Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що він перебував у трудових правовідносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Котляревська». Його підземний трудовий стаж роботи складає 15 років 7 місяців. 3 квітня 2017 року був звільнений за станом здоров'я. В результаті довгого часу праці в шкідливих умовах отримав професійне захворювання у вигляді хронічної радикулопатії правобічної в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом; хронічного бронхіту ІІ стадії фаза затихаючого загострення дифузний пневмосклероз ЛН-І-ІІ ст. (j42); хронічної помірної сенсоневральної приглухуватості помірного ступеня. 11.12.2017 року висновком МСЕК йому вперше була встановлена втрата професійної працездатності за сукупністю у розмірі 65%. та 3 група інвалідності. Пошкодженням здоров'я позивачу завдано тяжкі фізичні та моральні страждання, було змінено його звичний уклад життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та матеріального забезпечення. З наведених підстав він звернувся до суду, та просить стягнути з відповідача 65000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23.03.2018 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача ДП «Селидівугілля» ВП «Шахта Котляревська» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, вважає, що фактично на теперішній час в Україні відсутній законодавчий акт, що регулює порядок та розміри відшкодування шкоди, а отже, не визначений на законодавчому рівні механізм компенсації моральної шкоди, пов'язаної з трудовими відносинами. Додані [PERSON] документи жодним чином не доказують наявність у нього моральних(душевних) страждань, а підтверджують саме наявність фізичного захворювання. Виписки, додані до позову, не є достатніми доказами та не відповідають вимогам ст.ст. 77,78,79,81 ЦПК України. Обгрунтування позивачем моральної шкоди в розмірі 65000,00 грн. є неприпустимим та не правомірним. ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, а саме ст.ст.36,38 передбачено виплату страхових сум в залежності від ступеня втрати професійної працездатності та розміру заробітної плати. Таким чином, позивач намагається перенести обов'язки, які покладені на Фонд соціального страхування та передбачені законом, на відповідача, що є на його думку неприпустимим. У зв'язку з чим, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, надав письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначив, що з позовною заявою [PERSON] не згодний. Вважає, що позивач повинний надати докази про моральні переживання в зв'язку з ушкодженням здоров'я, про порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя,дані про порушення стосунків з оточуючими людьми, дані про настання інших негативних наслідків. Документи, на які посилається позивач, а саме - довідку МСЕК, акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання є документами що підтверджують тільки факт професійного захворювання та встановлення в зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності, і ніяким чином не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди. Управління вважає, що посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними. Суд, вивчив матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Росія»(нині «Котляревська») за професією ГРОЗ -14 років 06 місяців, прохідник - 1 рік 1 місяць, що підтверджується наданою копією трудової книжки позивача. Як вбачається з повідомлення № 513 від 04.10.2017 року форма П-3, клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМНУ» поставлений основний діагноз [PERSON] - хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом; хронічний бронхіт ІІ стадії фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз ЛН-І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, помірний ступінь(ІІІ ст..за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І.) - захворювання професійні, встановлені вперше. Найменування факторів виробничого середовища та трудового процесу, що спричинили професійне захворювання: пил, шум, фізичні навантаження, несприятливий мікроклімат. Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання ДУ «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» № 2153 від 04.10.2017 року [PERSON] встановлено діагноз: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом; хронічний бронхіт ІІ стадії фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз ЛН-І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, помірний ступінь(ІІІ ст..за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І.) - захворювання професійні, встановлені вперше. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.11.2017 року за формою П-4, було встановлено, що професійні захворювання [PERSON] за діагнозом: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом; хронічний бронхіт ІІ стадії фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз ЛН-І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, помірний ступінь(ІІІ ст..за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І.) - захворювання професійні, встановлені вперше, виникли за умов тривалої роботи в умовах важкої фізичної праці та вимушеної робочої пози в лаві, а також роботи в умовах запиленості повітря робочої зони ГРОЗ у лаві, які перевищували санітарно-гігієнічні нормативи. Підземний стаж - 15 років 7 місяців на ВП «Шахта Котляревська»: у тому числи за професією ГРОЗ - 14 років 6 місяців, за професією прохідник - 1 рік 1 місяць, за професією машиніст бульдозера - 2 роки 3 місяці. Професія ГРОЗ відноситься до категорії важкого ступеню важкості: піднімання та перенесення важкостей складало 35 кг на відстань 20 м протягом 30% робочої зміни. Недосконалість технологічних процесів. Еквівалентні рівні шуму на робочому місці ГРОЗ на ВП «Шахта Котляревська» згідно атестації робочих місць складали 94дБА, при ГДР(гранично - допустимому рівні) - 80 дБА. Перевищення ГДК пилу на робочому місці ГРОЗ дільниці № 4 ВП «Шахта Котляревська» - в 12,1 рази. Невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з пилом, шумом на дільниці № 4 ВП «Шахта Котляревська». Причина професійного захворювання: важка фізична праця - підйом та перенесення ваги складала від 20 кг до 35 кг на відстань 20 м протягом 30% робочої зміни; недосконалість технологічних процесів з видобутку вугілля; перевищення концентрації пилу на робочому місці ГРОЗ дільниці № 4 ВП «Шахта Котляревська», запиленість гірничих виробок склала - 120, 8 мг/м.куб., при ГДК - 10 мг/м.куб.; невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з пилом на дільниці № 4 ВП «Шахта Котляревська»; перевищення ГДР шуму на робочих місцях на 14 дБА. Відповідно до довідки серії АБ № 0048521 від 11.12.2017 року, виданої МСЕК [PERSON] первинно встановлена ІІІ група інвалідності, з встановленням втрати професійної працездатності, яка у сукупності складає 65%. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров"я. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. При встановлених обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 13,81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач отримав хронічне професійне захворювання, у зв'язку з тривалим перебування у трудових відносинах з відповідачем, при наявності шкідливих умов праці, що було встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 06.11.2017 року, що в свою чергу заподіює йому моральні страждання, в результаті чого він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання позивач зіткнувся з труднощами побутового плану. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки професійного захворювання, постійно потребує систематичного лікування та оздоровлення. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок нещасного випадку, ступень вини відповідача, стан здоров'я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 65 000 грн. 00 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. З огляду на вищевикладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 19 500 грн. 00 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до вимог п.п 2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 1 січня 2018 року встановлено у розмірі 1762 грн. Отже, за подання до суду позовної заяви з зазначеними вимогами сплаті підлягала сума судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 211 грн. 44 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial