Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 2006 році між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач свої батьківські обов"язки по вихованню доньки не виконує, матеріальноїх допомоги не надає, про духовний розвиток дитини не турбується. В зв"язку з цим, позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їхньої доньки [PERSON] та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2017 року. Позивач та її представник в відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України; ЗУ "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року. Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно законодавству України. Як встановлено судом, 2006 році між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією її свідоцтва про шлюб. У 2010 році за рішенням суду шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Сторони проживали спільно за адресою: [ADDRESS]. зазначена квартира належить матері позивачки. Після розірвання шлюбу, на вимогу позивачки, відповідач виписався із зазначеної квартири. У зв'язку конфліктом на сході України позивач разом з малолітньою донькою [PERSON] були вимушені переїхати до знайомих в м.Біла Церква Київської області, які допомогли знайти житло та допомогли позивачу оформитись приватним-підприємцем, влаштувати до навчального закладу дитину. Відповідно до довідки УСЗН Білоцерківської міської ради від 14 травня 2015 року № 3248000209 про взяття на облік особи переміщеної з районів проведення АТО позивача взяли на облік і з 29 червня 2016 року вказану довідку продовжили безстроково. Як вбачається з копії характеристики [PERSON], [INFO], виданої Білоцерківською спеціальзованою школою І-ІІІ ступенів №9 з поглибленим вивченням іноземних мов Білоцерківської міської ради Київської області, [PERSON] ввічлива, вихована, цілеспрямована, рішуча, прислухається до думки інших, користується повагою серед однокласників. Мати дитини [PERSON] надзвичайно велику увагу приділяє навчанню та вихованню доньки. Мати завжди відвідує батьківські збори та систематично цікавиться шкілкьним життям і навчанням дитини. Забезпечує її усім необхідним. Батько, [PERSON], не бере участі в житті дитини з трьох років. Згідно довідки № 13 від 18 січня 2017 року виданоїКомунальним закладом Білоцерківської міської ради «Дитячо-юнацька спортивна школа №1», Батько [PERSON], [PERSON], вихованки відділення фехтування КЗ БМР «Дитячо-юнацька спортивна школа №1», яка була зарахована 01 жовтня 2016 року, впродовж її навчання не спілкувався з тренером, не відвідував батьківські збори, не цікавився рівнем її спортивних досягнень. Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у своїх показах зазначили, що відповідач самоусунувся від виховання малолітньої доньки [PERSON], як і не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, про духовний розвиток дитини не цікавиться взагалі. Встановлені по справі обставини свідчать про те, що відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що могло негативного вплинути на її фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню дитини загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України, батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст.166 ЦПК України). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Суд вважає, що наведені докази в їх сукупності свідчать про невиконання відповідачем батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої дочки [PERSON], і тому позов підлягає задоволенню в частині позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно. В той же час, позивач та її представник належним чином позов в цій частині не мотивували, тому враховуючи обов'язок обох батьків нести витрати на утримання спільної дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно. Також, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України він право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни його поведінки та обставини, що були підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені нею судові витрати, а саме: 551,20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial