Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис за реєстровим №20904 на підставі якого на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з нього стягнуто заборгованість не сплачену в строк за кредитним договором №ROMWGK00000231 від 2 жовтня 2007 року. Строк, за який провадиться стягнення - з 2 жовтня 2007 року по 20 вересня 2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 9 703 доларів США, що за курсом 26,12 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.09.2017 року складає 253 447,58 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 8436,53 долар США; нараховано відсотків у розмірі - 648,92 долар США; заборгованість з комісії - 63 долар США; нараховано пені у розмірі 83,58 долар США; а також заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 9,57 долар США; заборгованість по штрафам (відсоток від суми боргу) у розмірі - 461,60 долар США. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. Може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року - до 16 листопада 2018 року. 6 лютого 2018 року головним державним виконавцем Дубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Корнійчук Н.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» від 28 січня 2019 року (ВП №58288904). 13 лютого 2019 року він дізнався про існування даного виконавчого провадження та виконавчого напису, отримав копії документів. При зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «При\-ватбанк» не було надано доказів про вручення [PERSON] , як боржнику повідомлення про необхідність сплати заборгованість протягом 30 днів, а тому вважає, що у нотаріуса при вчиненні виконавчого напису не було необхідних документів, що підтверджують безспірність зазначеної заборгованості. Сам по собі факт подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Фактично виконавчий напис було вчинено нотаріусом на підставі неле\-гального розрахунку, без урахування вимог законодавства щодо строків позовної давності. У січні 2018 року він звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів. Рішенням Демидівського районного суду від 9 серпня 2018 року йому було відмовлено у його задоволенні. Вважає, що дана обставина лише підтверджує те, що він був не згідний із сумами і з нарахуваннями, які здійснював банк. Вважає, що почавши відправляти претензії з приводу повернення наявної невчасної проплати з грудня 2008 року, строк перебігу позовної давності розпочався саме з того часу. Вважає, що здійснений виконавчий напис за реєстровим №20904 від 16 листопада 2017 року, є незаконним та такими, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 16.11.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 20904, яким з позивача стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 9703 доларів США, що за курсом 26,12 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.09.2017 року складає 253 447,58 гривень та стягнути судові витрати по справі. Ухвалою суду від 27.02.2019 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Лопухович А.О., згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, який мотивував тим, що напис вчинений відповідно до вимог закону, направлення вимоги з 30 денним строком нормативно-правовим актом не передбачено. Вчинення напису передбачено частиною другою "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабміну 29 червня 1999 року. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Нотаріусу були подані такі документи, що засвічено в написі та скріплено додатками до нього. Вважає, що сторона помилково покликається на підпункт 2.2 пункту 2, Глави 16 Розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій», затверджений наказом Мінюсту 22.02.2012 № 296/5, яким передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки, а не стягнення боргу. Щодо строку вчинення, зазначає, що пунктом 3.1 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Мінюсту 22 лютого 2012 року визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Випискою, яка приєднана до напису вбачається, що позичальник погасив весь прострочений борг в 2008 році, та продовжував належним чином виконувати умови договору до лютого 2017 року, а останній платіж вніс 09.06.2017. Відтак строк давності не пропущений. Нотаріус не встановлює безспірність, як слідує з правової позиції Верховного Суду України, щодо застосування ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» викладеної в постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. А спір у справі №588/6/18 мав інший предмет та підстави. Позичальник не оспорював суму боргу, просив визнати недійсним кредитний договір з підстав невідповідності правочину Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, нотаріусу були надані всі необхідні документи, напис вчинений в межах строку давності, спору між сторонами щодо розміру боргу на час вчинення напису не було. Просить в позові відмовити, розглядати справу без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить провести розгляд справи без його часті. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №20904, на підставі якого на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з нього стягнуто заборгованість не сплачену в строк за кредитним договором №ROMWGK00000231 від 2 жовтня 2007 року. Строк, за який провадиться стягнення - з 2 жовтня 2007 року по 20 вересня 2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 9 703 доларів США, що за курсом 26,12 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.09.2017 року складає 253 447,58 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 8436,53 долар США; нараховано відсотків у розмірі - 648,92 долар США; заборгованість з комісії - 63 долар США; нараховано пені у розмірі 83,58 долар США; а також заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 9,57 долар США; заборгованість по штрафам (відсоток від суми боргу) у розмірі - 461,60 долар США. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн.(а.с. 8). Постановою державного виконавця Дубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Корнійчук Н.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» від 28 січня 2019 року (ВП №58288904) (а.с. 14). Рішенням Демидівського районного суду від 9 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів (а.с. 18-21). Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказує, що у нотаріуса при вчиненні виконавчого напису не було необхідних документів, що підтверджують безспірність зазначеної заборгованості. Сам по собі факт подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Фактично виконавчий напис було вчинено нотаріусом на підставі неле\-гального розрахунку, без урахування вимог законодавства щодо строків позовної давності. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У постанові від 10.04.2019 Верховний Суд України по справі №201/11696/16-ц зазначив, що безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, існують підстави зробити висновок про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тому, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved