Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором у сумі 3083,42 грн., в обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 10 квітня 2013 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] укладений кредитний договір № СК-22/0032/13/22/28, відповідно до якого КС «СуперКредит» надала [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 грн. строком на 24 місяці. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 66% річних. 10 квітня 2013 року між КС "СуперКредит" та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки на забезпечення виконання кредитного договору № СК-22/0032/13/22/28 від 10 квітня 2013 року, укладеного з [PERSON] [PERSON] порушила умови кредитного договору в частині строків повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідачем не погашена. На підставі вищенаведеного, позивач просив суд солідарно стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] борг в розмірі 3083,42 грн. та витрати, понесені позивачем при пред'явленні позову до суду в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала, зобов`язалась сплатити заборгованість. Відповідач - [PERSON] у жодне судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 10 квітня 2013 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №СК-22/0032/13/22/28, відповідно до якого КС «СуперКредит» надала [PERSON] грошові кошти в сумі 4 000 грн. строком на 24 місяці. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 66% річних, що підтверджується копією кредитного договору, яка додана до матеріалів справи (а. с.4). Відповідно до п.п. 9 п. 2.4 кредитного договору [PERSON] зобов'язалась проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Таблиці 1 - графіку платежів по кредиту. Кредитна спілка має право стягувати з позичальника пеню в розмірі одного відсотка від заборгованості по сплаті суми кредиту за кожний день прострочення платежів та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день його погашення. 10 квітня 2013 року між КС "СуперКредит" та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки №СК-22/0032/13/22/28, згідно з яким відповідальність поручителя [PERSON] настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання згідно договору, що підтверджується копією договору поруки, який доданий до матеріалів справи (а.с.5). На виконання умов п. 2.4 кредитного договору [PERSON] було здійснено останній платіж 22 травня 2014 року, що спричинило затримку повернення позичальником частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Станом на 17 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором склала 3083,42 грн., з них 1695,33 грн. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту, 641,08 грн. - сума несплачених станом на 17 грудня 2014 року відсотків, 747,01 грн. - нарахована в період з 26.06.2014 р. по 17.12.2014 р. сума пені, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.3). Відповідно до узагальнення ВСУ судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 13.12.2010 року, суд, вирішуючи справи даної категорії, має встановлювати такі обставини: - досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; - кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі. Судом встановлено, що кредитний договір №СК-22/0032/13/22/28 від 10 квітня 2013 року укладено за вільним волевиявленням відповідача, що підтверджується особистим підписом [PERSON] під умовами договору (а. с.4). Також встановлено, що сторони кредитного договору досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується особистими підписами представника кредитної спілки та самого позичальника під умовами договору (а. с.4). Відповідно до видаткового касового ордеру № 40/22, позичальник [PERSON] 10 квітня 2013 року отримала кредит в сумі 4000грн. (а.с.9). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що кредитний договір № СК-22/0032/13/22/28 від 10 квітня 2013 року забезпечений порукою [PERSON], тобто остання, як поручитель за борговим зобов'язанням [PERSON], повинна нести відповідальність на рівні з кредитоодержувачем - [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем доведено факт укладення між ним та відповідачем кредитного договору, забезпечення кредиту порукою [PERSON], представник позивача довела наявність заборгованості за грошовим зобов'язанням, яка виникла внаслідок несвоєчасного виконання [PERSON] умов договору. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. при пред'явленні позову до суду (а.с.18), що є підставою для стягнення з відповідачів судових витрат на користь позивача. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 174, 256, 530, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved