Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача 125300 грн. - гривневий еквівалент депозитного вкладу у розмірі 10000 доларів США відповідно договору строкового банківського вкладу №2630/70/188913"Ваш стабільний" від 06.06.2014 року з процентною ставкою 8,85% річних та 1816,86 грн. - відсотки за користування депозитним вкладом та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06.06.2014 року між сторонами укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) "Ваш стабільний" №2630/70/188913 на суму 10000 доларів США зі щомісячною сплатою відсотків за ставкою 8,85% річних, строк депозиту - тридцять календарних днів. 07.07.2014 року позивач прибув до відділення банку та вимагав повернення вкладу, однак співробітники банку повідомили, що договір було пролонговано на підставі п. 1.3 частини №2 договору, так як 06.07.2014 року (неділя) вкладник не прибув для отримання вкладу. 05.08.2014 року позивач у письмовій формі звернувся до банку з заявою про повернення депозиту разом з відсотками, однак до теперішнього часу сума боргу позивачу не повернута. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без ведення технічної фіксації, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться поштові повідомлення, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встанволені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як встановлено судом, 06 червня 2014 року між сторонами по справі укладений договір строкового банківського вкладу №2630/70/188913 ВАШ СТАБІЛЬНИЙ. Відповідно частини №1 договору строк депозиту 30 днів, процентна ставка 8,85% річних, сума вкладу - 10000 доларів США. Відповідно п.1.1 частини №2 договору строк дії договору з 06.06.2014 року (дата внесення) по 06.07.2014 (дата повернення). Відповідно п. 1.3 частина №2 вищевказаного договору якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу в день закінчення строку дії договору, то договір уважається продовженим на новий термін на умовах, що діють на момент продовження. Якщо вкладник вимагає повернення суми вкладу після такого продовження, але до закінчення нового строку договору, перерахунок процентів здійснюється тільки за неповний строк зберігання вкладу /а.с. 6/. Відповідно меморіального ордеру №3636 від 06.06.2014 року позивач зробив внесок на депозитний рахунок по договору у розмірі 118258,29 грн. - еквівалент 10000 доларів США /а.с.9/. Оскільки 06.07.2014 року був вихідний день (неділя), позивач 07.07.2014 прибув для отримання вкладу з відсотками до відділення банку, однак йому повідомили, що відповідно п. 1.3. частини №2 договору виплата неможлива та договір пролонгований. 09.07.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору строкового банківського вкладу №2630/70/188913. 05.08.2014 року позивач написав заяву на ім'я відповідача з вимогою повернення вкладу та відсотків у зв'язку з закінченням терміну договору строкового банківського вкладу №2630/70/188913 від 06.06.2014 року. В позовній заяві позивачем наведено розрахунок суми, яка на думку позивача підлягає стягненню: сума боргу 10000 доларів США х 12,53 гривень/долар США = 125300 грн.; відсотки 10000 дол.США х 12,53 х 8,7% х 62 дн./360 = 1816,86 грн. Відповідно до витягу з офіційного сайту Національного Банку України курс долара США по відношенню до гривні України на день подання позовної заяви, тобто станом на 15.10.2014 року складає: 1 долар США = 12,952038 гривні України. Таким чином, позивачем не вірно виконаний розрахунок заборгованості, тому суд наводить власний розрахунок станом на 15.10.2014 року: суму боргу 10 000 Доларів США х 12,952038= 129520,38 грн.; відсотки за користування депозиту у розмірі 8,85% річних у розмірі 1974,11 грн. 10000 дол.США х 12,952038 х 8,85% х 62 дн./360 = 1974,11 грн. Оскільки суд розглядає цивільні справи в межах позовних вимог, заяв про збільшення розміру позовних вимог позивачем не надано, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача так як вони заявлені. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved