Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який мотивує тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду від 01.03.2010р. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківської області, серія [NUMBER]. Діти постійно проживають з нею та її батьками і перебувають на її утриманні. Не зверталася до відповідача щодо сплати аліментів. З 2010 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні неповнолітнього сина, не піклується про стан його здоров'я та духовний розвиток, що свідчить про втрату інтересу до дитини. Чоловік постійно створює стресові ситуації їй та дітям, з'являється в нічний час доби до них додому в стані алкогольного сп'яніння, погрожує та залякує. Постійна агресія та погрози негативно впливають на фізичний та духовний розвиток дітей, особливо сина. Старша дочка є повнолітньою та навчається в Коломийському медичному училищі. А молодший син є учнем 5 класу Гвіздецької ЗОШ І-III ступенів. Обоє дітей є позитивними, вихованими. Відповідно до характеристики учня 5 класу Гвіздецької ЗОШ І-Ш ступенів, [PERSON] виявляє достатній рівень знань з усіх предметів, відвідує туристичний гурток, є учасником художньої самодіяльності. Відповідач неодноразово робив напади на будинковолодіння батьків позивача, погрожував їм, наносив тілесні ушкодження. Підтвердженням даного факту є вирок Коломийського міськрайонного суду від 12 березня 2014 року, згідно якого [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України. Неодноразово зверталася до Коломийського МВ УМВС для захисту своїх прав та прав дітей, особливо прав молодшого сина. А також її мати [PERSON] була змушена звернутися до Коломийського МВ УМВС що підтверджується висновком по заяві від 13.10.2014 року. [PERSON] приходить до школи, та починає погрожувати синові. На основі постійного стресу та психічного насильства батька, дитина почала хворіти нічним енурезом. Вищезазначені обставини свідчать, що відповідач повністю нехтує своїми обов'язками щодо неповнолітнього сина, хоча має для цього реальну можливість, як юридичну так і фактичну, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських прав та обов'язків. Жодних перешкод з її сторони для спілкування батька з сином немає та не було. Вважаю поведінку відповідача аморальною та такою, що погано впливає на дитину. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 11, 12, 15 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року, з наступними змінами, передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Всупереч наведеному відповідач ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання та утримання сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з ним, а лише травмує дитячу психіку своєю аморальною поведінкою та психічним насильством. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150-154 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Також відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідач порушує все вище наведене, ухиляється від виховання сина в повному обсязі, створює умови, які шкодять інтересам дитини. З метою повного забезпечення прав та законних інтересів як своїх так і неповнолітнього [PERSON], а також з метою забезпечення їм особистої безпеки та морального спокою, вважає, що доцільно позбавити відповідача батьківських прав В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Пояснила, що її дочка - позивач по справі з 2010р. перебуває закордоном. До цього часу сторони жили добре, разом виховували і забезпечували дітей. Діти сторін проживають з представником позивача на протязі останніх півтори року, а до цього проживали з відповідачем. Онук [PERSON] боїться батька, оскільки той своєю поведінкою лякає дитину, лікувався в психіатричній лікарні. Був випадок, що відповідач в нетверезому стані наносив побої позивачу, виганяв з дому. На протязі того часу коли діти проживають з нею відповідач практично не цікавився дітьми, приходив один раз і побив її з приводу чого був засуджений. Відповідач давав дітям гроші на день народження та на свято Миколая в загальній сумі приблизно 2500 грн. Вважає, що причиною поганої поведінки відповідача є те, що він добивається повернення позивача з-закордону. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що в 2010р. позивач поїхала в Італію, де перебуває по даний час. До жовтня 2013р. діти проживали разом з ним в орендованій квартирі, належним чином їх доглядав та забезпечував всім необхідним. Намагаючись повернути колишню дружину декілька разів їздив в Італію на короткий час ( 1-2 тижні). В цей час за дітьми доглядала колишня теща, з якою перебуває в неприязних відносинах, оскільки остання налаштовує позивача та дітей проти нього, її нічого не цікавить крім грошей. Коли в жовтні 2013р. повернувся з Італії, то дітей вдома вже не було. Колишня теща так налаштувала і залякала дітей, що вони дійсно почали його боятись. Син [PERSON], якого він дуже любить, почав відмовлятись від спілкування з ним, змінюються номери мобільних телефонів. 27.12.2013р. у свій день народження зателефонував синові на номер його мобільного телефону з метою зустрітись з ним. Однак, відповів колишній тесть, який сказав, що він більше не телефонував і що дітей йому не дадуть. Тоді, глибоко обурившись приїхав до місця проживання колишньої тещі з метою вияснення ситуації. Вчинився конфлікт, колишній тесть з тещею почали кидати в його автомобіль цеглою. Діти даного конфлікту не бачили. З того часу, через конфліктні відносини практично позбавлений можливості спілкуватись з дітьми. З 19.02. по 24.02.2014р. перебував в Києві на Майдані Незалежності і був активним учасником революційних подій. На даний час бере активну участь у волонтерській роботі по допомозі воїнам АТО, зокрема організовує заходи в школі, де навчається син, спілкувався з його класним керівником з приводу навчання та поведінки сина. До 2014р. був членом батьківського комітету школи, постійно цікавився сином в школі. За час проживання дітей з колишньою тещею давав їм гроші на день народження та на свято Св. Миколая, загалом приблизно 2500 грн. Згідний офіційно надавати на утримання дітей по 2500 грн. щомісячно. Вважає, що даний позов пред»явлений з метою вивезення дітей закордон, проти чого заперечує. Згідний дати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей закордон. Прокурор проти позову заперечив. Вважає, що відсутні виняткові обставини для позбавлення відповідача батьківських прав. Представник органу опіки і піклування проти позову заперечив. Пояснив, що підтримує висновок органу опіки і піклування. Відповідач був присутній на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Коломийської РДА, якою було встановлено, що він ставиться до дітей, зокрема до сина з почуттям любові, перебуває у конфліктних відносинах з колишньою тещею, у зв»язку з чим не може повноцінно спілкуватись з дітьми. Позивач перебуває закордоном. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов безпідставний і не підлягає до задоволення з таких мотивів. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Коломийського міськрайсуду від 01.03.2010р. шлюб між сторонами було розірвано за позовом [PERSON] Згідно рішення суду дітей сторін [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] залишено проживати з матір»ю. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що коли мати поїхала закордон, то вони з сестрою [PERSON] спочатку проживали з батьком, а останніх півтори року проживають з бабусею. Перейшли проживати до бабусі за порадою матері, яка телефонувала з Італії. Мати хоче забрати їх закордон. Вважає, що батько погано ставився до нього, так як траплялось, що кричав, застосовував фізичний вплив, боїться його. Влітку 2012, 2013рр. батько возив його відпочивати на море. Раніше батько добре ставився до них, цікавився їх навчанням, приходив до школи, відремонтував світло в класі. Під час проживання у бабусі батько передавав йому та сестрі гроші на день народження та на день Св. Миколая. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батько з матір»ю часто сварились. Після того як мати поїхала закордон, то вони з братом проживали з батьком. В листопаді 2013р. під час від»їзду батька вони з братом з дозволу матері перейшли проживати до бабусі, де їм краще. Хочуть разом з [PERSON] поїхати до мами закордон. Батько більше любить [PERSON]. Передавав їм гроші. Бувало, що батько бив мати і їх. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що з вересня 2014р. є класним керівником сина сторін [PERSON]. З відповідачем зустрічався двічі: перед початком навчального року та у лютому 2015р. Відповідач пояснював йому, що син [PERSON] проживає з бабусею, цікавився його навчанням та поведінкою. Негативного ставлення у [PERSON] до батька не має. Позивач три рази телефонувала йому з-закордону. Згідно характеристики учня 5-Б класу Гвіздецької ЗОШ [PERSON]., останній за час навчання зарекомендував себе з позитивної сторони, без поважних причин уроки не пропускає, на уроки приходить підготовлений, бере активну участь у позакласній роботі, проявляє творчі здібності, відвідує туристичний гурток, добросовісний, ввічливий, охайний, сумлінний, проживає з бабусею та дідусем, які приділяють йому належну увагу. Згідно висновку органу опіки і піклування комісія з питань захисту прав дитини Коломийської РДА вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача, так як з»ясувала, що відповідач надає кошти на утримання сина, дуже його любить і хоче зустрічатись з ним та виховувати, але на грунті неприязних відносин з [PERSON] не може бачити сина. Згідно довідки директора Гвіздецької ЗОШ відповідач за час навчання сина в початкових класах цікавився його поведінкою і навчанням, був членом батьківського комітету, ініціатором добрих справ, безвідмовно виконував різні ремонтні роботи в класі, забезпечував дітей свіжою питною водою, організовував екскурсії для дітей, відвідував батьківські збори. Його син [PERSON] приходив до школи завжди охайний, у шкільній формі, з необхідним шкільним приладдям. Згідно заяви відповідача начальнику служби в справах дітей Коломийської РДА від 07.02.2015р., відповідач звернувся з метою визначення йому комісією з питань захисту прав дитини часу та способу участі у спілкуванні та вихованні сина. Згідно довідок Коломийської ЦРЛ відповідач на обліку у психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває. Факт перебування відповідача на лікуванні з 24 по 27.02.2014р. з приводу постравматичного стресового розладу, тривожно-депресивного синдрому з маячними включеннями, після участі в подіях на Майдані Незалежності в м. Києві, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого № 694/14, суд не вважає підставою для задоволення позову. Вироком Коломийського міськрайсуду від 12.03.2014р., яким відповідача засуджено за ст. 125 ч.2 КК України до 850 грн. штрафу по факту нанесення тілесних ушкоджень колишній тещі [PERSON], висновком працівника Коломийського МВ УМВС від 13.10.2014р. по заяві [PERSON] та повідомленням Коломийського МВ УМВС про складення і направлення до суду адмінпротоколу відносно відповідача за ст. 173 КУпАП за заявою [PERSON] підтверджується наявність неприязних відносин між відповідачем та представником позивача. Данними документами не встановлено фактів поганого поводження відповідача з сином. Пояснення дітей сторін щодо застосування до них фізичного впливу зі сторони відповідача під час їх спільного проживання, суд сприймає критично, оскільки вони документально не підтверджені, діти знаходяться під впливом бабусі. Відповідач не заперечив, що бувало зрідка «по-батьківські» давав синові потиличника за непослух, що вважає неправильним. Посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, не піклується про матеріальний, духовний та фізичний розвиток дитини, суд вважає необ»єктивними і такими, що суперечать вищевказаним доказам та встановленим обставинам справи. Таким чином, проаналізувавши обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази в їх сукупності, враховуючи інтереси дитини, її вік, характер та історію взаємовідносин з батьком, суд вважає, що в судовому засіданні не зібрано достатньо доказів, які б дали суду можливість зробити висновок про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування ним батьківськими обов'язками, а тому відсутні достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому, суд роз»яснює, що позивач вправі звернутись до суду з позовом про дозвіл на виїзд дітей закордон без згоди відповідача. На підставі викладеного та ст. 164 СК України,

Outcome: dismissed