Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк, звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 21.10.2016 року, сума якої складає 19770,80 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2016 року між ними та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 16994,83 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 14.08.2017 року виникла заборгованість у розмірі 19770,80 гривень. Представник Позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити та у разі неявки відповідача постановити у справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності, відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне повідомлення позивач а та відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів.\~\~ Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 526, 530, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним . Зі змісту статей 626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний № KRP0R231904762 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, сума кредиту 5814,76 грн., строк кредиту до 08.12.2015 року, відсоткова ставка 0,.12 %,, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.( а.с.5) Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до якої\~позивач надав відповідачу кредит в сумі 16994,83 грн., 21 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2018 року шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом . Згідно п. 2.1 Генеральної угоди, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «21» по «25» число кожного місяця відповідач зобовязалася надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 жовтня 2018 року (а.с.6). Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідач за користування кредитними коштами мав сплачувати проценти з розрахунку 2,0 % на місяць. З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість за процентами станом на 14.08.2017 року становить 1956,07 грн. (а.с. 4 ). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 2.2 Генеральної угоди встановлено, що при порушені позичальником строків погашення заборгованості, передбачених в генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк яких настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 19622,35 грн. Таким чином, на порушення умов договору Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами домовленості платежі не вносив, внаслідок чого станом на 14.08.2017 року утворилася заборгованість: за кредитом 14845,63 грн., по процентам 1956,07 грн., заборгованість за пенею та комісією 2969,10 грн., а також заборгованість по штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 19622,35 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з Відповідача слід стягнути: заборгованість: за кредитом 14845,63 грн., по процентам 1956,07 грн., а також заборгованість по штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 19622,35 грн. Судом встановлено, що генеральною угодою укладеною між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт не передбачено стягнення з відповідача комісії при порушенні строків погашення заборгованості, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом у розмірі 2969,10 грн. - слід відмовити за їх безпідставністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку з задоволенням позову з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати сплачені за подання позову, а саме в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial