Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, збільшивши вимоги якого просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 7 524 грн. 67 коп., компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв»язку із з порушенням терміну її виплати в сумі 1892 грн. 24 коп. та відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.01.2008 року по 08.04.2014р. працював у відповідача на посаді охороника та за сумісництвом слюсара-сантехніка. За період його роботи відповідач не виплачував йому заробітної плати, в зв"язку із чим виникла заборгованість, при звільнені відповідачем із ним не проведено розрахунку. Частина заборгованості виплачена відповідачем в червні 2014р., а остаточний розрахунок відповідачем здійснений лише 31.07.2014р. Несвоєчасна виплата заробітної плати призвела до порушення його прав та інтересів, поставила його сім»ю у скрутне матеріальне становище, створила надзвичайно складні стосунки у сім»ї, чим йому заподіяно моральної шкоди, грошове відшкодування за яку становить 5000 грн. Тому просить стягнути з відповідача в його користь компенсацію втрати частини грошових доходів в зв"язку з порушенням термінів їх виплати, середній заробіток за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що заборгованість позивачу виплачена в повному обсязі, просить врахувати, що така виникла не з вини підприємства, а у зв»язку із загальновідомим явищем в країні - фінасовою кризою. Незважаючи на важке фінансове становище підприємство шукає можливості виплачувати своїм працівникам заробітну плату, а тому підстави для застосування ст.117 КЗпП України відсутні. Вимоги про стягнення компенсації необґрунтовані, не зазначено на підставі якого нормативного акту просить стягнути таку позивач. Вважає, що вина відповідача у несвоєчасній виплаті заробітної плати відсутня, а тому моральної шкоди позивачу не завдано, крім того, останнім не надано жодних доказів у підтвердження спричинення такої шкоди. Тому просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, з"ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді охоронника, 08.04.2014р. звільнений з роботи за власним бажанням. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача та не оспорюються сторонами. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Однак, всупереч зазначеним вимогам, розрахунок з позивачем проведений в день звільнення не був. Як вбачається із довідки №2/1 від 23.06.2014р., відповіді прокурора Сихівського району м.Львова на час звільнення у відповідача перед позивачем була заборгованість по заробітній платі в сумі 19331 грн.79 коп., яка стягнута із відповідача в користь позивача, згідно наказу Сихівського районного суду м.Львова від 03.06.2014р. Із копії платіжного доручення №873 вбачається, що виплата позивачу заборгованості по заробітній платі здійснена відповідачем 31.07.2014р. Відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відтак, з огляду на те, що відповідач не провів із позивачем розрахунок в строк визначений ст.116 КЗпП, суд приходить до висновку, що з нього слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 09.04.2014р. по 31.07.2014р. в сумі 7 524 грн. 67 коп., з розрахунку 66,59 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 83 (кількість днів затримки розрахунку). Середньоденний заробіток позивача визначений, виходячи з розрахунку 3928 грн. 92 коп. (заробіток позивача за два місяці, що передували звільненню (лютий-березень 2014р.) / 58 (відпрацьовані дні за цей період). При цьому, судом приймається до уваги дані про нарахований позивачу заробіток, що вказані у довідці №2/1 від 23.06.2014р., а не у довідці №269 від 09.10.2014р., оскільки у довідці № 2/1, яка видана відповідачем, зазначено суми нарахованої заробітної плати в тому розмірі, що був стягнутий на підставі судового наказу, який не оспорювався відповідачем . Відповідно до ст.ст.1,2,4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів (в т.ч. заробітної плати) у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відтак, враховуючи, що відповідач в силу положень зазначеного Закону був зобов»язаний нарахувати та виплатити позивачу компенсацію громадянам втрати частини доходів, однак, вказаного обов»язку не виконав, суд приходить до висновку, що така підлягає стягненню в користь позивача. Згідно розрахунку позивача, який здійснений у відповідності до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» така компенсація становить 1892 грн. 24 коп. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Однак, позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження обставин, визначених ст. 237-1 КЗпП України, в зв"язку із чим, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України стягненню з відповідача в користь держави підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст.1,2,3,4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та

Outcome: approved