Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом 22.10.2020 та прохала суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] на: одну другу частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 3223784500:05:029:0001, площею 0,1267 гектара, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; одну другу частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 3223784502:01:007:0013, площею 0,1874 гектара, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); одну другу частки земельної ділянки за адресою: с. Троїцьке Рокитнянського району Київської області, кадастровий № 3223784502:016:029:0007, площею 0,2000 гектара, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла мати відповідачки/ бабуся позивачки - [PERSON] , у власності якої перебували спірні земельні ділянки. За життя померла склала два заповіти: відповідно до першого заповіту, посвідченого 17.10.1994 Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 30 заповіла все своє майно відповідачці; згідно останнього заповіту, посвідченого 12.04.2006 приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1371, заповіла [PERSON] лише земельну частку (пай). За життя [PERSON] помер її син, батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] сторони спору (19.02.2020 позивач та 10.12.2019 відповідач) звернулися до державного нотаріуса Рокитнянської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Нотаріусом заведена спадкова справа № 297/2019. Також 26.05.2020 позивач звернулася до зазначеного державного нотаріуса із заявою про наявність спору між спадкоємцями та повідомила про свій намір взяти участь у спадкуванні майна після померлої бабусі. Державним нотаріусом 07.07.2020 надано відповідь позивачу про те, що все майно після померлої [PERSON] охоплено заповітами, які є чинними. Отже, державним нотаріусом фактично було позбавлено позивачку права спадкувати майно після померлої [PERSON] 15.07.2020 державним нотаріусом на заяву позивача про те, що чинним є останній заповіт [PERSON] , повідомлено листом за № 242/02 -14 позивачку, що останній заповіт не суперечить раніше складеному, тому обидва заповіти чинні, і спрямувала позивачку до суду. Згідно рекомендацій наданих ЦМУ Мінюсту позивачка звернулася та отримала постанову від 30.09.2020 за № 315/02-14 про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме: відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вважає, що визначення спадкоємця на право на земельну частку (пай) має відбуватися згідно із заповітом від 12.04.2006 за реєстровим № 1371, а все інше спадкове майно повинно спадкуватися на підставі закону, як частина спадщини, що не охоплена заповітом. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] адвокат Шеїн К.О. заперечує проти заявлених позовних вимог, так як право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку кадастровий номер 3223784502:01:007:0013, площею 0,1874 га, припинилося внаслідок набуття [PERSON] права власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , не може входити до складу спадщини, а тому й, вважає, що відсутні підстави для визнання за [PERSON] права власності на одну другу частину зазначеної земельної ділянки в порядку спадкування. Важає, що новий заповіт, укладений 12.04.2006 не суперечить попередньому заповіту, тобто доповнює його земельною ділянкою, право на яку було набуто після укладення заповіту 1997 року, тому спадкування майна відбувається на підставі двох заповітів. В зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в повному обсязі. (т.1 а.с. 70). Ухвалою суду від 29.09.2021 клопотання представника позивача [PERSON] задоволено та залишено без розгляду позовну вимогу про визнання права власності в порядку спадкування на одну другу частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 3223784502:01:007:0013, площею 0,1874 гектара, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). (т.1 а.с. 221). Представник позивачки [PERSON] адвокат Каракой Т.В. у судовому засіданні [PERSON] позов підтримала у повному обсязі. Підкреслила, що по заповіту має спадкуватися лише одна земельна ділянка, все інше майно має спадкуватися за законом. Однак, нотаріусом видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Шеїн К.О. у судовому засіданні прохала відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Пояснила, що перший заповіт було складено у 1997 році. У 2000 році спадкодавець отримала сертифікат на земельний пай, тому додатково було оформлено на додаток до заповіту на все майно заповіт на земельний пай. На момент смерті у спадкодавця не було права власності на земельну ділянку 3223784502:01:007:0013, оскільки по договору довічного утримання Боціон набула право власності на будинок, який знаходиться на земельній ділянці 3223784502:01:007:0013. Право власності на земельну ділянку 3223784502:01:007:0013 зареєстровано в липні 2020 року. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд даної справи повідомлені належно. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки/ мати відповідачки (а.с. 21-24, 121-123) [PERSON] , яка до дня\~смерті проживала\~та була\~зареєстрована в\~ [ADDRESS] \~(а.с.\~112,113). За життя [PERSON] склала два заповіти, посвідчені: 17.10.1997 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Острівської сільської ради народних депутатів Рокитнянського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 30, відповідно до якого вона все своє майно заповіла дочці [PERSON] (т.1 а.с.117); 12.04.2006 [PERSON] - приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу, реєстровий № 1371, відповідно до якого вона земельну частку (пай) заповіла відповідачці [PERSON] (118). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельної ділянки площею 0,3267 га, цільове призначення: ведення особистого селянського господарства та належала їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 204171, виданого 01.08.2006 Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області, яка розташована по [ADDRESS] з кадастровий номер 3223784500:05:029:0001, площею 0,1267 га; земельної ділянки кадастровий номер 3223784502:01:016:0007 площею 0,2000 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення: ведення особистого селянського господарства та належала їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 204171, виданого 01.08.2006 Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області (а.с. 37); 10.12.2019 відповідачка [PERSON] звернулася до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї матері [PERSON] за заповітом (а.с.107). 19.02.2020 позивачка [PERSON] також звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після своєї баби [PERSON] за законом (а.с. 108). 10.12.2019 державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. заведено спадкову справу (а.с. 115). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.12.2019 №58680965 вбачається, що при відкритті даної спадкової справи стало відомо щодо наявності двох заповітів, які зареєстровані у Спадковому реєстрі за № 38216979 та № 39450576 (а.с. 116). У зв`язку з наявністю двох заповітів [PERSON] від 17.10.1997 та від 12.04.2006, позивачка подала до даного державного нотаріуса заяву проте, що бажає взяти участь у спадкуванні майна за законом після померлої [PERSON] , яке не охоплене заповітом від 2006 (а.с.129). На дану заяву Рокитнянська районна державна нотаріальна контора Київської області повідомила, що останній заповіт не суперечить попередньому тому, якщо складеним заповітом спадкодавець розпорядився всім майном, а більш пізнім заповітом частиною майна, то такі заповіти після смерті заповідача будуть чинні обидва (а.с. 130, 179). 15.07.2020 державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області на виконання заяви відповідачки про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видано: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 1442, згідно якого нотаріус посвідчує, що на підставі заповіту, посвідченого Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області 17.10.1997, зареєстрованого в реєстрі за № 30, дублікат якого видано 03.03.2020 за реєстровим № 1, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер 3223784502:01:007:0013, площею 0,1874 гектара, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 169); свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 1443, згідно якого нотаріус посвідчує, що на підставі заповіту, посвідченого Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області 17.10.1997, зареєстрованого в реєстрі за № 30, дублікат якого видано 03.03.2020 за реєстровим № 1, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер 3223784500:05:029:0001, площею 0,1267 гектара, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (а.с. 171); свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 1444, згідно якого нотаріус посвідчує, що на підставі заповіту, посвідченого Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області 17.10.1997, зареєстрованого в реєстрі за № 30, дублікат якого видано 03.03.2020 за реєстровим № 1, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, розташованої в с. Троїцьке Рокитнянського району Київської області, кадастровий номер 3223784502:01:016:0007, площею 0,2000 гектара, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (а.с. 173); свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 1445, згідно якого нотаріус посвідчує, що на підставі заповіту, посвідченого Скоробагатько В.Д., приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області 12.04.2006, зареєстрованого в реєстрі за № 1371, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, розташованої на території Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області, кадастровий номер 3223784500:03:023:0038, площею 2,1010 гектара, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 175). 30.09.2020 [PERSON] звернулася до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після своєї баби [PERSON] (а.с.193). У зв`язку з видачею [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітами, державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Калітенко Л.Б. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.09.2020 № 315/02-14, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Постанова обґрунтована тією обставиною, що останній заповіт не суперечить попередньому, тому, якщо раніше складеним заповітом спадкодавець розпорядився усім майном, а більш пізнім заповітом частиною майна, то такі заповіти після смерті заповідача будуть чинні обидва. (а.с. 197). Відповідно до частини першої статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що: по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту; по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів. Тлумачення частини третьої статті 1254 ЦК України свідчить, що складення нового заповіту, яким зменшено обсяг спадкової маси, порівняно з попереднім, але не змінено спадкодавця, скасовує попередній заповіт у відповідній частині, оскільки спадкодавець визначив спадкоємця тільки щодо частини спадщини. Таким чином, хибним є висновок нотаріуса у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.09.2020 року. Визначення спадкоємця на право на земельну ділянку (пай) розміром 2,21 га (на даний час - земельна ділянка з кадастровим номером 3223784500:03:023:0038) має відбуватися згідно заповіту від 12 квітня 2006 року за реєстровим № 1371, а все інше спадкове майно повинно спадкуватися на підставі закону, як частина спадщини, що не охоплена заповітом. Відповідно до частини першої статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові 26 червня 2019 року № 369/3186/17. Разом з тим, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися засобом захисту, який прямо передбачено нормою права (постанова Верховного Суду 923/466/17 від 30.05.2018). Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Так, судом встановлено, що [PERSON] мала право на спадкування лише одних других частин спірних земельних ділянок кадастрові номери 3223784500:05:029:0001 та 3223784502:01:016:0007, а не в цілому. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2021, долученої до матеріалів справи у судовому засіданні 24.11.2021, підставою для реєстрації права власності [PERSON] на спірні земельні ділянки були свідоцтва на право на спадщину № 1444 та № 1443 Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Під ефективним способом захисту необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів настільки, наскільки це можливо. (постанова Великої Палати Верховного Суду № 925/1265/16 від 22.08.2018). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду № 910/10011/19 від 06.04.2021). Отже, оскільки [PERSON] по заповіту мала спадкувати лише земельну ділянку кадастровий номер 3223784500:03:023:0038, а земельні ділянки кадастрові номери 3223784500:05:029:0001 та 3223784502:01:016:0007 мали спадкуватися [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом по одній другій частині, однак, позивачкою, не зазначено в якості способу захисту «визнання недійсними свідоцтв на право на спадщину за заповітом», суд вважає обраний позивачем спосіб захисту не ефективним, що є підставою для відмови у позові в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed