Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, відповідно до якого просить стягнути: - з ПрАТ «УОСК» на його користь страхове відшкодування заподіяної позивачу матеріальної шкоди у розмірі 9 718,69 грн., моральну шкоду у розмірі 2 550 грн.; - з [PERSON] на його користь франшизу у розмірі 1 000 грн., моральну шкоду у розмірі 2 450 грн.; - стягнути з відповідачів в дольовому порядку витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 243,60 грн., оплатою послуг оцінщика у розмірі 600 грн. та правової допомоги у розмірі 2 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.07.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем «Сhevrolet Aveo», держаний номерний реєстраційний знак [NUMBER], рухався по вул. Артема в Жовтневому районі м. Маріуполя, в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, при зміні напрямку руху проявив неуважність, не переконався у безпеці свого маневру, при повороті ліворуч у сторону будинку № 56 по вул. Артема в м. Маріуполі здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.08.2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті вказаної ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб. Згідно із звітом № 220 про оцінку вартості поновлюваного ремонту транспортного засобу від 05.09.2013 року, сума заподіяної автомобілю позивача шкоди дорівнює10 718,69 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу. Особа, винна у ДТП - [PERSON] - у добровільному порядку не відшкодував заподіяної [PERSON] шкоди. Крім того, на переконання позивача, ПрАТ «УОСК» необґрунтовано відмовило [PERSON] у здійсненні страхової виплати. Крім того, внаслідок наведеної ДТП [PERSON] було заподіяно й моральну шкоду, оскільки позивач, як власник пошкодженого у ДТП транспортного засобу, отримав стрес у зв'язку із заподіянням технічних ушкоджень його транспортному засобу. Крім того наведеною ДТП було порушено звичний життєвий устрій позивача. Моральну шкоду, заподіяну йому позивач оцінює у 5 000 грн. В судове засідання позивач не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та підтримку позовних вимог, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі - ПрАТ «УОСК» та [PERSON] - в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Третя особа в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224-226 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому суд виходить з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.07.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем «Сhevrolet Aveo», держаний номерний реєстраційний знак [NUMBER], рухався по вул. Артема в Жовтневому районі м. Маріуполя, в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, при зміні напрямку руху проявив неуважність, не переконався у безпеці свого маневру, при повороті ліворуч у сторону будинку № 56 по вул. Артема в м. Маріуполі здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», під керуванням [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.08.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Обставини ДТП встановлено вказаною постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя та не підлягають додатковому доказуванню та аналізу при розгляді судом даної цивільної справи, відповідно до вимог ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Спірним при розгляді судом даної справи є питання цивільно-правової відповідальності учасника ДТП - [PERSON] та страхової компанії, якою було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] - ПрАТ «УОСК». Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Сhevrolet Aveo», держаний номерний реєстраційний знак [NUMBER], вказаний автомобіль належить [PERSON] За загальними правилами відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у постанові № 4 пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. За змістом положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Правовідносини у сфері страхування регулюються главою 67 Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування»). Відповідно до полісу № АС/3878382 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правову відповідальність власника транспортного «Сhevrolet Aveo», держаний номерний реєстраційний знак [NUMBER] - [PERSON], яким керував [PERSON] у момент скоєння ДТП, у період часу з 27.05.2013 року по 26.05.2014 року застраховано ПрАТ «УОСК». Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю чи здоров'ю складає 100 000 грн.; за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн.; розмір франшизи - 1 000 грн. Відповідно до умов вказаного договору страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик, зокрема зобов'язаний: - протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; - при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно із роз'ясненнями, наданими у Постанові № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону). Дії страховика після отримання повідомлення про страховий випадок врегульовані ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пунктів 34.1, 34.2 зазначеної правової норми страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування (п. 36.1 ст. 36 Закону). При цьому пунктом 36.3 ст. 36 Закону передбачено, що в разі, якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку. Відповідно до листа ПрАТ «УРСК» від 30.01.2014 року вих. № 60 у здійсненні страхового відшкодування [PERSON] було відмовлено через не надання [PERSON] до ПрАТ «УОСК» повідомлення про ДТП. Проаналізувавши наведені вище норми діючого законодавства суд приходить до висновку про необґрунтованість відмови ПрАТ «УОСК» у здійсненні страхової виплати [PERSON], оскільки ним було повідомлено відповідача про настання страхового випадку, а не вчинення таких дій особою, визнаною винною у ДТП не може позбавити [PERSON] його права на страхове відшкодування. Відповідно до звіту № 220 про оцінку транспортного засобу від 05.09.2013 року, ринкова вартість на момент пошкодження автомобілю «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, складає 97 727,60 грн.; вартість поновлювального ремонту наведеного транспортного засобу складає 14 886,59 грн.; коефіцієнт фізичного зносу складових частин автомобілю «Mitsubishi Lancer» складає 0,404%; вартість поновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин наведеного автомобілю складає 10 718,69 грн. З огляду на умови страхування, викладені у полісі обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «УОСК» на користь [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди яка дорівнює вартості поновлювального ремонту його транспортного засобу та складає 9 718,69 грн. за виключенням розміру франшизи. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону № 9596-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно із договором страхування. Розмір франшизи встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика. Розмір франшизи, який у полісі № АС/3878382 визначено в 1 000 грн., підлягає стягненню з особи, з вини якої відбулась ДТП - [PERSON] Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно ст. 23 ч.2 п.1,2 Цивільного Кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. У частині 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Різницю між сумою відшкодування. Визначеною судом, та сумою, кА має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано виною у скоєнні ДТП. Відповідно до статті 26-1 Закону № 1961-ІV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо заподіяння шкоди здоров'ю [PERSON] у ДТП за участю забезпезпеченого транспортного засобу «Сhevrolet Aveo», держаний номерний реєстраційний знак [NUMBER], його позовні вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2 550 грн. з ПрАТ «УОСК» задоволенню не підлягають, оскільки чинним законодавством передбачено відшкодування моральної шкоди страховою компанією тільки уразі заподіяння шкоди життю чи здоров'ю потерпілого. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 2 450 грн. суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у цій частині. Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено відшкодування потерпілому винною особою моральної шкоди, завданої внаслідок знищення чи пошкодження майна, проте з матеріалів, які додано до позову [PERSON] не вбачається об'єктивних доказів щодо спричинення моральних страждань [PERSON] пошкодженням його транспортного засобу, крім того позивачем при розгляді даної справи не доведено того факту, що у зв'язку із ДТП, що сталась з вини [PERSON] було порушено звичний устрій життя позивача. Згідно із ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрат, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України. При цьому, згідно із ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене до судових витрат у вказаній цивільній справі відносяться: витрати, понесені [PERSON] з оплати послуг експерта з оцінки транспортного засобу у розмірі 600 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.; судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом у розмірі 243,60 грн., оскільки всі ці витрати підтверджені відповідними квитанціями та чеками, які містяться у матеріалах справи. Розподіляючи вказані судові витрати між сторонами, суд вважає за доцільне стягнути ці витрати з ПрАТ «УОСК» та [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог [PERSON] Розподіляючи вказані суми судових витрат між відповідачами суд використовує наступну пропорцію: процент задоволених позовних вимог [PERSON] щодо відповідача ПрАТ «УОСК» 90,7 % від загальної суми позовних вимог майнового характеру, заявленого позивачем (розрахунок: 9 718 грн. 69 коп. (сума матеріальної шкоди, стягнута судом з ПрАТ «УОСК» на користь позивача) поділити на 10 718 грн. 69 коп. (загальна сума матеріальної шкоди, стягнутої судом) помножити на 100 %). Відсоток задоволених позовних вимог [PERSON] щодо відповідача [PERSON] становить 9,3 % від загальної суми позовних вимог майнового характеру, заявлених позивачем (розрахунок: 1 000 грн. (сума матеріальної шкоди, стягнута судом із [PERSON]) поділити на 10 718 грн. 69 коп. (загальна сума матеріальної шкоди, стягнутої судом) помножити на 100 %). Відповідно до викладеного, з урахуванням проценту задоволених позовних вимог [PERSON], з ПрАТ «УОСК» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати, пов'язаних з оцінкою вартості пошкодженого майна у розмірі 544,20 грн. (розрахунок: 600 грн. помножити на 90,7 %), витрати на правову допомогу у розмірі 1 814 грн. (розрахунок: 2 000 грн. помножити на 90,7 %), судовий збір у розмірі 220,95 грн. (розрахунок: 243,60 грн. помножити на 90,7 %) З [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судові витрати, пов'язані з оцінкою вартості пошкодженого майна у розмірі 55,80 грн. (розрахунок 600 грн. помножити на 9,3 %), витрати на правову допомогу у розмірі 186 грн. (розрахунок 2 000 грн. помножити на 9,3 %) та судовий збір у розмірі 22,65 грн. (розрахунок: 243,60 грн. помножити на 9,3 %) На підставі ст. ст. 22, 23, 1167 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з подальшими змінами та доповненнями), постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з подальшими змінами та доповненнями),

Outcome: partial