Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти почмнаючи з 01.03.2015 року, на утримання доньки [PERSON], [INFO] до її повноліття в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позовних вимог повідомила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 22 січня 2011 року, який був зареєстрований виконкамом Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області за актовим записом № 1. [INFO] у них народилась донька [PERSON], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Також повідомила, що з жовтня 2014 року відповідач офіційно працює водієм-машиністом сільськогосподарської техніки філії «Птахокомплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика». У березні 2015 року чоловік був мобілізований у зону АТО, після чого він не надавав коштів на утримання дитини. Позивачка працює неофіційно, заробітна плата, яку вона отримує не дає їй можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, оплачувати відвідування дитячого садка, придбавати ліки тощо. Неодноразові прохання надати матеріальну допомогу є безрезультатними. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні кожний окремо позов визнали частково. Просили стягувати з нього аліменти з розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дня пред'явлення позову тобто з 22.01.2016 року. Також повідомив, що від попереднього шлюбу має доньку, яку він утримує добровільно, аліменти на її утримання з нього не стягуються. Окрім того, сплачує кредит згідно кредитного договору від 12.02.2014 р. і не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі, якому просить дружина. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини у справі, перевіривши їх доказами, вважає, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що сторони 22.01.2011 року уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, актовий запис № 1. У них є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Дочка знаходиться на утриманні позивачки. Батько дитини їх матеріально не підтримує та грошей на утримання неповнолітньої доньки не надає, хоча має таку можливість. Відповідач підтвердив, що з жовтня 2014 року офіційно працює водієм-машиністом в ТОВ «Вінницька птахофабрика» та в даний час мобілізований в зону АТО. Дані факти стверджуються сукупністю доказів. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.3). З копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] видно, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 22.01.2011 року уклали шлюб, відповідний актовий запис № 1 (а.с. 4). Згідно довідки № 231 від 21.01.2016 року, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON], 2011 року народження проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 7). Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру частки аліментів, суд враховує метеріальне становище позивачки і відповідача, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд не приймає до уваги доводи позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь, на утримання дочки аліменти за минулий період, тобто з 09 березня 2015 року, оскільки вона не надала доказів, зазначених у ст. 191 СК України, для підтвердження даної вимоги. Також, суд не приймає до уваги позицію відповідача, щодо неспроможності сплачувати аліменти у тому розмірі, про який просить позивач у зв'язку з кредитом, який він сплачує відповідно до договору № R53800526612B від 12.02.2014 року. Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що даний кредит було отримано на потреби їхньої сім'ї. Суд приймає до увагу наявність у відповідача старшої дочки, якій він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу, оскільки даний факт в судовому засіданні підтвердила позивачка. Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача та часткове визнання позову в розмірі ? частки від доходу відповідача та те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ? всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку буде справедливим по відношенню до обох сторін та забезпечить належний рівень утримання дитини. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 174, 212, 213- 215, 367 ЦПК України,

Outcome: partial