Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в актовий запис про її народження внесено на підставі статті 135 Сімейного кодексу України. 17.09.2019 за результатами отриманого повідомлення Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, з`ясовано, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню своєї доньки [PERSON] . З [INFO] малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпр ради, як така, батьки якої ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. За інформацією КНП «Дніпровський центр первинної-санітарної допомоги №11» Дніпровської міської ради від 23.01.2020 року, відносно родини [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , остання веде асоціальний спосіб життя, ніде не працює, цілодобово десь ходить з дитиною (вірогідніше за все жебракує, так як грошей у своїй родичів не просить). На обліку ні в якого сімейного лікаря малолітня [PERSON] , [INFO] , не перебуває. Більш того дитина жодного разу не була оглянута в медичному закладі. На вимогу щодо необхідності укладення декларації з сімейний лікарем та систематичного відвідування АЗПСМ з дитиною, [PERSON] відповідає в грубій, категоричній формі. Дитина за встановленим графіком щеплень, жодного щеплення не зроблено. За повідомленням Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 11.01.2020 року [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, часто залишає дитину на бабусю [PERSON] , [INFO]., з`являється до дому в нетверезому стані, годує дитину груддю в стані сп`яніння, не забезпечує дитину повноцінним харчуванням. Дитина недоглянута. 14.01.2020 року під час виходу в родину малолітньої [PERSON] , [INFO] , спеціалістами управління-служби у справах дітей спільно з фахівцями соціальної роботи ЦСССД АНД району, інспектором поліції АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було з`ясовано, що мати в грубій формі відмовилася спілкуватися з працівниками служб та залишила будинок, пішла в невідомому напрямку. Малолітня [PERSON] , [INFO] , залишилася сама з бабусею [PERSON] . На час відвідування дитина мала хворобливий вигляд та температуру тіла 39,4. Ліки для лікування були відсутні, лікуванням дитини мати не займалась. Управлінням - службою у справах дітей Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради спільно з представником Амур - Нижньодніпровського відділу поліції та фахівцем соціальної роботи Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини - [PERSON] , [INFO] , згідно висновку якого, дитина потребує негайного відібрання дитини від батьків так як перебування в їх родині для дитини є дуже небезпечним. Враховуючи вищевикладене орган опіки та піклування просив суд відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від її матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна (піклувальника). Ухвалою від 29.04.2020 відкрито провадження по справі та визначити проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 28.05.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 16.06.2020 справу розглянуто пом суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково зазначила, що наразі дитина перебуває в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР, мати дитини веде аморальний спосіб життя, вихованням дитини не займається, не піклується про неї, що створює загрозу для життя та здоров`я малолітньої дитини. Відповідач, будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явилась, правом надання відзиву не скористалась, причин неявки судові не повідомила. Представники третіх осіб [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, суду пояснили, що відповідач не займається вихованням дитини, умови для проживання дитини за адресою позивача не створені. З [PERSON] неодноразово проводились профілактичні заходи, вона неодноразово попереджалась про відповідальність за ухилення від виховання та утримання своєї дитини, але проведені заходи позитивного результату не мали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що доводиться матір`ю відповідачу. Підтвердила, що відповідач не виконує батьківські обов`язки по вихованню дитини, поводить себе неадекватно: спалила одяг та документи, не працює, з моменту відібрання дитини відповідач про неї не згадувала два місяці взагалі. Суд, заслухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток. Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.03.2018 відповідач у справі є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Відомості про батька дитини були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження за вказівкою матері із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпропетровську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.10.2019 (а.с. 13). Відповідно до повідомлення центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 17.09.2019 № 3/5-598, до зазначеного центру звернулася [PERSON] , яка повідомила, що її донька [PERSON] , [INFO], не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своєї доньки [PERSON] . Згідно з наказом управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 24.09.2019 № 22 [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік, як дитину, мати якої ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до інформації, викладеної у листі комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної-санітарної допомоги №11» Дніпровської міської ради від 23.01.2020, за адресою проживання дитини ( [ADDRESS] ) створені вкрай несприятливі соціально-побутові умови. На обліку в сімейного лікаря дитина [PERSON] не перебуває. Більш того, дитину жодного разу взагалі не було оглянуто в медичному закладі (немає ані укладеної з лікарем первинної ланки декларації, ані записів у електронній черзі). На всі запевнення своєї матері щодо необхідності укладення декларації з сімейний лікарем та систематичного відвідування АЗПСМ з дитиною, [PERSON] відповідає в грубій, категоричній формі. Дитині не зроблено жодного щеплення. У кімнаті, де проживає дитина, панує безлад та антисанітарні умови. [PERSON] не прибирається сама та чинить опір своїм близьким, якщо вони намагаються допомогти їй при вирішенні побутових питань. З моменту попереднього візиту лікаря (23.09.2019) змін у побуті не відбулося. 14.01.2020 року під час спільного виходу в родину малолітньої [PERSON] спеціалістами управління-служби у справах дітей спільно із спеціалістами центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, інспектором поліції АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було з`ясовано, що мати в грубій формі відмовилася спілкуватися з працівниками служб та залишила будинок, пішла в невідомому напрямку. Малолітня [PERSON] , [INFO] , залишилася сама з бабусею [PERSON] . На час відвідування дитина мала хворобливий вигляд та температуру тіла 39,4. Ліки для лікування були відсутні, лікуванням дитини мати не займалась. Управлінням - службою у справах дітей Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради спільно з представником Амур - Нижньодніпровського відділу поліції та фахівцем соціальної роботи Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини - [PERSON] , [INFO] , згідно висновку якого, дитина потребує негайного відібрання дитини від батьків так як перебування в їх родині для дитини є дуже небезпечним (а.с. 7-10). За інформацією адміністрації комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної-санітарної допомоги № 9» Дніпровської міської ради від 28.02.2020, встановлено, що 14.01.2020 біля 16-00 год. було доставлено в супроводі співробітників управління-служби у справах дітей дитину [PERSON] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . На той час стан дитини був середнього ступеню важкості за рахунок катарального, інтоксикаційного, гіпертермічного синдромів. За час перебування дитини в стаціонарі з 14.01.2020 по 25.02.2020 мати дівчинки [PERSON] приходила [INFO] 19:30 год., вимагала віддати дитину, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю письмового дозволу управління-служби у справах дітей. Більше мати дівчинки у відділення не з`являлась. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у п.п2-5 ч.1 ст.164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч.1 ст.170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з нею. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або органу опіки та піклування, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Ухвалюючи рішення про відібрання малолітньої дитини від відповідача без позбавлення її батьківських прав, суд виходить із доведеності позивачем факту неналежного піклування про малолітню дитину, що створює загрозу для її життя і здоров`я, враховує тривале перебування дитини в закладі охорони здоров`я та відсутність при цьому зі сторони матері заінтересованості у створенні належних умов для проживання дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Відібрання дитини від відповідача без позбавлення її батьківських прав за таких умов є мірою, яка відповідає найкращим інтересам дитини. При цьому суд зауважує, що батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з нею. Слід зазначити, що відібрання дитини від батьків тісно пов`язане з питанням про матеріальне утримання батьками своєї дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину не має виключень. Тому, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд має вирішувати питання про стягнення з них аліментів на дитину (ч.4 ст.170 Сімейного кодексу України). Разом з тим, оскільки на даний час не визначено конкретної особи, яка виконуватиме обов`язки опікуна, заявлення вимоги про стягнення аліментів з матері на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна є передчасним; вимога про стягнення аліментів підлягає розв`язанню за умови призначення такої особи. Також після призначення конкретної особи опікуном дитини, опікун або інший законний представник дитини має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Положеннями ст.170 СК України визначено, що у випадку постановлення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. В даному випадку звернення від родичів дитини щодо її передачі їм відсутні, а тому, саме на орган опіки та піклування покладено обов`язок щодо подальшого влаштування дитини, яке має вирішуватись після набрання судовим рішенням законної сили. Слід зазначити, що [PERSON] , від якої відібрана дитина, не втрачає щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Мати не позбавлена права звернутися до суду з вимогою про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. У відповідності зі ст.141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial