Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків. В обґрунтування своїх позивних вимог покликається на те, що 31 січня 2004 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Через розбіжність в поглядах на подружнє життя та через відсутність взаєморозуміння 19.02.2013 року шлюб було розірвано. Вказує, що на даний момент діти проживають із позивачкою. Незважаючи на те, що позивач не перешкоджає відповідачеві брати участь у вихованні дітей, відповідач не виявляє бажання до цього. Крім сплати визначених судом аліментів, участі у вихованні дітей не бере. На початку 2016 року між сторонами було досягнуто згоду щодо виїзду позивача влітку з дітьми на відпочинок за кордон до Єгипту на море. В зв'язку з цим, позивачем було здійснено всі заходи для організації відпочинку влітку. Позивачем було укладено договір на туристичне обслуговування від 26.04.2016 року. Подорож планувалася на відпочинок до Єгипту строком від 09.06.2016 року до 20.06.2016 року. Однак, в останній момент відповідач відмовився надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дітей з України. Позивач просить надати дозвіл на виїзд з України неповнолітнім [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу [PERSON] в супроводі їх матері [PERSON] до Єгипту на період з 09.06.2016 року по 20.06.2016 року включно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали, пояснення дали вище наведеним, та просила суд їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотання про розгляд справи у її відсутності не надала, про причини неявки суд не повідомив. Тому, у відповідності до ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів у заочному порядку, проти чого не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що стверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно довідки виданої начальником відділу проходження служби у податковій міліції та взаємодії з кадрових питань управління по роботі персоналом ГУ ДФС у Львівській області Пшеницькою Н.М. від 05.05.2016 року [PERSON] 3 10.10.2006 року по 27.08.2013 року працювала в Державній податковій службі Львівської області, з 28.08.2013 року по теперішній час працює в податковій міліції Львівської області. З 04.12.2014 року працює на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу проходження служби у податковій міліції управління персоналу Головного управління ДФС у Львівській області. Як вбачається з довідки про доходи та утримання податку з доходу №05-32-286 від 06.05.2016 року дохід [PERSON] складає 45 849,83 грн. за період з січня 2015 року по грудень 2015 року. Згідно довідки №90 від 04.05.2016 року [PERSON] навчається в середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №31 м.Львова в 6-А класі. Згідно довідки №91 від 04.05.2016 року [PERSON] навчається в середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №31 м.Львова в 2-Б класі. Відповідно до договору від 26 квітня 2016 укладеного між приватним підприємством «Океан-тур» і [PERSON] про надання туристичних послуг на строк з 09.06.2016 року по 20.06.2016 року включно. Відповідно до п.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ. Згідно ст.3 зазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.3, п.4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затверджених постановою КМ України від 27.01.1995 року №57 - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до положень ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому такий підлягає до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved