Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. 27.03.2013 року в її житловому будинку було зареєстровано її онука - [PERSON] З моменту реєстрації відповідач жодного дня не приживав у вказаному будинку, не ніс затрат на оплату комунальних послуг, ніякої допомоги по господарству не надав. Особистих речей його у будинку не має. Фактично відповідач проживає у будинку своєї співмешканки в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у її будинку по [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він дійсно проживає в [ADDRESS] з 2013 року у будинку своєї співмешканки. У випадку зняття його з реєстрації з будинку позивача йому не буде де прописатися. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] - позивач по справі є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 15.11.1988 року зареєстрованого за № 162. 27.03.2013 року в житловому будинку позивача було зареєстровано її онука - [PERSON], [INFO]. Факт реєстрації відповідача підтверджується довідкою виданою Великогуляківською сільською радою Фастівського району від 26.01.2015 року за № 22. З березня 2013 року відповідач не проживає у вказаному житловому будинку, не несе ніяких затрат на оплату комунальних послуг, ніякої допомоги по господарству не надає, особистих речей у будинку не має, проживає за іншою адресою. Дані факти підтверджуються поясненням позивача, відповідача та письмовими матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст.317,319 ЦК України) Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Як передбачено п.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обгрунтованими, законними і підлягають задоволенню, підстави для відмови у задоволенні останніх судом не вбачаються. Що стосується позовних вимог про зобов'язання Фастівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області зняти з реєстрації відповідача з реєстраційного обліку то відповідно до ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Outcome: partial