Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, посилаючись на те, що відповідач відповідно до умов договору укладеному сторонами, перебувала на державному забезпеченні в період навчання в Київському національному університеті внутрішніх справ. Після закінчення навчання відповідно до умов договору була зобов'язана пропрацювати за місцем направлення не менше трьох років, проте вказану умову договору не виконала, була звільнена за порушення дисципліни. Таким чином, у зв'язку з невиконанням умов договору у позивача на підставі договору виникло право на стягнення з відповідача витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні останніх та пояснила, що позивачем неналежним чином виконані обов'язки договору, зокрема їй не було надано посади відповідно до її кваліфікації психолог. Крім того, звільнення мало місце не законно оскільки позивачем був написаний відповідний рапорт на переведення, а також у правоохоронних органах відбувалась реорганізація, переатестацію відповідач не проходила, проте звільнення остання не оскаржила, у зв'язку з одруженням та народженням дитини, тобто через брак часу. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 26.07.2008 р. № 714 відповідача з 01.09.2006 р. зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (далі - КНУВС). Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 р. № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (далі - НАВС). Відповідно до вищезазначеного розпорядження, НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. 09.09.2008 р. між КНУВС, комплектуючим органом - ГУ МВС України в місті Києві та Відповідачем укладено Договір № Кв-96 про підготовку фахівця у КНУВС (далі - Договір). Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ (далі - ОВС) протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 01.09.2008 по 28.06.2012 рр., відповідно до умов, Договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом НАВС від 28.06.2012 р. № 377 відповідачу присвоєно кваліфікацію психолога та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти, відповідача направлено для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в місті Києві. Таким чином, навчальним закладом умови Договору виконано у повному обсязі. Наказом ГУ МВС України в місті Києві від 24.01.2013 №41о/с відповідача звільнено з ОВС за порушення дисципліни згідно з п. 64 "є" «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114. За цієї умови, відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язалась відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до Статуту, НАВС є державним вищим навчальним закладом. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про вищу освіту» від 17.01.2002 № 2984-ІІІ який діяв на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо- кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. За п. 2.1.3. Договору, виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п. 2.3.6. Договору, відповідач зобов'язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. З Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за порушення дисципліни. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Аналогічні положення щодо укладення договору та обов'язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі затвердженому Наказом МВС України від 14.05.2007№ 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України" (зареєстрований Міністерством юстиції України 29.05.2007 за № 547/13814). Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони вільні в укладення договору, який є обов'язковим для виконання сторонами. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок відшкодування) затверджено Постановою КМУ від 01.03.2007 №313. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат здійснено відповідно вищезазначеного Порядку відшкодування. Відповідно до ч. 1 п. 5 Порядку відшкодування, особи жіночої статі відшкодовують витрати у повному розмірі за весь період навчання. Роз'яснення щодо грошового забезпечення відповідача: у довідках про доходи та відрахування розраховано грошове утримання Відповідача за період навчання з серпня 2008 року по червень 2012 року. Вартість витрат яка підлягає відшкодуванню становить 14 367 грн. 73 коп. Роз'яснення щодо витрат на продовольче забезпечення: у довідці про фактичне перебування на харчовому забезпеченні розраховано витрати на продовольче забезпечення відповідача за період навчання з серпня 2008 року по червень 2012 року. Вартість витрат на харчування, яка підлягає відшкодуванню становить 7 893 грн. 67 коп. Роз'яснення щодо витрат на речове забезпечення: у довідці-витрат речового майна перемінного складу за 2008-2012 роки розраховано вартість речового майна отриманого Відповідачем під час навчання яка підлягає стягненню та становить 2 061 грн. 22 коп. Роз'яснення щодо витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв: у довідці розраховано вартість комунальних послуг виключно за період навчання, без врахування періодів перебування у відпустках. Вартість комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за період навчання, яка підлягає відшкодуванню становить 9 227 грн. 68 коп. Відповідач навчалася в КНУВС з 01.09.2008 по 28.06.2012 року. Вартість витрат пов'язаних з утриманням його у навчальному закладі становить 33 550 грн. 30 коп. Із сумою витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі відповідача ознайомлений. На сьогодні, грошові кошти від відповідача до НАВС не надходили. Суд вважає неспроможними доводи відповідача про те, що з боку позивача мало місце невиконання умов договору, а також те, що звільнення останньої було незаконним, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не оспорювала відповідні дії та рішення, зокрема і у судовому порядку і причини на які посилається відповідач щодо неможливості захисту своїх прав не є поважними. За таких обставин правомірність дій позивача щодо договірних правовідносин сторін та звільнення позивача є встановленою, а позовні вимоги обґрунтованими. Разом з тим, відповідач просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності, після роз'яснення такої можливості судом згідно п. 10 ППВСУ «Про застосування конституції України при здійснення правосуддя» № 9 від 01.11.1996 р. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. ч. 3-5 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як вбачається, з вище наведеного, відповідача було звільнено 24.01.2013 року, тобто з цього часу у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом в межах загального строку позовної давності, тобто до 24.01.2016 року. Разом з тим, даний позов до суду був пред'явлений 14.03.2016 року, тобто після спливу строку позовної давності. Суд вважає неспроможними доводи представник позивача про те, що вказаний позов був пред'явлений в межах строку проте, до не належного суду, у зв'язку з чим 24.12.2015 року був повернутий позивачу на підставі ухвали суду, оскільки на час повернення вказаного позову строк позовної давності не сплинув, а повернення вказаного позову не встановлює перебігу строку позовної давності згідно ст. 265 ЦПК України, оскільки вказаний позов розглянутий не був і провадженні по останньому судом не відкривалось. Враховуючи те, що з часу виникнення у позивача права на пред'явлення позову і до звернення до суду з даним позовом минуло більше трьох років, представник позивача не просив поновити строк позовної давності, а відповідач просила застосувати наслідки спливу позовної давності, суд приходить до висновку про можливість застосування таких наслідків до правовідносин сторін, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed