Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики та відсотків за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 10358 грн.. Позов мотивує тим, що 28.05.2013 року він позичив [PERSON] кошти в розмірі 5200 гривень, що підтверджується власноруч виконаною розпискою, відповідно до якої вона зобов"язувалась повернути кошти в строк до 10.06.2013 року. У разі несвоечасного погашення боргу зобов'язалась виплатити за кожен день прострочки 1,6 % від суми позики. Строки виконання договору відповідачкою прострочено, на його вимоги про повернення боргу вона не реагує. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідачка відмовляється повернути борг, просить стягнути дану суму за рішенням суду. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.\~\~ \~\~\~\~\~\~ Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про день розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надала. \~\~\~\~\~\~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. \~ \~ \~ \~ Статтею 1047\~ ЦК України, передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики на суму 5200 гривень, що підтверджується розпискою від 28.05.2013 року, відповідно до якої [PERSON] позичив відповідачці кошти в сумі 5200 грн., які вона зобов"язувалась повернути в строк до 10.06.2013 року. У разі несвоечасного погашення боргу, зобов'язалась виплатити за кожен прострочений день 1.6% від вказаної суми(а.с.7). \~ \~ Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі N 6-63цс13. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики позивачем надана розписка, а відповідачкою доказів на її виконання суду не надано. Відмова відповідачки виконати свої зобов'язання за договором позики та повернути позику добровільно змушує позивача звернутися до суду з позовом про примусове стягнення суми боргу. Таким чином, суд вважає, необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 5200 грн.. У відповідності із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розписки розмір процентів, який встановлений даним договором позики, становить 1.6 % за день прострочки від 5200 грн., що\~ становить 83.20 грн., а прострочення грошового зобов'язання становить 62 днів, таким чином\~ сума відсотків дорівнює 5158 грн., тобто позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.\~ \~ \~ \~ \~ А тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягнення борг за договором позики та відсотки за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 10358 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесення якого підтверджено документально(а.с.2). \~ \~ \~ \~ \~ На підставі наведеного,

Outcome: approved