Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.06.1994 року. У шлюбі у подружжя народилася сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, починаючи з 2004 року вони не проживають разом, тому вважає, що збереження сім"ї не можливе. Також просить стягнути аліменти з відповідача щомісяця на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги та ухиляється від виконання батьківських обов"язків.. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації проживання, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04.06.1994 року у Лівобережному міжрайонному управлінні реєстрації шлюбів м. Києва сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 736 (а. с. 4). У шлюбі у сторін народилася сина - [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося із-за різних поглядів на життя, внаслідок чого між сторонами постійно виникали суперечки. Сторони втратили почуття любові один до одного, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом з травня 2004 року. Примирення між сторонами неможливе. На час розгляду справи у суді майнового спору між сторонами немає. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. В даний час дитина проживає разом з позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Згідно із ст. 121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову до суду. При призначенні розміру аліментів суд вважає за можливе призначити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved