Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач ФОП [PERSON], від імені якого діє представник за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, посилаючись на наступне. 25.03.2016 року між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7169837, відповідно до застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують транспортним засобом марки «ВАЗ», д.н.з. 00101МО. Зазначає, що 10.09.2016 року в м. Одеса, по вул. Фонтанська дорога, 20/4 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ», д.н.з. 00101МО, під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Toyota Prius», д.н.з. 161761, під керуванням [PERSON] Постановами Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2016 року та 22.11.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 та 130ч.1 КУпАП, так як [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. 00101МО у стані алкогольного спяніння, здійснивши зіткнення з автомобілем «Toyota Prius», д.н.з. 161761, після чого на закону вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою жезла, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування. Вказує, що власник пошкодженого автомобіля «Toyota Prius» - представник Управління патрульної служби МВС України - звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АЕ/7169837. ПрАТ «СК\~«ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком відповідно до страхового акту №4509-24 від 08.06.2017 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 17388,02 грн. Зазначає, що після виконання договірного зобовязання за Полісом № АЕ/7169837- перерахування страхового відшкодування - з 08.06.2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» набуло права регресної вимоги до водія [PERSON] 27.12.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №27/12/2017 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступає (передає), а ФОП [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно договорів страхування, в тому числі, право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АЕ/7169837 від 08.06.2017 року. Просить стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 17388,02 грн. та судові витрати в сумі 704,80 грн. В судове засідання представник позивача ФОП [PERSON] [PERSON] не зявився, надав суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.03.2016 року між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АЕ/7169837 зі строком дії з 25.03.2016 року по 24.03.2017 року. Забезпеченим транспортним засобом за даним договором є автомобіль марки «ВАЗ-21053», номерний знак 00101МО. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100 тис.грн., розмір франшизи 0 грн. З довідки Управліненя патрульної поліції у м. Одесі №3016330414868308 від 10.09.2016 року вбачається, що 10.09.2016 року в м. Одеса, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «ВАЗ-2105», д.н.з. 00101МО, під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Toyota Prius», д.н.з. 161761, під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. По факту даної пригоди [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.124, ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується постановами Київського районного суду м. Одеса по справам №520/12695/16-п та №520/12705/16-п від 15.11.2016 року та №520/14150/16-п від 22.11.2016 року. Наявність пошкоджень в автомобіля марки «Toyota Prius», д.н.з. 161761, підтверджується актом (протоколом) огляду транспортного засобу від 17.02.2017 року, ремонтною калькуляцією від 16.05.2017 р. Відповідно до страхового акта №4509-24 від 08.06.2017 року сума страхового відшкодування складає 17388,02 грн., яка бул виплачена страховиком згідно платіжного доручення від 08.06.2017 року №12023 відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 16.02.2017 р. 08.08.2017\~року ПрАТ\~«СК «ВУСО»\~направило [PERSON]\~ претензію\~№6116\~про відшкодування\~шкоди,\~заподіяної джерелом\~підвищеної небезпеки в сумі 17388,02 грн. Відповідно до договору про відступлення права вимоги №27/12/2017 від 27.12.2017 року та додатку №1 до нього ПрАТ «СК «ВУСО» передало (відступило) ФОП [PERSON] свої права вимоги до боржників, в тому числі [PERSON] 23.01.2018 року ФОП [PERSON] направив [PERSON] вимогу вих. ВФ/4509 про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 17388,02 грн. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст.27 Закону України «Про страхування». Відповідно до підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.п. «а»); якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди (п.п. «в»). Відповідно до наведених правових норм суд вважає, що в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження ті обставини, що відповідач, керуючи забезпеченим транспортним засобом, внаслідок порушення ПДР допустив дорожньо-транспортну пригоду, після чого залишимв місце ДТП, однак в подальшому був зупинений працівниками поліції. При цьому водій [PERSON] перебував в стані алкогольного сп"яніння. Майнова шкода, заподіяна внаслідок ДТП була страховиком виплачена і з моменту виконання даного зобов"язання у страховика виникло право регресної вимоги. За змістом ст.ст.512,514 ЦК України кредитор у зобов"язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за првочином (відступлення права вимоги). до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов"язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Судом встановлено, що ФОП [PERSON] є належним позивачем, оскільки в передбаченому законом порядку набув право вимоги до відповідача. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору. \~ \~ \~ \~На підставі\~ст.38\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~ст.ст.993,\~ 1191\~ЦК України,\~

Outcome: approved