Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач-це його батько, шлюб між батьками розірвано в 1998 році, за рішенням суду з відповідача стягувалися аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ до досягнення повноліття, на даний час він навчається в Київському інституті музики ім. Р.М. Глієра на факультеті «Народні інструменти», на денній формі навчання, він є інвалідом 3 групи з дитинства, потребує постійного лікування, повноцінного харчування, відповідач має матеріальну можливість надавати йому допомогу на період навчання, є працездатною особою, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та на період його навчання. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач позов не визнав, пояснив, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу на період його навчання, оскільки на його утриманні є неповнолітній син від другого шлюбу, його дружина є інвалідом 3 групи, не працює, в його сім»ї склалося тяжке матеріальне становище. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 14.10.1998 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу між ними. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2008 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] -позивача по справі в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.10.2008 року до досягнення повноліття, що слідує з копії вказаного рішення суду в матеріалах справи, яке набрало законної сили 29.12.2008 року, та копії виконавчого листа про стягнення аліментів. Як вбачається з довідок Київського інституту музики ім. Р.М. Глієра, [PERSON] є студентом 1 курсу спеціалізації «Народні інструменти», денної форми навчання з 01.09.2013 року і закінчує навчання 30.06.2017 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз»яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивач народився 23.12.1995 року, тобто, на даний час досяг повноліття і продовжує навчання. Суд також вважає, що позивач в зв"язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки він не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, проживає в гуртожитку в м.Києві, йому необхідні кошти для оплати за проживання, за проїзд, на харчування, для придбання одягу, необхідних для навчання канцелярських знарядь. Відповідач є працездатним за віком та станом здоров"я, жодних доказів суду для спростування цього висновку ним не було надано, тоді як за приписами ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем також не надано суду і доказів щодо його матеріального стану та матеріального стану його сім»ї, тоді як заперечуючи проти позову, відповідач посилався на ці обставини. Отже, суд вважає, що відповідач є спроможним надавати матеріальну допомогу позивачу в зв»язку з його навчанням. При визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини. Так, відповідач не надав відомостей про свою роботу, з 27.01.2009 року внесено відомості до Державного реєстру про припинення його підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця, при цьому на його утриманні знаходиться неповнолітній син від другого шлюбу [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дружина відповідача [PERSON], з якою він одружився 19.12.1998 року згідно копії свідоцтва про одруження, є інвалідом 3 групи від загального захворювання довічно, що стверджується копією довідки МСЕК, в цій довідці вказано також на те, які роботи може вона виконувати за станом здоров»я: сортувальниця, пакувальниця, комірник. Згідно пояснень відповідача, його дружина отримує пенсію в розмірі 1093 грн. на місяць. Сам позивач отримує стипендію в розмірі 599,50 грн. щомісячно, що стверджується довідкою з місця навчання, його мати не працює. З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом з дитинства по зору, з 23.12.2013 року йому встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01.01.2016 року, що слідує з копії довідки МСЕК, а згідно довідки управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, позивач отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 3 групи в розмірі 949 грн. щомісячно. Отже, загальна сума доходу позивача становить 1548 грн.50 коп. щомісячно. Відповідач участі у матеріальному забезпеченні сина практично не приймає, оскільки згідно довідки міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції станом на 19.12.2013 року його борг по сплаті аліментів становить 25390 грн., за період з 2009 року по 2013 рік відповідачем сплачувалися аліменти в 2010 році всього -350 грн., в 2012 році -400 грн., в 2013 році -150 грн., з травня 2013 року- взагалі не сплачуються. А тому з врахуванням вищенаведених обставин суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь позивача на час його навчання -1/6 частину його доходу, оскільки на його утриманні перебуває ще одна дитина, а позивач в зв»язку з навчанням та станом здоров»я потребує матеріальної допомоги. Щодо мінімального розміру аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ч.2 ст.182 СК України, то ця норма застосовується тільки у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, тоді як ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс не встановлює. За ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Згідно ст.88 ЦПК України, ст..4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial