Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 4.51 в умовних кадастрових гектарах в землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП) «Нива» у межах території Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у 1996 році, як член КСП «Нива», отримала земельний сертифікат на право на земельну частку (пай). Однак Савранською районною державною адміністрацією Одеської області 21 лютого 2000 року на підставі рішення загальних зборів КСП «Нива» від 25 січня 2000 року виданий земельний сертифікат визнано недійсним у зв`язку з відсутністю у позивача виробленого трирічного мінімуму вихододнів. Позивач вважає, що безпідставно була позбавлена права на земельну частку (пай), оскільки на момент передачі державного акта на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Нива», залишалась його членом та була включена до списку, що додається до державного акта. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с.25). Про причини неявки не повідомив. Відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності або клопотання про відкладення судового засідання не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити із зазначених у позовній заяві підстав. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду сторони позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення Савранської районної державної адміністрації Одеської області №97 від 24 жовтня 1996 року позивач, як працівник соціальної сфери та член КСП «Нива», отримала сертифікат серії ОД №0115402 на право на земельну частку (пай) розміром 4.51 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували у колективній власності КСП «Нива» (а.с.). Рішенням загальних зборів уповноважених КСП «Нива» від 25 січня 2000 року визнано таким, що втратило силу рішення загальних зборів №2 від 30 червня 1995 року щодо видачі земельних сертифікатів працівникам соціальної сфери, до якої входила й позивач, та включено до списків на отримання земельних сертифікатів тільки тих осіб, які є: постійними працівниками КСП «Нива» та мають виробленого не менше трьох років встановленого мінімуму вихододнів; пенсіонерами, які працювали в КСП «Нива» та проживають на території села Йосипівки, а також тимчасово відсутні постійні працівники КСП «Нива» (призвані на військову службу, направленні на навчання) (а.с.9). Розпорядженням Савранської районної державної адміністрації Одеської області №34/а - 2000 від 21 лютого 2000 року на підставі вищевказаного рішення загальних зборів КСП «Нива» від 25.01.2000 виданий позивачу земельний сертифікат визнано недійсним (а.с.10). Таким чином позивач була позбавлена права на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що була працівником соціальної сфери і не мала виробленого трирічного мінімуму вихододнів. Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. У відповідності до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Виходячи з аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що право на земельну частку (пай) виникає саме з моменту передачі державного акта конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Тобто, особа набуває право на земельну частку (пай) за умови, якщо на момент передачі державного акта на землю, вона залишалась членом відповідного сільськогосподарського підприємства. Аналогічна правова позиція викладена у Рішенні Верховного Суду України від 28.01.2009р. у справі №6-17012св08. Виникнення права особи на земельну частку (пай) не залежить від кількості років її перебування у членстві відповідного сільськогосподарського підприємства, трудового стажу, характеру виконуваної роботи, кількості трудоднів, виробленого мінімуму вихододнів або соціальної чи іншої сфери, в якій особа працювала. Інших умов необхідних для виникнення права на земельну частку (пай), крім перебування особи у членстві відповідного сільськогосподарського підприємства на момент отримання ним державного акта на землю, чинним національним законодавством не передбачено. Суд звертає увагу також на те, що виникнення права на земельну частку (пай) після того, як особа відпрацює у колективному сільськогосподарському підприємстві не менше трьох років, неправомірне, тому що суперечить пункту 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель...", оскільки звужує коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), та порушує права членів відповідного КСП. Судом встановлено, що у період з 01 листопада 1990 року по 05 серпня 1997 рік позивач працювала та перебувала у членах колгоспу "Імені 50-річчя Великого Жовтня", село Йосипівка Савранський район Одеська область, який в подальшому було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Нива», а згодом у товариство з обмеженою відповідальністю «Нива», що підтверджується трудовою книжкою колгоспника [NUMBER] від 18.12.1990 та довідкою КСП «Нива» №141 від 20.09.2017р. (а.с.15-16). Відповідно до протоколу №2 загальних зборів уповноважених КСП «Нива» від 30.06.1995 прийнято рішення включити позивача до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) (а.с.13). Згідно довідки Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області №129 від 13.11.2017р. розпаювання землі в КСП «Нива» відбулось у 1995 році (а.с.11). Розмір земельної частки (паю) по КСП «Нива» на час розпаювання складав 4.51 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується довідкою Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області №128 від 13.11.2017р. (а.с.18). Рішенням Бакшанської сільської Ради народних депутатів Савранського району Одеської області 28 серпня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Нива» видано державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-21 №0033 (а.с.12). Таким чином, на момент розпаювання землі та передачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Нива», позивач залишалась його членом та була включена до списку, що додається до державного акта, а тому не може бути позбавлена права на земельну частку (пай). Відповідно до абз.3 п.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Нива». При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, така земельна частка (пай) відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Суд звертає увагу, що згідно довідки №127 від 13.11.2017р. Бакшанська сільська рада Савранського району Одеської області має землі запасу, а також землі не надані у власність і користування (а.с.17). На підставі викладеного,

Outcome: approved