Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом з вимогами припинити право власності відповідача на належну їй частку у спільному майні - квартирі [ADDRESS] зі сплатою грошової компенсації, оскільки відповідач забезпечена іншим житлом, її частка (1/25) в квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі, а квартира є неподільною річчю і спільне користування нею є неможливим. Також визнати за ним право власності на цю частку. В судовому засіданні представник позивача ці позовні вимоги уточнила в частині розміру грошової компенсації, яку просила визначити виходячи з висновків будівельно-технічної експертизи. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили визнати право власності на частку квартири відповідача за позивачем, який фактично проживає з сім'єю в спірній квартирі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав і обґрунтовував свої заперечення тим, що позов подано лише одним з співвласників, який володіє лише 36 % квартири, а інші з них не пред'являють жодних претензій. Крім того, стверджував, що відповідач та її неповнолітня дитина-інвалід не мають іншого житла. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних міркувань. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорювалось сторонами те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Путивльського міськвиконкому від 20.01.1998, позивач [PERSON] є власником 1/5 частки квартири [ADDRESS]. Також йому належить 4/25 частини цієї ж квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2014 (а.с. 9, 11-13). Відповідач [PERSON] є власником 1/25 частки квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2014 (а.с. 57), а третім особам у справі - [PERSON], [PERSON] і [PERSON] належить по 1/5 частці кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Путивльського міськвиконкому від 20.01.1998. Згідно технічного паспорту, виготовленого Путивльским БТІ 10.04.2014, квартира складається з 2 житлових кімнат площею 12,1 і 17,9 кв. м, коридору, вбудованої шафи, кухні, ванної кімнати і має загальну площу 52,3 кв. м (а.с. 14-16). Отже, на належну відповідачу 1/25 частку в спірному майні припадає 2,092 кв. м загальної площі, з них житлової 1,2 кв. м, тобто дана частка є незначною. За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 17.06.2016 (а.с. 93-103) на підставі планувальних параметрів квартири її поділ між співласниками або виділ частки відповідача з наданням співвласникам окремих ізольованих приміщень є неможливим через недостатню площу приміщень, які мають відповідати вимогам будівельних норм для відокремлення об'єктів, технічну неможливість улаштування окремого входу. Відповідно до ч. 1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо : 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України у справі 6-68цс14 від 02.07.2014, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Як встановлено судом, на даний час у спірній квартирі фактично мешкає позивач з сім'єю в складі дружини і 2 неповнолітніх дітей, а іншого житла на праві власності не має (а.с. 57-62, 116). Відповідач з неповнолітньою дитиною-інвалідом зареєстрована та мешкає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 64-67, 133). При цьому, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно останне за відповідачем не зареєстроване (а.с.57-62), однак згідно даних управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 09.09.2016 (а.с. 162) [PERSON] та [PERSON] одержано свідоцтво про право власності на житло на вищезазначену квартиру 12.08.2004. За встановлених обставин, коли спірна квартира є неподільною річчю, її співвласники не є членами однієї сім'ї, не проживають спільно та не ведуть спільне господарство, частка відповідача у цьому майні є незначною та не може бути виділена в натурі, тому є підстави для припинення права на цю частку з виплатою грошової компенсації відповідачу, що істотно не порушить інтересів цього співвласника, оскільки [PERSON] у спірній квартирі не проживає, не несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг, ремонту квартири, має на праві власності інше житло, де згідно акту соціального інспектування (а.с. 126) проживає з 2008 року, тобто спільним майном не користується та реального інтересу у його використанні не проявляє. Відповідно до вимог ч.2 ст. 365 ЦК України позивач вніс на депозит вартість 1/25 частини квартири в сумі 8320 грн. (а.с. 123), виходячи з ринкової вартості цього майна згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17.06.2016 - 208 тис. грн. При цьому суд не приймає доводів відповідача про те, що позивач не має право на позов, оскільки подача позову про припинення частки одним з учасників спільної часткової власності не суперечить змісту cт. 365 ЦК України та, крім того, залучені до справи як треті особи інші співвласники квартири, заявлені вимоги підтримали та просили визнати право власності на частку відповідача за позивачем, який фактично проживає з сім'єю в спірній квартирі. В зв'язку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача судові витрати : 1102 грн. 40 коп. судового збору та 1250 грн. витрат на правову допомогу на правову допомогу, які підтверджено документально (а.с. 43-47) та не перевищують граничних меж, визначених Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" і відповідають часу затраченого представником позивача на виконання цих послуг, їх характеру та ступеню складності. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved