Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у фактичних шлюбних стосунках, проживали однією сім"єю з грудня 2011 року. [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON]. Протягом останнього часу відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому їй важно самостійно утримувати дитину. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 4000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів у судовому порядку, але разом з тим зазначає про те, що не згоден з розміром аліментів, який просить стягнути позивачка, оскільки він не працює, доходу не має, а тому можливості сплачувати таку суму аліментів не має. На підставі викладеного відповідач просив задовольнити позов частково. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках з грудня 2011 року. У сторін по справі народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, доходу не має, а також має на утриманні неповнолітню дитину, 2002 року народження. Як встановлено судом, відповідач на даний час не працює, доходу не має. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що матеріальна допомога, яку періодично надає відповідач, має мінливий характер, нестабільний розмір, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що малолітня дитина перебуває на утримання своєї матері, яка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, доходу не має, з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання до суду не зверталась, а також матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, є працездатною особою. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1355, 00 грн., що становить розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком до 6 років з 01.01.2017 року, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Саме такий розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення потреб дитини відповідного віку, а також з урахуванням того, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має можливості працювати, щоб утримувати дитину. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial