Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про захист прав споживача та розірвання Договору купівлі-продажу від 07.11.2015 року, так як відповідач не виконав умови договору, а саме: на протязі 45 робочих днів не постави замовлений покупцю товар без поважних на те підстав. Просив суд: - визнати порушеними права споживача, внаслідок невиконання Відповідачем умов Договору купівлі-продажу металопластикових виробів від 07.11.2015 року № 199 та розірвати його; - стягнути з Відповідача на користь [PERSON] матеріальні збитки, завдані невиконанням умов Договору в сумі 17 489.00 грн, у т. ч. 2 999,00 грн., вартість замовлення та пеня за прострочення виконання замовлення в 161 діб - в сумі 14 490.00 грн.; - стягнути з Відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 2000 грн.; - стягнути з Відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу, в розмірі 1500 грн. В судове засідання представник позивач не зявився, надавши заяву, у якій уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи заяву представника позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 07.11.2015 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір купівлі- продажу металопластикових конструкцій № 199 на загальну суму 2 999,00 гривень. Згідно умов договору, а саме п.2.1 Відповідач зобовязувався протягом 45 робочих діб після підписання договору поставити замовлення покупцю, а саме в строк до 22.12.2015 року. У встановлений Договором строк і на часу звернення до суду замовлення за Договором Позивачу не поставлене, що вказує на порушення прав споживача відповідачем через невиконання умов договору способом прострочення виконання зобовязань. Згідно Договору купівлі-продажу № 199 та оформленого у ПАТ «Акцент Банк» строкового кредиту № АВНОRХ 158670861 від 07.11.2015 року для придбання ПВХ - конструкцій, а саме згідно п.10 кредитного договору на поточний рахунок Відповідача безготівковим шляхом кредитором перераховані грошові кошти, що підтверджує факт повного виконання зобовязань за договором з сторони покупця [PERSON] Отже, судом встановлено факт того, що позивачем в повному обсязі виконано умови укладеного договору. Однак, відповідач ФОП [PERSON] ухиляється від виконання умов Договору, допускаючи прострочення виконання зобовязань, яке станом на 22.07.2016 року становить 214 діб, виходячи з того, що кінцевий термін виконання замовлення припав на 22.12.2015 року. На вимоги Позивача про необхідність виконання замовлення, відповідач не реагує. Також встановлено, що відповідач за місцем здійснення підприємницької діяльності відсутній, офіс закритий, на телефонні дзвінки не відповідає, що стало підставою позивачу для позивача звернутися до правоохоронних органів із заявою про злочин. Згідно п.7.4 Договору закінчення строку дії Договору або розірвання не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобовязань, на здійснення розрахунків між собою. У відповідності до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, організацією, фізичною-особою-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Виходячи із вищенаведеного, позивач за Договором купівлі-продажу, є споживачем послуг ФОП [PERSON] У звязку з порушенням Відповідачем законодавства «Про захист прав споживачів» з вищевикладених причин, згідно вимог статті 22 Закону, захист прав споживача здійснюється судом. В порушення умов Договору, а також ст. ст. 526, 662, 663 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконав, а саме прострочив виконання зобовязання встановленого Договором. В звязку з невиконанням зобовязань за Договором купівлі продажу від 07.11.2015 р., станом на 22.07.2016р. у відповідача виникла заборгованість згідно наданого суду розрахунку перед позивачем в розмірі - 20 989.00 грн. що складається з: - 2 999,00 грн., вартість замовлення; - 14 490.00 грн., пеня за прострочення виконання замовлення; - 2 000.00 грн. моральної шкоди - 1 500,00 грн. витрати на правову допомогу в розмірі. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає позовні вимоги, що стосуються розміру нарахованої пені, - частково обґрунтованими, так як розмір пені не встановлений договором, а також те, що він значно перевищує розмір - вартості замовлення - 2999.00 грн, тому розмір пені буде визначений судом відповідно до положень статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та становитиме 711.79 грн. виходячи з розрахунку 3 відсотків в день, що не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період з 22.12.2015р. по 22.07.2016р., за який сплачується пеня. Відповідно до положень статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Отже, суд вважає, що відповідач належним чином не виконав умови зобовязань за Договором купівлі продажу від 07.11.2015, а тому на користь позивача з нього підлягає стягненню фактична сума заборгованість в розмір - 7 210.79 грн., у тому числі: - 2 999,00 грн., вартість замовлення; - 711.79 грн., пеня за прострочення виконання замовлення; - 2 000.00 грн. моральної шкоди; - 1\~500.00 грн. витрати на правову допомогу в розмірі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень стаття 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно положень статті 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк,встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530цього Кодексу. Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи встановлені обставини по справі, суд вважає, що відповідачем в особі ФОП [PERSON] було порушено права споживача в особі [PERSON] за Договору купівлі-продажу металопластикових виробів від 07.11.2015 року № 199, а саме відповідачем без поважних на те підстав не було виконані умови договору у вказані строки, а тому позовні вимоги щодо стягнення вартості замовлення, суми пені, моральної шкоди та витрат на правову допомогу є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенні. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial