Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач ЖБК «Росія» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Житлово-будівельний кооператив «Росія» здійснює свою діяльність на підставі Статуту, який є установчим документом, затверджений зборами уповноважених членів ЖБК «Росія» та на підставі чинного законодавства України. Житловий будинок [ADDRESS] в м.Києві належить ЖБК «Росія», який здійснює обслуговування будинку, нараховує комунальні послуги, тощо. Свої обов'язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач виконує належним чином, своєчасно та якісно. Проте відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем в поновному обсязі, і тому має заборгованість у сумі 15781,80грн, у зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, що всього становить 18718,44грн, та судові витрати в сумі 193,78грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити посилаючись на викладені обставини, які зазначені в позовній заяві, але надав уточнені позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 15781,80грн - заборгованості по квартирній платі та комунальних послуг, 2319,36грн - інфляційні нарахування та 617,28грн - 3%річних, а всього 18718,44грн і судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що згодна з заборгованістю по оплаті за житлово-комунальні послуги, однак вважає, що заборгованість сталась з вини позивача, оскільки з 2011р. позивачем нараховується безпідставно сума боргу. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26.06.2013р. позивача було зобов'язано зробити перерахунок за період 2005р. по 2011р., але позивач відрахував лише 1373,42грн замість 2698,98грн та продовжує борг якій не відповідає дійсності вносити в квитанції. Крім того зазначила, що не визнає суму заборгованості за оплату охорони, оскільки згоду на роботу консьєрж не надавала, договір не укладала. Консьєржі працюють на волонтерських засадах. Також зазначила, що в оплату за житлово-комунальні послуги, згідно чинного законодавства оплата за охорону не входить. Вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенні не підлягають. Просила в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Житлово-будівельний кооператив «Росія» здійснює свою діяльність на підставі Статуту, який є установчим документом, затверджений зборами уповноважених членів ЖБК «Росія» та на підставі чинного законодавства України. Житловий будинок [ADDRESS] в м.Києві належить ЖБК «Росія», який здійснює обслуговування будинку, нараховує комунальні послуги, тощо. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], однак зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На виконання ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між Житлово-будівельним кооперативом «Росія» було укладено договори з ПАТ «Київенерго», з ПАТ «Київгаз», з ПАТ «АК Київводоканал» та з ВАТ «Київспецтранс» і з КП ГІОЦ. Судом встановлено, що позивачем щомісячно направлялись квитанції з сумою боргу, вручалися претензії з повідомленням про існуючу заборгованість та обов'язок її погасити. Відповідач свої зобов'язання по сплаті за житлово-комунальні послуги повністю не виконує, в зв'язку з чим, має заборгованість у сумі 15781,80грн. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №5 від 14.01.2009р., власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені у Законі України «Про житло-комунальні послуги». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт,вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно ст. 14 Закону України «Про житло-комунальні послуги», залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Порядок проведення відшкодування житловим організаціям витрат діє відповідно до Розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про погодження тарифів на комунальні послуги з центрального постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води» в редакції розпорядження від 15.12.2006р. № 1786, які надаються ЖБК «Росія» по будинку [ADDRESS]. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Статтею 28 Закону України «Про місцеве самоврядування», визначено, що до повноважень міських рад відноситься встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Згідно ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначене коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник. Зокрема, обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком-оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Відповідач мала змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України "Житлово-комунальні послуги", так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористалась цією можливістю. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачка періодично знаходиться у квартирі [ADDRESS], а дочка відповідачки проживає, що також було підтверджено показами свідків: [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт проживання дочки відповідача у кватирі. Свідок [PERSON], якій є головним бухгалтером ЖБК «Росія», в судовому засіданні зазначив, що в квитанціях які надсилаються [PERSON] всі нарахування по комунальним платежам здійснюються за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.ст. 156,162 ЖК України, власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Суд критично ставиться до тверджень відповідача [PERSON], що заборгованість сталася з вини позивача, оскільки був безпідставно нарахований борг в 2011р. і те, що весь будинок утеплений, крім її квартири, так як обов'язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і при будинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст.322 ЦК України, ст.ст.12,13,20,29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обовязки, і такою дією є реальні надання послуг та їх отримання відповідачем. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексі інфляції за весь час прострочення та 3% річних. В силу ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, суд приймає до уваги, що вартість послуг на утримання консьєржів (охорони) в розмірі 1035грн не можуть бути задоволенні, оскільки оплата за охорону не входить до житлово-комунальні послуги у розумінні ст.ст. 13, 14 Закону України «Про житло-комунальні послуги». Крім того, як встановлено в судовому засіданні консьєржі працюють на волонтерських засадах, відповідно до рішення правління ЖБК «Росія» (волонтер - це добровільний помічник. Це люди, які цілком безоплатно займаються громадською діяльністю або безоплатно працюють). Враховуючи вищенаведене та те, що представник позивача в судовому засіданні відмовився від стягнення з [PERSON] суми залишку за період з жовтня 2005р. по січень 2011р. за послуги з водопостачання в розмірі 1325,56грн, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлового комунальні послуги підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 13421,24грн заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг + з урахуванням індексу інфляції в сумі 2236,46грн + 3 % річних в сумі 527,28грн, а всього 16184,98грн є правомірними та обґрунтованими. Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 161,84грн у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

Outcome: partial