Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Представник АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 12 210,66 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.01.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконав свої забовязання за даним договором, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечеє проти такого вирішення справи. Тому 15.01.2019 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи. Згідно з ч.3 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обгрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову. 04 січня 2012 року відповідач уклав кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та відповідно до вищевказаного кредитного договору отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено що відповідач як Клієнт дає банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву від 04.01.2012 року, відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком Договір. Копії Умов та правил надання банківських послуг містяться в матеріалах справи (а.с.9-23). Відповідно до п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку здійснювати односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника не менше ніж за 7 днів до введення змін, шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (позову). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобовязання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору від 04 січня 2012 року сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, тобто відповідач шляхом приєднання до запропонованого позивачем договору в цілому уклав вищезазначений кредитний договір. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як підтверджується матеріалами справи, банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в Умовах та правилах надання банківських послуг, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, іншими витратами, а останній платіж він здійснив 05.05.2018 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором (а.с.6 зв.). Отже судом встановлено, що відповідач неналежно виконував взяті на себе за Договором кредиту зобовязання, внаслідок чого допустив порушення умов вказаного договору. Враховуючи передбачене сторонами право позивача на нарахування комісії та штрафу у відповідних розмірах, позивач нарахував штрафні санкції на суму боргу. За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом та встановив розмір заборгованості, виходячи з вказаного вище розрахунку позивача (а.с.5-6), який станом на 25 вересня 2018 року становить 12 210,66 грн. та складається з: 6263,21 грн. тіло кредиту, 1786,88 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3102,92 грн. - заборгованість за пенею відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 557,65 грн. штраф (процентна складова). Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що сплачений ПАТ КБ«ПриватБанк» судовий збір в сумі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved