Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору банківського вкладу, видачу вкладу і відсотків по ньому, компенсацію понесених витрат. Свої вимоги мотивував тим, що 28 січня 2015 року з відповідачем було укладено Договір - Заяву № 300937/8468/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.8.178171.003, відповідно до якого відповідач приймає від позивача грошові кошти у розмірі 19 000 грн. на строк до 28 лютого 2015 року. 02 березня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до Договору - Заяви № 300937/8468/1-15 строком до 01 квітня 2015 року. Вважає, що відповідач своїми діями порушив умови Договору - Заяви № 300937/8468/1-15. Просить суд стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 19 000 грн., судові витрати покласти на відповідача та звільнити її від сплати судового збору. Позивач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надала письмову заяву з прохання слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 27 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір - Заява № 300937/50470/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті, згідно з яким банк зобов'язався прийняти від позивача грошові кошти в сумі 17 000 грн. з кінцевим терміном повернення 27 січня 2015 року. [PERSON] зобов'язалася внести готівкою на відкритий банком депозитний рахунок грошові кошти та виконала свій обов'язок, внесла вказані грошові кошти на рахунок, що підтверджується квитанцією № 1 від 27 серпня 2014 року.(а.с. 7,8). 28 січня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк«Фінанси та Кредит » було укладено Договір-Заява № 300937/8468/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті, згідно з яким банк зобов'язався прийняти від позивача грошові кошти в сумі 19 000 грн. з кінцевим терміном повернення 28 лютого 2015 року. [PERSON] зобов'язалася внести готівкою на відкритий банком депозитний рахунок грошові кошти та виконала свій обов'язок, внесла вказані грошові кошти на рахунок, що підтверджується квитанцією № 1 від 27 серпня 2014 року та квитанцією № 1 від 28 січня 2015 року.(а.с. 4,8). 28 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до Договору-Заяви № 300937/8468/1-15 від 28 січня 2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті, згідно з якої клієнт доручає банку всі нараховані проценти, що підлягають виплаті по депозитному вкладу.(а.с. 5). 02 березня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк«Фінанси та Кредит » було укладено додаткову угоду № 1 до Договору-Заяви № 300937/8468/1-15 від 28 січня 2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті, згідно з якої сторони домовились продовжити строк розміщення грошових коштів у сумі 19 000 грн. на вкладному рахунку банку на період з 01 березня 2015 року по 01 квітня 2015 року включно. За час користування коштами банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 10 відсотків річних.(а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. 01 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача, направивши письмову вимогу про видачу банківських вкладів, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції № 10/1001 від 01 квітня 2015 року Відділення 10 Філії «Центральне регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та кредит»(а.с. 9 ) Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борги у сенсі поняття «власності», яке міститься у ст.1 ч.І Протоколу №1 до Конвенції і яке не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права» і, таким чином, як власність. Судом встановлено, що позивач звернувся до банку з письмовою вимогою про видачу банківських вкладів, чим засвідчив свій намір припинити дію договору. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти за його вимогою відповідно до договору банківського вкладу, чим порушив свої грошові зобов'язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк«Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 25745867, код Банку 300937) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) заборгованість за Договором-Заявою № 300937/8468/1-15 від 28 січня 2015 року у розмірі 19 000 (дев'ятнадцять тисяч) грн. При поданні позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3, ст. 2 Закону України "Про захист прав споживачів" . Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654,00 грн.). Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved