Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заяву, в якій після уточнення позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати рішення виконкому Любарської селищної ради № 47 від 5.12.1989 року, №33 від 11.05.1993 року, №36 від 16.06.1993 року з тих підстав, що вказаними рішеннями порушені законні права позивача на користування земельною ділянкою та будинком по вул.Річкова, 24 в смт.Любар, рішення прийняті з порушенням регламенту роботи виконкому, скріплені неналежною (негербовою)печаткою, не містять підпису голови виконкому. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.03.1988 року за рішенням виконкому Любарської селищної ради № 25 він та його брат [PERSON] отримали земельну ділянку в смт.Любар для будівництва двохквартирного житлового будинку, взяли кредит в ощадбанку СРСР по 10000 карбованців, отримали проектну документацію, будівництво закінчили в 1991 році. Брат вселився в ? частину збудованого будинку, він в своїй половині будинку дозволив проживати своїм батькам, оскільки на той час працював і проживав в м.Житомир. Мати померла 22.02.1992 року, батько одружився з [PERSON], з якою по цей час проживає в цьому будинку. 24.09.2011 року він дізнався від батька, що його частина будинку вже належить батькові на підставі оскаржуваних рішень Любарської селищної ради. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав з зазначених підстав. Суду пояснив, що незаконність рішень полягає у їх невідповідності вимогам п.2 Постанови Президії Верховної [PERSON] УРСР від 10.04.1981 року, п.2 Постанови Президії Верховної [PERSON] УРСР від 11.05.1992 \~року. Про незаконність рішень свідчать протоколи засідань виконкому від 5.12.1989 року,11.05.1993,16.06.1993 року, зі змісту яких вбачається, що такі рішення не розглядались і не приймались. Відповідач [PERSON] на час прийняття рішень працював заступником голови райвиконкому і міг створювати тиск на посадових осіб відповідача для отримання незаконних рішень. Представник Любарської селищної ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В письмовій заяві від 22.03.2016 року зазначив, що оскаржувані позивачем рішення вважає обґрунтованими, що засвідчила перевірка прокуратури, в порушенні кримінальної справи відмовлено, доводи [PERSON] щодо незаконності рішень спростовані. (а.с.119) Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися. [PERSON] подав заяву, в якій просить відмовити в позові з тих підстав, що зазначеними рішеннями не порушені права позивача, з 1989 року він проживає в м.Житомир, не намагався оформити своїх прав на земельну ділянку та будинок. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Рішенням виконкому Любарської селищної ради № 25 від 24.03.1988 року [PERSON] та [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,20 га під будівництво індивідуального 2-хквартирного житлового будинку по вул.Річковій в смт.Любар. 5.12.1989 року рішенням виконкому Любарської селищної ради народних депутатів № 47 було відмінено в частині рішення № 26(25) від 24.03.1988 року в звязку з тим, що [PERSON] вибув в інше місце проживання. Надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] в смт.Любар по вул.Річковій на земельній ділянці, якою користувався його син [PERSON]. Згідно рішення № 33 від 11.05.1993 року затверджено акт прийомки в експлуатацію жилого будинку по вул.Річкова, 24 по заяві [PERSON]. Рішенням № 36 від 16.06.1993 року право власності на жилий будинок по вул.Річковій, 24 в смт. Любар вирішено оформити за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, про що видати свідоцтво про право власності. В судовому засіданні оглянуті\~оригінали оскаржуваних\~рішень, оригінали протоколів засідань виконкому щодо ухвалення цих рішень, копії зазначених документів долучені до матеріалів справи. Отже, оглядом оскаржуваних рішень встановлено, що рішення № 33, № 36 не підписані головою, підписані \~секретарем виконкому, скріплені печаткою. Рішення № 47 підписане головою та секретарем виконкому, скріплене печаткою. Згідно з ст. \~132-135 Конституції (Основного Закону ) України в редакції від 20.04.1978 року, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень, виконавчими і розпорядчими органами місцевих \~[PERSON] народних депутатів є виконавчі комітети, які обираються ними. Компетенція виконавчих \~комітетів \~місцевих \~[PERSON] народних депутатів і порядок їх діяльності визначаються на \~основі цієї Конституції, Законом \~"Про \~місцеві [PERSON] \~народних \~депутатів України та місцеве самоврядування". \~Виконавчі комітети \~місцевих \~\~[PERSON] \~\~\~народних депутатів \~приймають \~рішення \~і видають \~розпорядження \~в \~межах повноважень, наданих їм законодавством України. Статтею 49 Закону \~УРСР \~№ 533-XII "Про місцеві [PERSON] народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування"(далі по тексту Закон \~№ 533-XII) визначено, що виконавчий комітет [PERSON] народних депутатів у межах своїх повноважень приймає рішення і видає розпорядження. Рішення виконавчого комітету приймаються більшістю від загального складу виконавчого комітету. Акти виконавчого комітету та його органів, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо не встановлено іншого строку введення цих актів у дію, доводяться до виконавців і є обов'язковими для виконання. Правовий статус голови виконкому було визначено ст.44 Закону \~№ 533-XII. Так, голова виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів (голова [PERSON]) організує на основі колегіальності роботу виконавчого комітету і веде його засідання; координує діяльність осіб, що входять до складу виконавчого комітету; організує виконання рішень [PERSON] і виконавчого комітету; інформує на черговому засіданні виконавчого комітету про видані ним розпорядження виконавчого комітету; підписує рішення і розпорядження виконавчого комітету. Голова виконавчого комітету представляє виконавчий комітет у відносинах з державними та громадськими органами і організаціями, іншими органами місцевого самоврядування, підприємствами (об'єднаннями), організаціями, установами і громадянами. Голова виконавчого комітету є розпорядником рахунків виконавчого комітету в установах банків. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Відповідно до вимог статей 10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду оригіналів рішень виконкому Любарської селищної ради № 33 від 11.05.1993 року та рішення № 36 від 16.06.1993 року судом встановлено, що дані рішення не підписані \~головою виконкому, що суперечить ст.44 Закону № 533-XII, а тому саме з цих підстав є незаконними. Оспорюване позивачем рішення № 47 від 5.12.1989 року про відміну в частині рішення № 25(26) від 24.03.1988 року підписане головою виконкому та секретарем, скріплене печаткою. Проте, печатка, якою скріплений оригінал рішення не є гербовою, що суперечить постанові Президії Верховної [PERSON] УСРС від 10.04.1981 року.(т.1, а.с.187) Судом виявлено, що в рішенні наявне виправлення цифри „№ 25 виправлено на „№ 26, або навпаки з „№26 виправлено на „№25. Судом досліджені оригінали рішень № 25 і № 26 від 24.03.1988 року та встановлено, що рішення № 26 не стосується громадян [PERSON], даним рішенням вирішено питання опіки неповнолітньої дитини за заявою [PERSON].(а.с.155) Разом з тим, рішенням № 25 від 24.03.1988 року [PERSON] та [PERSON] виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального 2-хквартирного житлового будинку по вул.Річковій в смт.Любар.(а.с.154) Отже, суд дійшов висновку, що рішенням відповідача № 47 від 05.12.1989 року відмінено саме рішення № 25 від 24.03.1988 року про надання позивачеві земельної ділянки під забудову. В даному рішенні зазначено, що виконком розглянув заяву [PERSON], який просить надати йому дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці сина [PERSON], який дає згоду, оскільки вибуває на інше місце проживання. Представник позивача стверджує, що ніякої заяви про передачу земельної ділянки батькові [PERSON] не писав. Такої заяви не надано суду відповідачами. Згідно відповіді архівного сектора Любарської Райдержадміністрації від 30.06.2015 року такі документи є документами тимчасового зберігання відповідно до Правил роботи архівних установ та на державне зберігання не передаються, акт знищення документів за 1988-1989 роки Любарської селищної ради у Фонді відсутній.(а.с.160) Відповідно до статті 43 Закону № 533-XII о сновною формою роботи виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються його головою в міру необхідності і є правомочними при наявності не менш як двох третин від загального складу виконавчого комітету. З протоколу засідання виконкому Любарської селищної ради від 5.12.1989 року вбачається, що до порядку денного не внесено розгляд заяв [PERSON] та [PERSON] про передачу земельної ділянки під будівництво. На засіданні виконкому розглядалася заява [PERSON] та [PERSON] про дозвіл на будівництво житлового будинку по вул.Ватутіна на земельній ділянці [PERSON]. (а.с.156-158) Отже, з даного протоколу можна зробити висновок про те, що заява [PERSON] про дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці по вул.Річковій, 24, що надавалась [PERSON], не розглядалася. Однак, до протоколу долучено рішення № 47 від 5.12.1989 року, яким відмінено рішення виконкому від 24.03.1988 року у звязку з вибуттям [PERSON] на інше місце проживання. Згідно з ст.ст.32-42 Закону № 533-XII до компетенції органів місцевого самоврядування належали питання щодо надання дозволу на будівництво, затвердження акту прийомки будинку в експлуатацію, оформлення права власності на будинок тощо. Таким чином, оскаржувані рішення були винесені компетентним органом. Поряд з тим, рішення органу самоврядування повинно відповідати закону, не порушувати права чи інтереси громадян, яких вони стосуються. Судом встановлено, що оскаржувані позивачем рішення ухвалені з порушенням діючого на той час законодавста, порушують його законні права, зокрема на користування земельною ділянкою під забудову житлового будинку, оформлення права власності. Рішення, які суперечать вимогам закону та порушують охоронювані законом права, свободи чи інтереси особи, є протиправними і підлягають скасуванню. Про наявність оскаржуваних рішень відповідача позивач дізнався в 2011 році, з адміністративним позовом до Любарського райсуду про визнання їх протиправними звернувся 31.10.2011 року,(справа № 2-а-891/11), в порядку цивільного судочинства позов поданий до Любарського райсуду 06.09.2012 року. Отже, позивачем не пропущений строк позовної давності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved