Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Рибалка Олена Сергіївна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З 20.12.2020 року відповідач почала проживати окремо, а позивач з дитиною залишився проживати за адресою: [ADDRESS] . 04.02.2021 року Дзержинським міським судом Донецької області у справі №225/280/21 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2021 року, та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ було спрямовано до Торецького відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), де на його підставі відкрито виконавче провадження №64565992. З урахування того, що дитина проживає разом з батьком (позивачем), перебуває на його утриманні, позивач просить визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, звільнити його від сплати аліментів та стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Представник позивача надав суду письмову заяву від 03.09.2021 року про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач надав суду письмову заяву від 08.09.2021 року про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Окрім того, просив долучити до матеріалів справи копію постанови державного виконавця Торецького міського відділу ДВС від 25.06.2021 року ВП №64565992 про повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого виконання, а саме, судового наказу від 04.02.2021 року у справі №225/280/21 (провадження №2-н/225/141/2021) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За результатами дослідження наявних у справі матеріалів та надання правової оцінки наявним у справі доказам, судом встановлено наступне: згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.11.2011 року, що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №341, сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 30.06.2016 року у справі №225/3574/16-ц, що набрало законної сили, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 04.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №151 - розірвано. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини був відсутній, а отже судом не вирішувався. Судовим наказом Дзержинського міського суду Донецької області від 04.02.2021 року у справі №225/280/21 з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Разом з цим, постановою державного виконавця Торецького міського відділу ДВС від 25.06.2021 року ВП №64565992 виконавчий документ, а саме, судовий наказ від 04.02.2021 року у справі №225/280/21 (провадження №2-н/225/141/2021) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , повернуто стягувачу без подальшого виконання (за заявою стягувача). Позивач стверджує, що на даний час малолітній син проживає разом з ним, тоді як відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших утриманців не має. Проживання дитини з позивачем у справі підтверджено актом про фактичне проживання від 17.06.2021 року ВРМП Торецької міської ВЦА Бахмутського району, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , з батьком - [PERSON] , дідом [PERSON] та бабою [PERSON] (а.с.7). Даний факт відповідачем у справі не заперечується. Позовні вимоги відповідачем визнано у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.ч.1,2 ст.173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому ст.ст.432, 435 цього Кодексу. В свою чергу, ч.2 ст.432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Частиною 5 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тобто, право одного з батьків звернутись до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу законодавець пов`язує саме з фактом проживання з ним неповнолітньої дитини. Наявними у справі доказами підтверджений факт проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на час вирішення спору з батьком за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується відповідачем. Враховуючи, що ст.170 ЦПК України порядку оскарження та скасування судового наказу про стягнення аліментів не передбачає, а за п.п.11 ч.1 ст.3 Закону україни "Про виконавче провадження", судовий наказ є виконавчим документом, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.432 ЦПК України шляхом визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги в частині звільнення позивача від сплати аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на думку суду, є похідними від першої вимоги про визнання судового наказу від 04.02.2021 року у справі №225/280/21 таким, що не підлягає виконанню, а отже задоволенню не підлягають. В свою чергу, розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд керувався наступним: статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, однією із обставин, яка підлягає доказуванню в даному випадку є те, з ким із батьків проживає дитина на час розгляду справи судом, зокрема з одержувачем аліментів чи із платником. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд, відповідно до вимог СК України, визначає в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому враховується стан здоров`я, матеріальне, сімейне становище відповідача та позивача. Як встановлено судом, дитина на час розгляду справи проживає з батьком (позивачем, одержувачем), мати дитини (відповідач, платник) є працездатною особою, інших утриманців не має, у зв`язку з чим обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню слід визнати позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.06.2021 року (з наступного дня після ухвалення постанови про повернення виконавчого документа на виконання судового наказу від 04.02.2021 року у справі №225/280/21 стягувачу) та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд враховує визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, є підставою для його задоволення. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. За ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до вимог ч.6 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, а також, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 50 відсотків від передбаченого ст.4 Закону України "Про судовий збір" судового збору, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 року, тобто 454,00 грн.

Outcome: partial