Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Позов мотивований тим, що [PERSON] є власником транспортного засобу PEUGEOT 308, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 28 жовтня 2019 року позивач [PERSON] , керуючи транспортним засобом PEUGEOT 308, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить її матері - [PERSON] , рухалась по вул. Пирогова в м. Вінниця. В зазначеному транспортному засобі також перебував її малолітній син - [PERSON] , [INFO] . В районі будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ-Sens» реєстраційний номер [NUMBER] , виїжджаючи з прилеглої території будинку, не надав переваги у русі транспортному засобу марки PEUGEOT 308 під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивачі зазначають, що дані обставини встановлені постановою Вінницького міського суду Вінницької області при розгляді адміністративної справи № 127/29882/19. Відповідно до зазначеної постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2019 року (справа № 127/29882/19), [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу. В судовому засіданні [PERSON] визнав свою вину у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди. Зазначена постанова суду від 14 листопада 2019 року не оскаржувалась, та набрала законної сили 26 листопада 2019 року. Також, позивачі зазначають, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Відповідно до поліса № ЕР-113509434 забезпеченим транспортним засобом є «ЗАЗ- Sens», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії договору з 18 липня 2019 року по 17 липня 2020 року включно. Розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., при цьому розмір франшизи становить 2 000,00 грн. 13.12.2019 року страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено перерахування страхового відшкодування в розмірі 98\~000 на рахунок особи, яка надає послуги з ремонту пошкодженого майна - ТОВ «Автовін». За заявою позивача [PERSON] , ПП ЕНДЦ «Експертиза» проведено експертне автотоварознавче дослідження, відповідно до висновку від 03 грудня 2019 року № 207Е-11/19, якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля PEUGEOT 308, реєстраційний номер [NUMBER] в наслідок його пошкодження під час дорожньо - транспортної пригоди, в цінах станом на час виконання дослідження, складає 115 269,16 грн. Позивачі зазначають, що з наведеного вбачається, шо страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 98 000 грн. за шкоду заподіяну майну позивача [PERSON] за договором страхування від 17.07.2019 року № ЕР-113509434 в межах страхової суми 100 000 грн. При цьому розмір страхового відшкодування зменшено на суму франшизи, розмір якої за договором страхування становить 2 000 грн. Розмір франшизи в сумі 2 000 грн. має бути компенсований позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] , адже останній одночасно є і страхувальником за договором від 17.07.2019 року і особою відповідальною за завдані збитки. Розмір майнової шкоди завданої позивачу [PERSON] в наслідок пошкодження належного її транспортного засобу, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 03.12.2019 року, становить 115 269,16 грн. Здійснення страховиком виплати страхового відшкодування в розмірі 98 000,00 грн. є недостатньою для повного відшкодування завданої [PERSON] майнової шкоди позивачу [PERSON] , тому різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 15 269 грн., відповідно підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, позивачі зазначають, що обов`язок відшкодування моральної шкоди виникає із самого факту протиправної поведінки щодо позивачів в результаті чого вони зазнали фізичного болю та душевних стражданнь і надання додаткових доказів не потребує. При цьому зауважують, що позивач [PERSON] внаслідок пошкодження належного їй майна, зазнала певних незручностей щодо позбавлення можливості користування автомобілем, витрачання часу на його відновлення та захист своїх порушених прав в судовому порядку. Враховуючи наведене, позивач [PERSON] вважає що діями відповідача їй спричинена моральна шкода, розмір якої становить 20 000 грн. яка підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. Крім того, позивачі зазначають, що протиправними діями відповідача [PERSON] моральну шкоду завдано і водієві транспортного засобу PEUGEOT 308 [PERSON] та її малолітньому синові [PERSON] , який перебував в автомобілі під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до результатів психологічного обстеження здійсненого практикуючим психологом [PERSON] під час консультації 20 та 27 листопада 2019 року, у [PERSON] спостерігаються виражені розлади емоційного стану, що проявляються у домінуванні підвищеної тривожності, пов`язаної з дорожньо-транспортним рухом впродовж останнього місяця. Відбулось порушення базового відчуття безпеки: дитину переслідують нав`язливі думки про повторення ДТП. Спостерігаються регулярні порушення сну. Це все викликає стан підвищеного напруження та нервового збудження, що порушує ефективну життєдіяльність дитини, у [PERSON] спостерігаються прояви підвищеної тривожності, напруження та нервового збудження. Прослідковуються окремі симптоми депресивного стану, що виник внаслідок ДТП. Все це негативно впливає на психоемоційний стан та порушення ефекту життєдіяльності, а тому на думку позивачів з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода, розмір якої вони визначають на рівні по 15 000,00 грн. на кожного. Крім того, для визначення розміру вартості матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу PEUGEOT 308, реєстраційний номер [NUMBER] , позивачем [PERSON] замовлено проведення автотоварознавчого - дослідження, за проведення якого останньою сплачено 1800 грн. Витрати на проведення зазначеного дослідження, на думку позивача [PERSON] , підлягає стягненню на її користь із відповідача [PERSON] . В добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати нанесені збитки, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивачі просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] кошти в сумі 37 269,16 грн., з яких: 2 000 грн., - розмір франшизи, 15 269,16 грн. - матеріальна шкода, 20 000 грн. - моральна шкода. На користь [PERSON] , - кошти в розмірі 16 800 грн., з яких: 15 000 грн. моральна шкода та 1800 грн. - витрати на проведення автотоварознавчого дослідження. На користь [PERSON] , як законного представника малолітнього [PERSON] - 15 000 грн. моральної шкоди. Крім того, просили стягнути із відповідача на користь позивачів документально підтверджені судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 04.02.2020 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13.03.2020 року строк проведення підготовчого провадження у справі продовжено за клопотанням сторін. \~ \~ \~ \~07.08.2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві, просила суд їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому зсіданні заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмовому відзиві на порзовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу PEUGEOT 308, 2012 року випуску, білого кольору, номер шассі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Схемою місця ДТП від 28.10.2019 року підтверджується дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів PEUGEOT 308, 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] , та автомобіля «ЗАЗ-Sens» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] . Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2019 року (справа № 127/29882/19) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, [PERSON] визнав свою вину у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди. Зазначена постанова суду від 14.11.2019 року не оскаржувалась, та набрала законної сили 26.11.2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У цьому зв`язку суд зауважує, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, така постанова є обов`язковою для суду в частині з`ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає з обставин справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування, на що неодноразово у своїх рішеннях звертали увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Відповідно до положень ч. 3ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної безпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» пункт 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Приймаючи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, відповідно ст. 1188 ЦК України, повинен нести відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду з його вини в наслідок ДТП. Таким чином, обов`язок відшкодувати позивачам матеріальну шкоду покладається на відповідача, оскільки він керував автомобілем «ЗАЗ-Sens» реєстраційний номер [NUMBER] . Вина відповідача доводиться постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2019 року (справа № 127/29882/19), якою визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП\~та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави, оскільки його вина доведена повністю зібраними у справі доказами. Пунктом 32.7статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується. Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 вказаного Закону, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача є неправомірними, зокрема останнім було допущено порушення Правил дорожнього руху; наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок протиправних дій та негативних наслідків, що проявилось у пошкодженні автомобіля, встановленою є також вина відповідача, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області. Розмір завданої позивачу матеріальної шкоди доводиться висновком експерта за результати проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 207Е-11/19, складеного 03.12.2019 року експертом ЕНДЦ «Експертиза», відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля PEUGEOT 308, 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, яка сталась 28.10.2019 року відповідно до тих технічних пошкоджень, які вказані у матеріалах станом на 03.12.2019 року складає 115\~269,16 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Відповідно до поліса № ЕР-113509434 забезпеченим транспортним засобом є «ЗАЗ- Sens», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії договору з 18 липня 2019 року по 17 липня 2020 року включно. Розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., при цьому розмір франшизи становить 2 000,00 грн. 13.12.2019 року страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено перерахування страхового відшкодування в розмірі 98\~000 на рахунок особи, яка надає послуги з ремонту пошкодженого майна (ТОВ «Автовін»). Решта суми по відновленню стану автомобіля позивача складає 15\~269,16 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідача на користь позивача [PERSON] матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля PEUGEOT 308, 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] в розмірі 15\~269,16 грн. При цьому суд виходить з розрахунку матерального збитку, визначеного екпертом у резолютивній частині висновку експерта від 03.12.2019 року, оскільки на дослідження ставилось питання саме вартість матеріального збитку станом на дату пригоди. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] 2000 грн. розміру франшизи, то в цій частині, представник позивачів в судовому засіданні відмовилась від позовних вимог в зв`язку із вирішенням даного питання в позасудовий порядок. Заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] , в частині стягнення на її користь із відповідача [PERSON] 1\~800 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, також підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки доводяться наявною в матеріалах справи квитанцією А-Банку від 13.11.2019 року, відповідно до якої [PERSON] оплатила експертні послуги ПП ЕНДКЦ Експертиза в розмірі 1800 грн. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення із відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. та позовних вимог [PERSON] в частині стягнення із відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 15\~000 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Аналізуючи доводи позивачів щодо спричинення їм неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд дійшов висновку щодо наявності такої шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, стресі, порушенні нормального способу життя, які зазнали позивачі [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з ДТП та пошкодженням майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мала потерпіла у зв`язку із порушенням її прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди. За таких обставин, оцінивши зазначені позивачами [PERSON] та [PERSON] негативні фактори, на які вони посилаються, надавши належну оцінку доводам, якими вони обґрунтовують завдання моральної шкоди, перевіривши наявність доказів в підтвердження заявлених вимог, з урахуванням принципу розумності та пропорційності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині, у зв`язку з чим з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн., на користь позивача [PERSON] 7\~000 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] як законного представника малолітнього [PERSON] 15\~000 грн. моральної шкоди, то судом встановлені наступні факти. Позивачі зазначали в позовній заяві, що відповідно до результатів психологічного обстеження здійсненого практикуючим психологом [PERSON] під час консультації 20 та 27 листопада 2019 року, у [PERSON] спостерігаються виражені розлади емоційного стану, що проявляються у домінуванні підвищеної тривожності, пов`язаної з дорожньо-транспортним рухом впродовж останнього місяця. Відбулось порушення базового відчуття безпеки: дитину переслідують нав`язливі думки про повторення ДТП. Спостерігаються регулярні порушення сну. Це все викликає стан підвищеного напруження та нервового збудження, що порушує ефективну життєдіяльність дитини. Результати психологічного обстеження [PERSON] засвідчують наявність гостроемоційного стресового впливу на психіку, що мали місце в результаті психотравмуючої ситуації внаслідок ДТП 28.10.2019 року. Дитині рекомендовано пройти курс психологічної реабілітації з метою усунення психотравмуючих наслідків, що виникли в результаті ДТП. Однак,\~в ході\~розгляду справи,\~жодних належних\~та допустимих\~доказів з\~приводу того,\~що при\~ДТП,\~яка мала\~місце 28.10.2019\~року за\~участі автомобілів PEUGEOT 308 під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ- Sens», під керуванням відповідача [PERSON] , в автомобілі PEUGEOT 308, разом із позивачем [PERSON] , перебував її малолітній син - [PERSON] , не знайдено. Не підтвердився\~даний факт\~і поясненнями\~працівника поліції\~ [PERSON] ,\~допитаного в\~судовому засіданні, який суду пояснив, що 28.10.2019 року його було викликано на ДТП в районі вул. Пирогова в м. Вінниці. Коли він прибув разом з колегою на місце ДТП, то побачив зіткнення двох транспортних засобів PEUGEOT 308 та «ЗАЗ- Sens», 2015, однак потерпілих не було та карету швидкої медичної допомоги не викликали. Свідок разом з колегою почали складати схему ДТП та протокол про адміністративне правопорушення на [PERSON] . В автомобілі PEUGEOT 308 [PERSON] ніяких пасажирів не бачив. В ході оформлення ДТП, ніхто про малолітню дитину, як пасажира та потерпілого, що перебував в автомобілі PEUGEOT 308 не повідомляв. Крім того, відповідно до відповідей з КНП "Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради" та КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради", [PERSON] в період 28.10.2019 року по 22.01.2020 року в дані медичні заклади не звертався та на лікуванні не перебував. Виходячи з вищенаведених фактів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідача на користь [PERSON] як законного представника малолітнього [PERSON] 15\~000 грн. моральної шкоди. Згідно ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] , підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 1261,20 грн., та на користь [PERSON] 1\~681,60 грн. судових витрат, понесених ними при сплаті судового збору. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання правничої допомоги 18.11.2019 року за №1811ц/19, згідно з яким [PERSON] надана правова допомога із представництва та захисту законних прав [PERSON] . Відповідно до квитанції № 1811ц/19 від 18.11.2019 року [PERSON] було сплачено за надання правової допомоги 7 000 грн. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). Відповідно до акту від 16.03.2020 року здачі\~- прийняття робіт (надання послуг) адвокатом Олійник І.В. була надано такі послуги: правовий аналіз наданих документів, консультація щодо характеру спірних правовідносин; вивчення законодавства і судової практики; написання адвокатського запиту та подачі його до регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області; написання заяви про забезпечення позову; написання позовної заяви; написання відповіді на відзив. Відтак, враховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення вимоги [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу з [PERSON] в розмірі 5 000 грн. з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (зокрема, написання позову та інших заяв, участі в судовому засіданні); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до судових витрат на правничу допомогу, яка була укладена між [PERSON] та адвокатом Олійник І.В. 19.11.2019 року за №1911ц/19, останньою надана правова допомога із представництва та захисту законних прав [PERSON] . Відповідно до квитанції № 1911ц/19 від 18.11.2019 року [PERSON] було сплачено за надання правничої допомоги, наданої адвокатом Олійник І.В. - 5 000 грн. Відповідно до акту від 16.03.2020 року здачі\~- прийняття робіт (надання послуг) адвокатом Олійник І.В. була надано такі послуги: правовий аналіз наданих документів, консультація щодо характеру спірних правовідносин; вивчення законодавства і судової практики; написання позовної заяви; написання відповіді на відзив. Виходячи з розумності та справедливості, а також враховуючи те, що позивачу [PERSON] , надавалися ті ж самі послуги, що й позивачу [PERSON] , тобто, враховуючи те, що позивачами подано спільну позовну заяву із одним комплектом документів, адвокатом проводився аналіз одних і тих же документів, вивчалися законодавство та судова практика з одного і того ж питання, писалася одна позовна заява та один відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення судових витрат з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 3 000 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial