Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача [PERSON], зазначивши на його обгрунтування, що 18.05.2014 році близько 19 год. 45 хв., [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номер [NUMBER] в м.Кіровограді по вул.Кірова на перехресті з вул.Пролетарська, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «Виїзд заборонено» та продовжив рух на дорозі з одностороннім рухом назустріч основному потоку транспорту та на перехресті з вул.Преображенська, не переконався в безпеці свого маневру, виїхав на перехрестя з проїзних частин, допустивши зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки MitsubishiLancer, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався з лівого боку по головній дорозі по вул.Преображенська, та після зіткнення автомобіль MitsubishiLancer відкинуло на бордюрний камінь та електроопору, внаслідок чого зазначений транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження, при цьому, згідно з актом автотоварознавчого дослідження №021-14 від 02.06.2014 року розмір матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу становить 103 834 грн. 00 коп., з якої 50 000 грн. відповідно до полісу цивільної відповідальності було відшкодовано УСК «Княжа Вієнна [PERSON]». Розмір невідшкодованих збитків становить 53 834 грн. 00 коп. Крім того, зазначили, що постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17.06.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Зазначили, що транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ-2101, державний номер [NUMBER], належить на праві приватної власності [PERSON], автомобіль марки MitsubishiLancer, державний номер [NUMBER], належить на праві приватної власності [PERSON] Також зазначили, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, крім матеріальної шкоди, яка була заподіяна позивачу [PERSON], їм було заподіяно також і моральної шкоди, зокрема, позивач [PERSON] зазначив, що він сильно переживав, отримав нервовий стрес у звязку з ДТП, яка сталася з вини відповідача, крім того, відсутність у нього коштів на ремонт транспортного засобу змусило його докладати додаткових зусиль для пошуку грошей та організації свого життя, так як він являється приватним підприємцем і автомобіль використовував для організації своєї роботи, змушений був витрачати додаткові кошти, щоб орендувати транспорт у своїх знайомих, через що відчував моральний дискомфорт та стрес. Позивач [PERSON] зазначив, що внаслідок ДТП, він отримав значний стрес через хвилювання, повязане з ризиком смерті, або каліцтва, також він змушений був до пізньої ночі після ДТП їздити по різним інстанціям, з метою надання пояснень та проходити відповідні експертизи, повязані з ДТП, крім того, вимушений був змінити хід свого звичного життя, додатково організовувати свою трудову діяльність. З огляду на зазначене вище, позивачі [PERSON], [PERSON] просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], як власника транспортного засобу автомобіля марки MitsubishiLancer, державний номер [NUMBER], в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 53 834 грн. 00 коп., та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп., крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. 00 коп. Під час судового розгляду справи позивачі збільшили розмір позовних вимог (заява від 17.09.2015 року), та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, вважаючи, що сума невідшкодованих відповідачем збитків, збільшилася на розмір інфляції за відповідний період, просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], матеріальну шкоду в розмірі 53 834 грн. 00 коп., розмір інфляції за період 2014-2015 р.р. в розмірі 30 148 грн. 00 коп., в іншій частині позовні вимоги залишили без змін. Позивачі [PERSON], [PERSON], який є також представником позивача [PERSON], в судове засідання не зявилися, повідомлені про час та місце розгляду справи, направили до суду заяву за вх. №29038 від 04.11.2015 року про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просив позов задовольнити. Крім того, будучи присутнім в судовому засіданні 08.09.2015 року позивач [PERSON], який є також представником позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав, додатково зазначив на обгрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у позивача [PERSON] змінився звичний ритм життя, так як він є приватним підприємцем та використовував автомобіль по роботі, змушений був витрачати додаткові кошти, щоб орендувати транспорт у знайомих, крім того, отримав і душевні переживання, так як переживав з приводу пошкодження в ДТП належного йому транспортного засобу. Також зазначив, що 18.05.2014 року, коли сталася ДТП, він керував транспортним засобом автомобілем MitsubishiLancer, державний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON], внаслідок ДТП отримав нервовий стрес, так як потрапив в ДТП, міг покалічитися та отримати тілесні ушкодження, переживав також з приводу того, що керував автомобілем, який належить позивачу, та який потрапив в ДТП, отримавши значні механічні пошкодження, мав пригнічений душевний стан, більш того, до пізньої ночі він змушений був їздити по різним інстанціям, надавати пояснення, проходити відповідні експертизи, в свою чергу, відповідач, який на час ДТП керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номер [NUMBER], та який допустив порушення ПДР України, спричинивши ДТП, не відшкодував нанесених ним збитків в добровільному порядку. Відповідач [PERSON] та третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилися, судом повідомлялися про час та місце судового розгляду справи, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання на адресу суду не надходили, на підставі чого суд приходить до висновку, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та в порядку ч. 1 ст. 225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно. Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивачів обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, під якими розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. До способів захисту цивільних прав серед іншого, належать: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 18.05.2014 році близько 19 год. 45 хв., [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номерний номер [NUMBER] в м.Кіровограді по вул.Кірова на перехресті з вул.Пролетарська, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «Виїзд заборонено» та продовжив рух на дорозі з одностороннім рухом назустріч основному потоку транспорту та на перехресті з вул.Преображенська, не переконався в безпеці свого маневру, виїхав на перехрестя проїзних частин, допустивши зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки MitsubishiLancer, державний номерний номер [NUMBER], який рухався з лівого боку по головній дорозі по вул.Преображенська, та після зіткнення автомобіль MitsubishiLancer відкинуло на бордюрний камінь та електроопору, внаслідок чого транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження, чим було порушено п.п.8.1, 10.1 ПДР України. Судом також встановлено, що постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17 червня 2014 року, яка набрала законної сили 27 червня 2014 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що на момент ДТП цивільна-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована ПрАТ «Княжа Вієнна [PERSON]» за полісом №АВ/2064049 від 27.05.2013 року. Відповідно до звіту №021-14 про експертну оцінку автомобіля КТЗ марки MitsubishiLancer 1.6 Comfort, реєстраційний номер [NUMBER], складеного 02 червня 2014 року оцінювачем, експертом-автотоварознавцем [PERSON], проведеного на підставі заяви від ПрАТ «Княжа Вієнна [PERSON]» від 19.05.2014 року щодо проведення оцінки вартості матеріального збитку, пошкодженого КТЗ марки MitsubishiLancer 1.6 Comfort, реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки MitsubishiLancer 1.6 Comfort, реєстраційний номер [NUMBER], визначається як сума вартості відновленого ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ Сврз та величини ВТВ станом на момент огляду 20.05.2014 року складає 103 834 грн. 08 коп. Відповідно до заяви-погодження від 07.07.2014 року на адресу ПрАТ «Княжа Вієнна [PERSON]» [PERSON] зазначив, що 18.05.2014 року сталася ДТП за участю належного йому транспортного засобу MitsubishiLancer, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Цивільна відповідальність винуватця ДТП застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа [PERSON]» за полісом №АВ/2064049 від 27.05.2013 року. Також зазначив, що він ([PERSON]В.) погоджується з вартістю відновлювального ремонту згідно висновку незалежного експерта ФОП [PERSON] в сумі 103 834 грн. 00 коп., та з тим, що розрахунок страхового відшкодування може бути здійснено з вирахуванням величини фізичного зносу. Про франшизу за полісом в розмірі 00 грн. 00 коп. повідомлений. Відповідно до інформації ПрАТ «Княжа Вієнна [PERSON]» від 18.07.2014 року №4608 на адресу [PERSON] та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] (копія листа) страхова компанія повідомила, що після розгляду наданих до компанії документів за страховим випадком, що стався 18.05.2014 року, було складено страховий акт №140000011299 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп., яке буде перераховано за реквізитами, зазначеними в заяві. Факт відшкодування страховою компанією ПрАТ «Княжа Вієнна [PERSON]» відповідно до полісу цивільної відповідальності на користь позивача [PERSON] в розмірі 50 000 грн. 00 коп. останнім в позові не заперечувався, не заперечувався даний факт і під час судового розгляду справи в судовому засіданні 08.09.2015 року представником позивача [PERSON] позивачем [PERSON] Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент укладення договору страхування) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст.29 зазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Зазначені страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов, зазначених у пункті 19.1 статті 19 цього Закону. До договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплат страхового відшкодування за цими договорами застосовуються норми щодо ліміту відповідальності страховика, які діяли на дату укладення договору. Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України". Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідно до звіту №021-14 про експертну оцінку автомобіля КТЗ марки MitsubishiLancer 1.6 Comfort, реєстраційний номер [NUMBER], складеного 02 червня 2014 року оцінювачем, експертом-автотоварознавцем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, реєстраційний номер [NUMBER], визначається як сума вартості відновленого ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ Сврз та величини ВТВ станом на момент огляду 20.05.2014 року складає 103 834 грн. 08 коп., при цьому позивачу [PERSON], страховою компанією ПрАТ «Княжа Вієнна [PERSON]» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп., на підставі чого різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), становить 53 834 грн. 08 коп. ( 103 834 грн. 08 коп. 50 000 грн. 00 коп. = 53 834 грн. 08 коп.), в свою чергу, позивач [PERSON], як власник транспортного засобу автомобіля марки MitsubishiLancer 1.6 Comfort, реєстраційний номер [NUMBER], має право, на підставі ст.1194 ЦК України, вимагати від винної у ДТП особи, відповідача [PERSON], відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 53 834 грн. 00 коп. При цьому, судом враховуються розяснення, зазначені в п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, за якими, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього рухуУкраїни). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що порушення Правил дорожнього руху України відповідачем [PERSON], що встановлено постановою в справі про адміністративне правопорушення від 17 червня 2014 року, знаходиться в безпосередньому причинному звязку із заподіянням матеріальної шкоди майну, власником якого є позивач [PERSON], а саме: транспортному засобу автомобілю марки MitsubishiLancer 1.6 Comfort, реєстраційний номер [NUMBER] марки ВАЗ-2101, державний номер [NUMBER], та з урахуванням того, що страховою компанією ПрАТ «Княжа Вієнна [PERSON]» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп., з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 53 834 грн. 00 коп. Позивачем [PERSON] предявлено також вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] розмір інфляції за період 2014-2015 р.р. в розмірі 30 148 грн. 00 коп., мотивуючи вимоги тим, що сума невідшкодованих відповідачем збитків, збільшилася на розмір інфляції за відповідний період, які задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В свою чергу, положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК) ( п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4). Крім того, відповідно до розяснень, зазначених в п.14 зазначеної постанови, у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів. Позивачами [PERSON] та [PERSON] предявлено також до відповідача [PERSON] вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі по 10 000 грн. 00 коп. на користь кожного з позивачів, які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови). При визначенні розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу [PERSON], суд враховує те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.05.2014 року за участю водія транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ-2101, державний номер [NUMBER] [PERSON], був пошкоджений автомобіль марки MitsubishiLancer 1.6 Comfort, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності позивачу [PERSON], внаслідок чого у останнього були порушені нормальні життєві звязки, відбулися вимушені зміни укладу життя, повязані із неможливістю експлуатувати транспортний засіб внаслідок його пошкодження та необхідності проведення ремонту, що, спричинило останньому душевні страждання та переживання. При визначенні розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу [PERSON] суд враховує те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.05.2014 року за участю водія транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ-2101, державний номер [NUMBER] [PERSON], був пошкоджений автомобіль марки MitsubishiLancer 1.6 Comfort, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності позивачу [PERSON], та яким на час ДТП керував позивач [PERSON], при цьому останній зазнав душевних переживань та страждань, емоційних хвилювань, отримав нервовий стрес, так як був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, мав душевні переживання, повязані з ДТП, та ризиком спричинення тілесних ушкоджень. Враховуючи наведене, а також враховуючи, характер та обсяг заподіяних позивачу [PERSON] та позивачу [PERSON] душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру,

Outcome: partial