Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, СВК «Бесарабський» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, факту належності спадкового майна, визнання заповіту дійсним та визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що 19 травня 2009 року її мати [PERSON] склала на її ім'я заповіт, яким заповідала їй все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося. [INFO] її мати [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], земельної ділянки, розташованої на території Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку та майнового паю, який знаходиться у володінні СВК «Бесарабський» с. Підгірне Тарутинського району Одеської області та належив померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай. При звернення до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності, позивачці було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Крім того, наданий заповіт не відповідає ст.ст. 157, 171 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме: не зазначено дата та місце народження заповідача, крім того секретарем роз'ясняється статті Цивільного кодексу у редакції 1963 року, замість Цивільного кодексу у редакції 2004 року; секретар може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Посвідчувальний напис секретаря не відповідає вимогам наказу №1/5 від 10 січня 2005 року МЮ юстиції «Про затвердження форм реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних написів на правочинах і засвідчувальних документах». Крім того, свідоцтво про право власності на майновий пай, видане Підгірненською сільською радою Тарутинського району Одеської області на ім'я «[PERSON]», замість вірного, відповідно до свідоцтва про смерть прізвище, ім.»я, по батькові померлої значиться як «[PERSON]». На підставі вищезазначеного позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду, що [INFO] померла її мати. Після смерті її матері залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], земельної ділянки та майнового паю, які розташовані в с. Підгірне Тарутинського району Одеської області. За життя її мати склала 19 травня 2009 року, заповіт, яким заповідала все своє майно. Крім того, пояснила, що в неї є ще дві рідні сестри, які не бажають приймати та не прийняли вищевказану спадщину. При зверненні до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності їй було відмовлено, у зв'язку з причинами викладеними в позовній заяві. Крім того, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів в судовому засіданні погодилися з позовом та не заперечували проти задоволення даного позову. Також, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Ці обставини відповідають вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вислухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює секретарем Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області з 01 січня 2009 року. В травні місяці 2009 року до сільської ради прийшла мешканка с. Підгірне Тарутинського району Одеської області - померла [PERSON] з проханням про складення заповіту. Даний заповіт був складений в приміщенні Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області посвідчений нею та підписаний померлою. Згідно до заповіту остання заповідала все своє майно своїй доньці позивачці [PERSON]. Також, вона пояснила, що дійсно при складанні вищезазначеного заповіту нею були допущені помилки, як на теперішній час стало відомо, але на той час вона вважала, що зробила все вірно. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також, судом встановлено, що 10 січня 2012 року виписано на ім'я матері позивачки свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Бесарабський» с. Підгірне Тарутинського району Одеської області. Під час виписування зазначеного свідоцтва в графі "прізвище, ім'я, по батькові" була допущена помилка. Так, свідоцтво на про право власності на майновий пай було виписано на ім'я «[PERSON]»», але, як зазначила позивачка, відповідно до свідоцтва про смерть прізвище, ім'я, по батькові її матері значиться як «[PERSON]». Крім того, факт про задоволення якого просить позивачка підтверджується показами свідка [PERSON], мешканки с. Підгірне Тарутинського району Одеської області. Таким чином, суд вважає встановленим факт належності матері позивачки зазначеного свідоцтва про права власності на майновий пай та необхідним її вимоги задовольнити. З огляду на вищевказане, суд дійшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права по встановленню факту належності майна та визнання права власності на спадкове майно. Згідно абзацу другого п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення " №5 від 31 березня 1995 року, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння будівлею на праві приватної власності. Відповідно облікової картки об'єкта погосподарської книги с. Підгірне Тарутинського району Одеської області на ім'я померлої [PERSON] на праві власності зареєстрований житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Дана обставина також підтверджується довідкою Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Таким чином, на підставі вищевказаного, суд вважає встановленим факт володіння на праві приватної власності [PERSON] житловим будинком, який розташований за вищезазначеною адресою. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом достовірно встановлено, що спадок відкрився в день смерті спадкодавця - [PERSON], а саме з [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], земельної ділянки площею 10,63 гектарів, яка належала померлій на підставі виданого 30 липня 2007 року державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №925049 та майнового паю, який належав померлій на підставі свідоцтва 004860 про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Бесарабський» с. Підгірне Тарутинського району Одеської області. За життя [PERSON] 19 травня 2009 року склала на ім'я позивачки заповіт, яким заповідала їй усе своє майно де б воно не знаходилося та все те, що на день смерті їй буде належати та на що вона матиме право по закону. Даний заповіт було посвідчено секретарем Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області в реєстрі за №2. Після смерті спадкодавця позивачка фактично вступила в користування спадковим майном, однак коли звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що заповіт не відповідає ст.ст. 157, 171 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. Крім того, згідно до ст. 219 ЦК України в разі недодержання вимоги про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий право чин є нікчемним. У зв'язку з тим, що заповіт є правочином, то до нього застосовуються загальні положення про правочини, але суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а невідповідність його складення не залежала від її волі. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом, але відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це службовою особою відповідно органу місцевого самоврядування Відповідно ч. 9 ст. 1252 ЦК України заповіти, посвідчені посадовими особами, службовими особами, визначеними у частинах першій-шостій цієї статті, прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами. Таким чином, суд доходить висновку про те, що складання заповіту відповідало справжній волі [PERSON], що підтверджується заповітом, який посвідчений секретарем Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, а те, що заповіт не був оформлений належним чином не залежало і не могло залежати від її волі. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного ст.ст. 219, 1217, 1220-1221, 1252, 1257, 1268 ЦК України ,

Outcome: approved