Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 2 010 грн. збитків завданих внаслідок залиття квартири, 5 000 грн. моральної шкоди, 950 грн. витрат на правову допомогу та 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що її сусід [PERSON], який проживає над нею у квартирі №77 систематично затоплює її квартиру, проте, на її вимогу відшкодувати завдану шкоду ніяк не реагує. На початку листопада 2014 року коридор її квартири черговий раз був затоплений сусідом зверху, і він вкотре відмовився відшкодовувати завдані їй збитки. 02.12.2014 року позивачка звернулася до судового будівельно-технічного експерта [PERSON] із заявою про проведення будівельно-технічного дослідження, та 09.01.2015 року було складено висновок №2/02/15, відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 2 010 грн. Позивачка неодноразово зверталась до свого сусіда, котрий затопив її квартиру, з проханням відшкодувати завдані збитки, однак, відповідач проігнорував її звернення. Відповідач не вперше затоплює її квартиру, однак жодного разу не відшкодовував завдану шкоду. Внаслідок затоплення квартири їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях, перенесеному стресі, яких зазнала позивачка у звязку з протиправною поведінкою щодо неї та у звязку із значним пошкодженням її майна. Так внаслідок неправомірних дій відповідача позивачка була позбавлена нормальних умов проживання, квартира втратила естетичний вигляд, встановився стійкий неприємний запах, її сімя була змушена проживати в умовах сирості і грибка. Все це завдає позивачці значних фізичних та моральних страждань. Позивачка не може залишити квартиру на довгий час без догляду, переживає за можливе повторне затоплення та втратила впевненість у завтрашньому дні. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 5 000 грн. Внаслідок затоплення квартири позивачка звернулась до [PERSON] для надання їй правової допомоги, в результаті чого був укладений договір про надання юридичних послуг №7 від 27.04.2015 року та за надання їй послуг сплатила 950 грн. Позивачка, представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги уточнили, просили стягнути з відповідача 2 010 грн. завданих збитків, 2000 грн. моральної шкоди, 950 грн. витрат на правову допомогу та 243,60 грн. сплаченого судового збору. Відповідач в судовому засіданні визнав заподіяну ним шкоду, повідомив, що у ванній кімнаті прорвало шланг водопостачання. Він мав намір повернути кошти за завдані збитки, проте, не міг домовитись із сусідами, щодо розміру відшкодування. А тому, не заперечує, щодо відшкодування 2 010 грн. за завдані збитки внаслідок затоплення квартири та 950 грн. за надання правової допомоги. Моральну шкоду в розмірі 2000 грн. - заперечує. Відповідач повідомив, що він є інвалідом ІІ групи, а тому щодо відшкодування судового збору заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала пояснення відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача обслуговуючого кооперативу Каскад 24 в судовому засіданні повідомила, що дійсно у листопаді 2014 року сталось затоплення квартири по вул. 24 Серпня 5 кв.71 власником якої являється [PERSON], сусідом [PERSON], який проживає над нею у квартирі №77. Вона була у квартирах №71 та №77, факт затоплення був зафіксований на відео та складено акт. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, на початку листопада 2014 року квартиру [ADDRESS] власницею якої являється [PERSON] було затоплено [PERSON], який є власником квартири [ADDRESS]. Вказані обставинами сторонами визнаються, а тому доказуванню не підлягають на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 02.12.2014 року позивачка звернулась до судового будівельно-технічного експерта [PERSON] із заявою про проведення будівельно-технічного дослідження. 03.12.2014 року експертом було проведено огляд даної квартири на місці знаходження об"єкта, та 09.01.2015 року експертом було складено висновок №2/02/15, відповідно до якого було встановлено, що обстежувана квартира внаслідок затоплення зазнала пошкоджень. На час проведення огляду в приміщенні коридору на стелі та на стінах виявлено сліди замокання. Вони проявились у вигляді жовтих плям на поверхні стін та стелі. Вартість необхідних ремонтно-відновлювальних заходів по усуненню наслідків затоплення приміщення коридору житлової квартири [ADDRESS] становить 2 010 грн(а.с.12-21). Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В судовому засіданні відповідач визнав, що залиття квартири №71 сталось з його вини та не заперечує щодо відшкодування шкоди відповідно до висновку експерта. А тому, позовна вимога, щодо стягнення завданих збитків внаслідок залиття квартири в розмірі 2 010 грн. підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. В судовому засіданні позивачка повідомила, що відповідачем неодноразово затоплювалась її квартира, жодного разу відповідач не відшкодовував їй завдані збитки, не просив вибачення за скоєне, уникав зустрічей та розмов з цього приводу. Відповідачка на передодні затоплення зробила ремонт, оскільки, у квартирі появилась новонароджена дитина. Після затоплення у кватирі крім пошкодження стіни та стелі появився грибок та поганий запах, що унеможливлює позивачці та членам її родини належне проживання. Позивачка більше року живе у постійному стресі, сподіваючись, що відповідач добровільно відшкодує завдані з його вини збитки. Відповідач хоча і визнав, що з його вини сталося затоплення, проте, більше року не намагався добровільно вирішити даний спір, що змусило позивачку звернутись з позовом до суду. Враховуючи те, що доводи позивачки про порушення її особистих немайнових прав знайшли своє підтвердження, вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є частково обґрунтованими, а тому, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до п.4.1 договору №7 про надання юридичних послуг від 27.04.2015 року укладеного між фізичною особою підприємцем [PERSON], що діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та [PERSON], за послуги, надані виконавцем згідно п.1.1. цього Договору, замовник перераховує на рахунок виконавця кошти в сумі 950 грн.(а.с.22-24). 30.04.2015 року згідно акту здачі-приймання наданих послуг до Договору №7 від 27.04.2015 року виконавцем, відповідно до договору підготовлено та сформовано позовну заяву про стягнення коштів з [PERSON] всього надано послуг на суму 950 грн.(а.с.25). Даний факт підтверджується оригіналом квитанції 0.0.381410222.1 від 05.05.2015 року, оплата за послуги згідно акту від 30.04.2015 року на суму 950 грн. платник [PERSON]П.(а.с. 91). А тому, позовна вимога про стягнення з відповідача в користь позивачки 950 грн. витрат на правову допомогу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється інвалідом ІІ групи дитинства та підтверджується копією довідки МСЕК №026837 від 29.03.1999 року виданої на ім"я [PERSON] 1961 р.н.(а.с.48). А тому, судовий збір у розмірі 243,60 грн. слід стягнути в користь позивачки з місцевого бюджету міста Івано-Франківська. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, та такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 280, 1166 ЦК України,

Outcome: approved