за наступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту * розмір% ставки в день*кількість днів прострочення/100. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період 23.06.2013 - 23.06.2018 становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 1773,60 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,50 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 1713,60 грн.*0,50 %*1825 днів прострочення/100= 16184,10 грн. Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч.1,2 цієї статті). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved