Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . В даній квартирі з 08.11.2013 року зареєстровано також відповідача у справі - [PERSON] . Відповідач зареєстрований в належній позивачам квартирі, але фактично не проживає за місцем реєстрації протягом тривалого часу, більше шести років і по теперішній час. З моменту проведення реєстрації місця проживання відповідача 08.11.2013 року він перебував у квартирі епізодично декілька разів - не більше двох разів на рік, проїздом до своїх батьків у Дрогобицький район. У вищевказаній квартирі відсутні речі відповідача, участь в утриманні житла він не бере, витрати на комунальні послуги та експлуатаційних витрат на утримання будинку він не оплачує. На підставі вищевикладеного, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користуванняжитловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не з`явились, належно повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання. Разом з тим, від позивачів надійшла заява до суду про розгляд справи без їх участі. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу, постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №107530167 від 14.12.2017 року, власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки №215 від 28.01.2021, виданої ЛКП "Львівський ліхтар", в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з актів, виданих ЛКП "Львівський ліхтар" від 31.10.2018, 09.12.2019, 10.06.2020 року, [PERSON] тривалий час не проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 02.06.2020 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з інформаційної довідки (інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна) №242370266 від 29.01.2021 року співвласниками будинку [ADDRESS] , згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38589927 від 07.12.2017 року, є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] впродовж тривалого часу. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб`єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, яке належить позивачам, судом не встановлено домовленості між ним і власниками житла щодо порядку користування квартирою і залишаючись зареєстрованому у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачам у здійсненні їх законних прав, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved