Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №1532, виданого 12.09.2018 року вона є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,2520 га, яка розташована на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, яка належала її батькові - [PERSON] , який помер [INFO] . За часів свого життя батько позивачки уклав договір оренди землі від 23.03.2010 року, зареєстрований у Білокуракинському районному відділі Луганської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру 26.03.2010 року за №041041500003, згідно якого [PERSON] передав в оренду ФОП [PERSON] належну йому земельну ділянку строком на 20 років. Відповідно до п.п. 8, 10 Договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від щорічно проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки на момент розрахунку, що на момент укладання договору складала 2821,94 грн, не пізніше 30 грудня кожного року. Однак, відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою та відповідно нехтує терміном, зазначеним в п.10 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Відповідно до розписки в липні 2010 року в рахунок погашення заборгованості за користування земельною ділянкою відповідач сплатив батькові позивачки 2824,94 грн. На сьогодні відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування належною позивачу земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів. В зв`язку з чим прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є невиконанням обов`язків ФОП [PERSON] , передбачених договором оренди землі, відповідно до ст. 526 ЦК України, та, відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" та ст.ст. 610, 611 ЦК України є підставою для розірвання договору оренди землі. Позивач просить суд розірвати укладений між [PERSON] та відповідачем договір оренди землі від 23.03.2010 року, зареєстрований у Білокуракинському районному відділі Луганської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру 26.03.2010 року за №041041500003, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті орендної плати в сумі 38749,26 грн, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судових витрат, що складаються з судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлена належно. Представник позивача - Лавренко Б.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судові засідання 28.08.2019р. та 01.10.2019 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належно шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень. Поштові відправлення повернуті до суду з позначками "адресат відсутній". Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, [PERSON] вважається належно повідомленим про час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 01.10.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.09.2018 року, є власником земельної ділянки № [ADDRESS] загальною площею 8,2520 га, кадастровий № 4420987700:08:003:0127, розташованої на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛГ № 000339, виданого Просторівською сільською радою Білокуракинського району Луганської області і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10.04.2001 року за №32 (а.с.13). Згідно із договором оренди землі від 23 березня 2010 року, зареєстрованим 26 березня 2010 року Білокуракинським районним відділом Луганської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру за №041041500003, [PERSON] передав належну йому земельну ділянку в оренду відповідачу строком на 20 років (а.с. 15-16). Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та відповідачем, орендна плата сплачується орендарем на протязі року, але останні платіж не пізніше 30 грудня розрахункового року. Згідно до відомості з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою, наданої відділом у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 16.11.2018 року, вартість земельної ділянки № [ADDRESS] кадастровий № 4420987700:08:003:0127 становить за 2011 рік - 94109,02 грн, за 2012-2014 р.р. - 165255, 45 грн, за 2015 рік - 206414,38 грн, за 2016-2017 р.р. - 247676,60 грн (а.с.17). На підтвердження не сплати відповідачем орендної плати за період з 2011 року по 2018 рік позивачем надано копію розписки, відповідно до якої в липні 2010 року в рахунок погашення заборгованості за користування земельною ділянкою відповідач сплатив батькові позивачки 2824,94 грн (а.с.18), та відповідь Головного управління ДФС у Луганській області Г-2817/14/12-32-53-06 від 20.08.2019 (а.с.91-92). Як вбачається з п.п. 34, 36, 37 Договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Підставам виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В позовній заяві позивачі посилаються як на підставу розірвання договорів оренди земельної ділянки на ст.ст. 610, 611, ЦК України, а сааме щодо наслідків порушення зобов`язання, проте суд зауважує, до вказаних правовідносин має бути застосований Закон України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається судом виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Відповідно до п.д ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати (два та більше випадків). Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем з 2011 року не було виплачено позивачу орендну плату відповідно до умов договору оренди. За таких обставин суд приходить до висновку, що в діях відповідача є систематичність у несплаті орендної плати, а тому позовні вимоги позивача щодо розірвання договору оренди землі підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по орендній платі за 2011/2017 роки, що складає 3 відсотки від щорічно проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки: 2011 рік - 2823,27 грн, 2012 рік - 4957,66 грн, 2013 рік - 4957,66 грн, 2014 рік - 4957,66 грн, 2015 рік - 6192,43 грн, 2016 рік - 7430,30 грн, 2017 рік - 7430,30 грн, а всього 38749,28 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1409,60 грн - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved