Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 08.07.2016 року та судові витрати по справі. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 08.07.2016 року [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 08.07.2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13\~091,28 гривень, у вигляді встановлено кредитного ліміту на карткових рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим станом на 13.05.2019 рік у відповідача перед банком виникла заборгованість у розмірі 39\~082,38 грн., з яких 13\~091,28 заборгованість за кредитом, 7\~584,93 гривень заборгованість по процентам, 16\~756,80 гривень заборгованість за пенею та комісією, 1\~649,37 гривень - штраф. Ухвалою судді від 27.06.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився. Від нього в матеріалах справи присутня заява про розгляд справи без його участі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного позову, пославшись на те, що в нього немає заборгованості за кредитним договором. Суд заслухавши відповідача, дослідивши надані докази прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся відповідач з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим відповідачем було підписано заяву № б/н від 08.07.2016 року згідно умов якої рішенням банку відповідачу було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок у розмірі 19\~091,28 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також витягу з тарифів обслуговування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 08.07.2016 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. Однак у встановлений кредитним договором термін відповідач свої зобов`язання не виконав - не погасив кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості. З розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що станом на 13.05.2019 рік у відповідача перед банком виникла заборгованість у розмірі 39\~082,38 грн., з яких 13\~091,28 заборгованість за кредитом, 7\~584,93 гривень заборгованість по процентам, 16\~756,80 гривень заборгованість за пенею та комісією, 1\~649,37 гривень - штраф. Разом з цим, відповідачем 07.02.2020 року до суду була подана заява у якій він вказує те, що він розрахувався за кредитом. На підтвердження вказаної обставини відповідачем була додана довідка від 07.02.2020 року №А57В1К0OLHE9KN5S видана заступником керівника відділення з обслуговування клієнтів [PERSON] відповідно до якої [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст. 79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76\~ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, відповідачем доведений той факт, що він виконав зобов`язання належним чином, крім того надав суду докази на підтвердження вказаної обставини. Враховуючи те, що відповідач не має заборгованості перед позивачем, зобов`язання виконані належнім чином, то в задоволенні позову належить відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн. Враховуючи той факт, що в задоволенні позову відмовлено повністю, то понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed