Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, в обгрунтування своїх вимог вказуючи на те, що у лютому місяці 2005 року отримав від гр. [PERSON] довіреність на право розпорядження належною останньому земельною ділянкою, площею 7, 445 га, яка розташована на території Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, при цьому, оскільки [PERSON] не є родичем позивача, то з 2005 року позивач з останнім ніяких стосунків не підтримував та інформацією про місце його перебування не володів. В січні місяці 2014 року від голови Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області Максімової В.І. позивач дізнався, що [PERSON] [INFO] року помер в лікарні м. Дніпропетровська, при цьому остання також повідомила позивача про те, що серед документів, належних [PERSON] , був знайдений заповіт, відповідно до якого останній заповідав позивачеві належне йому на момент смерті майно. Дізнавшись про існування такого заповіту, позивач 28.03.2014 року звернувся до Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак постановою нотаріуса від 28.03.2014 року позивачеві було відмовлено в оформлені спадкових прав через пропуск ним встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач зазначав, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини , оскільки тривалий час не знав ні про смерть [PERSON] , ні про існування заповіту, складеного останнім на його ім»я, а відтак дані обставини були об»єктивними та не залежали від волі позивача, унеможливлюючи своєчасне прийняття ним спадщини. Посилаючись на вищезазначене, вказуючи, що інших спадкоємців окрім нього не має, позивач, на підставі ст. 1272 ЦК України , просив визначити йому додатковий строк, терміном два місяці, для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] року, залишивши за ним судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник останнього [PERSON] позовні вимоги повністю підтримали. Представник відповідача Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області Максімова В.І. в судовому засіданні позовні вимоги повністю визнала. Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Юр»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з"явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином (ас.38). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності третьої особи по справі Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін , проти чого присутні в судовому засіданні учасники процесу не заперечували. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та представника останнього [PERSON], представника відповідача Максімової В.І., дослідивши письмові матеріали справи , суд знаходить встановленими наступні обставини: - з копії державного акту на право приватної власності на землю серії 1У-ДП № 116417 від 05.09.2002 року, вбачається, що [PERSON] був власником земельної ділянки, площею 7,445 га, розташованої на території Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району та переданої останньому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ас.5); - з копії довіреності від 25.02.2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається , що [PERSON] уповноважив позивача по справі [PERSON] вчиняти від його імені правочини щодо розпорядження належною йому на підставі державного акту серії 1У-ДП № 116417 земельною ділянкою, площею 7, 445 га, розташованою на території Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району, зокрема укладати договори, передавати її в користування, проводити розрахунки по укладених договорах, підписувати документи та правочини, а також одержувати орендну плату, грошові кошти тощо, при цьому строк дії довіреності встановлений терміном 10 років до 25.02.2015 року (ас.4). В судовому засіданні позивач та представник останнього пояснили, що позивач до теперішнього часу користується вказаною земельною ділянкою, передавши таку в оренду ТОВ »ЛАН» Юр»ївського району , при цьому отримує орендну плату, відповідно до вимог вищезазначеної довіреності. Згідно копії заповіту від 02. 10. 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим номером 1339 (ас.8), [PERSON] , за життя, все своє майно , де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на момент смерті заповідав позивачу по справі [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.09.2007 року (ас.9), спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року. Згідно постанови державного нотаріуса Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 28. 03. 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії , позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно належне спадкодавцю [PERSON] , у зв"язку з пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини (ас. 10 ). В судовому засіданні позивач пояснив, що після отримання від [PERSON] довіреності на право розпорядження земельної ділянкою, з останнім не спілкувався та долею такого не цікавився, оскільки не є йому родичем, при цьому, так як довіреність видана до 2015 року вважав, що після сплину строку дії останньої [PERSON] з»явиться та дасть про себе знати. Однак , в січні 2014 року від голови Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області Максімової В.І. випадково довідався про наявність складеного [PERSON] на його ім»я заповіту та смерть останнього. Представник відповідача по справі Максімова В.І., пояснила, що дійсно працює головою Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району, при цьому взимку 2014 року проїжджаючи мимо будинку належного [PERSON] побачила, що останній є занедбаним та в ньому вибиті вікна, після чого вирішила піти оглянути даний будинок. Безпосередньо [PERSON] на території Новов»язівської сільської ради не проживав постійно , часто перебуваючи в місті Дніпропетровську в лікарнях, так як був одиноким. При огляді будинку нею було виявлено, що вікна дійсно побиті, а всередині будинку знайдені документи, серед яких вона виявила заповіт складений [PERSON] на ім»я [PERSON], після чого передала такий заповіт позивачу та з»ясували, що [PERSON] помер в м. Дніпропетровську. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець на протязі строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може встановити йому додатковий строк достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Строк, встановлений судом не може бути більшим шести місяців і його сплин починається з моменту вступу рішення суду в закону силу. Відповідно до п. 24 постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження у справі про продовження строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які б могли дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (ас. 30, 31), при цьому згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру стосовно наявності заповітів, вбачається, що в реєстрі є чинним та зареєстрований заповіт за № 1339 від 02.10.2000 року, складений [PERSON] (ас.32). Відтак, інших спадкоємців , окрім позивача, не встановлено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому такі причини мають бути пов"язані з об"єктивними , непереборними, істотними труднощами у спадкоємця на вчинення таких дій. Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов»язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Разом з тим, суд зазначає, що поняття поважності причини пропуску строку носить оціночний характер і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Суд, дослідивши всі обставини справи приходить до висновку, що строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, з огляду на те , що позивач до закінчення строку для прийняття спадщини, дійсно не був обізнаний про наявність складеного [PERSON] на його ім»я заповіту, про існування якого дізнався лише в січні 2014 року від голови Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району Максімової В.І., якою вказаний заповіт був випадково знайдений серед речей в будинку [PERSON] та переданий позивачу. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 1255 ЦК України (таємниця заповіту) - обов»язок зберігати у таємниці до відкриття спадщини відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту покладається на нотаріуса, іншу посадову, службову особу, яка посвідчує заповіт, свідків, а також фізичну особу, яка підписує заповіт замість заповідача. Будь-які довідки щодо вказаних обставин видаються спадкоємцям тільки після смерті заповідача при пред»явленні свідоцтва про його смерть. Відтак, закон не зобов»язує позивача бути обізнаним про наявність заповіту. Таким чином, необізнаність позивача про наявність складеного на його ім»я заповіту об»єктивно перешкоджало останньому подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини в установлений законом строк та дана обставина не залежала від волі позивача. Відтак, суд знаходить можливим визначити позивачеві додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини терміном на два місяці. Враховуючи наявність заяви позивача про залишення за ним судових витрат по справі , суд знаходить можливим судові витрати по справі залишити за позивачем .

Outcome: approved