Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» про визнання виконавчого напису від 06.07.2017 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1008, за яким стягнуту з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №Р23.230.7169 від 09.02.2016 року за період з 10.10.2016 року по 15.05.2017 року в розмірі 8829,28 грн., що складається з: 5785,66 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 1443,62 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями; 1600,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Даний виконавчий напис позивач вважає вчиненим з порушенням вимог щодо повідомлення боржника про вимогу сплатити грошові кошти на користь відповідача, крім того зазначає про невідповідність стягнутої за виконавчим написом суми дійсному розміру заборгованості, а тому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 06.07.2017 року таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача та позивач просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с. 8). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмові заперечення в яких позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні даного позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович у судове засідання не з'явився, на вимогу суду надіслав копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.02.2016 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея банк» було укладено кредитний договір № Р23.230.7169 відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 6000,00 грн. На поточні потреби з кінцевим строком користування на 36 місяці зі сплатою відсотків у сумі 20 % річних (а.с. 11). Взятих на себе зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 15.05.2017 року становила 7229,28 грн. 29.12.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея банк» було укладено договір факторингу № 29/12-1 за яким фактор набув права вимоги до боржників , зазначених у реєстрі боржників, що міститься в реєстрі Додатку № 1 до договору та [PERSON] в сумі 7229,28 грн. зокрема. 28.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» було укладено договір факторингу № 28/02-01 за яким було здійснено відчуження прав вимоги. Відповідно до додатку № 2 до договору факторингу від 28.02.2017 року № 28/02-1 фактором, товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет» було прийнято право вимоги до боржників - [PERSON] в сумі 7229,28 грн. 15.05.2017 року на адресу реєстрації [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія «Серет» було надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов'язань - сплату заборгованості станом на 15.05.2017 року в сумі 7229,28 грн., повідомлення про відступлення права вимоги, а також попереджено боржника про те, що у випадку непогашення заборгованості у 30-ти денний строк банк буде змушений здійснити стягнення у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. 06.07.2017 року ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Р23.230.7169 від 09.02.2016 року в розмірі 7229,28 грн. 06.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1008, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» заборгованість за кредитним договором №Р23.230.7169 від 09.02.2016 року за період з 10.10.2016 року по 15.05.2017 року в розмірі 7229,28 грн., що складається з: 5785,66 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 1443,62 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Окремо підлягають стягненню витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 600 грн.. 14.08.2017 року державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54493437 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1008 виданого 06.07.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» грошових коштів у сумі 8829,28 грн. (а.с. 12). 23.08.2017 року Новозаводським районним судом м. Чернігова позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним було задоволено частково, визнано недійсним пункт 5.4. Кредитного договору № Р23.230.71696 від 09 лютого 2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] (а.с. 16-18). 25.10.2017 року Апеляційним судом Чернігівської області апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 серпня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним задоволено частково, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 серпня 2017 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" про визнання недійсним п.1.4. кредитного договору № Р23.230.71696 від 09 лютого 2016 року, укладеного між публічним акціонерним товариством ''Ідея Банк'' та [PERSON], задовольнивши позовні вимоги [PERSON] у вказаній частині та визнано недійсним п.1.4. кредитного договору № Р23.230.71696 від 09 лютого 2016 року, укладеного між публічним акціонерним товариством ''Ідея Банк'' та [PERSON]. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Стягувачем надано розмір заборгованості, що складається з заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями однією сумою - 1443,62 грн., що в свою чергу унеможливлює відокремити відсотки та обрахувати їх та виокремити комісію та обрахувати її. Отже, оскільки рішенням Апеляційним судом Чернігівської області 25.10.2017 року визнано недійсним п.1.4. кредитного договору № Р23.230.71696 від 09 лютого 2016 року, укладеного між публічним акціонерним товариством ''Ідея Банк'' та [PERSON]. Згідно п.1.4. кредитного договору, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,1000 % від початкової суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин, або правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. А отже стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, до якої входила в тому числі і комісія, дає підстави зробити висновок про те, що сума заборгованості не була безспірною вже на момент вчинення виконавчого напису, оскільки, хоча рішення Апеляційного суду Чернігівської області було винесено вже після вчинення виконавчого напису, однак пункт 1.4 кредитного договору № Р23.230.71696 від 09 лютого 2016 року є недійсним з 09.02.2016 року, а тому нарахування комісії за цим пунктом є незаконним. Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. З огляду на вищенаведене суд доходить до висновку про те, що вимога відповідача однозначно не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved