Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 січня 2008 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» було укладено кредитний договір № 39.1/АА-117.08.2 від 29 січня 2008 р., відповідно до п. 1.1. якого, банк відкриває відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 27 800 (двадцять сім тисяч вісімсот) доларів США терміном по 29 січня 2015 року включно. Відповідно до п.1.2. договору, кредитні кошти надаються виключно для купівлі автомобіля та сплати страхових платежів. 29 січня 2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» було укладено договір застави транспортного засобу № 39.1/АА-117.08.2 від 29 січня 2008 р., відповідно до п. 1.1. якого, заставодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором № 39.1 АА-117.08.2 від 29 січня 2008 р. та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості передає в заставу заставодержателю належне йому на праві власності майно: автомобіль марки HONDA модель CIVIC, рік випуску 2007, колір синій (кузов, рама, коляска) [NUMBER] тип ТЗ-легковий сєдан, реєстраційний № [NUMBER]. Позивач вважає що вищезазначені договори укладені з порушенням вимог цивільного законодавства України та підлягають визнанню їх недійсними. Позивач обґрунтовує свою позицію тим, що 29 січня 2008 року, під час укладення кредитного договору № 39.1/АА-117.08.2 від 29 січня 2008 p. відповідачем не було надано індивідуальної ліцензії НБУ, яка надавала б останньому право на укладання кредитного договору № 39.1/АЛ-117.08.2 від 29.01.2008 року з [PERSON] в іноземній валюті та подальшого використання іноземної валюти при здійсненні платежів за вказаним договором. Крім того, відповідач нараховував позивачу пеню за кредитним договором у розмірі більшому, ніж це дозволено законодавством України, оскільки пеня в розмірі 1,6% за кожен день прострочення є в декілька разів вище, ніж подвійна облікова ставка НБУ, а тому пеня, зазначена у кредитному договорі не може бути застосована банком при нарахуванні штрафних санкцій. Позивач зазначає, що у разі визнання судом недійсним кредитного договору № 39.1/АА-117.08.2 від 29 січня 2008 p. слід також визнати недійсним і договір застави транспортного засобу , оскільки даний договір був укладений як результат для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов»язань [PERSON]. перед ПАТ «Родовід Банк». Просить визнати недійсним кредитний договір № 39.1 /АА-117.08.2 від 29 січня 2008 року; визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 39.1/АА-117.08.2 від 29 січня 2008 року. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, 29 січня 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 39.1/АА-117.08.2 від 29 січня 2008 р., за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 27800 (двадцять сім тисяч вісімсот) доларів США для купівлі автомобіля та сплати страхових платежів, з кінцевим терміном повернення до 29січня 2015 року, включно та зі сплатою процентів за користування кредитом. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов'язався: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитним договором у сумі 331 долар США на рахунок, указаний у Кредитному договорі, шляхом внесення коштів готівкою чи перерахування їх зі свого поточного рахунку; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним.( а.с. 9-13). 29 січня 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 39.1/АА-117.08.2 від 29 січня 2008 р., відповідно до п. 1.1. якого, заставодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором № 39.1 АА-117.08.2 від 29 січня 2008 р. та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості передає в заставу заставодержателю належне йому на праві власності майно: автомобіль марки HONDA модель CIVIC, рік випуску 2007, колір синій (кузов, рама, коляска) [NUMBER] тип ТЗ-легковий сєдан, реєстраційний № [NUMBER]. ( а.с. 16-20). Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) по-датковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу були відомі всі умови кредитного договору, передбачені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (мету, для якої споживчий кредит може бути надано (п. 1.2 договору), тіло кредиту, тип та розмір відсоткової ставки (п. 1.1, п. 1.5 договору), строк, на який надається кредит (п. 1.1), порядок нарахування та сплати процентів за кредитом (п. 3.3 договору), що підтверджується його особистим підписом в кредитному договорі та додатках до кредитного договору. Позивач придбав автомобіль за кредитні кошти. Крім того, позивач власноручно підтвердив, що до укладення кредитного договору в письмовій формі повідомлений про всі умови кредитування, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» , про що зазначено ним в кредитному договорі. Слід зазначити, що згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач не був позбавлений права протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Тобто, навіть після підписання договору, умови якого йому були достеменно відомі, він міг скористатись своїм правом і відкликати свою згоду. Але, як встановлено в судовому засіданні, позивач частково сплачував кредит, виконував зобов'язання по поверненню кредиту, тобто визнавав умови договору. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст провочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Отже, зазначені позивачем обставини не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Позивач знав про умови кредитування, частково погашав кредит. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Оскільки підстави для визнання кредитного договору відсутні, то підстав для визнання договору застави недійсним також немає. Крім того, позивачем пропущено строки позовної давності звернення до суду. Так, кредитний договір був укладений та підписаний сторонами 29.01.2008 року, а в суд із позовом позивач звернувся 05.01.2016 року. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 367 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач подав заяву та просить застосувати строки позовної давності. Посилання позивача на те, що про порушення свого права він дізнався в 2015 році не заслуговує на увагу та не може бути підставою для поновлення строків позовної давності. Враховуючи викладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності звернення до суду.

Outcome: dismissed