Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач, Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] майнову шкоду заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів розмірі 2 550,00 грн., та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] 06.03.2017 року о 22 год. 30 хв. на Канівському водосховищі, в Дарницькому районі м. Києва, поблизу «Південного мосту» грубо порушив правила любительського та спортивного рибальства, а саме проводив лов риби забороненим знаряддям лову «драч» шляхом багріння, з гумового човна. При цьому виловив риби: сом - 6 шт., загальною вагою 13 кг., чим завдав збитків рибному господарству України у розмірі 2550,00 грн. Своїми діями гр. [PERSON] порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. Таким чином, вина гр. [PERSON] є доведеною і відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 04 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 02 квітня 2020 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї, третьою особою було отримано 02 квітня 2020 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Крім того, представником третьої особи до суду були надані письмові пояснення в яких позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 06.03.2017 року о 22 год. 30 хв. на Канівському водосховищі, в Дарницькому районі м. Києва, поблизу «Південного мосту» грубо порушив правила любительського та спортивного рибальства, а саме проводив лов риби забороненим знаряддям лову «драч» шляхом багріння, з гумового човна. При цьому виловив риби: сом - 6 шт., загальною вагою 13 кг., чим завдав збитків рибному господарству України у розмірі 2550,00 грн. Своїми діями [PERSON] порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. Згідно розрахунку матеріальної шкоди відповідачем нанесено збитків рибному господарству України на загальну суму 2 550,00 грн. Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2017 року у справі № 753/5214/17 гр. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Частиною 1 ст. 40 КУпАП України встановлено, що якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до [PERSON] , третя особа: Київська міська рада про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, оскільки винними діями відповідача, які полягали у порушенні правил рибальства, а саме здійсненні вилову риби із застосуванням забороненого знаряддя лову, позивачу було завдано шкоду, що встановлено рішеннями судів, які набрали законної сили. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 102 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved