Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 14.01.2017 р. померла її бабця [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 449956. Позовні вимоги мотивує тим, що після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0740 га, яка розташована на території Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, надана [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 24.10.2008 р. № 968. В позовній заяві вказала, що ні на момент складання заповіту, ні на час смерті заповідача їй не було відомо про існування такого. Вважає цю обставину поважною причиною пропуску строку, просить позов задовольнити. Просила суд ухвалити рішення про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабці [PERSON], терміном у три місяці. Представник позивачки в підготовче судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити (а.с. 26-27). Представник Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області в підготовче судове засідання не зявився, т.в.о. сільського голови на адресу суду подав лист, в якому просить розглядати справу без участі представника сільської ради, позов визнає (а.с. 28). Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без участі сторін. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Ознайомившись із позовною заявою, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову. 14.01.2017 р. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-СГ № 449956 (а.с. 6). Як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 555939, померла на день смерті мала на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0740 га, яка розташована на території Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, надану їй на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 24.10.2008 р. № 968 (а.с. 4). 10.02.2010 р. нею складено заповіт, посвідчений секретарем Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 7, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належало б їй на день смерті (в тому числі будівлі, земельний пай) і на що матиме право за законом, заповіла онуці [PERSON] (а.с. 5). Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 14.01.2017 р., строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, закінчився 14.07.2017 р. Позивачка [PERSON] не звернулася у строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України), із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у звязку з тим, що про існування заповіту не знала. Відповідно до листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області ГТУЮ у Львівській області [PERSON] від 05.06.2018р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1272\~ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено у п. 2 постанови спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до змісту ст.1272\~ЦК України позов\~про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Як зазначено у п.24\~Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до абз. 22 п. 2 [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування 16.05.2013» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. [PERSON], поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Відповідно до ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.\~17\~ЗУ «Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. вказав, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Пропуск строку на звернення в нотконтору для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] позивачка [PERSON] мотивує необізнаністю про наявність заповіту, посвідченого від імені спадкодавця. Між тим, належних доказів, які б свідчили, що позивачка не мала можливості у встановлений законодавством строк звернутись до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] у звязку із об'єктивними, непереборними чи істотними труднощами, позивачем не надано. [PERSON], оскільки позивачкою не подано доказів, які б згідно чинного законодавства свідчили про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed