Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] шкоду у порядку регресу у розмірі 21 437 грн. 59 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25.04.2018 року на автодорозі Львів-Шегині з вини [PERSON] , який керував автомобілем Opel Astra, державний номерний знак [NUMBER] , була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18.05.2018 року. У результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] , який належав [PERSON] . Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 165 від 02.06.2018 року, складеного судовим експертом [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, становить 20 651 грн. 59 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7199306 терміном дії з 11.07.2017 року до 10.07.2018 року. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі у розмірі 20 651 грн. 59 коп., а також оплатило витрати, понесені позивачем для встановлення розміру збитку та збору документів у розмірі 786 грн., однак у добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати позивача.Враховуючи наведене, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.04.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 21.04.2020 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому останній зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить суд відкласти розгляд справи. Суд зазначає, що даний відзив не може прийматися судом як належний, оскільки він не відповідає вимогам ч. 4 ст. 178 ЦПК України, де зазначено, що копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, окрім цього згідно п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються в тому числі документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, однак відповідач не надав суду доказів надсилання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Як вбачається із позовних вимог, предметом позову є майнова вимога розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Полісом обов`язкового страхування № АМ/5940126 було застраховано автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] (а.с.7). Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18.05.2018 року у справі № 462/2529/18 стверджується, що [PERSON] 25.04.2018 року о 17.40 год. на автодорозі Львів -Шегині, 9км+60м, керуючи автомобілем марки «OPEL АSTRA», номерний знак [NUMBER] , при розвороті не переконався в безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. та стягнуто на користь держави 352, 40 грн. судового збору (а.с.4). 06.08.2018 року Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 06.08.2018 року виправлено описку у тексті постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 18.05.2018 року в справі № 462/2529/18 та постановлено вважати вірним номерний знак автомобіля марки «OPEL», яким керував [PERSON] « [NUMBER] » (а.с.5). Заявою про настання страхового випадку стверджується, що потерпілий [PERSON] звернувся до страхової компанії для отримання страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події за участю [PERSON] (а.с.6). Висновком № 165 експертного автотоварознавчого дослідження від 02.06.2018 року стверджується, що вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] становить 20 651 грн. 59 коп. (а.с.9-12). Платіжним дорученням № [NUMBER] від 13.08.2018 року стверджується, що на користь [PERSON] було виплачено 20 651 грн. 59 коп., окрім цього, згідно платіжного доручення № 909744 від 27.06.2018 року Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено 786 грн. оплати послуг аваркома (експерта) (а.с.13). У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Крім того, у правовідносинах майнового страхування страховик, що виплатив страхове відшкодування, не може звернутися до страхувальника чи іншої особи, яка одержала страхове відшкодування. Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. У справі спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до підпункту 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Окрім цього, відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У даній справі, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, розмір страхового відшкодування, сплачений страховиком на підставі судового рішення, не перевищує ліміту відповідальності страховика, крім цього жодних доказів про виникнення у позивача необґрунтованих виплат ним не представлено, про такі не наведено та клопотань про витребування таких не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18.05.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, вина відповідача у скоєнні ДТП доведена, то дані обставини не потребують доказування. Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, їх правове регулювання, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач [PERSON] на момент ДТП керував транспортним засобом та здійснив ДТП, то після виплати позивачем суми страхового відшкодування у розмірі на користь потерпілої особи у нього виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди у порядку регресу, а тому з цих підстав позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 2 102 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved