Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача допомогу по тимчасовій непрацездатності, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди в сумі 221708,10 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.05.2016 року, згідно розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації №104-к від 16.05.2016 року його було призначено на посаду начальника управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації. В той же день було прийнято присягу державного службовця та присвоєно шостий ранг державного службовця. 28.02.2017 року Черкаською державною адміністрацією було прийнято розпорядження №100 «Про зміни в структурі обласної державної адміністрації». З 12.04.2017 року по 19.04.2017 року (листок непрацездатності серія АДЗ№460239) та з 19.04.2017 року по 03.05.2017 року (листок непрацездатності серія АДЗ№419084) [PERSON] , перебував на лікарняному після якого надав оригінали листків непрацездатності в бухгалтерію Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації для здійснення виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності. 04.05.2017 року позивача повідомили про існування розпорядження №63-к від 24.04.2017 року, відповідно до якого його було переведено на посаду начальника управління культури Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації. [PERSON] , вказує, що вважає дане розпорядження незаконним і розцінює його як засіб впливу на нього за принципову позицію щодо незаконності розпорядження №100 від 28.02.2017 року. Не бажаючи працювати на запропонованій посаді [PERSON] , написав заяву про звільнення за згодою сторін 18.05.2017 року на підставі якої було винесено наказ №17-к. При цьому, згідно з наказу №17-к від 18.05.2017 року «про звільнення [PERSON] » прийнято рішення про виплату позивачу грошової компенсації за 27 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період роботи з 16.05.2016 року по 18.05.2017 року. Разом з тим, при звільнені позивач вказує, що не було сплачено виплати по тимчасовій непрацездатності за період перебування на лікуванні з 12.04.2017 року по 03.05.2019 року. [PERSON] , просить суд стягнути з Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 1708,10 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 209754,68 грн., та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. 11.12.2019 року, через канцелярію суду, представник відповідача надала відзив, в якому вказала, що позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, так як [PERSON] , не були виплачені кошти по тимчасовій непрацездатності через те, що він не подав належним чином видані та оформлені листки непрацездатності. Так, він дійсно спочатку їх надав, що підтверджується поштовим відправленням від 11.05.2017 року, проте вони були заповнені не правильно, та 30.05.2017 року повернуті останньому для внесення правок за місцем їх видачі, однак виправлені листки непрацездатності він повторно не надавав. 16.12.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій [PERSON] , вказав, що не отримував листки непрацездатності засобами поштового зв`язку, а йому їх видали назад в бухгалтерії на руки, без будь якого супровідного документа. Після внесення відповідних правок позивач знову надав листки непрацездатності до бухгалтерії. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти позову. В судовому засіданні представник третьої особи позов не підтримала. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав: Відповідно дост. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Департаментом культури та взаємозв`язків із громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації з 16.05.2016 року по 18.05.2017 року, про що свідчить копія його трудової книжки (а.с. 17-20), копія розпорядження Черкаської ОДА від 24.04.2017 року № 63-к (а.с.15), копія наказу Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю (далі - Департамент) від 18.05.2017 року №17-к (а.с.16) Судом встановлено, що з 12.04.2017 року по 03.05.2017 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується копіями листків тимчасової непрацездатності серія АДЗ№460239 та серія АДЗ№419084 (а.с.14). З відповіді Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю від 30.05.2017 року №838/03 вбачається, що [PERSON] , були повернуті листки непрацездатності серія АДЗ№460239 та серія АДЗ№419084 для внесення виправлень зроблених помилок. (а.с.68-70) З копії рекомендованого поштового повідомлення та опису вкладень вбачається, що [PERSON] , вказана відповідь з листками непрацездатності отримана 13.06.2017 року особисто.(а.с.71) Частиною 2 ст. 22 Закону України від 23 вересня 1999року №1105-XIV«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 2, 3, 5\~Порядку оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року №440 «Про затвердження Порядку оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язано їз нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин) оплата днів тимчасової непрацездатності здійснюється за основним місцем роботи застрахованої особи та за місцем роботи за сумісництвом у формі матеріального забезпечення, що повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу). Підставою для оплати днів тимчасової непрацездатності є виданий в установленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника, скріпленим печаткою за основним місцем роботи. Дні тимчасової непрацездатності не оплачуються з підстав, передбачених статтею 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Дні тимчасової непрацездатності оплачуються залежно від страхового стажу в розмірах, визначених частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженого. Наказом МОЗ від 03.11.2004 ку №532, а саме п. 1 листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. Відповідно до п.4.5. у разі помилок у тексті здійснюється виправлення тексту, що підтверджується записом "Виправленому вірити", підписом лікуючого лікаря та печаткою закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності". На бланку листка непрацездатності дозволяється не більше двох виправлень. Судом встановлено, що листки непрацездатності були видані [PERSON] , з помилками та повернуті йому Департаментом культури та взаємозв`язків з громадськістю для подання до ЦРЛ для внесення виправлень. Повторно, вже виправлені листки непрацездатності позивачем не були надані, хоча такі виправлення були зроблені, що підтверджує надана ним копія вказаних листків непрацездатності з виправленнями до позовної заяви. Отже, судом встановлено, що зазначена працівниками відповідача підстава відмови від отримання листка непрацездатності для оформлення та виплати коштів мала законне підґрунтя, так як на час подання позивачем листка непрацездатності він був заповнений з помилками. Що стосується вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст.116, 117 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум. Тобто обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Однак листки непрацездатності були повернуті позивачу для їх виправлення та в подальшому повторно подані з належними виправленнями не були. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки, судом встановлено, що відповідачем не були порушені законні права позивача, то і моральна шкода позивачу, явідповідачем не завдавалася. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві та відповіді на відзив, відповідачем у відзиві та оцінивши, заслухавши їх пояснення у судовому засіданні, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed