Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим по вул. Ялпузькій, 37 в с.Тополине Болградського району Одеської області. Позивач посилається на те, що він є власником зазначеного житлового будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого на його ім"я приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу [PERSON] 14 травня 2015 року . Відповідач, який є колишнім чоловіком його рідної сестри [PERSON], був зареєстрований в цьому будинку з 24 вересня 2001 року за згодою колишнього власника будинку його батька [PERSON], який помер 25 листопада 2014 року. З 2005 року відповідач [PERSON] в цьому будинку не проживає, йому - позивачу не відомо місце знаходження відповідача, тому він - позивач позбавлений можливості зняти відповідача з реєстраційного обліку у належному йому будинку та позбавлений можливості розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Тому він - позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі в судовому засіданні та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України шляхом розміщення оголошення у газеті «Одеські вісті» від 13 жовтня 2015 року № 88 (4798) , причину неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Житловий будинок по вул. Ялпузькій, 37 в с.Тополине Болградського району Одеської області належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] по реєстру за № 2094 (а.с.4) . Судом встановлено, що раніше цей будинок належав на праві власності батькові позивача [PERSON]. Відповідач [PERSON] за згодою колишнього власника будинку [PERSON] був в ньому зареєстрований 24 вересня 2001 року, що підтверджується домовою книгою на цей будинок (а.с.11-14) . Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу. Статтею 64 ЖК України встановлено, що до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового в частині збереження права користування житлом членів сім"ї колишнього власника. Судом встановлено, що відповідач вселився у вказаний будинок за згодою його колишнього власника [PERSON], як член сімї власника будинку чоловік доньки власника будинку. Право особи, яка вселилася за згодою власника будинку, на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла. Житлові права членів сім"ї власника житлового будинку та інших осіб, які вселилися за його згодою, є похідними від прав власника цього житла. Припинення права власності особи на житловий будинок припиняє право вказаних осіб на користування цим будинком. Право власності [PERSON] на спірний житловий будинок припинилось, а тому припинилось і право користування цим житлом членів його сім"ї , в тому числі припинилось і право користування вказаним будинком відповідача, як колишнього члена сімї власника будинку. Відповідач втратив право користування будинком , який на теперішній час належить позивачу. Судом також встановлено, що відповідач у зазначеному будинку не проживає з 2005 року , місце його перебування, знаходження не відоме. Це підтверджуються довідкою Оксамитненської сільської ради Болградського району № 262 від 06.07.2015 року (а.с.9), письмовими поясненнями свідків [PERSON]І , [PERSON] (а.с.8,36-39). За викладених обставин суд доходить висновку , що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved