overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В належній позивачу квартирі залишився зареєстрованим попередній власник [PERSON]. Відповідач за місцем реєстрації не проживає. Реєстрація відповідача чинить позивачу, як власнику, перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2017 року є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], що підтверджено довідкою від 09.08.2017 року виданою ОСББ "Шенгелія 3". Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~ Враховуючи наведене суд вважає, що позов в частині вимог про усунення позивачу перешкод в користуванні квартирою, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягає задоволенню. Вимога щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири №59, яка знаходиться в м. Херсоні по проспекту 200-річчя Херсона, буд.48, корп. 1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який з 2011 року не проживає за вказаною адресою, участі в утриманні будинку не приймає, плату за комунальні послуги не сплачує. Відповідач не повідомляв позивача про причини своєї відсутності. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні суд встановив, що позивач на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.09.2011 року є власником квартири №59 по проспекту 200-річчя Херсона, буд. 48, корп. 1 у м. Херсоні. У зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає з березня 2011 року син позивача [PERSON], що підтверджено довідкою виданою ОСББ "Таврічанка-48" танаданими в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~ Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. \~\~\~\~ На підставі викладеного, оскільки відповідач, який є сином позивача, більше року відсутній за адресою: м. Херсон, проспект 200-річчя Херсона[ADDRESS], корпус 1 вимога про визнання його таким, що втратив право користування вказаною квартирою підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він з 2004 року по 20.05.2013 р. працював у ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаді електрогазозварювальника 5 розряду в ВГМ РМЦ прядильного виробництва. На день звільнення адміністрація ВАТ "ХБК" з позивачем не розраховувалась та на сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 8571,06 грн. Просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.05.2013 р. по 04.02.2015 р. в сумі 32507,95 грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив суд розглядати справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці з 14.09.2004 року по 20.05.2013 рік, позивач працював у ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді електрогазозварювальника 5 розряду в ВГМ РМЦ прядильного виробництва. 20.05.2013 року позивача звільнено по ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості із заробітної плати позивачу не був сплачений. Згідно наданого позивачем розрахунку, середній заробіток за час затримки ВАТ «ХБК» виплати позивачу заробітної плати перед звільненням складає 1555,13:21=74,05 грн. (74,05 х 439=32507,95 грн.) Отже, оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 04.02.2015 року, що складає 439 днів в сумі 32507,95 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира №4 за адресою: м. Херсон, вул. 49 Гвардійської Херсонської дивізії, будинок 18, корпус 5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Згідно довідки про склад сім"ї від 17.03.2016 року в цій квартирі зареєстровані крім нього дружина - [PERSON] та сини: [PERSON], [PERSON]. У грудні 2014 року сини позивача виїхали з України до Російської федерації на постійне місце проживання та до теперішнього часу не проживають у квартирі. Позивач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №45419366 від 09.10.2015 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №4, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. 49 Гвардійської Херсонської дивізії, буд. 18, корп. 5. Відповідно довідки №207 від 17.03.2016 року виданої Об"єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ОСББ-18/5" в зазначеній квартирі крім позивача зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту складеного 17.03.2016 року комісією ОСББ 18/5 встановлено, що у кв. 4 за адресою: м. Херсон, вул. 49 Гвардійської дивізії, б. 18, к.5 з грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за даною адресою до теперішнього часу не проживають. Оскільки судом встановлено, що відповідачі у зазначеній квартирі належній позивачу не проживають протягом тривалого часу, без поважних причин, їх слід визнати таким, що втратили право користування цим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на той факт, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS]. ПАТ "Херсонгаз" надає відповідачу послуги з газопостачання. Протягом тривалого часу відповідач не сплачує витрати, пов'язані з газопостачанням. У зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 599,38 гривень, яку відповідач виплачувати відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати у сумі 243,60 гривень, три відсотки річних в розмірі 11,66 гривень та інфляційні збитки у сумі 67,55 гривень. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно, належним чином. На стадії заочного розгляду справи, представник позивача надала заяву, згідно якої просить суд розглядати справу без її участі, підтримує позовні вимоги, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач житла повинен своєчасно сплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги у будинках державного та громадського фонду повинна вноситися щомісячно у строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS]. ПАТ "Херсонгаз" надає відповідачу послуги з газопостачання згідно договору про надання населенню послуг з газопостачання від 26.08.2013 року. Згідно з розрахунком, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по наданим послугам по газопостачанню станом на 01.09.2014 року становить 599,38 гривень. Крім цього у відповідності до вимог ст.ст.610,625 Цивільного кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляції у розмірі 67,55 гривень та три відсотки річних - 11,66 гривень. За вказаних обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нию та відповідачем 27.04.2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції, актовий запис № 38. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що відносини стали поступово погіршуватися. Причиною їх погіршення на його думку була відмінність їх характерів, поглядів на життя та інтересів. Взаємні почуття, які їх об"єднували зникли. На даний час шлюб існує формально. Сторони в судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви, якими позивач свій позов підтримав, а відповідач визнала, примирення між ними не відбулося та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції, актовий запис № 38. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 22.01.2016 року сторонм був наданий час на примирення терміном 4 місяці, однак примирення не відбулося. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дитині, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до положень ст..235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому останній підлягає стягненню, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави . З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 08 жовтня 2010 року між ним та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб. Шлюб зареєстровано вперше. Від спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день їхні сімейні відносини припинились. Вважає, що їхню сім»ю зберегти неможливо. Примирення між ними неможливе. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати понесені ним при зверненні до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги змінив та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Прізвище просила залишити «Олександренко». Дослідивши матеріали справи, суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. Одночасно суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає рішення сторін виваженим і перевіреним. Зважаючи на те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому \~слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується \~на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. \~Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а в даному випадку сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 6), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «Добрянська» змінила на прізвище чоловіка «Олександренко». У судовому засіданні відповідач просила залишити їй прізвище без змін «Олександренко». Тому суд вважає за необхідне залишити «Олександренко». Спору про майно сторони не мають. Сторони шлюб розривають вперше. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що шлюб сторін існує лише формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 15 листопада 2013 року між ним та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб. Шлюб зареєстровано вперше. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день їхні сімейні відносини припинились. Вважає, що їхню сім»ю зберегти неможливо. Примирення між ними неможливе. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву у якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала письмову заяву у якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Прізвище просила залишити «Шаргородська». Дослідивши матеріали справи, суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. Одночасно суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає рішення сторін виваженим і перевіреним. Зважаючи на те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому \~слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується \~на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. \~Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а в даному випадку сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 6), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «Антипко» змінила на прізвище чоловіка «Шаргородська». У своїй заяві просить залишити їй прізвище «Шаргородська». Тому суд вважає за необхідне залишити відповідачу «Шаргородська». Спору про майно сторони не мають. Сторони шлюб розривають вперше. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що шлюб сторін існує лише формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 26 листопада 2005 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою та проживали разом до серпня 2012 року. Від спільного проживання [INFO] року у них народився син [PERSON]. Спільне життя із відповідачкою не склалося. В сім'ї виникали суперечки, постійні сварки, вони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. Дружина перестала поважати його як особистість, не розуміє сутності проблем, які виникали у їхній сім'ї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї. Свідком всіх цих подій ставав їхній син, що тяжко впливало на його психічний стан, тому у серпні 2012 року вони вирішили, що їхнє подальше спільне проживання є неможливим, так як це негативно могло вплинути на їхнього сина. На даний час, відповідачка проживає разом з іншим чоловіком, від якого у неї народився син. У зв'язку із вищевикладеними обставинами він змушений звернутися до суду, та просити суд винести рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 26 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнала, згідна на розірвання шлюбу. Просила змінити їй прізвище із "[PERSON]" на дошлюбне - "[PERSON]". Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 26 листопада 2005 року. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають однією сім'єю із серпня 2012 року, як на це у позовній заяві вказує позивач. Сторони миритись не бажають. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхнього неповнолітнього сина, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», заявила вимогу про зміну прізвища на дошлюбне, а тому суд має підстави для зміни їй прізвища на «[PERSON]». Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд має підстави для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати пов'язані із оплатою судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок згідно квитанції №112 від 28 лютого 2014 року.

Outcome: approved