Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено на підставі договору про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини. Відповідно до умов вказаного Договору, у зв`язку із окремим проживання батьків малолітнього [PERSON] , дитина проживатиме разом зі матір`ю. Відповідно до п. 2 Договору передбачено обов`язок Відповідача на сплату аліментів, а також строки та порядок виплати такого. Відповідно до п.2 Договору, Відповідач зобов`язується сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі не менше 500 (п`ятсот) гривень щомісячно упродовж до досягнення повноліття [PERSON] . Відповідно до п. 4 Договору від 01 червня 2017 року, Відповідач зобов`язується сплачувати додаткові витрати на дитину щомісяця в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень шляхом перерахування суми додаткових витрат, за реквізитами, вказаними у п. 2 Договору. Додаткові витрати на дитину сплачуються не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць. Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Вказана величина свідчить про мінімальний рекомендований рівень матеріального забезпечення, відтак в силу вимог Сімейного кодексу України розмір аліментів слід збільшити до 2395 гривень. На думку Позивача, визначений розмір аліментів в розмірі 2395 гривень 00 грн. є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, узгоджується з встановленими обставинами справи, наданими доказами та вимогами СК України. Окрім цього, враховуючи мінімальний розмір заробітної плати на постійному місці праці Позивача, що в свою чергу вплинуло на матеріальний стан малолітнього [PERSON] , а також те, що вартість товарів та послуг, а також з організації дозвілля та відпочинку із 2017 року значно зросла, відтак з метою недопущення порушення прав та законних інтересів малолітнього [PERSON] , вважаємо, що слід збільшити і розмір додаткові витрати на дитину щомісяця в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Крім того, просить стягнути витрати на розгляд справи у розмірі 2000 грн. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року відкрито спрощене провадження із викликом сторін. В судове засідання, позивач не з`явився, однак його представник подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи те, що позивач не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 10.11.2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за наявних у матеріалах справи доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що від 01 червня 2017 року між сторонами укладено договір про обов`язок Відповідача на сплату аліментів, а також визначено строки та порядок виплати такого. Відповідач зобов`язується сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі не менше 500 (п`ятсот) гривень щомісячно упродовж до досягнення повноліття [PERSON] . Відповідно до п. 4 Договору від 01 червня 2017 року, Відповідач зобов`язується сплачувати додаткові витрати на дитину щомісяця в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень шляхом перерахування суми додаткових витрат, за реквізитами, вказаними у п. 2 Договору. Додаткові витрати на дитину сплачуються не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць. Cудом встановлено, що [PERSON] працює в ТзОВ «АРТ-БУД-ПЛЮС» з 02.05.2018 року на даний час на посаді заступника директора. Так, заробітна плата позивача за період з січня 2021 по березень 2021 р. складає 15 432,27 грн. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані, і підлягають задоволенню шляхом збільшення розміру аліментів до 2395 грн. Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів суд приймає до уваги, що дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача на теперішній час за рішенням суду не відповідає мінімальному прожитковому рівню забезпечення дитини відповідного віку, який згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2021р.» для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що збільшений розмір аліментів забезпечить належні умови виховання дитини на мінімальному рівні, що в свою чергу забезпечить гармонійний розвиток дитини. Щодо заявленої вимоги про збільшення розміру аліментів на додаткові витрати, суд вказує наступне. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на думку суду, позивач не навів довів, які б підтверджували додаткові витрати на дитину у розмірі 2500 грн. Зрештою, суд бере до уваги ті обставини, що з періоду укладання договору про виплату аліментів - 2017 рік, до сьогодення, змінилися ціни, що в свою чергу впливає на витрати на дитину. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов слід задоволити частково. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ч.3 ЦПК України,витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ч.2 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката,в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу ,повязану зі справою, включаючи підготовку до ї їрозгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Судом встановлено, що 15 березня 2021 року між адвокатом Качмар Анною Іванівною та [PERSON] укладено договір №09/21 про надання правової допомоги. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, витрати на правову допомогу складають 2000 грн., що підтверджується актом надання послуг. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. На основі вищевикладеного,

Outcome: approved