Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області [PERSON] , за участі третіх осіб Другої Кременчуцької нотаріальної контори про визначення розміру часток у спільній сумісній власності, в якому зазначив, що згідно рішення Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2015 року гр. [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 1000 м.кв.. кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Згідно рішення IV сесії VII скликання Кременчуцької міської ради Полтавської області від 01.04.2016 року у зв`язку із вступом у спадщину спадкоємиці після смерті [PERSON] до вищевказаного рішення було внесено зміни, а саме замість слів « [PERSON] » вирішено чигати « [PERSON] » у відповідних відмінках по всьому тексту рішення. Тому право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 1000 м.кв.. кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] було передано гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про що було здійснено відповідну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З неї також вбачається, що за вказаною адресою розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить його співвласникам на праві спільної часткової власності. Так зокрема [PERSON] належить 9/20 (108/240) часток вищевказаного будинку, [PERSON] належить 66/240 часток вищевказаного будинку, [PERSON] належить також 66/240 часток вказаного будинку. Таким чином, на земельній ділянці, яка знаходиться у спільній сумісній власності її співвласників розташований житловий будинок, який належить тим же співвласникам на праві спільної часткової власності. [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . Факт його смерті засвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Факт шлюбних відносин засвідчується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складалася з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, зокрема із частки у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 1000 кв.м. кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , а також 66/240 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за вищевказаною адресою. Заповіту на випадок своєї смерті чоловік не залишив. Єдиною спадкоємицею за законом, яка належним чином прийняла спадщину після його смерті, являється позивачка по справі, його дружина [PERSON] . 18.02.2019 року позивач звернулася до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори із проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на вищезгадане нерухоме майно - частку у праві власності на земельну ділянку, а також частку у праві власності на житловий будинок. Але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у частині, яка стосується видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві спільної власності на земельну ділянку . Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що ця земельна ділянка належить трьом власникам без визначення частки у спільній власності, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, так як за основу береться правовстановлюючий документ на земельну ділянку з визначеною часткою, яка належить померлому. Проте, у даному випадку частка померлого не визначена, так як земельна ділянка належить її співвласникам на праві спільної сумісної власності. На час передачі земельної ділянки у власність, як і на даний час у співвласників не виникало питання щодо розміру частки кожного із співвласників, будь-яких угод, щодо визначення розміру частки між нами також не укладалося. Фактичний порядок користування земельною ділянкою між її співвласниками склався ще задовго до приватизації землі, тому нагальної необхідності у визначенні часток кожного із співвласників не було. Вона виникла у зв`язку із вищевикладеними обставинами. Тому позивач звернулася до суду та прохала визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м, кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] ., розподілені наступним чином: [PERSON] належить 9/20 (108/240) часток у праві класності на земельну ділянку площею 1000 кв.м, кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] ; [PERSON] належить 66/240 часток у праві власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м, кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд садибна ділянка) по [ADDRESS] ; [PERSON] належить 66/240 часток у праві власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м, кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд «присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Узагальненням судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, у зв*язку з тим, що за життя спадкодавець не зареєстрував в державному реєстрі речових прав право на свою частину нерухомого майна, то нотаріус запропонував спадкоємцю звернутись до суду. Враховуючи, що з 01.01.2013 року органи БТІ не вчиняють реєстраційні дії щодо прав власності у зв*язку із прийняттям Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і, відповідно, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом, оскільки первинно за спадкодавцем такого права не було оформлено і зареєстровано у державному реєстрі. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За визначенням ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зі ст. 364 ЦК України виходить, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні прохали позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Кременчуцька міська рада в судове засідання не з*явилися, прохали розгляд справи розглянути без участі представника, надіслали відзив на позов, в якому були проти того, що є відповідачем по справі і чому саме вони є відповідачем за позовом., т.я. позивачем не обґрунтовано,як саме Кременчуцькою радою не визнається або оспорюється право. Прохали відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Треті особи: Друга Кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання не з*явилися по невідомій суду причині, про час слухання справи були належним чином повідомлені. Надіслали клопотання про слухання справи за їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно рішення Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2015 року гр. [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Згідно рішення IV сесії VII скликання Кременчуцької міської ради Полтавської області від 01.04.2016 року у зв`язку із вступом у спадщину спадкоємиці після смерті [PERSON] до вищевказаного рішення було внесено зміни, а саме замість слів « [PERSON] » вирішено чигати « [PERSON] » у відповідних відмінках по всьому тексту рішення. Тому право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] було передано гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про що було здійснено відповідну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З неї також вбачається, що за вказаною адресою розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить його співвласникам на праві спільної часткової власності. Так зокрема [PERSON] належить 9/20 (108/240) часток вищевказаного будинку, [PERSON] належить 66/240 часток вищевказаного будинку, [PERSON] належить також 66/240 часток вказаного будинку. [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складалася з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, зокрема із частки у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 1000 кв.м. кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , а також 66/240 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за вищевказаною адресою. Заповіту на випадок своєї смерті чоловік не залишив. Єдиною спадкоємицею за законом, яка належним чином прийняла спадщину після його смерті, являється позивачка по справі, його дружина [PERSON] . 18.02.2019 року позивач звернулася до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори із проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на вищезгадане нерухоме майно - частку у праві власності на земельну ділянку, а також частку у праві власності на житловий будинок. Однак постановою державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотконтори від 18.02.2019 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у частині, яка стосується видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві спільної власності на земельну ділянку . Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що ця земельна ділянка належить трьом власникам без визначення частки у спільній власності, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, так як за основу береться правовстановлюючий документ на земельну ділянку з визначеною часткою, яка належить померлому. Проте, у даному випадку частка померлого не визначена, так як земельна ділянка належить її співвласникам на праві спільної сумісної власності. На час передачі земельної ділянки у власність, як і на даний час у співвласників не виникало питання щодо розміру частки кожного із співвласників, будь-яких угод, щодо визначення розміру частки між нами також не укладалося. Фактичний порядок користування земельною ділянкою між її співвласниками склався ще задовго до приватизації землі, тому нагальної необхідності у визначенні часток кожного із співвласників не було. Вона виникла у зв`язку із вищевикладеними обставинами. Згідно з пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У відповідності до ст. 370 ЦК України «Співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності». Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, необхідно визначити розмір часток співвласників у розмірах, встановлених відповідно до часток вищевказаного будинку . За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved