Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 01.10.2003 року по 09.11.2015 року працювала на підприємстві Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» філіал «Житомиркомундорпроект». За словами [PERSON], заборгованість відповідача перед нею по виплаті заробітної плати станом на 23.12.2015 р. становить 28 036,61 грн. та жодної копійки з вказаної заборгованості на день подання цієї позовної заяви колишнім роботодавцем не сплачено. З огляду на положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки з виплати заробітної плати за період з 10.11.2015 р. по 23.02.2016 р. в розмірі 7 416 грн. 50 коп. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін згідно статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що згідно наказу № 39-к від 01.10.2003 року позивач була прийнята на роботу на посаду інженера лаборанта, з часом переведена на посаду інспектора з кадрів-секретаря керівника, а на підставі наказу № 32-к від 09.11.2015 року звільнена із займаної посади 09.11.2015 за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, підтвердженням чому є копії трудової книжки позивача та наказу. Як убачається з наявної в матеріалах справи довідки про доходи позивача, гр. [PERSON] була нарахована заробітна плата за вересень 2015 року 1 456,82 грн., за жовтень 2015 року 3 205,00 грн. Згідно із копією довідки філіалу "Житомиркомундорпроект" Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" від 23.12.2015 №44 заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати станом на 23.12.2015 р. становить 28 036,61 грн. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (п. 20, 21 постанови Пленуму). Судом погоджується і вважає вірним розрахунок позивача його середньоденного заробітку, який становить 105,95 грн. З огляду на межі заявлених позивачем вимог, наведений [PERSON] у позовній заяві розрахунок суми середнього заробітку судзадовольняє вимоги позивача в повному обсязі, а саме за період із 10.11.2015 по 23.02.2016 року включно в розмірі 7 416 грн. 50 коп. (70робочих днів затримки х 105,95 грн. середньоденний заробіток). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує також з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогами майнового характеру в сумі 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved