Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач є власником вказаної квартири, в якій зареєстрований його брат - відповідач по справі. З квітня 2018 року [PERSON] за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди в користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Ухвалою від 21.05.2020 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 03.08.2020 року призначено розгляд цивільної справи у судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання позивач та його представниця не з`явилися,надали заяву, в якій просили позов розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, поштовою кореспонденцією (ухвала, повістка, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів) з штриховим ідентифікатором №7300308337315 та №7300308640000, які повернулись до суду не врученими з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Повторно в судові засідання не з`явився. Відзиву на позовну заяву у строк встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі відповідач не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі, інших заяв та клопотань не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Фондом комунального майна м. Херсон 05.08.1993 року, позивач є власником 1/4 частини трьохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.10). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою 14.06.2017 року, [PERSON] належить 1/4 частина трьохкімнатної квартири [ADDRESS] \~(а.с.12). На підставі договору дарування від 10.12.2018 року позивачу належить ще 1/2 частина трьохкімнатної квартири [ADDRESS] \~(а.с.8). Відповідно до листа Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 19.12.2018 року повідомлено, що станом на 19.12.2018 року згідно з відомостями, наявними у відділу за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Ця ж інформація була підтверджена на запит суду 07.05.2020 р. Відповідно до акту, виданого ТОВ "Виробничо-житловий центр" 30.04.2020 р., [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не проживає за вказаною адресою з квітня 2018 року. Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~- член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.\~ На підставі ст.ст.\~16,\~316,\~317,\~319,\~321,\~379,\~383,\~386,\~391, 405 ЦК України,\~\~ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved