Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернуся до суду з даним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.10.2016 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1308578, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер «[NUMBER]». 09.11.2016 року в м. Маріуполі на перехресті вул. Нахімова - вул. Бахчіванджи, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер «[NUMBER]», під керуванням [PERSON] автомобіля «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер «[NUMBER]», під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортному засобу «Volkswagen Passat» було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.01.2017 року по справі №263/535/17 та постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.01.2017 року по справі №265/6965/16-п, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat» - [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/1308378. ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту №1407-24 від 24.02.2017 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 46 858, 16 грн. Зауважує, що відповідно п.п. «а» п.п.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 24 лютого 2017 року, виникло право регресної вимоги. При цьому, 27.12.2017 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON], Новий кредитор) укладено Договір №27/12/2017 про відступлення права вимоги. Відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регрессу, проте ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 46 858, 16 грн. , витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. Представник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 09.11.2016 року в м. Маріуполі на перехресті вул. Нахімова - вул. Бахчіванджи, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер «[NUMBER]», під керуванням [PERSON] автомобіля «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер «[NUMBER]», під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортному засобу «Volkswagen Passat». 11.10.2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1308578, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер «[NUMBER]». Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.01.2017 року по справі №263/535/17 та Постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.01.2017 року по справі №265/6965/16-п, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до платіжного дорученням №3745 від 24.02.2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту №1407-24 від 24.02.2017 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 46 858,16 грн. власнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер «[NUMBER]» - [PERSON] 27.12.2017 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON], Новий кредитор) укладено Договір №27/12/2017 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно дост. 979 Цивільного кодексу Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до п.п. 38.1.1, п. 38.1, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При цьому, як вбачається з вказаної постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.01.2017 року 09.11.2016 року, [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер «[NUMBER]», у стані алкогольного сп'яніння. Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що відповідач, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, був у стані алкогольного сп'яніння, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, то суд вважає, що у на підставі п.п. «а» п.п.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виникла право вимоги до відповідача в порядку регресу. Відповідно до ч.1ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом". Таким чином новий кредитор - ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/1308578. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 46 858, 16 грн. Відповідно до змісту ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З наведеного вбачається, що позов підлягає задоволенню, та оскільки вимога про стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу є похідною, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає задоволенню. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача, сплачений останнім судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Outcome: approved