Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до договору про надання послуг від 02 грудня 2016 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем [PERSON], останній у строк до 30.04.2017 року був зобовязаний надати Позивачу повну інформацію про майно та його державну реєстрацію відповідно до норм чинного законодавства України, але вказані зобовязання не виконав. В подальшому Позивач уточнив свої вимоги та зазначив, що Відповідачем [PERSON] не були виконані зобовязання по договору про надання послуг, зокрема через переоформлення майна Позивача, а саме: цілісного майнового комплексу фермерського господарства «ДАР», на іншу особу. Так, відповідно до статуту фермерського господарства «ДАР»,код ЄДРПОУ 20209819, затвердженого головою фермерського господарства «ДАР» 17 листопада 2004 року та зареєстрованого 17 листопада 2004 року за №12091200000000066, засновником господарства є [PERSON], а членами господарства: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Але начебто на загальних зборах членів фермерського господарства «ДАР» (протокол №2 від 02 вересня 2016 року) були прийняті рішення про відчуження фермерського господарства «ДАР» як цілісного майнового комплексу шляхом укладення договору купівлі продажу з [PERSON] (надалі Відповідач-2), виключення з фермерського господарства усіх членів, в тому числі засновника [PERSON] (помер 03 серпня 2016 року), призначення Відповідача-2 на посаду голови господарства та затвердження статуту фермерського господарства «ДАР» у новій редакції. Для проведення реєстраційних дій був наданий договір купівлі продажу фермерського господарства «ДАР» від 02 вересня 2016 року, оформлений в простій письмовій формі, відповідно до якого Позивач (Продавець) передає у власність, а [PERSON] - Відповідач-2 (Покупець) приймає і оплачує фермерське господарство «ДАР» як цілісний майновий комплекс, до складу майна якого входить майно, набуте фермерським господарством на підставах, що не заборонені законом, в тому числі майно (рухоме та нерухоме), що належить фермерському господарству, право оренди земельних ділянок, не розподілений прибуток, майнові права та інші права, що належать фермерському господарству. В подальшому Відповідачем-2 було прийнято рішення (протокол) №3 від 07.09.2016 року про відступлення шляхом укладання договору купівлі продажу фермерського господарства «ДАР» як цілісного майнового комплексу з громадянином України [PERSON] (надалі Відповідач-3), призначення останнього головою господарства та викладення статуту Товариства у новій редакції. На підставі цього рішення 07.09.2016 року між Відповідачем-2 та Відповідачем-3 був укладений договір купівлі продажу фермерського господарства «ДАР», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3050. Відповідно до п. 1.1. цього договору Відповідач-2 передає у власність, а Відповідач-3 приймає і оплачує фермерське господарство «ДАР» як цілісний майновий комплекс, до складу майна якого входить майно, набуте фермерським господарством на підставах, що не заборонені законом, в тому числі майно (рухоме та нерухоме), що належить фермерському господарству, право оренди земельних ділянок, не розподілений прибуток, майнові права та інші права, що належать фермерському господарству. І як результат до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно фермерського господарства «ДАР» були внесені ряд змін стосовно складу та інформації про засновників, інформації про керівника юридичної особи. У звязку з вищевикладеним Позивач просив зобовязати Відповідача-1 вчинити дії, передбачені договором про надання послуг, визнати недійсними рішення загальних зборів членів фермерського господарства «ДАР», визнати недійсними договори купівлі продажу фермерського господарства «ДАР», визнати недійсним статут фермерського господарства «ДАР» та скасувати державну реєстрацію змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно фермерського господарства «ДАР». В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відполвідачі 2,3 в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог\~ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до договору про надання послуг від 02 грудня 2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній у строк до 30.04.2017 року був зобовязаний надати Позивачу повну інформацію про майно та його державну реєстрацію відповідно до норм чинного законодавства України. Свої зобовязання по договору Відповідач-1 не виконав, зокрема через переоформлення майна Позивача, а саме: цілісного майнового комплексу фермерського господарства «ДАР», на іншу особу. Так, відповідно до статуту фермерського господарства «ДАР»,код ЄДРПОУ 20209819, затвердженого головою фермерського господарства «ДАР» 17 листопада 2004 року та зареєстрованого 17 листопада 2004 року за №12091200000000066, засновником господарства є [PERSON], а членами господарства: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п. 4.2. статуту члени господарства є власниками майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено угодою між ними. Члени господарства відповідно до законодавства України володіють, користуються і розпоряджаються майном, що є у їхній спільній сумісній власності, виходячи з мети статутної діяльності господарства. Згідно з п. 4.4. статуту володіння, користування і розпорядження майном господарства здійснюються Головою господарства на засадах цього статуту, а також угод між Головою та членами господарства. На загальних зборах членів фермерського господарства «ДАР» (протокол №2 від 02 вересня 2016 року) були прийняті рішення про відчуження фермерського господарства «ДАР» як цілісного майнового комплексу шляхом укладення договору купівлі продажу з [PERSON] (Відповідач-2), виключення з фермерського господарства усіх членів, в тому числі засновника [PERSON] (помер 03 серпня 2016 року), призначення Відповідача-2 на посаду голови господарства та затвердження статуту фермерського господарства «ДАР» у новій редакції. Для проведення реєстраційних дій був наданий договір купівлі продажу фермерського господарства «ДАР» від 02 вересня 2016 року, оформлений в простій письмовій формі, відповідно до якого Позивач (Продавець) передає у власність, а Відповідач-2 (Покупець) приймає і оплачує фермерське господарство «ДАР» як цілісний майновий комплекс, до складу майна якого входить майно, набуте фермерським господарством на підставах, що не заборонені законом, в тому числі майно (рухоме та нерухоме), що належить фермерському господарству, право оренди земельних ділянок, не розподілений прибуток, майнові права та інші права, що належать фермерському господарству. Відповідно до п. 2.1., 2.2. цього договору ціна фермерського господарства «ДАР» складає 1\~000\~000,00 грн. і підпис продавців на даному договорі свідчить про отримання продавцями грошових коштів у розмірі, зазначеному в п. 2.1. цього договору. В подальшому Відповідачем-2 було прийнято рішення (протокол) №3 від 07.09.2016 року про відступлення шляхом укладання договору купівлі продажу фермерського господарства «ДАР» як цілісного майнового комплексу з громадянином України [PERSON] (Відповідач-3), призначення останнього головою господарства та викладення статуту Товариства у новій редакції. На підставі цього рішення 07.09.2016 року між Відповідачем-2 та Відповідачем-3 був укладений договір купівлі продажу фермерського господарства «ДАР», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3050. Відповідно до п. 1.1. цього договору Відповідач-2 передає у власність, а Відповідач-3 приймає і оплачує фермерське господарство «ДАР» як цілісний майновий комплекс, до складу майна якого входить майно, набуте фермерським господарством на підставах, що не заборонені законом, в тому числі майно (рухоме та нерухоме), що належить фермерському господарству, право оренди земельних ділянок, не розподілений прибуток, майнові права та інші права, що належать фермерському господарству. Відповідно до статуту, затвердженого рішенням власника (протокол №3 від 07.09.2016 року) єдиним власником та членом фермерського господарства «ДАР» став [PERSON]. Крім того, із витягу №1002638193 від 31.05.2017 року видно, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно фермерського господарства «ДАР» були внесені наступні зміни: -державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 06.09.2016 12291050015002622; [PERSON]; Одеська філія Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень»; зміна складу або інформації про засновників. -внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не повязані зі змінами в установчих документах; 06.09.2016 12291070016002622; [PERSON]; Одеська філія Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень»; зміна додаткової інформації, зміна керівника юридичної особи. -внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не повязані зі змінами в установчих документах; 08.09.2016 12291070017002622; [PERSON]; приватний нотаріус [PERSON]; зміна керівника юридичної особи. -державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 08.09.2016 12291050018002622; [PERSON]; приватний нотаріус [PERSON]; зміна складу або інформації про засновників. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Згідно з ч. 1-3 ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство» головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об'єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Статтями 19, 20 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. За рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Громадяни, які придбали майно фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правової угоди, подають у встановленому порядку Статут фермерського господарства на державну реєстрацію. Таким чином, майно, що входить до складу цілісного майнового комплексу є власністю фермерського господарства і може бути відчужене в порядку, передбаченому законом та статутом господарства. Крім того, відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Враховуючи зазначену норму договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу фермерського господарства підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. А тому після смерті засновника господарства [PERSON] його частка у праві власності повинна перейти у порядку спадкування, що необхідно оформити документально. Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. За приписами ст. 321 Цивільного кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах. За викладеного можна прийти до висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів членів фермерського господарства «ДАР», оформленого протоколом №2 від 02.09.2016 року. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3). Відповідно до частин першої та другої\~ст. 209 Цивільного кодексу України\~правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. За приписами частини четвертої\~ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"\~(редакція на дату виникнення спірних правовідносин) для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подається, зокрема, примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи\~\~(пункт 10 ч. 4 ст. 17 Закону). Отже, нормами Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено вимогу щодо подання державному реєстратору для проведення відповідних реєстраційних дій, пов'язаних зі змінами у складі засновників, зокрема, оригіналу договору про перехід чи передання частки у статутному капіталі юридичної особи та його нотаріального посвідчення. Встановлення вимоги нотаріального посвідчення договорів такого типу узгоджується з приписами\~ст. 209 Цивільного кодексу України. Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору передбачені\~ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно з якою такий договір є нікчемним і, відповідно, не породжує жодних юридичних наслідків. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину недійсним. Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню судами у загальному порядку. Оскільки на підставі спірних протоколу №2 загальних зборів членів фермерського господарства «ДАР» від 02 вересня 2016 року та договору купівлі продажу фермерського господарства «ДАР» від 02 вересня 2016 року були внесені зміни до відповідних відомостей щодо цього господарства, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вимоги про скасування проведеної державним реєстратором державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу фермерське господарство «ДАР» є похідними від вимог про визнання недійсними вказаних рішень загальних зборів та договору купівлі продажу. Враховуючи той факт, що Відповідач-2 не набув статусу члена/голови фермерського господарства «ДАР», він не мав права розпоряджатися майном фермерського господарства і подальше відчуження цілісного майнового комплексу фермерського господарства «ДАР» є незаконним. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати слід віднести за рахунок відповідачів. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved