Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], «Придніпровмонтажспецбуд» Регіональне управління про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: на спальний корпус №10 літ. Кзагальною площею - 763, 6 кв. м. разом з обладнанням та інвентарем, та нанежитловіприміщення літ. Д приміщення з №3-1 по №3-3 загальною площею 441, 1 кв. м. санаторій «[INFO]», разом з обладнанням та інвентарем, що розташований за адресою: [ADDRESS] на території санаторія «[INFO]»; зобов?язати відповідача [PERSON] повернути оригінали документів. Позивач у судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2011 року між Регіональним управлінням «Придніпровмонтажспецбуд», в особі начальника Цаберябого Володимира Семеновича та [PERSON] було укладено договір про наміри купівлі-продажу нерухомого майна №1-11, згідно умов якого Продавець зобов'язався продати та передати у повну власність Покупцю по акту прийому-передачі спальний корпус №10,загальною площею - 763. 6 кв. м. (літ. К) разом з обладнанням та інвентарем, що розташований за адресою: [ADDRESS] на території санаторія «[INFO]». У вказаному вище договорі зазначено, що Об'єкт купівлі-продажу являється власністю Продавця на підставі свідоцтва про право власності (дублікат виданий 22 серпня 2011 року за №2316) на спальний корпус №10 санаторія «[INFO]» (реєстраційний номер майна 34453304), виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 14 липня 2000 року за № 252(4), номер запису в реєстровій книзі №4 КП Ялтинської міської ради «Бюро технічної інвентаризації». Відповідно до п.п. 2.2. Договору 1-Н від 26.08.2011 року, Продавець пред'являє Покупцю рахунок на суму, що обумовлена в п.п 3.1 Договору протягом п'яти днів з моменту підписання договору, а Покупець зобов'язується оплатити рахунок протягом десяти банківських днів після отримання рахунку. Як вбачається із п.п. 3.1. Договору, станом на момент його підписання, а саме: 26.08.2011 року вартість відчужуваного об'єкту становила 544 000, 00 дол. США, що по курсу міжбанку на момент підписання договору становить 4 379 200, 00 гри, ( в т.ч. ПДВ 729 866. 67 грн.). Як вбачається із п.п. 2.3. Договору, Продавець зобов'язується не пізніше п'яти банківських днів з моменту отримання грошових коштів оформити договір нотаріально, передати Покупцю Об'єкт по акту приймання-передачі зі всією необхідною документацією, після чого право власності переходить до Покупця та Об'єкт даного договору приймається на баланс при договірній вартості, при неналежному виконанні зобов'язань Продавець зобов'язується повернути грошові кошти Покупцю. Крім того, 26 серпня 2011 року між Регіональним управлінням «Придніпровмонтажспецбуд», в особі начальника Цаберябого Володимира Семеновича (далі - «Продавець»), та [PERSON] (далі - «Покупець») було укладено договір про наміри купівлі-продажу нерухомого майна №2-Н, згідно умов якого Продавець зобов'язався продати та передати у повну власність «Покупцю» по акту прийому-передачі приміщення літ. Д приміщення з №3-1 по №3-3 загальною площею 441,1 кв. м. санаторія «[INFO]», разом з обладнанням та інвентарем, що розташований за адресою: [ADDRESS] на території санаторія «[INFO]» (далі - «Об'єкт»), Об'єкт купівлі-продажу по Договору №2-Н від 26.08.2011 року являється власністю Продавця на підставі свідоцтва про право власності (дублікат виданий 22 серпня 2011 року за №537) на приміщення санаторія «[INFO]» (реєстраційний номер майна 34453146), виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 14 липня 2000 року за № 252(4), номер запису в реєстровій книзі №262 КГІ Ялтинської міської ради «Бюро технічної інвентаризації». Відповідно до п.п. 2.2. Договору №2-Н від 26.08.2.011 року Продавець пред'являє Покупцю рахунок на суму, що обумовлена в п.п 3.1. Договору протягом п'яти днів з моменту підписання договору, а Покупець зобов'язується оплатити рахунок протягом десяти банківських днів після отримання рахунку. Як вбачається із п.п. 3.1. Договору №2- Н, станом на момент його підписання, а саме: 26.08.2011 року вартість відчужуваного об'єкту становила 53100, 00 дол. США, що по курсу міжбанку на момент підписання договору становить 427 455, 00 грн. ( в т.ч. ПДВ 71242, 50 грн.). Як вбачається із п.п. 2.3. Договору, Продавець зобов'язується не пізніше п'яти банківських днів з моменту отримання грошових коштів оформити договір нотаріально, передати Покупцю Об'єкт по акту приймання-передачі зі всією необхідною документацією, після чого право власності переходить до Покупця та Об'єкт даного договору приймається на баланс при договірній вартості, при неналежному виконанні зобов'язань Продавець зобов'язується повернути грошові кошти Покупцю. Таким чином, вищезазначені умови Договорів від 26.08.2011 року за № 1-Н та №2- Н були виконані позивачем [PERSON], що являється Покупцем у даних взаємовідносинах, були виконані в повному обсязі шляхом перерахування на банківський рахунок Регіонального управління «Придніпровмонтажспєцбуд» грошові кошти у сумах, передбачених договорами. В свою чергу Продавець, тобто відповідач не виконав умови договору щодо передачі майна у приватну власність Покупцю згідно Договорів №1-Н від 26.08.2011 року та №2-11 від 26.08.2011 року, не зважаючи на той факт, що всі істотні умови були обумовлені умовами договорів, та щодо них дійшли згоди сторони договорів - Регіональне управління «Придніпровмонтажспєцбуд» в особі начальника Цаберябого В.С. та [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] у свою чергу, було укладено усну домовленість, що останній надасть [PERSON] послуги щодо оформлення право установчих документів на спірне нерухоме майно за грошову винагороду у розмірі 5 000,00 грн. [PERSON] передала [PERSON] оригінали документів, однак останній ухиляється від взятих на себе зобов?язань. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 2 ст. 318 ЦК України визначено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Так, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. З ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. З ст. 334 ЦК України). Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав - ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Положення ч. 2 ст. 331 ЦК слід розуміти у системному зв'язку із положенням ст.182 ЦК щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі об'єкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації. Вказані норми встановлюють особливий порядок виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, яким передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації та державній реєстрації. При цьому, за змістом даних норм, державна реєстрація права власності та державна реєстрація майна (прав власності на майно), яка здійснюється на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", не є тотожними поняттями. Реєстрація речових прав, на відміну від державної реєстрації прав власності, не має правовстановлюючого значення. Як вбачається з вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України, у разі якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулосяповне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання права власності на нерухоме майно, решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: partial