Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за період з 14.06.2017 по 13.10.2017 в сумі 62631 грн. 40 коп. та стягнення на її користь судових витрат, а саме витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2015, її було поновлено на роботі вчителя географії Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Верховинського району Івано-Франківської області з 25.02.2014 по 27.07.2015. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2016 було стягнуто із відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за період з 28.07.2015 по 03.06.2016. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.05.2017 змінено рішення Верховинського районного суду від 14.02.2017 в частині суми стягнення та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 04.06.2016 по 09.02.2017. Рішенням Верховинського районного суду від 27.07.2017 за період з 10.02.2017 по 13.06.2017 стягнуто на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду. У частині стягнення заробітної плати рішення суду виконано. В частині поновлення на роботі рішення суду не виконано, що і стало підставою для відкриття кримінального провадження, в якому її визнано потерпілою. Тому переконана, що має право на стягнення середнього заробітку за період з 14.06.2017 по 13.10.2017 включно. На її переконання, розмір середнього заробітку за вказаний період становить відповідно до поданих нею розрахунків 62631 грн. 40 коп., а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала з аналогічних підстав, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що виходячи з аналізу положень ст. 236 КЗпП України, позивач повинна звернутись в порядку виконання із заявою до Косівського районного суду, який своєю ухвалою стягує відповідні виплати, а не до Верховинського районного суду. Крім того вказав, що у звязку із набранням чинності 28.09.2017 Закону України "Про освіту" № 2145-VIII, виключно до повноважень директора школи належить призначення на посаду педагогічного працівника, а тому відповідач позбавлений можливості виконати рішення суду. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд ухвалює судове рішення про таке. Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 (а.с.5-8) частково задоволено позовні вимоги [PERSON], зокрема визнано незаконним наказ відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації №59-к від 25 лютого 2014 року про звільнення з роботи [PERSON] вчителя географії Ільцівської [PERSON] ступеня Верховинського району Івано-Франківської області та поновлено [PERSON] на роботі вчителя географії Ільцівської [PERSON] ступеня Верховинського району Івано-Франківської області з 26 лютого 2014 року. Згідно з частиною п'ятою статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За змістом статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Однак, як безспірно встановлено в судовому засіданні, рішення суду про поновлення на роботі відділом освіти Верховинської районної державної адміністрації на даний час не виконане, наказу про це відповідачем по даний час не видано. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2017 (а.с.10-13), позов [PERSON] задоволено, стягнуто з відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10.02.2017 по 13.06.2017 в сумі 58421 грн. 08 коп. За наведених обставин суд приходить до переконання про те, що дійсно на даний час має місце затримка з вини відповідача виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, і така затримка є протиправною всупереч правовому положенню щодо негайності такого виконання рішення суду, а тому є підставною вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 14.06.2017 по 13.10.2017 включно. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача, щодо неможливості виконання рішення суду внаслідок зміни законодавства та втрати відділом освіти Верховинської районної державної адміністрації повноважень щодо призначення на посаду педагогічних працівників, оскільки встановлено, що відповідач тривалий період часу ухиляється від виконання рішення суду та обовязок щодо поновлення позивача на роботі згідно рішення суду покладено саме на відділ освіти Верховинської районної державної адміністрації. Одночасно судом не приймаються до уваги заперечення відповідача про те, що даний позов не підлягає розгляду Верховинським районним судом Івано-Франківської області, оскільки положення КЗпП України є нормами матеріального права, правові норми ЦПК України є значно новішими за прийняттям у часі в порівнянні із положеннями ст. 236 КЗпП України, і не передбачають можливості в порядку виконання судового рішення про поновлення на роботі розгляду будь-яких заяв судом, що постановив рішення, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. В той же час позов заявлено з дотриманням правил територіальної підсудності. При визначенні розміру середнього заробітку суд виходить з наступного. Питання розрахунку середньої заробітної плати врегульовано\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до абз.3 п.2 Порядку №100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (в тому числі і у випадку обчислення середньої заробіної плати за час вимушеного прогулу) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.п.5,8 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 10 встановлено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). В спірному випадку періодом, впродовж якого за працівником [PERSON] зберігається середній заробіток у звязку з непоновленням на роботі є період з 14.06.2017 по 13.10.2017, в якому відповідно до [PERSON] від 05.08.2016 р. N 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік" є 85 робочих дні. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що у звязку із підвищенням тарифних ставок і посадових окладів, розмір середньоденної заробітної плати 344,33 грн., що застосовувався для обчислення середнього заробітку, підлягає коригуванню на відповідний коефіцієнт підвищення. З моменту звільнення позивача, і по час завершення спірного періоду, посадовий оклад декілька разів збільшувався, а тому у період з 01.02.2014 по 30.11.2015 коефіцієнт підвищення становить 1,187, у період з 01.12.2015 по 04.04.2016 1,1, у період з 01.05.2016 по 03.06.2016 1,064, у період з 01.12.2016 по 31.12.2016 1,126, у період з 01.01.2017 по 09.02.2017 1,368, а тому розмір середньоденної заробітної плати становить 736,84 грн. Таким чином шляхом математичного розрахунку позивачем правильно визначено розмір середнього заробітку за спірний період в сумі 62631 грн. 40 коп. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати у відповідності до положень ст.88 ЦПК України покласти на відповідача. Крім цього, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені витрати на правову допомогу, які належним чином підтверджені з врахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» наявними в матеріалах справи договором про надання правової допомоги, актом виконаних робіт та квитанцією про оплату таких.

Outcome: approved