Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON], треття особа [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. У позові зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на ? частку квартири [ADDRESS]. Однак, [PERSON] залишив заповіт, яким все належне йому майно заповів [PERSON] Проте, у [PERSON] залишилась непрацездатна дружина за віком [PERSON] та непрацездатна за віком донька позивач [PERSON] Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса. Позивач звернулась до першої Маріупольської державної нотаріальної контори, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/16 частину квартири [ADDRESS] та стягнути витрати по сплаті судового збору. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, який прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ухвалою Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 14.11.2016 року. В обґрунтування вимог зазначила, що [PERSON] не має права на спадкування 1/16 частини квартири [ADDRESS], оскільки [PERSON] мешкала з чоловіком [PERSON] з 1969 року., який помер [INFO] року. Разом з ними мешкала її донька [PERSON], яка в подальшому була визнана інвалідом третьої групи загального захворювання. [PERSON] 18.02.2013 року склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно [PERSON]На протязі останніх 18 років [PERSON] не контактувала з батьком, не приїздила у гості, не допомагала фінансово, не доглядала за ним, коли він цього потребував. На протязі останніх семі років [PERSON] хворів 10 хворобами. Усе лікування, догляд, витрати на медикаменти сплачувала [PERSON], одночасно доглядала за донькою інвалідом. Пенсії не вистачало, [PERSON] була змушена постійно працювати. Коли вона була на роботі доглядати за [PERSON] допомагали сусіди. [INFO] року [PERSON] помер. [PERSON] поховала [PERSON] за свій рахунок. [PERSON] не була присутня навіть на похоронах батька. У зв'язку з чим, просила суд усунути від права спадкування [PERSON] та стягнути понесені судові витрати у розмірі 551,20 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на задоволені позову наполягала. Проти зустрічного позову заперечувала. Зазначила, що з батьком постійно спілкувалася, батько приходив до неї у гості, в подальшому зустрічалася з ним на вулиці біля будинку, де він проживав, у кафе, оскільки його дружина вдповідач перешкождала їх спікуванню, до телефону не кликала влаштовувала сварки, тому він був вимушений приховувати їх зустрічі. У батька була добра пенсія, позивач також є пенсіонером, тому не має достатньо доходу, [PERSON] виглядав завжди охайно, ніколи не просив про допомогу та не казав, що йому треба гроші або ліки. Приходити до батька додому, щоб надати якусь допомогу не мала можливості, оскільки до квартири її не пускали. Батько ніколи не просив у неї допомоги, останній раз із батьком бачилася у 2014 році, з травня по липень 2014 року її не було у місті, два рази на рік виїджала за межі країни. Про смерть батька не було відомо, відповідач не повідомила про те, що батько помер, хоча знає місце проживання позивача. Про його смерть вже узнала пізніше. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позоні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Зазанчив, що зустрічний позов не підляає задоволенню, оскільки відповідач перешкоджала спілкуванню позивача із батьком, яка спілкувалася з ним за межами його квартири на дворі, де батько полюбляв гуляти. Про необхідність допомоги з боку батька позивачу не надходило. [PERSON] та [PERSON] отримували пенсії та [PERSON] отримувала ще дохід, які за своєю сумою перевищують дохід позивача. Відповідач не бажала повідомити позивача про смерть батька, тому остання не мала можливості бути присутньою на похованні батька. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Суду пояснила, що позивач понад 10 років не спілкувалася із батьком - [PERSON] Змінила адресу, де проживала не відомо. Не відвідувала його, не підтримувала. Останні роки батько хворів та потребував догляду та лікування. Позивач працювала директором будівельної фірми та мали матервальну можливість допомагати, але цього не робила. Відповідач, її донька [PERSON] та онук [PERSON] проживали разом з [PERSON], та повністю разом здійснювали догляд за [PERSON], готували їжу, кормили, доглядали, купували ліки. Витрачали усі кошти, яких не вистачало. [PERSON] ще за своє життя заповів своє майно [PERSON], оскільки вона завжди була поряд та допомогала йому. Позивач навіть не цікавилася станом батька. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав , зазначив, що вони підлгають задоволенню, оскільки позивач понад 10 років не спілкувалася із батьком, не надавала йому допомоги, якої він потребував, доказів підтримки стосунків з батьком суду не надала, навпаки з боку відповідача надано докази, що відповідач та її родина допомогали [PERSON], піклувалися про нього, коли він хворів, відповідач поховала його за особисті кошти. Тому позивач повинна бути усунена від спадкування, а її позовні вимоги задоволенню не підлягають. Треття особа [PERSON] в судовому засіданні проти позовнихі вимог [PERSON] заперечувала, позовні вимоги [PERSON] підтримала. Суду пояснила, що є донькою [PERSON], [PERSON] був їй як батько, проживали разом тривалий час у одній квратирі. Останні роки батько хворів, мати продовжувала працювати, тому вона особисто доглядала за ним, прала, готувала їжу, кормила, слідкувала за прийманням ліків. Вона є інвалідом 3ї групи. Доглядали також і мати та її син [PERSON]. Позивач ніколи не приходила до батька, протягом 20 років не цікавилася життям батька, не вітала його з днем народження, із святами та її діти також не спілкувалися з дідом. Тому [PERSON] залишив заповіт на все майно на її користь. Також підтвердила, що до їх квартири телефонувала жінка, яка назавлася представником заводу, де раніше працював [PERSON], та вона повідомила її, що батько помер. Усі учасники судового розгляду в подальшому подали заяви про розгляд справи за їх відсутність. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, повно і всебічно, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином [PERSON], [PERSON] взагалі не знає, померлий [PERSON] був йому як рідний дід. За своє життя позивач ніколи не спілкувалася із дідом, не вітала його із святами, ніколи не приходила до квартири діда та не провідувала його, про що дід жалкував. Дід хворів та потребував допомоги, яку надавали вони разом із матір'ю та бабою [PERSON], купували ліки, готували їжу, доглядали діда., займали кошти у сусідив. Дід кожного дня, коли ще міг, ходив гуляти на двір, останній рік йому вже було важко самому гуляти. Коли він помер, то його доньці не повідомляли про це, оскільки не було з нею контактів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з [PERSON] 30 років, є сусідами, який завжди був доглянутим, чистим, накормленим. Він казав ще у 90х роках, що в нього є донька, та дуже чекав, що вона йому зателефонує. Відомо, що [PERSON] зустрічався із донькою років 7-10 назад, останні два роки вже сам не гуляв. [PERSON] хворів, але якими хворобами не знає, останній час лежав, його родина доглядала., його доньку не бачила. [PERSON] розповідала, що [PERSON] не дозволив звати доньку, казав, що коли був здоровим то не був потрібен їй. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] 40 років, [PERSON] доглядала [PERSON], коли він захворів, викликала лікаря. Ніколи доньки [PERSON] не бачила, він сам прогулювався на дворі, про доньку ніколи не розповідав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], останні роки [PERSON] хворів, його дружина ідеально доглядала за чоловіком., також допомогала її донька [PERSON] Доньку [PERSON] не знає, ніколи не бачила. [PERSON] прогулювався на дворі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином позивача, [PERSON] його дід. Мати периодично зустрічалася із своїм батьком на вулиці, оскільки додому до нього її не пускали. Про смерть діда нічого не повідомили. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона неодноразова прогулювалася із позщивачем та її донькою біля лікарні № 3, та бачила, що позивач зустрічалася із батьком у пециріїї, потім провела його додому. Позивач пропонувала допомогу, але її батько відмовлявся. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома позивача, яка просила її зателефонувати її батькові під видом представника працівника ММК "Азовсталь" , який телефонує усім ветеранам підприємства, вона погодилася та зателефонувала у листопаді 2015 року, на що за телефоном повідомили, що [PERSON] помер. З таким проханням позивач звернулася , оскільки дружина її батька не давала спілкуватися із батьком. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ч. 1, 2 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1269 ч.5 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 липня 1997 року батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 10 квітня 1969 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10 квітня 1969 року. Згідно з довідкою серії [NUMBER], виданою Обласним центром «Міжнародний медико-соціальна експертна комісія №1 м.Маріуполя» [PERSON], [INFO] є інвалідом 3 групи, причина інвалідності: загальне захворювання. Згідно з заповітом від 18 лютого 2013 року, зареєстрованого в реєстрі №586 [PERSON] заповів [PERSON] все належне йому майно. Відповідно до спадкової справи, відкритої першою Маріупольською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з квитанцією № 54 від 14.10.2015 року на ритуальні послуги у розмірі 9 132,00 грн. та талоном №82 на поминальний обід в розмірі 823,68 грн. понесені витрати були сплачені [PERSON] Згідно з наданих медичних документів [PERSON] хворів на сахарний діабет, стенакордію, Паркінсона, хронічний бронхіт, хронічний трахеіт, гіпертонічну хворобу 2 ступеня, хворобу ШКТ, язву 12 перстної кішки, радикуліт, аденома, простатит. Згідно з особовим рахунком № [NUMBER] у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до свідоцтва про прав власності на квартиру [ADDRESS] сумісними власниками зазначені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] з 1993 року та змінили прізвище на [PERSON], 17.09.1997 року шлюб розірвано та змінено прізвище на [PERSON] Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з 3х житлових кімнат, загальною площею 54,67 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м. Позивачка є дочкою [PERSON], отже є спадкоємцем першої черги за законом. Підставою для усунення від спадкування за нормою ст.1224 ЦК є, відповідно до ч.2 вказаної статті, умисне перешкоджання особою спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт, що сприяло виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині та законодавець чітко зазначив, що не можуть спадкувати ні за законом, ні за заповітом особи, які перешкоджали спадкодавцеві виразити, змінити чи скасувати своє волевиявлення у заповіті, зазначені у ч. 2 ст.1224 ЦК незаконні дії повинні бути здійснені умисно. Як передбачено у п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. за № 7, правило абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правилом ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування». У положеннях п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що при вирішенні питання про усунення від спадкування з підстав, визначених ч.5 ст. 1224 ЦК України підлягає доказуванню, як факт ухилення від надання спадкодавцеві допомоги так і факт перебування останнього в безпорадному стані та потребу в допомозі саме з таким його станом. Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідачем за первісним позовом не доведено, що спадкодавець [PERSON] потребував допомоги саме від позивача за первісним позовом у справі, а остання в свою чергу мала можливість її надати, проте ухилялась від обов'язку щодо надання такої допомоги. Навпаки в судовому засіданні встановлено, що позивач не мала можливості вільно спілкуватися із своїм батьком за час його життя та останніх його років, що підтверджується зустрічами на вулиці. Пояснення свідків, які є родичами, сусідами та знайомими [PERSON], що вони не знають про доньку померлого [PERSON] не підтверджують факту відсутності спілкування між позивачем та її батьком та надають відомостей про те, що позивачу повідомлялося про необхідність допомоги її батька, та остання відмовляла у цьому. За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України, лише при одночасному настанні викладених вище обставин і доведеності зазначених вище фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений судом від права на спадщину. Таким чином, в судовому засіданні позивачем за зустрічною позовною заявою [PERSON] не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець [PERSON] потребував допомоги відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON], остання мала можливість її надати, проте ухилялась від обов'язку щодо її надання. Стосовно того, що відповідач за первісним позовом [PERSON] несла витрати на лікування чоловіка, витрати на поховання, то статтею 1232 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємців відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Таким чином, позивач за зустрічним позовом [PERSON] вправі вимагати від відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON] відшкодування понесених нею витрат на лікування, догляд та поховання померлого, рівно як і навпаки. За таких обставин, позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] об'єктивно не підтверджені, суду не надано належних та допустимих доказів ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги спадкодавцю, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦК України не доведено і того, що через стан здоров'я [PERSON] перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги саме від відповідача [PERSON] та остання мала можливість її надавати, але без поважних причин ухилилась від її надання. З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача за зустрічною позовною заявою [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування є безпідставними, тому до задоволення не підлягають. При цьому суд враховує, що позивач проживала окремо від свого батька, між позивачем та відповдачем [PERSON], [PERSON] склалися напруженні стосунки ще за життя батька, про що сторони не заперчували в судовому засіданні, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, що позивач періодично зустрічалася із своїм батьком. Намагання позивача зателефонувати до батька за допомогою свідка під приводом поздоровлення ветеранів підприємства, де раніше працював [PERSON], на думку суду підтверджують доводи позивача, що з боку родини батька мали місце перешкоди для їх спілкування. Сама відповідач [PERSON] не заперечувала протитого, що вона не повідомляла позивача про смерть батька. Також суд враховує матеріальне становище сторін. Відповідно до наданих відомостей суду про доходи [PERSON] є пенсіонеркою з 10.10.2013 року, отримує пенсію у розмірі 949 грн., згідно трудової книжки з 31.12.2008 року не працює. Інші доходи не отримує. Розмір пенсії [PERSON] станом на жовтень 2015 року складав 2747,47 грн. Згідно податкової декларації платника єдиного податку ФОП доходи [PERSON] становили станом на 2015 рік 8326 грн., 2014 рік - 14170 гр., 2013 рік 12000 грн., 2012 рік 11000 грн. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] звернулась з заявою про отримання спадщини після смерті свого батька - [PERSON] Іншими спадкоємцями за законом є: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.06.2016 року № 1354/02/31 державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/16 частину квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] року [PERSON] Враховуючи той факт, що [PERSON] має право на половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов'язкову частку), що складає 1/2 від 1/2 частки від 1/4 частки квартири, що належала її батьку, що становить 1/16, на теперішній час [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати право власності на 1/16 частину після померлого батька, нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею в судовому порядку право власності на 1/16 частину квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved