Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане 28 липня 2017 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстраційний номер 2149, [PERSON] за померлим [PERSON], щодо успадкування ? квартири за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36358664 від 28.07.2017 року прийняте приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.07.2017 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину № 2149. Згідно з вказаним документом відповідач [PERSON] отримав право власності на ? частину квартири, що розташована в [ADDRESS]. В цей же день була проведена державна реєстрація права власності, про що в Реєстр речових прав на нерухоме майно внесений запис, індексний номер 36358664. Спірна квартира належала його сестрі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. 29.01.2013 його сестра склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала йому. 11.07.2016 року його сестра померла, після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з квартири за адресою: [ADDRESS]. Він звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту та довідався, що існує особа, яка має право на обовязкову частку у спадщині. Ця особа, це чоловік його сестри [PERSON], який на момент її смерті досяг пенсійного віку, а отже був непрацездатним та там право на ? частину спадщини незалежно від змісту заповіту. Від приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] він отримав свідоцтво про право власності на ? частину спірної квартири та зареєстрував його у встановленому законом порядку. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримав, державна реєстрація його речових прав на нерухоме майно не відбулась. На початку 2017 року [PERSON] помер не встигши оформити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що входило до складу обовязкової частки його спадщини. Право власності, а відповідно й право розпорядження на нерухоме майно набуте в будь-який спосіб виникає у фізичної особи з моменту державної реєстрації такого права. В спірних правовідносинах державна реєстрація права власності на нерухоме майно, яке входило до складу обовязкової частки у спадщині [PERSON] здійсненна не була. Документу, що посвідчує право власності [PERSON] на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] оформлено не було. Під час оформлення свідоцтва про право на спадщину на імя [PERSON] Володимироівича не було надано документу, що посвідчує право власності на таке майно. Отже вказане свідоцтво видане з порушення законодавства та підлягає скасуванню. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що позов безпідставний, оскільки [PERSON] після смерті своєї дружини [PERSON] успадкував обовязкову долю у спадковому майні, яка складалась із ? частини спірної квартири, іншу ? частину квартиру успадкував за заповітом [PERSON] Оскільки [PERSON] звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то вважається таким що прийняв спадщину. Водночас [PERSON] не встиг одержати свідоцтво про право на спадщину, оскільки помер 27.01.2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася в тому числі з ? частини квартири № 3 в м. Харкові по вул. Рибалка 10. Відповідач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, тому звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину. Норми на які посилається позивач не підлягають застосуванню, оскільки її дії поширюються виключно на випадки коли спадкоємець, який має право на обовязкову частку у спадщині не встиг прийняти спадщину. Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується витягом із спадкового реєстру. Жодних заяв, або дій, спрямованих на відмову від спадщини [PERSON] не вчинялося. Спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно, але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Таким чином виникнення у [PERSON] батька відповідача права на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], яке було реалізоване ним внаслідок факту її прийняття, зумовило входження права на неї до складу спадщини після його смерті, а тому успадкування відповідачем його сином ? частки спірної квартири повністю відповідає положенням чинного законодавства. Просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа - Приватний нотаріус ХМНО [PERSON] надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що 06.02.2017 року на підставі поданої їй [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] померлого 26.01.2017 року. 28.07.2017 року до неї звернувся [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину. Спадщина складалась із 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Вищевкзана частка квартири належала [PERSON], яка померла 11.07.2016 року, спадкоємцем на яку був її чоловік [PERSON], який прийняв обовязкову частку у спадщині, але не оформив своїх спадкових прав. Іншу ? частку після смерті [PERSON] прийняв її брат [PERSON] згідно заповіту. На підтвердження права власності на спадкове майно [PERSON] було надане свідоцтво про право власності на житло квартиру № 3, що знаходиться в будинку № 10 по вул. Рибалка в м. Харкові видане на імя [PERSON], оскільки спадкодавець [PERSON], чоловік померлої [PERSON] прийняв обовязкову частку у спадщини після померлої дружини, але за життя не оформив своїх спадкових прав на належне йому спадкове майно. Видане нею свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] його сину [PERSON] відповідно до вимог діючого законодавства, доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просила в задоволенні позову відмовити та справу розглядати за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1993 року зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Свідоцтво зареєстровано у КП «ХМ БТІ» за № П-8-1126 від 04.08.1993 року. 29.01.2013 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], № 3-53. Згідно даного заповіту [PERSON] заповідала все своє майно, де б таке не було, таз чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON] [INFO], а якщо він не прийме спадщини, або помре раніше її відкриття, те ж саме вона заповідала [PERSON], [INFO] [PERSON] та [PERSON] рідні брат та сестра, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 13, 14). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.06.1986 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № 497392. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Виноходова». [PERSON] померла 12.07.2016 року про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 551586. 02.02.2017 року приватний нотаріус ХМНО [PERSON] видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 11.07.2016 року. Спадщина складається з ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Спадкова справа № 34/2016, зареєстровано в реєстрі за № 219. До письмових пояснень приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] надана спадкова справа № 07/2007 року заведена після смерті [PERSON] з якої вбачається, що після смерті [PERSON]В, з заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON], на підставі його звернення 08.07.2017 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину. Також суду надано спадкову справу № 34/2016, яка була зведена після смерті [PERSON] з якої вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON]. 02.02.2017 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. [PERSON] свідоцтво про право власності не видавалось. Відповідно ст.ст.\~3,4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2\~ст.1268 цього Кодексу\~не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). \~\~\~\~ Як роз'яснено в пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. \~\~\~\~ Згідно до пункту 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого\~наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., зареєстрованого в МУЮ 22.02.2012 р. за № 282/20595), якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. \~\~\~\~\~Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. Відповідно абзацу п.27 постанови Пленуму ВС України за №7, відповідності до\~ст.1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно п.7 постанови Пленуму ВС України за №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Аналізуючи надані сторонами пояснення та докази судом встановлено, що після смерті [PERSON] відповідно до положень ст. 1241 ЦК України її непрацездатний чоловік [PERSON] прийняв у спадщину ? частину квартири [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину він не отримував, державна реєстрація його речових прав на нерухоме майно не відбувалась. Позивач скористався своїм правом та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті сестри [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]. З виниклих правовідносин вбачається, що права позивача порушені не були, оскільки свою частку у спадковому майні він отримав та оформив її у встановленому законом порядку. [PERSON] у встановленому законом порядку свою частку спадщини не оформив, таким чином [PERSON] нотаріус повинен був відмовити у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним не були надані правовстановлюючі документи на спірну квартиру, а саме: на ? її частку, яка повинна була належати його батьку [PERSON] Як зазначила приватний нотаріус ХМНО [PERSON] в своїх письмових пояснень, що [PERSON] на підтвердження права власності надано свідоцтво право власності видане на імя [PERSON] та відповідно п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приватний нотаріус ХМНО [PERSON] повинна була відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] мав право на спадкування після смерті батька, він є спадкоємцем першої черги. Підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину викладених в ст. 1301 ЦК України немає. Суд вважає, що оскаржуваним свідоцтвом про право на спадщину права, свободи, інтереси позивача не порушені, а відповідно вони не потребують судового захисту. Суд відмовляє в задоволенні позову, оскільки він заявлений не належним позивачем, права [PERSON] [PERSON] або приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] порушені не були, оскільки свою частку в спадковому майні він отримав, права на іншу частку він за законом немає. Згідно з вимогами ч. 3 ст.\~10, частин 1,\~4\~ст.\~60 ЦПК\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. З урахуванням встановлених обставин суд вважає не доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання недіфним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, отже, задоволенні позову слід відмовити, за безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed