Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та від стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 18.11.2006 року сторони уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу у них народилась [INFO] донька [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9.11.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісяця до її повноліття. З цим рішенням позивач погоджувався, оскільки донька на той час проживала разом з матір`ю. Однак в 2014 році [PERSON] вийшла заміж за громадянина США і виїхала разом з ним до США на постійне місце проживання. З 2014 року донька [PERSON] проживає або з батьком, або з бабусею - матір`ю відповідача, за вільним вибором дитини. Весь цей час батько дитини піклується про свою доньку: повністю утримує та виховує її, контролює навчання в школі, вони разом відпочивають та подорожують. Однак в цей час за вказаним вище рішенням суду батько вимушений сплачувати аліменти на користь матері на утримання дитини, яку сам протягом тривалого часу і утримує. З 2015 року по 2018 рік у позивача виникла заборгованість по аліментам у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу - пухлина головного мозку, в результаті чого він звільнився з роботи, тривалий час лікувався і отримав 2 групу інвалідності. За вказаних підстав просять звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам, а також від сплати самих аліментів, оскільки донька сторін постійно проживає разом з батьком, а мати ніяких витрат на її утримання не несе. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи була двічі повідомлена судом належним чином (а.с.115; 124), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталась. 3-тя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі свого представника до суду також не з`явився повторно, про розгляд справи юридична особа була двічі повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника не зверталась. Заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, 18.11.2006 року сторони уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу у них народилась [INFO] донька [PERSON] (а.с.12). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9.11.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.13-14). За змістом ч.4-5, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За змістом того ж рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9.11.2012 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісяця до її повноліття (а.с.13-14). З цим рішенням позивач погоджувався, оскільки донька на той час проживала разом з матір`ю. Вказані вище обставини не заперечувались учасниками справи. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено судом, після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] відповідач [PERSON] уклала 26.07.2014 року новий шлюб з [PERSON] , громадянином США, який був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1640 (а.с.11). За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 25.05.2018 року №316/13 [PERSON] з 2017 року періодично приїздить на територію України, де перебуває не тривалий час (а.с.40), що підтверджує показання позивача про те, що [PERSON] з 2014 року після укладення шлюбу перебуває за кордоном України в США, де постійно працює та проживає. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.2, ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно п.п.2, п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Як встановлено судом, з 2014 року донька [PERSON] проживає або з батьком, або з бабусею - матір`ю відповідача, за вільним вибором дитини. Весь цей час батько дитини [PERSON] піклується за своєю донькою: повністю утримує та виховує її, контролює навчання в школі, вони разом відпочивають та подорожують, що підтверджується чисельними доказами (а.с.21-22; 41-95). Однак в цей час за вказаним вище рішенням суду батько вимушений сплачувати аліменти на користь матері на утримання дитини. З 2015 року по 2018 рік у позивача [PERSON] виникла заборгованість по аліментам (а.с.16-20) у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу - пухлина головного мозку, в результаті чого він звільнився з роботи, тривалий час лікувався (а.с.23-31), в подальшому отримав 2 групу інвалідності загального захворювання (а.с.38-39). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що дитина з 2014 року дійсно проживала разом з батьком, який повністю її утримував та виховував самостійно, вони разом часто їздили у подорожі, але потім позивач захворів на рак головного мозку і був вимушений довго лікуватись, зараз дитина також проживає з батьком. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки з 2014 року дитина сторін проживає з батьком, позивачем по справі, який повністю її виховує та утримує за свій власний фінансовий рахунок, а також враховуючи його лікування від тяжкої хвороби протягом 2015 року до 2018 року, тому позивача необхідно звільнити від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла за період з 2015 року по 2018 рік включно. За правилами ч.1, ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки позивач та його представник не надали судові доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про зміну матеріального або сімейного стану позивача протягом 2015-2018 років, тому в задоволенні частини позову про звільнення від стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх доходів щомісяця, встановлених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9.11.2012 року необхідно відмовити. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору, від якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial