overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості у розмірі 8252,36грн., вказуючи, що ВО "Харцизьктепломережа" здійснює теплопостачання населенню міста. За надані послуги абонент повинний вносити щомісяця платню, однак відповідач не сплачує своєчасно послуги, у зв"язку із чим склалася вказана заборгованість за період з 01 січня 2008 року по 31 лютого 2014 року в сумі 5178,50грн, сума індексу інфляції - 1957,75грн та 3% річних в сумі 1116,11грн. Добровільно суму боргу відповідач не сплачує. Просить стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву з проханням справу розглядати в їх відсутність, в заяві наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в суд не з"явився по невідомим суду причинам про день та годину слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення. Згідно зі ст..224 ЦПК України зі згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки не суперечить чинному законодавству та підтверджується матеріалами справи. Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст.20 вказаного закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно за умов договору. Судом встановлено, що відповідач мешкав за адресою: [ADDRESS]. З довідки, наданої представником позивача, вбачається, що за абонентом, значиться заборгованість за теплопостачання за період з 01 січня 2008 року по 31 лютого 2014 року в сумі 5178,50грн, сума індексу інфляції - 1957,75грн та 3% річних в сумі 1116,11грн. Згідно ст..68 ЖК України плата за комунальні послуги повинна сплачуватись щомісяця. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за теплопостачання за період з 01 січня 2008 року по 31 лютого 2014 року в сумі 5178,50грн, сума індексу інфляції - 1957,75грн та 3% річних в сумі 1116,11грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми збитків, завданих кримінальним правопорушенням в розмірі 54315,97 гривень, зазначивши, що вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.10.2018 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.2,185 ч.2,360,70 КК України. В добровільному порядку відповідач завдану шкоду не відшкодував, в кримінальному порядку збитки не стягнуто. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач від позову відмовився, доказів на спростування заявлених вимог не надав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.10.2018 року у справі №279/2456/18 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.2,185 ч.2,360,70 ч.1 КК України та засуджено за вказані злочини до 4 років позбавлення волі. Цивільний позов ПАТ "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" у вказаному кримінальному провадженні залишено без розгляду у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, та роз'яснено можливість подання позову в порядку цивільного судочинства. Даний вирок набрав законної сили. Вказаним судовим рішенням підтверджено факт заподіяння позивачеві відповідачем матеріальної шкоди на вказану в позовній заяві суму, з урахуванням відновлювальних робіт з усунення пошкоджень ліній зв'язку після крадіжок та недоотримання доходів через тимчасове припинення надання телекомунікаційних послуг абонентам внаслідок крадіжки кабельних ліній зв'язку, що підтверджується відповідними довідками та кошторисами. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач факт завдання шкоди та її розмір не оспорив. Таким чином, проаналізувавши зміст наданих письмових доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив зняти обтяження (заборон відчуження) з нерухомого майна, а саме: 54/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що належить позивачу, який накладений постановою від 30.08.1999 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коростенською міськрайонного управління юстиції. Внаслідок накладення арешту позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника на нерухоме майно. Позивач подав суду заяву в якій просив провести судове засідання без його участі та задовольнити позов. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 07.11.2019 року), відзив на позов не подав, подав лист в якому повідомив, що виконавчі провадження №№11827521, 7732235, 7209647, 20634656, 1294852 з примусового виконання виконавчих документів винесені постанови про завершення виконавчих проваджень в зв`язку з фактичним повним виконанням рішень, на даний час виконавчі провадження знищені за терміном зберігання. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у серпні 2019 року при зверненні до Коростенської міської ради позивачу стало відомо про те, що на все належне йому нерухоме майно накладено арешт. Зазначений арешт на майно було накладено на підставі постанови Коростенського міськрайонного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 30.08.19992 року. Станом на дату звернення до Коростенської міської ради відомості в реєстрі про наявність арешту не скасовані. Внаслідок накладення арешту позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника на нерухоме майно. Позивач, як власник майна, згідно чинного законодавства не може розпорядитись своїм майном, на яке було накладено арешт. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Перебування майна під забороню порушує право власності позивача, він не має можливості у повній мірі бути власником майна, а саме володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту майна може бути пред`явлений власником майна. Відповідно до ст.19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для здійснення реєстраційних дій. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який в подальшому вточнив про стягнення суми заборгованості у розмірі 11534,71грн., вказуючи, що ВО "Харцизьктепломережа" здійснює теплопостачання населенню міста. За надані послуги абонент повинний вносити щомісяця платню, однак відповідач не сплачує своєчасно послуги, у зв"язку із чим склалася вказана заборгованість за період з 01 листопада 2007 року по 31 квітня 2014 року в сумі 11534,71грн, сума індексу інфляції - 1384,53грн та 3% річних в сумі 1059,01грн. Добровільно суму боргу відповідач не сплачує. Просить стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву з проханням справу розглядати в їх відсутність, в заяві наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в суд не з"явився по невідомим суду причинам про день та годину слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення. Згідно зі ст..224 ЦПК України зі згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки не суперечить чинному законодавству та підтверджується матеріалами справи. Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст.20 вказаного закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно за умов договору. Судом встановлено, що відповідач мешкав за адресою: [ADDRESS]. З довідки, наданої представником позивача, вбачається, що за абонентом, значиться заборгованість за теплопостачання за період з 01 листопада 2007 року по 31 квітня 2014 року в сумі 11534,71грн, сума індексу інфляції - 1384,53грн та 3% річних в сумі 1059,01грн. Згідно ст..68 ЖК України плата за комунальні послуги повинна сплачуватись щомісяця. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за теплопостачання за період з 01 листопада 2007 року по 31 квітня 2014 року в сумі 11534,71грн, сума індексу інфляції - 1384,53грн та 3% річних в сумі 1059,01грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції, Управління Державної казначейської служби України в м. Ужгороді Закарпатської області про повернення транспортного засобу та стягнення моральної шкоди . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником транспортного засобу «Daewoo Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак AO 4458 AT, 2009 року випуску. 16.03.2016 року належним йому транспортний засіб «Daewoo Lanos», був доставлений на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів, який є в підпорядкуванні [PERSON] філії Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси" у відповідності до акту огляду затриманого транспорту, що передається на тимчасове зберігання №52 від 16.03.2016 року та Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.03.2016 року, що підтверджується листом ДП "Інформ- Ресурси" від 07.07.2017року. Автомобіль позивача був поміщений на спеціальний майданчик співробітниками Управління патрульної поліції у містах Ужгорода та Мукачеві Департаменту патрульної поліції після того як 16.03.2016 року приблизно 0 05.00 ранку в с.Оріховиця невідомі особи нанесли [PERSON] удар в область голови пустою пляшкою з під горілки спричинивши тілесні ушкодження та здійснили угон автомобіля. Також зник техпаспорт на вказаний транспортний засіб. Після лікування позивач звернувся до [PERSON] філії Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси", щоб забрати свій автомобіль, проте йому повідомили про необхідність здійснення оплати за зберігання автомобіля. Звернення позивача до Управління патрульної поліції та прокурора виявилися марними. На зроблений в його інтересах адвокатський запит в Управління Патрульної Поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту Патрульної поліції, була надана відповідь від 21.11.2016 року про те, що 16.03.2016 року близько 06.00 год. працівниками Управління за порушення правил дорожнього руху на перехресті вулиць Станційна-Мукачівська в м.Ужгороді було зупинено автомобіль марки ЗАЗ Ланос, н.з. АО 4458АТ, водій якого перебував у стані алкогольного сп'яніння. Оскільки зупинений транспортний засіб знаходився на перехресті із порушенням правил дорожнього руху та суттєво перешкоджав дорожньому руху, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказані позивачем вимоги підтвердили. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін відповідно, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 03.04.1998 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла також в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] був укладений договір №8524 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на підставі "Свідоцтва про право власності на житло" від 22.10.1996 р., зареєстрованого БТІ 14.11.96 р., за р.№16922. Договір №8524 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі у "Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю" за №8524 від 03.04.1998 р., зареєстрованого ММБТІ 22.05.1998 р. за реєстр. №16922. 30.06.2000 року [PERSON] помер. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.03.1999 року між нею та відповідачем був укладений договір №9676 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала ціле домоволодіння №7 по вул. Одеська, яке належало відповідачу на підставі "Договору дарування", посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою від 14.05.1985 р., за р.№2-736, зареєстрованого БТІ 24.05.1985 року за р.№819. В рахунок укладеного договору вона передала відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав їй у власність нерухомість, а самедомоволодіння №7 по вул. Одеська в м.Миколаєві. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 05.03.1999 року між сторонами був укладений договір №9676 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала ціле домоволодіння №7 по вул. Одеська, яке належало відповідачу на підставі "Договору дарування", посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою від 14.05.1985 р., за р.№2-736, зареєстрованого БТІ 24.05.1985 року за р.№819 Договір №9676 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за р. №9676 від 05.03.1999 р., зареєстрованого в ММБТІ за №819. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328,334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 серпня 1997 року між нею та відповідачами був укладений договір №7061 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого він придбав у власність квартиру [ADDRESS], яке належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі "Свідоцтва про право власності на житло" від 06.06.1994 року, за р.№ 01831, зареєстрованого ММБТІ, 05.12.1996 року, за реєстровим №18432. В рахунок укладеного договору вона передала відповідачам відповідну грошову суму, а вони фактично передали їй у власність нерухомість, а самеквартиру [ADDRESS] Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивача надав суду заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі та третя особа у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 07 серпня 1997 року між позивачем та відповідачами був укладений договір № 7061 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивач придбав у власність квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі "Свідоцтва про право власності на житло" від 06.06.1994 року, за р.№ 01831, зареєстрованого ММБТІ, 05.12.1996 року, за реєстровим №18432. Договір №7061 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за р.№7061 від 07.08.1997 року, зареєстрованого в ММБТІ за р.№18432. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved