Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON]. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що близько 23.00 год. 30 квітня 2012 року він був поранений відповідачем, проникаючим вогнепальним кульовим пораненням живота з множинними наскрізними пошкодженнями петель тонкої кишки та її брижі, заочеревинного простору, внутрішньочеревна кровотеча, крововтрата середнього ступеня важкості. 02.07.2012 року йому виконано операцію, внаслідок чого було видалено інородне тіло правого передпліччя. [PERSON] за вчинення злочинів передбачених ч.4 ст. 296 та ч.1 ст.121 КК України визнано винним, однак внаслідок злочину йому відповідачем завдана матеріальна шкода, на лікування у розмірі 3008,00 грн., а тому просить стягнути завдану матеріальну шкоди. Крім цього, позивачу була завдана і моральна шкода, яка полягала в тому, що він внаслідок злочину проходив інтенсивне лікування. Це завдає йому значних незручностей, а тому змушений він був витрачати багато часу на відновлення свого здоров'я, прикладав додаткові зусилля та поніс невиправданих витрат. Моральну шкоду оцінюють у сумі 150000,00 гривень. В добровільному порядку відповідач шкоду не відшкодовує, а тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищевикладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення),про що не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали вказаної справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по всі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 30 квітня 2012 року на стадіоні загальноосвітньої школи № 46 по вул. Науковій, 90 у м. Львові між [PERSON] та потерпілим [PERSON] виник словесний конфлікт, який супроводжувався з обох сторін нецензурною лайкою, під час якого були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Внаслідок втручання останніх конфлікт було припинено, та [PERSON] з [PERSON] пішли зі стадіону. Того ж дня, через 15-20 хвилин [PERSON] повернувся на стадіон та продовжив конфлікт із потерпілими, які на стадіоні вживали алкогольні напої. [PERSON] грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підійшов до [PERSON] і приставив до його потилиці, виражаючись нецензурною лайкою, заздалегідь заготовлений револьвер марки «ЕКОL VIPER», що не є вогнепальною зброєю. Побачивши це, [PERSON] та [PERSON] намагались зупинити протиправні дії [PERSON], однак останній несподівано вистрілив вгору, а потім - у [PERSON], внаслідок чого останній отримав легке тілесне ушкодження. Потім [PERSON] почав здійснювати постріли в сторону [PERSON], спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя та здоров'я в момент заподіяння. А також здійснив постріли в [PERSON], внаслідок чого останній отримав легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Вироком Франківського районного суду м. Львова від 25 червня 2013 року [PERSON] засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. 27 грудня 2013 року Апеляційний суд Львівської області скасував вказаний вирок щодо [PERSON] в частині призначення покарання й визначення розміру відшкодування моральної шкоди та постановив свій вирок, за яким засудив [PERSON] за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.4 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначив останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Стягнув із засудженого [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У решті вирок місцевого суду залишив без зміни. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2014 року вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 27 грудня 2013 року та в порядку ст. 395 КПК України ( 1960 року) вирок Франківського районного суду м.Львова від 25 червня 2013 року щодо [PERSON] в частині розв'язання цивільного позову потерпілого [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди скасовано, а справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Внаслідок вчиненого вищевказаного злочину відповідачем, 30 квітня 2012 року [PERSON] був поранений, проникаючим вогнепальним кульовим пораненням живота з множинними наскрізними пошкодженнями петель тонкої кишки та її брижі, заочеревинного простору. Внутрішньочеревна кровотеча, крововтрата середнього ступеня важкості. Сліпе вогнепальне поранення в/з правого передпліччя. 02.07.2012 року виконано операцію [PERSON], внаслідок чого було видалено інородне тіло правого передпліччя. Крім того, згідно комп'ютерної томографії поперекового відділу хребта від 23.01.2014 року [PERSON] візуалізується стороннє округле гіперденсивне тіло металевої щільності розміром до 5 мм., яке розташовується спереду нижньої вени (над зливанням загальних клубових вен) на рівні нижнього краю тіла хребця L4 справа. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що має місце заподіяної матеріальної шкоди, що визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду та інших негативних наслідків. Із квитанції, касових чеків, медичних документів, довідок(а.с.5-10) та інших зібраних доказів видно, що внаслідок поранення, які були задані відповідачем позивачу, останній зазнав матеріальних збитків на лікування у сумі 3008,00 грн. Отже, суд виходячи із меж заявлених позивачем вимог, вважає, що суму матеріальна шкоди у розмірі 3008,00 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995 року зі змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при заподіянні особі моральної шкоди обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Судом встановлено, що позивачу дійсно було заподіяну моральна шкода, яка полягала в тому, що внаслідок злочину позивач переніс психологічний стрес, фізичний біль та страждання та переживання у зв'язку з ушкодженням здоров'я, змушений був витрачати багато часу на лікування, прикладав додаткові зусилля та поніс невиправданих витрат у зв'язку з неможливістю знайти відповідної роботи за станом здоров'я після перенесеної операції та одержаних травм відповідно. При призначенні розміру суд враховує характер та обсяг заподіяних фізичних та моральних переживань, страждань їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану, ступінь вини та інші обставини справи, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суму завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 150000,00 грн.. Крім цього, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд виходячи із пропорційно до задоволеної частини вимог, суд вважає слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1530,08 грн..

Outcome: approved