Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить суд ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої спільної з відповідачем дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання. Також просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 400,00 грн. В обґрунтування заявленої вимоги позивач вказала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням, дитина перебуває на повному утриманні позивача. Враховуючи положення\~ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього (а.с. 39). Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 44-46); просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити, оскільки вважає позовну заяву необгрунтованою та безпідставною. Зазначив, що він приймає участь у вихованні сина, вирішує з ним проблеми, у тому числі і матеріальні. У вересні 2021 року [PERSON] перерахував 1260,00 грн, у жовтні - 1200,00 грн, у листопаді - 1500,00 грн на утримання сина, що підтверджується платіжними документами доданими до відзиву (а.с. 49-50). Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 19.10.2002 року виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області було зареєстровано шлюб між сторонами, від якого [INFO] народилась дитина - [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12.12.2006 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено на проживання з матір`ю (а.с. 10-12). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23.11.2006 року з відповідача на користь позивача присуджено стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі, 154 грн щомісячно, починаючи з 09.11.2006 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). На виконання такого рішення 04.12.2006 року судом видано виконавчий лист та позивачем пред`явлено до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання (а.с. 14-15). На примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції перебував і виконавчий лист, виданий 02.02.2011 року по справі №2-447/11, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача з 26.11.2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17-18). 25.06.2016 року Житомирський міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між позивачем, [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №880, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.06.2016 року. Після державної реєстрації такого шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 24). [PERSON] навчається на контрактній денній формі навчання Державного університету «Житомирська політехніка», що підтверджується договором про навчання у закладі вищої освіти від 05.09.2020 року. Відповідно до договору про оплату за навчання загальна вартість навчання становить з 2020 року по 2024 рік становить 56000, 00 гривень (а.с. 2-5). Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладене, на основі з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище дитини, яка продовжує навчання та матеріальне становище позивача та те, що обов`язок матеріально утримувати дитину є як у матері, так і у батька, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 01 грудня 2021 року, і до закінчення навчання дитиною, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Крім того, судом приймається до увагу той факт, що відповідач у добровільному порядку здійснював оплату аліментів на утримання сина [PERSON] після досягнення останнім повноліття, - починаючи з вересня 2021 року (а.с 49-50), отже перебіг строку, з якого відповідач має сплачувати аліменти за рішенням суду, має починатися з 01 грудня 2021 року. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у категорії справ про стягнення аліментів має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 908,00 гривень та витрат на правничу допомогу у сумі 400,00 грн, які понесла відповідач (а.с. 29-33). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial