Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 09.10.2006 року між ПАТ "Приват Банк", та відповідачем було укладено кредитний договір №DNH4KS62750261. Відповідно до умов даного договору, відповідачу був наданий кредит у розмірі 4 338,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за даним договором не виконує належним чином, не здійснює платежів в рахунок погашення сум кредиту та нарахованих процентів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 11.06.2013 року становить 61 752,54 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.10.2006 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір № DNH4KS62750261. Відповідно до умов даного договору, відповідачу був наданий кредит у розмірі 4 338,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-7). Згідно умов Договору відповідач ознайомився та згоден з інформацією про умови кредитування в ПриватБанку , а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється, та відомості про те, від кого позичальник може одержати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Відповідач підтвердив, що отримав оригінал кредитного договору, виражає свою згоду, що ця заява разом з запропонованими ПриватБанком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між відповідачем та позивачем кредитно-заставний договір. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань, що виникли на підставі вказаного договору, відповідач станом на 11.06.2013 року має заборгованість у розмірі 61 752,54 грн., з яких 4 338,76 грн. - заборгованість за кредитом; 19 855,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 34 141,06 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 916,79 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Ст.530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як зазначалось вище, Договором передбачено строк дії договору по 09.10.2007 року (а.с.7). Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитним договором від 09.10.2006 року встановлено строк дії договору до 09.10.2007 року, суд вважає, що саме з цієї дати, почав перебіг строк позовної давності. Позов про стягнення заборгованості за цим договором подано до суду ПАТ КБ "ПриватБанк" лише 09.07.2013 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідача було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. На обґрунтування відсутності підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, представник позивача посилається на наявні в матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг (а.с.8-26), згідно п.1.7.31 якого строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту, оплати процентів за користування ним, винагороди, неустойки, пені, штрафів,банківських витрат складає 50 років. При цьому представник позивача посилається на те, що дані умови є публічним договором, а тому не потребують підпису відповідача про ознайомлення з ними. Разом з тим, суд вважає неналежним доказом у даній справі вказані Умови та правила, оскільки вони видані Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» без зазначення дати їх видачі. При цьому, згідно Статуту, у зв'язку зі зміною типу Банку 30.04.2009 року за рішенням загальних зборів акціонерів тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. Таким чином, Умови та Правила надання банківських послуг саме в редакції, що долучена до позовної заяви не існувала та не могла існувати на момент укладання кредитного договору (09.10.2006 року). Умови надання банківських послуг, чинних на момент укладення кредитного договору, суду не надано. З огляду на викладене, суд не вбачає можливим поширювати на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем положення Умов та правил надання банківських послуг, що долучені до матеріалів справи в ому числі і в частині встановленого сторонами договору більш тривалого строку позовної давності (50 років). Таким чином, суд вважає правильним відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» у зв'язку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed