Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є власником зазначеної нерухомості, у якій, в свою чергу, зареєстрований відповідач, який тривалий час не проживає у даному будинку та факт його реєстрації перешкоджає заявнику у повній мірі розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи цього. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 31.08.2005 року, видане на підставі розпорядження голови Житомирської райдержадміністрації від 23.12.2004 року за №705. Рішенням Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області адреса будинку була змінена наступну: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 05.09.2018 року №1964 та актом остеження матеріально-побутових умов проживання від 05.09.2018 року. Як убачається з вищевказаного акту, відповідач зареєстрований за вказаною адресою, однак з 2000 року за нею не проживає. Відповідач позову не визнав, вказавши, що позивач створює йому такі умови, які не дають можливості проживати в будинку. Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місцяпроживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема, на підставі остаточного рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, беручи до уваги наступне. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у спірному та належному позивачеві житловому будинку, однак тривалий час у ньому не проживає, що, в свою чергу, порушує права заявника, зокрема, щодо вільного розпорядження такою нерухомістю. За таких обставин права позивача підлягають судовому захисту у спосіб, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним та документально підтверджений судовий збір в сумі 704,80 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved