Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за необліковану електричну енергію у розмірі 19 621,54 грн., а також судовий збір у сумі 1762,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов'язків пов'язаних із провадження діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом. Відповідач [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] та є споживачем послуг з постачання електричної енергії, що здійснює ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Між сторонами 10 жовтня 2013 року було укладено договір про користування електричною енергією. 27 березня 2015 року, 27 вересня 2016 року, 28 грудня 2016 року та 03 квітня 2017 року під час перевірки працівниками позивача за адресою відповідача виявлено порушення ПКЕЕН, самовільне підключення електроустановок струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення 24 січня 2014 року, про що складено відповідні акти порушень. Загальна вартість електричної енергії, нарахованої внаслідок порушення боржником ПКЕЕН, проведена за п. 3.3 формулою п. 2.2 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричної енергією та становить 19 621,54 грн. Проте, відповідач станом на 01 червня 2018 року не здійснив оплати нарахованої заборгованості за необліковану електроенергію. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось не можливим, позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», затвердженого 22 грудня 2017 року, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов'язків пов'язаних із провадження діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (а.с. 9-11, 12-18). Таким чином ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є належним позивачем у справі щодо стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 затверджено Правила користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), які відповідно до п. 1 регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Ці Правила - є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. 10 жовтня 2003 року між [PERSON], проживаючим за адресою: [ADDRESS] та ПАТ «Київенерго» укладено договір №10016416812 про користування електричною енергією, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати споживачу електричну енергію, а споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни передбачені цим договором (а.с. 23). Згідно зі ст.3 Закону України "Про електроенергетику" відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами-споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357. Правила є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Відповідно до п.53 Правил користування електричною енергією для населення у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Як убачається із протоколів №2184 від 25.05.2015 року, №2477 від 31.10.2016 року, №188 від 30.01.2017 року та №855 від 15.05.2017 року засідання комісії по розгляду актів про порушення, було зроблено розрахунок обліку і вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем правил споживання електроенергії і на засіданні комісії з розгляду акту порушення встановлено, що споживач електроенергії у квартирі [ADDRESS], порушив вказані Правила, завдавши позивачеві матеріальні збитки, шляхом самовільного підключення струмоприймачів та електропроводки до електромережі, поза розрахунковим засобом обліку з порушенням схеми обліку після відключення. На засіданнях комісій по розгляду актів про порушення споживач був відсутній. Так, згідно зазначених протоколів комісією було встановлено, що акти про порушення від 27 березня 2015 року, 27 вересня 2016 року, 28 грудня 2016 року та 03 квітня 2017 року складені правомірно. Комісією було вирішено провести нарахування згідно з пунктом 3.5 та за формулою 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживання ПКЕЕ. Розмір недоврахованої електроенергії за означеними актами становить 6468,77 грн., 315,54 грн., 6254,66 грн., 6582,57 грн. відповідно (а.с. 32, 45, 57, 74-75). Обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON], позивач вказує про укладення з ним договору №10016416812 від 10 жовтня 2003 року про користування електричною енергією та проживання відповідача у вказаній квартирі. Разом з тим, договір №10016416812 про користування електричною енергією укладено між [PERSON] та ПАТ «Київенерго», правоноступником якого є позивач. Відповідач [PERSON] не є стороною даного договору. Матеріали справи не містять також доказів того, що відповідач [PERSON] зобов'язаний нести тягар утримання майна, оскільки відомостей того, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності у суду також не має. Доказів того, що відповідач [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] суду не надано. Матеріали справи місять відомості з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 86). Між тим, реєстрація місця проживання відповідача у вказаній квартирі не є достатнім доказом для встановлення обставин того, що він являється споживачем електричної енергії у квартирі [ADDRESS], при наявності укладеного договору про користування електричною енергією з іншою особою - [PERSON], а також відсутністю відомостей щодо права власності відповідача зареєстрованого у встановленому законом порядку на дану квартиру. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 76 - 80 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин того, що під час перевірки працівниками СВП "Київські електричні мережі" у квартирі [ADDRESS], виявлені порушення ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електроустановок струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення 24 січня 2014 року, про що складено відповідні акти порушень від 27 березня 2015 року, 27 вересня 2016 року, 28 грудня 2016 року та 03 квітня 2017 року (а.с. 22, 38, 50, 64). Проте, позивачем не доведено перед судом, обов'язок відповідача [PERSON] по відшкодуванню вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 19 621,54 грн., оскільки не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, того, що відповідач являється споживачем послуг з постачання електричної енергії по квартирі [ADDRESS]. Той факт, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою не свідчить про його фактичне місце проживання у означеній квартирі та відповідно те, що він є споживачем послуг з постачання електричної енергії, що здійснює ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», згідно Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За положенням ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставину того, що відповідач являється споживачем електричної енергії по квартирі [ADDRESS]. А відтак і відповідно його обов'язку по здійсненню відшкодування вартості електричної енергії. За ч.ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач не довів перед судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами підстави на які він посилається в обгрунтування заявлених ним вимог для стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію з відповідача [PERSON], а саме те що відповідач несанкціоновано здійснював споживання послуг з постачання електричної енергії у квартирі [ADDRESS] , що здійснює ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», А відтак, розглядаючи справу виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з'ясуванні обставин справи, суд не убачає правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed