Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті 05 березня 2008 року [PERSON]. В позові зазначають, що позивачі та померла особа проживали разом [INFO], дане господарство відносилось до типу колгоспного двору вважають що спадщина відкрилась на ? частину даного господарства. Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця, [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі, а [PERSON] та [PERSON] є синами померлої. Оскільки на час смерті спадкодавця вони всі проживали разом та продовжують проживати в даному господарстві вважаються такими що своєчасно прийняли спадщину а тому просять суд визнати за ними по 1/3 частки право власності на господарство розташоване по вул.. Рибницька 6 в с. Припруття Новоселицького району. Під час розгляду справи по суті представник позивачів уточнив заявлені позовні вимоги та просить суд визнати за позивачами право власності в порядку спадкування за кожним з позивачів по 1/12 частині та зайво сплачений судовий збір повернути. В судовому засіданні представник позивачів підтримав змінений позов в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Представник сільради в судовому засіданні не зявився але подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнають в повному обсязі не заперечують проти розгляду справи у їх відсутність. Суд вислухавши думки представника позивача ухвалив провести розгляд справи у відсутності представника відповідача. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що [PERSON] померла 05 березня 2008 року, про що свідчить актова запис про смерть від 06.03.2008 року за №08 виконавчого комітету сільради с. Пипруття, Новоселицького району. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії І-МИ №298833 видане 26.11.1977 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.11.1977 року за актовий запис №55, Боянської сільради Новоселицького району. З свідоцтва про народження серії І-МИ №472830 видане 24.02.1979 року [PERSON] та свідоцтва про народження серіїІ-МИ №275171 від 24.10.2017 року видане [PERSON] вбачається, що батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу черги право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, тай з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд аналізуючи викладені обставини та зазначену право норму дійшов висновку, що позивачі відносяться до спадкоємців першої черги після смерті 05 березня 2008 року [PERSON]. Суд визначаючи обєм спадщини виходить з того, що відповідно до довідок сільради с. Припруття, Новоселицького району за №954 від 01.09.2017 року та №955 від 01.09.2017 року спірне господарство станом на 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були позивачі та померла особа. Отже, враховуючи вимоги ст.120-123 ЦК УРСР в редакції 1963 року суд дійшов висновку, що оскільки частки членів колгоспного двору є рівними, спадщина відкрилась на ? частину яку прийняли позивачі у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України, оскільки проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовились від прийняття спадку. Постановою державного нотаріуса від 16 вересня 2017 року відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно в частині житлового будинку оскільки відсутні правовстановлюючі документи підтверджуючи право власності спадкодавця. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Стаття 380 ЦК України встановлено, що жилий будинок є обєктом права приватної власності. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З технічного паспорта від 15 жовтня 2008 року, вбачається, що господарство по вул.. Рибницька 6 в с. Припруття, Новоселицького району Чернівецької області складається з житлового будинку літера А, літній кухні літера Б, сараю літера В,Г,Д,Є,З,М гаражу літера Е, вбиральні літера Ж, колодязю №1, огорожі №2-3, розташований по вул.. Рибницька 6 в с. Припруття, Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Враховуючи наведене те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняв спадщину, про що свідчить заява про прийняття спадщини поданої до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін, відповідачі визнали позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог позивача, а отже позов підлягає задоволенню. Щодо заявлених вимог представника позивача про повернення зайво сплаченого судового збору, суд вважає що дана вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних правових підстав. Судом встановлено, що представником позивача [PERSON] сплачено судовий збір по квитанції від 21.09.2017 року 3551 грн.. Загальна вартість спірного житлового будинку станом 21.08.2017 року складає 355016 грн., ? частка відноситься до спадкового майна а тому ціна позову дорівнює 88754 грн., тобто розмір судового збору дорівнює 887 грн. 54 коп.. Отже суд вважає, що зайво сплачено 2663 грн. 46 коп. ( 3551- 887.54=2663 грн. 46 коп..). Згідно з ст.7 Закону України «Про судовий збір» Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Суд враховуючи, що представником позивача зменшено позовні вимоги в результаті чого встановлено, що зайво сплачено судового збору в сумі 2663 грн. 46 коп., суд вважає що дана сума підлягає поверненню.

Outcome: approved