Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку втратившою право користування квартирою [ADDRESS] на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідачка являється її дочкою, зареєстрована за даною адресою, однак у квартирі не проживає з 2008 року, місце її фактичного проживання позивачці невідоме, від зняття з реєстраційного обліку ухиляється, у зв'язку з чим позивачка несе додаткові витрати по оплаті за квартиру, комунальні послуги, з неї особисто стягуються у судовому порядку заборгованості, що порушує її права як основного квартиронаймача. У судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, своєї думки щодо заявлених вимог у будь-який спосіб не висловила, із заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталася. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідачки, що відповідає положенням ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, у відповідності до яких, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка зареєстрована у [ADDRESS] з 1993 року та на неї відкрито особовий рахунок, відповідачка зареєстрована у квартирі в якості дочки з 2000 року (а.с.5). Квартира належить місцевим радам, позивачка постійно в ній проживає, сплачуючи комунальні та інші послуги. Відповідачка у квартирі не проживає з 2008 року, залишила квартиру в добровільному порядку, оплату за комунальні послуги не здійснює, від добровільної зміни реєстраційного обліку за місцем свого проживання ухиляється. На даний час місце проживання відповідачки невідоме, факт відсутності відповідачки за місцем своєї реєстрації підтверджується актом про непроживання та зверненнями позивачки до обслуговуючої організації з приводу не нарахування коштів за дочку, яка з 2008 року у квартирі фактично не мешкає (а.с.6, 7). Реєстрація відповідачки, котра не проживає на спірній житловій площі, перешкоджає позивачці у здійсненні її прав щодо житла, позивачка вимушена сплачувати кошти за житло і комунальні послуги у більшому розмірі, оскільки нарахування проводяться за кількістю зареєстрованих осіб, виконавчою службою здійснюється стягнення з позивачки заборгованостей. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно вимог ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, основані на вимогах діючого законодавства, а саме ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, і підлягають задоволенню.

Outcome: approved