Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим що після смерті батька [PERSON], матері [PERSON] та баби [PERSON], залишилось спадкове майно, яке складається з: - права на земельну частку (пай) землі розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (на місцевості) на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, - права на земельну частку (пай) землі розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (на місцевості)на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. - права власності на земельну ділянку яка включає в себе дві земельні ділянки площею - 1,4045 га, кадастровий номер - 1825080900:09:000:0101, та земельну ділянку площею 2,4350 га, кадастровий номер - 1825080900:04:000:2025 цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області на які в порядку спадкування претендує Позивач. В судовому засіданні позивач не зявився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в своїй заяві просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON], народився 02 жовтня 1973 року, уродженець [INFO], проживаючий та зареєстрований в [INFO]. 05 вересня 1998 року у віці 92 років померла баба позивача [PERSON], що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 179679, видане (повторно) відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції у Житомирській області від 16 листопада 2015 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: - права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності Поліського кооперативного селекційного центру «Росія» села Велика Рача Радомишльського району Житомирської області розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення теж цієї частки в натурі ( на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0321235, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Радомишльської районної державної адміністрації № 78 від 14 березня 2000 року, який зареєстровано 25.05.2000 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 2/1043. Вартість права на земельну частку (пай) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) становить 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок. Як зазначає позивач в своїй заяві, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв спадкоємець першої черги - [PERSON], в 6-місячний строк проте ніяких доказів про прийняття спадщини позивач до суду не надав. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української PCP( в редакції 1963 року), який був чинний на момент відкриття зазначеної спадщини - «...для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини..» \~\~\~ У відповідності до ст.549 ЦК УРСР; «...визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: -\~\~ якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -\~\~\~ якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначену в цій статті дію по прийняттю спадщини позивач не вчинив,зокрема: - фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном; - не подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини; \~\~\~\~\~Згідно зі ст. 550 ЦК УРСР: «...строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними..». Як встановлено судом, позивач до суду з заявою про продовження строку для прийняття спадщини не звертався, фактично будь-який дій для прийняття спадщини не вчиняв. 02 червня 2005 року у віці 58 років померла мати позивача [PERSON], що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 009636, видане виконавчим комітетом Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 26 серпня 2005 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно,яке складається з: - права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності Поліського кооперативного селекційного центру «Росія» села Велика Рача Радомишльського району Житомирської області розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0321454, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Радомишльської районної державної адміністрації № 78 від 14 березня 2000 року, який зареєстровано 25.05.2000 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 2/826. Судом встановлено, що [PERSON] помер 18.05.2014 р. у віці 70 років, що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 239196, видане виконавчим комітетом Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 19 травня 2014 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 2175789, виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 113 від 07.06.2004) яка складається з двох земельних ділянок: - земельної ділянки площею - 1,4045 га, кадастровий номер - 1825080900:09:000:0101, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області; - земельної ділянки площею 2,4350 га, кадастровий номер - 1825080900:04:000:2025, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Згідно інформації, наданої Радомишльською нотаріальною конторою позивач із заявою про прийняття спадщини, заявою про відмову від прийняття спадщини або заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Проте, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, за його позовом суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що передбачено ч.3 ст. 1272 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] в шестимісячний строк не подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавців. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Главою 86ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7"Про судову практику в справах про спадкування", згідно якого за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 1298ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Отже, у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно являються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed