Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення, виселення. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору від 12 червня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12500,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 червня 2013 року. Умови договору відповідач не виконує. Станом на 31 жовтня 2013 року заборгованість за відповідачем [PERSON] складає у сумі 7064,68 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4395,23 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 203,58 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 54,80 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 2044,86 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: 31,29 доларів США - фіксована частина штрафу; 334,92 доларів США - процентна складова. Також в забезпечення виконань зобов'язань за кредитним договором відповідачі 12 червня 2008 року уклали договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2008 року, в розмірі 7064,68 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31 жовтня 2013 року складає 56446 грн. 81 коп.: звернути стягнення на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], стягнути судові витрати. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що кредитний договір укладено з відповідачем [PERSON], однак допущено помилку у написанні прізвища відповідача. У забезпечення виконання зобов"язань по кредитному договору укладено також з відповідачем договір іпотеки, в якому правильно зазначено прізвище. Про наявність помилки у прізвищі свідчить тотожність відомостей про особу, які зазначені у паспорті та у довідці про отримання ідентифікаційного коду. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, так як в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 07 червня 2008 року [PERSON] видано сертифікат, який підтверджує змогу отримання кредиту до 12500,00 доларів США під заставу житлового нерухомого майна (а.с.23зв.). 12 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 12500,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 червня 2013 року (а.с.18-20зв.,21-22). 12 червня 2013 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до якого відповідачі надали у іпотеку квартиру загальною площею 47.30, житлова площа 26.00, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам. Загальна вартість предмета іпотеки складає у сумі 97064 грн. (а.с.24-27). Згідно заяви на видачу готівки № 1 від 12 червня 2008 року здійснено операцію та переведено на ім'я [PERSON] грошові кошти у сумі 12000 доларів США (а.с.23). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за відповідачем [PERSON] за договором від 12 червня 2008 року станом на 31 жовтня 2013 року складає в сумі 7064,68 доларів США, в тому числі заборгованість за кредитом у сумі 4395,23 доларів США., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 203,58 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 54,80 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 2044,86 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штраф (відсоток від суми заборгованості) - 334,92 доларів США (а.с.9-11зв.). Згідно інформації, станом на 31 жовтня 2013 року Національний банк України встановив офіційний курс гривні до іноземної валюти, де один долар США дорівнює 7 грн. 99 коп. (а.с.12). 19 вересня 2013 року на адресу відповідачів направлено повідомлення з вимогою про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нараховані на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. У випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов'язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки.(а.с.13,14-15). 01 жовтня 2013 року відповідачами отримано вимогу про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нараховані на день повернення кредиту, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.16,17). Згідно експертного висновку оціночна вартість квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], станом на 23 січня 2014 року складає у розмірі 130000 грн. 00 коп. (а.с.91). Дослідив добуті докази суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 12 червня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12500,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 червня 2013 року. 12 червня 2013 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки квартири, відповідно до якого відповідачі надали у іпотеку квартиру загальною площею 47,30 кв.м, житлова площа 26,00 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам. Загальна вартість предмета іпотеки складає у сумі 97064 грн. Пунктом 22 договору іпотеки квартири, укладеного 12 червня 2013 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами передбачено, що у випадку порушення Кредитного договору Позичальником або цього договору Позичальником, майнові поручителі Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцям письмову вимогу про усунення порушень. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення. Іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.16.7.1, 16.7.2 цього договору, відповідно до розділу 5 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. В разі продажу Предмету іпотеки на публічних торгах Іпотекодержатель, відповідно до Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію Предмета іпотеки в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів № 1448 від 22 грудня 1997 року, якщо інше не передбачене законодавством на день реалізації Предмету іпотеки. Зазначеним договором передбачено право позивача звернути стягнення на предмет застави в разі порушення будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами Кредитного договору. Умови кредитного договору відповідач [PERSON] належним чином не виконав. Відповідно до укладеного договору № DOTTGA0000000009 від 12 червня 2008 року, відповідальність за порушення строків погашення заборгованості регламентується пунктами 5.1. та 5.3. Так, пунктом 5.1. кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який зазначений у Договору за кожний день просрочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму просроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Одночасно у пункті 5.3. цього договору зазначено, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Тобто цими пунктами передбачено два однорідних виду відповідальності за одне і те ж порушення умов договору - несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто за змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам частини 1 ст. 61 Конституції України та частині 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, підстави для стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) у сумі 31,29 доларів США та штрафу (відсоток від суми заборгованості) у сумі 334,92 доларів США відсутні. Судом перевірено розрахунок пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та встановлено наступне. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до графіків погашення кредиту, початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. У разі порушення річного строку неустойка може бути обрахована за останній рік невиконання основного зобов'язання, в межах строку позовної давності за основним зобов'язанням. Позивач звернувся до суду 12 листопада 2013 року з позовною заявою, в якій зазначено, зокрема, що розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором складає у сумі 2044,86 доларів США. З урахуванням положенням статті 258 ЦК України, пеня підлягає стягненню за період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року, виходячи з наступного розрахунку. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 12 листопада 2012 року складає у сумі 1861,31 доларів США, з якої заборгованість за кредитом складає у сумі 1788,89 доларів США та заборгованість по процентам за користування кредитом - у сумі 159,70 доларів США. Згідно п.8.1 умов Кредитного договору при порушенні Позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні. У відповідності до п.8.1 умов Кредитного договору за один день просрочки підлягає до сплати пеня у сумі 2,79 доларів США (1861,31 доларів х 0,15 % : 100 %). Таким чином, стягненню підлягає пеня у сумі 1907,50 доларів США (1885,16 доларів США (2044,86 - 159,70 (станом на 20 листопада 2012 року) + 22,34 доларів США (2,79 х 8 днів за період з 12 по 20 листопада 2012 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково: стягнути заборгованість за кредитним договором № DOTTGA0000000009 від 12 червня 2008 року станом на 31 жовтня 2013 року, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4395,23 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 203,58 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 54,80 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 1907,50 доларів США, всього у сумі 6561,11 доларів США, що дорівнює 52423 грн. 27 коп. В іншій частині вимог слід відмовити. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Судом встановлено неналежне виконання забезпеченого іпотекою зобов"язання, тому позовні вимоги в частині звернення стягнення підлягають задоволенню: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2008 року в сумі 6561,11 доларів США, що в еквіваленті становить 52 423 (п'ятдесят два чотириста двадцять три) грн. 27 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 4395,23 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 203,58 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 54,80 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 1907,50 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 47.30 кв.м, житлова площа 26.00 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], початкова ціна 130000 грн., яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам, шляхом продажу зазначеної квартири Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемога, 50) з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Одночасно в позовні заяві позивач просить виселити відповідачів із квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Частинами 2 і 3 зазначеної статті передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Частини 2 і 3 зазначеної статті встановлюють певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Згідно ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має врахувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39- 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. З урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивача про виселення відповідачів зі спірної квартири не підлягають задоволенню, у зв'язку з передчасним зверненням з цією вимогою до суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2008 року в сумі 6561,11 доларів США, що в еквіваленті становить 52 423 (п'ятдесят два чотириста двадцять три) грн. 27 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 4395,23 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 203,58 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 54,80 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 1907,50 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 47.30 кв.м, житлова площа 26.00 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], початкова ціна 130000 грн., яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам, шляхом продажу зазначеної квартири Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемога, 50) з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір майнового характеру в сумі 564 грн. 47 коп. (за вимогу про звернення стягнення) та судовий збір немайнового характеру в сумі 229 грн. 40 коп. (за вимогу про виселення), відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (а.с.1,2,3). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір майнового характеру (за вимогу про звернення стягнення) на користь позивача в сумі по 174 грн. 99 коп. (6561,11 доларів США : 7064,68 доларів США) = 93 % х 564 грн. 47 коп.). У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідачів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі по 174 грн. 99 коп.

Outcome: partial