Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 22115,51 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору від 12.01.2006 року [PERSON] отримала кредит у банку у розмірі 7900 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом 36% річних. Банк умови договору щодо надання кредиту - виконав, а відповідач не належно виконує зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків, в результаті чого станом на 31.07.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 25948,12 грн. Заборгованість складається з кредиту та заборгованості за відсотками, при цьому судовим наказом Зачепилівського районного суду від 29.02.2008 року з [PERSON] на користь банку стягнуто частину заборгованості - 5361,92 грн. і банк просить суд стягнути існуючу заборгованість з вирахуванням стягнутої. Банк також просить стягнути штрафи - 500 грн. та 1029,31 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечують проти задоволення позову. Відповідач зазначила, що мала кредитний договір з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», проте на даний час такий кредит повністю погашений. [PERSON] заперечує, що підписувала заяву від 12.01.2006 року, яка міститься в матеріалах даної справи. Заслухавши пояснення відповідача, її представника та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно статуту, ПАТ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником ЗАТ "ПриватБанк" (а.с. 20). З наданих суду доказів вбачається, що 12.01.2006 року [PERSON] та представник банку підписали заяву, в якій відповідач просила надати їй банківські послуги - кредитну картку з кредитним лімітом 5000 грн., базовою відсотковою ставкою 3% на місяць. Підписуючи заяву [PERSON] погодилась, що ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. (а.с. 10) Відповідно до п. 4.5 Умов, обов'язок банку з надання кредитного ліміту виникає з моменту надання платіжною системою операції по списанню з відповідного карткового рахунку, в рахунок кредитного ліміту. Пунктом 3.3 Умов [PERSON] погодилася прийняти будь-який встановлений банком кредитний ліміт, пунктом 3.4. - використовувати карту у розмірі платіжного ліміту. Згідно п. 6.3 Умов [PERSON] зобов'язалася отримувати виписки про стан карткового рахунку і про операції, що були здійснені по картковому рахунку; відповідно до пункту 8.1 Умов відповідальність за здійснені по картковому рахунку операції, покладено на [PERSON] Пунктом 6.5 Умов, [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту, відсотках, переросходу платіжного ліміту, а також оплачувати комісії відповідно до умов договору. Погашення зазначених платежів мало здійснюватись щомісячно, що вбачається з положень розділу 5 Правил. (а.с. 11-16) Розділом 5 Правил було також визначено порядок нарахування відсотків за користування кредитом. За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань [PERSON] сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначені Тарифами (п. 5.5.1 Правил). У разі порушення [PERSON] строків погашення кредиту чи інших грошових зобов'язань, пунктом 8.6 Умов передбачено штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Згідно пункту 9.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору - він автоматично продовжується на такий самий строк. (а.с. 11-16) Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували факт підписання заяви [PERSON], проте дані обставини не були підтверджені під час розгляду справи. Таким чином, суд вважає договір між сторонами укладеним. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по договору від 12.01.2006 року, який свідчить, що відповідач скористалася наданим їй кредитним лімітом, при цьому не належним чином виконувала взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, в результаті чого станом на 31.07.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 25948,12 грн. Така заборгованість складається із заборгованості по кредиту - 4708,24 грн. та заборгованості за процентами - 21239,88 грн. (а.с. 7-9) Судовим наказом від 29.02.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість по даному договору у розмірі 5361,92 грн. (а.с. 6) Таким чином, від загальної заборгованості, що нарахована станом на 31.07.2014 року (25948,12 грн.) слід відняти борг, що уже стягнутий судом (5361,92 грн.). Різниця становить 20586,20 грн. і такий борг просить стягнути банк, а також передбачені договором штрафи, що становлять 500 грн. та 1029,31 грн. (в сумі 22115,51 грн.). Відповідач та її представник в судовому засіданні просять застосувати строки позовної давності щодо вимог банку. Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 5 даної статті, за зобов'язанням з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; у зобов'язаннях в яких строк виконання не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Графи «погашені проценти» та «загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком)» розрахунку свідчать, що останній раз відповідач вносила кошти в рахунок сплати передбачених договором платежів 21.12.2007 року. Право вимоги виникало у банку щомісячно, з моменту невнесення відповідачем належних до сплати платежів. Кредит було розраховано до сплати по 31.05.2011 року, про що свідчить графа «сальдо поточної заборгованості за кредитом». Таким чином, з 31.06.2011 року банк мав остаточне право вимоги до боржника. Отже 31.06.2011 року є початком перебігу строку позовної давності, який закінчився 31.06.2014 року. Банк звернувся до Зачепилівського районного суду Полтавської області у серпні 2014 року, про що свідчить ухвала суду, якою до відкриття провадження у справі повернуто позов позивачу (а.с. 5). До Карлівського районного суду банк звернувся 03.12.2014 року, після винесення ухвали Зачепилівським районним судом. Враховуючи вищезазначене, в задоволенні позову слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України - у зв'язку зі спливом позовної давності. Понесені банком судові витрати не підлягають стягненню, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed