Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, так як відповідач не приймає у часті в утриманні та вихованні дитини, просила суд: 1. Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] . 2. Зобов`язати орган опіки та піклування Полтавської райдержадміністраї - Полтавської області направити на адресу суду подання про призначенні піклувальника для неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . 3. Встановити піклувальником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] . 4. Стягнути аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . 5. Судові витрати покласти на Відповідача по справі, [PERSON] . Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Від представника третьої особи до суду надійшла заяви про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала. Розглянувши подані заяви, неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач, [PERSON] , [INFO] , приходиться рідною матір`ю відповідачу, [PERSON] , [INFO] , і це підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 24.05.2019 року. Також встановлено, що [INFO] у відповідача, - [PERSON] , народилася донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 03.04.2019 року. Отже, судом встановлено факт того, що [PERSON] являється рідною онукою, позивачки [PERSON] . Із позову також вбачається, що батько - [PERSON] не відомий, а тому у графі «батько» її свідоцтва про народження зазначені відомості чоловіка позивачки - [PERSON] і є офіційно є матір`ю-одиначкою. Як встановлено, відповідач, [PERSON] , не має жодного бажання виховувати свою дитину, [PERSON] , веде відокремлене від доньки життя, кошти, що отримує як матір-одиначка витрачає на свої власні потреби, не забезпечує дитину ні одягом, ні продуктами харчування, ні речами побутового вжитку, не бере участі у вихованні, розвитку та взагалі житті своєї власної дитини. Навіть, коли дівчинка потрапила у лікарню, де їй було здійснене оперативне втручання, Відповідач не надала жодної фінансової допомоги та не відвідала дитину, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Полтавської райдержадміністрації Полтавської області від 26.03.2019 року за №859/01-32. Із змісту позову також вбачається, що відповідач, [PERSON] , зловживає алкоголем та веде аморальний спосіб життя, кошти на утримання дитини не надає. Отже суд вважає, що позивачка як рідна бабуся фактично опікується внукою [PERSON] яка разом із нею проживає за адресою [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. За таких підстав можливо зробити висновок про те, що, відповідач життям дитини не цікавився, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 3 ст. 27 визначає, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, але відповідач в судові засіданні не з`являвся, докази про неявку з поважних причин не надавав, клопотань та заяв від нього не надходило, що суд вважає за умисне затягування судового процесу. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно ст. 150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати, ростити дитину, турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства " , на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідно до п. 7 вищезазначеної Постанови, факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Згідно із ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Отже, суд вважає, що подані позивачем докази по справі свідчать про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини. Згідно із п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року (зі змінами та доповненнями) "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини " , якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення їх батьківських прав. Згідно висновку органу опіки і піклування Полтавської РДА (а.с. 5-7), встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно її доньки, [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліменів, вважає, таким, що підлягає задоволенню відповідно до ст. 164 СК України, оскільки однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що доведено позивачем на підставі ст. 81 ЦПК України наявними доказами у справі. За даних обставин, суд приходить до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліменів, є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а тому підлягає задоволення.

Outcome: approved