Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі НВ ТОВ «Агро Інтер») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків у розмірі 84 787,20 грн., 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 14 612,88 грн та судових витрат. Вимоги обґрунтовує тим, що 21 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики №1, згідно якого НВ ТОВ «Агро-Інтер» зобов`язувався надати позичальнику безпроцентну позику в сумі 46 000 грн., а [PERSON] зобов`язувалася повернути її в строк до 15.08.2010 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, а тому у 2010 році НВ ТОВ «Агро-Інтер» звернувся з позовом до Чернігівського районного суду Чернігівської області про стягнення заборгованості у розмірі 46 000 грн. 19.08.2010 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області стягнуто з [PERSON] на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» грошові кошти у розмірі 46 000 грн. 14.03.2011 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» грошових коштів. До цього часу рішення суду не виконано, тому позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з [PERSON] інфляційні збитки у розмірі 84 787,20 грн., 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 14 612,88 грн, а також судові витрати. Представником позивача адвокатом Васюком М. М. до початку розгляду справи по суті заявлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відоеконференції поза межами приміщення суду, яке було задоволено. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Васюк М. М. позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також заявив клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 21 серпня 2009 року між НВ ТОВ «Агро-Інтер» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір безпроцентної позики № 1 (далі - Договір), згідно якого НВ ТОВ «Агро Інтер» зобов`язується надати [PERSON] безпроцентну грошову позику в розмірі 46000 грн., а остання зобов`язується повернути її в строк, визначений Договором (а.с.10-11). Згідно п.3.1 Договору строк надання позики кредитором позичальнику становить 12 місяців (а.с.10-11). Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» 46000 грн заборгованості, яка виникла за договором безпроцентної позики №1 від 21 серпня 2009 року, а також судовий збір у розмірі 460 грн та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 13 березня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Куликівського районного управління юстиції Чмілем В. Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 25110102 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-873, виданого 25.11.2010 року Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» боргу в розмірі 46 580 грн (а.с.14). Згідно копії довідки, виданої директором НВ ТОВ «Агро-Інтер» Васюк М. Г. № 1/15-03-21 від 15 березня 2021 року грошові кошти в рамках виконавчого провадження № 25110102 з примусового виконання виконавчого листа № 2-873, який виданий Чернігівським районним судом Чернігівської області 25.11.2010 року не надходили. Сума заборгованості [PERSON] перед НВ ТОВ «Агро-Інтер» складає 46 580 грн (а.с.22). За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК за час прострочення. Відповідно до приведеного позивачем розрахунку розмір інфляційних втрат з вересня 2010 року по лютий 2021 року становить 284,32 %, відповідно інфляційне збільшення суми боргу за цей період складає 84 787,20 грн. (46 000 х 284,32% - 46 000). Три проценти річних від простроченої суми складає: 46 000 х 3 % х 3868 (кількість днів прострочення) : 365 = 14 612,88 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Також представником позивача було заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Відповідно до ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Так, на підтвердження заявлених судових витрат представник позивача подав до суду: 1. Договір про надання правової допомоги № 12 від 01.02.2021 року та Додаток №1 до цього Договору. Згідно п.1 Додатку № 1 до Договору від 01.02.2021 року розмір гонорару за надання послуг згідно Договору є фіксованим та становить 30 000 грн. 2. Акт наданих послуг та звіт про обсяг наданих послуг згідно договору № 12 про надання правничої допомоги від 01.02.2021 року, згідно якого Клієнту надано наступні послуги: 1) Проведення правового аналізу наданих документів Клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, визначення судової практики, формування позиції та консультування Клієнта у справі №737/190/21 3 години робочого часу витрачено, вартість 3\~000 грн. 2) Підготовка та подання скарги позовної заяви від 18.03.2021 про стягнення інфляційних збитків та 3 % річних у справі №737/190/21 до Куликівського районного суду Чернігівської області 25,5 год., вартість 25 500 грн. 3) Підготовка та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 03.04.2021 у справі № 737/190/21 0,5 год., вартість 500 грн. 4) Участь в судовому засіданні 29.06.2021 року 1 год., вартість 1 000 грн. Адвокат витратив 30 год робочого часу, загальна вартість послуг становить 30 000 грн., з чим погодився директор НВ ТОВ «Агро-Інтер» та засвідчив акт та звіт своїм підписом. На підтвердження того, що Васюк М. М. є адвокатом, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9191/10, виданого 31.07.2020 року. Представництво інтересів відповідача у суді адвокат Васюк М. М. здійснював на підставі Договору про надання правової допомоги № 12 від 01.02.2021 року; ордера серії АІ №1097429 від 18.03.2021 року. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи докази щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що позивач підтвердив обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт та їх вартість. З огляду на викладене, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено, до відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19. Згідно ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті (щодо співмірності витрат) суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Суд надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідачем не подано жодних доказів неспівмірності витрат, заявлених представником позивача до стягнення, клопотання про зменшення витрат від відповідача не надходило. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем судові витрати не оспорювалися та не надходило клопотань про їх зменшення, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. Також позивачем документально підтверджено сплату при поданні позову до суду судового збору в розмірі 2270 грн., який відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на викладене,

Outcome: approved