Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області й управління праці та соціального захисту населення [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області на її користь заборгованість у розмірі 24280 грн., суму збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 2000 року по 2014 рік в розмірі 4463,62 грн. та 2169,24 грн., як три проценти річних від простроченої суми за період з 2012 року по 22.12.2014 року, а також, зобовязати відповідача відділ державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції виконати рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20.09.1999 року, мотивуючи свої вимоги тим, що зазначеним рішенням суду на її користь було стягнуто з [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області 28699 грн. 96 коп. збитків, які позивач, будучи потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, понесла після відселення із зони радіоактивного забруднення, будуючи житло за власні кошти. Однак, не зважаючи на ухвалене судом рішення, збитки протягом досить тривалого періоду часу відшкодовані лише частково на суму 4419,19 грн. й відповідачі не вживають ніяких дій щодо погашення решти суми заборгованості. Ухвалою суду від 31.08.2015 року закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області й управління праці та соціального захисту населення [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області на її користь заборгованість у розмірі 24280 грн. та зобовязання відповідача відділ державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції виконати рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20.09.1999 року щодо стягнення з боржника загальної суми боргу. Сторони та треті особи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не зявились. Позивач та відповідач відділ державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції просять справу розглядати без їх участі; представники відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області й управління праці та соціального захисту населення [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області та третіх осіб про причини неявки суду не повідомили. Заслухавши в судовому засіданні, що відбулось 28.05.2015 року, пояснення позивача та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 20.09.1999 року стягнуто з [PERSON] районної державної адміністрації на користь [PERSON] 28699,96 грн. збитків. 27.10.1999 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження «по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1179\\99 р. про стягнення з Райдержадміністрації смт.Народичі на користь [PERSON] збитків в сумі 28699,96 грн.» 02.01.2009 року ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області задоволено заяву державного виконавця та змінено спосіб виконання рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20.09.1999 року про стягнення з [PERSON] районної державної адміністрації на користь [PERSON] 28699,96 грн. шкоди шляхом стягнення зазначених коштів з управління праці та соціального захисту населення [PERSON] районної державної адміністрації. Зазначені обставини позивачем не заперечувались та підтверджуються копіями рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20.09.1999 року (а.с. 4-6, т.1), постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження(а.с. 149, т.1) й ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 02.01.2009 року (а.с. 241, т.1). Зі змісту листа Головного управління юстиції Житомирської області №90\\3.3\\2.1-37 від 29.01.2014 року(а.с. 109-110, т.1) та копії ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 06.04.2007 року по справі №4с-15\\2007 р. за скаргою [PERSON] на бездіяльність державного виконавця (а.с. 207-208, т.1) вбачається, що протягом періоду проведення виконавчих дій з 1999 по 2007 рік стягувачу було перераховано 4798,44 грн. і залишок боргу становить 15763,95 грн. 18.05.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-1179\\99, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.05.2012 року (а.с. 243, т.1). Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат. З копії рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20.09.1999 року (а.с. 4-6, т.1) вбачається, що на користь [PERSON] було стягнуто збитки, які остання, будучи потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, понесла після відселення із зони радіоактивного забруднення, будуючи житло за власні кошти. При цьому, судом були застосовані норми Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(надалі Закон 1), в ст.1 якого зазначено, що цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території. Крім того, пунктом 5 ст.32 Закону 1, на яку посилався суд, обґрунтовуючи ухвалене рішення, визначено, що передбаченими цією статтею пільгами по забезпеченню житлом громадяни мають право скористатися один раз. З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що сума збитків, стягнутих судом на користь позивача є соціальною виплатою, що має цільовий і разовий характер, а тому, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів суми збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції слід відмовити за безпідставністю. Суд також не приймає до уваги посилання позивача на ст.625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, з наступних міркувань. З копії матеріалів виконавчого провадження №10705187 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1179 від 28.02.2003 року, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області про стягнення коштів на користь [PERSON], зокрема, платіжної вимоги №1403 від 21.12.2010 року(а.с. 232, т.1), листа УДК у [PERSON] районі №03-04\\2185 від 21.12.2010 року (а.с. 233, т.1), розпоряджень начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області від 14.02.2011 року(а.с. 235, т.1) й від 26.12.2011 року(а.с. 239, т.1), доповідної записки провідного спеціаліста відділу примусового виконання рішень від 26.12.2011 року(а.с. 237, т.1), акту державного виконавця від 21.12.2011 року(а.с. 238, т.1) та платіжного доручення №2737 від 26.12.2011 року(а.с. 244, т.1) вбачається, що через фінансову установу - Управління державного казначейства в [PERSON] районі Житомирської області з боржника УПСЗН [PERSON] РДА на користь [PERSON] було стягнуто кошти в сумі 15763,95 грн., які знаходились на рахунку з обліку депозитних сум. Однак, оскільки в матеріалах виконавчого провадження була відсутня заява стягувача із зазначенням її банківських реквізитів, а письмові повідомлення про необхідність надання банківської довідки з реквізитами для перерахування коштів останньою були проігноровано, що вона пояснила під час телефонного спілкування з працівниками відділу примусового виконання рішень, 26.12.2011 року державним виконавцем підготовлено розпорядження про перерахунок коштів до Державного бюджету України. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з боржників було стягнуто повну суму заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, відповідно до якої суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, суд в судовому засіданні, що відбулось 28.05.2015 року, розяснив позивачу її обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, та наслідки ненадання суду доказів, однак, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що стягнуті на її користь з боржників кошти не отримані нею з вини останніх. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що на відповідачів [PERSON] районну державну адміністрацію Житомирської області й управління праці та соціального захисту населення [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області не може бути покладена відповідальність за порушення грошового зобовязання, встановлена ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження"(надалі Закон 2) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). З копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.05.2012 року (а.с. 243, т.1) вбачається, що державним виконавцем зазначену постанову винесено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", тобто, у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ст.50 Закону 2 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 18.05.2012 року стягувачем не оскаржувалась та на даний момент є чинною, суд вважає, що вимога позивача про зобовязання відповідача відділ державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції вчинити дії за межами виконавчого провадження задоволенню також не підлягає. Позивач звільнена від сплати судового збору згідно п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: dismissed