Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати її право на спадкуваня розом з [PERSON] спадкоємицею першої черги, після смерті [PERSON], [INFO], який помер 15 липня 2016 року. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 15 липня 2016 року помер [PERSON], з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1998 року. Проживали вони з ним разом однією сімєю в її житловому будинку за адресою: місто Знамянка Кіровоградської області, вулиця Дзержинського, 53, вели спільне господарство, розпоряджалися грошовими коштами, які разом вносили у спільний бюджет, підтримували один одного в різних ситуаціях матеріально і морально, турбувалися один про одного, спільно вирішували всі побутові проблеми, робили сумісні покупки, були повязані спільним побутом. Рішенням суду встановлено факт проживання їх спільно однією сімєю понад п'ять років до відкриття спадщини. Ще за життя [PERSON] віддав їй документи на свою однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], яку він придбав ще до їх спільного проживання. Вказану квартиру з [PERSON] вони здавали в оренду так як фактично проживали у її будинку. Вона весь час турбувалася про [PERSON], була разом з ним, доглядала його, коли він тяжко хворів, поховала. [PERSON] розповідав їй, що має дочку [PERSON] (відповідача по справі), однак за весь час їх спільного проживання вона жодного разу не приходила до батька, не цікавилася його здоровям, життям, не допомагала матеріально. Де знаходилася [PERSON] їм відомо не було, в організації поховання участі не приймала. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Пояснила, що з [PERSON] познайомилися у 1998 році, почали проживати спільно як одна сімя у належному їй будинку по вулиці Дзержинського в місті Знамянка. З дочкою [PERSON] не спілкувався. У травні 2016 році [PERSON] сильно захворів і його забрали в лікарню, раніше він також хворів, але до лікарні не бажав звертатись. Останні декілька місяців до смерті [PERSON] перебував у безпорадному стані, самостійно не пересувався. Представник позивача у судовому засіданні просила суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що з батьком після того як він почав проживати з [PERSON] спілкувалась по мірі можливості, оскільки позивач була проти цього, внаслідок чого батько ніколи не запрошував її до себе додому. Батько до пенсії працював, добре заробляв, після - отримував пенсію, матеріальної допомоги не потребував. Востаннє бачила батька на початку весни 2016 року в аптеці, він пересувався з палицею. Також відповідач відзначила, що їй не було відомо про те, що батько сильно захворів, потрапив до лікарні, йому був необхідний сторонній догляд. Позивач їй про це не повідомила, так само як і про те, що батько помер. Вона на той час перебувала за кордоном, про смерть батька дізналась згодом від інших родичів. Представник відповідача у судовому засіданні вказала на безпідставність позовних вимог і просила відмовити у їх задоволенні. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, їх представників та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON], помер 18 липня 2016 року в місті Знамянка Кіровоградської області. Згідно з договором купівлі-продажу від 23 травня 1997 року на праві власності [PERSON] належала житлова квартира [ADDRESS] (а.с.10). Після смерті [PERSON] 07 жовтня 2016 року в Знамянській міській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №155/2016. З заявами про прийняття його спадщини звернулися дочка останнього [PERSON] 07 жовтня 2016 року та співмешканка [PERSON] 15 листопада 2016 року. У довідці наданій нотаріусу дочкою зазначено, що на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований один [INFO] (а.с. 11). Згідно з довідкою квартального комітету №10 міста Знамянка від 14 грудня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] з лютого 1988 року по день смерті [PERSON] проживали спільно однією сімєю по вулиці Дзержинського, 53 в місті Знамянка, вели спільне господарство (а.с.12). Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року встановлено факт проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який помер 15 липня 2016 року, однією сім'єю в період з лютого 1998 року по день його смерті -15 липня 2016 року (а.с.13). У довідках Комунального закладу «Знамянська міська лікарня імені [PERSON]» та виписці з медичної картки стаціонарного хворого №2250 зазначено, що [PERSON] знаходився у лікарні на диспансерному обліку як ліквідатор аварії на ЧАЕС. З 2011 року хворий на диспансерний облік не зявлявся, безкоштовні лікарські препарати не виписував. Виклик лікаря на дім зафіксовано 15 квітня 2016 року, діагноз: миготлива аритмія постійної форми. Атеросклеротичний кардіосклероз СН ІІ-ІІІ ступеня. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Хворому було запропоновано стаціонарне лікування в кардіологічному відділенні, на що хворий відмовився і самостійно розписався в амбулаторній картці. 11 червня 2016 року останній був доставлений каретою швидкої допомоги та оформлений на стаціонар хірургічного відділення, де він знаходився на лікуванні до 24 червня 2016 року з діагнозом: облітеруючий атеросклероз обох нижніх кінцівок ІІІ стадії. Трофонекроз підошвових поверхонь обох кінцівок. Флегмона стоп. Інтоксикація. Ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз. СН ІІ Б ст.ФК ІІІ. 24 червня 2016 року [PERSON] був виписаний у задовільному стані. 15 липня 2016 року [PERSON] помер вдома. 16 липня 2016 року видана довідка про смерть, діагноз: хронічна недостатність кровообігу ІІІ ступеню. Атеросклеротичний кардіосклероз. З 10 січня 2011 року [PERSON] знаходився на обліку у Знамянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України, отримував пенсію за віком, розмір якої у липні 2016 року складав 2128 грн.37 коп.(а.с.31). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є сином позивача, проживав з матірю і [PERSON] в одному будинку близько 20 років. Здоровя у [PERSON] погіршилося десь за три місяці до смерті, були проблеми з ногами, сам він не пересувався, перебув у безпорадному стані, його доглядала мати, робила перевязки, він також доглядав. Ховала [PERSON] мати, допомагали сусіди. Свідок [PERSON] (сусідка позивача) пояснила, що проживає по сусідству з позивачем. З 1998 року [PERSON] почав проживати з позивачем, жили дружно, дочку [PERSON] жодного разу вона не бачила. [PERSON] пересувався з палицею. За декілька місяців до смерті він зліг, перебував у безпорадному стані, вона допомагала позивачу у догляді. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідач доводиться йому невісткою, [PERSON] знав особисто. Востаннє його бачив два роки тому, повз їх двір їхав на город і бачив там [PERSON], той стояв у дворі, без палиці. На здоровя останній не скаржився. Свідок [PERSON] (племінник [PERSON]В.) пояснив, що [PERSON] бачив десь за місяць до смерті, він стояв біля двору з палицею, казав, що болять ноги, лікарі пропонують ампутацію, а він не бажає. [PERSON] помітно постарів, осунувся. Проблеми з ногами у дядька були ще з часів участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Свідок [PERSON] (брат [PERSON]В.) пояснив, що десь за рік до смерті брата [PERSON] разом їздили до нотконтори з питань оформлення спадщини, пересувався він самостійно, хоча і за допомогою палиці. Останнім часом також бачив його у дворі будинку, він скаржився на хворі ноги, казав, що пережив інсульт. За життя брат розповідав, що на банківській картці має грошові кошти. Свідок [PERSON] (мати відповідача) пояснила, що за місяця два до смерті бачила [PERSON] в аптеці разом з дочкою, він був з палицею. Вона з ним також поспілкувалась. Ноги у нього хворіли давно, але він ніколи не скаржився. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами цього\~Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За нормою ст. 1223 ЦК України\~- право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ст.1261-1265 ЦК. Згідно з ст. 1261 ЦК\~- у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно\~ст. 1262 ЦК\~- у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно\~ст.1263 ЦК\~- у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно\~ст. 1264 ЦК\~- у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст. 1258 ЦК України\~\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч.2\~ст.1258 ЦК\~кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1\~ст. 1259 ЦК України\~\~черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя заповіт не склав, тому право на спадкування отримали спадкоємці за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК - дочка спадкодавця, яка є відповідачем усправі - є спадкоємцем першої черги.\~\~ Відповідно до ст.1264 ЦК України\~позивач проживала з спадкодавцем понад 5 років до відкриття спадщини однією сім'єю, як чоловік і жінка, що встановлено рішенням суду та є спадкоємцем четвертої черги. За правилами щодо черговості у спадкуванні, встановленими\~статтею 1258 ЦК, позивач не набула права на спадкування (при наявності спадкоємиці першої черги, яка реалізували свої спадкові права у відповідності до ст.\~1261,\~1259,\~1270 ЦК). Відповідно до п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16 травня 2013 року, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. За ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст. ст.10,60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості є вичерпним, а відсутність хоча б однієї із них зумовлює застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК України. У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. При цьому слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК. В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В ході судового розгляду правових підстав для зміни черговості спадкоємства [PERSON], передбачених ст.1259 ЦК України судом не встановлено. Позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу [PERSON], який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Так, з медичної документації та пояснень сторін, свідків в судовому засіданні з'ясовано,що [PERSON] у безпорадному стані, коли він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, перебував декілька місцяців перед своєю смертю. Наведене не дає підстави вважати, що спадкодавець [PERSON] тривалий час перебував у безпорадному стані, через який потребував опікування з боку [PERSON] З пояснень позивача у судовому засіданні також з'ясовано, що за життя [PERSON] отримував пенсію, яка була більшою за розмір, отримуваної нею пенсії. З довідки про розмір пенсії [PERSON] вбачається, що її розмір у липні 2016 року складав 2128 грн.37 коп.. Позивач пояснила суду, що на той час розмір її пенсії складав трохи більше однієї тисячі гривень. Також з пояснень позивача судом з'ясовано, що квартиру, належну [PERSON] вони разом здавали в оренду, від чого отримували додатковий дохід. Вказане не дає підстав вважати, що позивач матеріально забезпечувала спадкодавця. Позивач має право на спадкування за законом у четверту чергу відповідно до ст. 1264 ЦК України, однак сам факт спільного і тривалого проживання однією сім'єю із спадкодавцем не є достатньою підставою для застосування ч.2 ст.1259 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд відносить на рахунок позвача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed