Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду посилаючись на те, що згідно укладеного договору № DNOWGK0000000012 від 04.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12401 грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.06.2018 року. Позивач зазначав, що відповідач вимоги договору не виконав у зв'язку із чим станом на 14.04.2014 року виникла кредитна заборгованість у розмірі 18959 грн. 06 коп. Позивач зазначав, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали Договір іпотеки № DNOWGK0000000012 від 04.06.2008 року, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 56,80 кв.м, житловою площею 28,80 кв.м, який розташований за адресою [ADDRESS], який належить відповідачу на праві власності, обумовлена ціна предмету іпотеки на час укладення договору 17000 грн. 00 коп. Посилаючись на вимоги ст. ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» позивач просить суд позов задовольнити та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNOWGK0000000012 від 04.06.2008 року, що складає 18959 грн. 06 коп., звернути стягнення на будинок загальною площею 56,80 кв.м, житловою площею 28,80 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № DNOWGK0000000012 від 04.06.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від свого імені Договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій для продажу предмету іпотеки. Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача [PERSON], який не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Представник позивача проти винесення заочного рішення не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № DNOWGK0000000012 від 04.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12401 грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.06.2018 року. Судом достовірно встановлено, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 14.04.2014 року має заборгованість в розмірі 18959,06 грн., яка складається з наступного: 10752,73 грн. - заборгованість за кредитом; 3744,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 809,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2511,98 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 1722,08 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в яком майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою;іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом, що регулює відповідні відносини у сфері іпотеки. Відповідно до п. 38 Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, щодо кредитних правовідносин» передбачено, що випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотку» судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленоїстаттею 38 цього Закону;пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відстрочка виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не допускається у разі, якщо:іпотеку включено до іпотечного пулу; відстрочка може призвести до істотного погіршення фінансового стану іпотекодержателя; проти іпотекодавця чи іпотекодержателя порушено справу про банкрутство. Відповідно до ст. 40 вказаного Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо:договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку;договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Відповідно до ст. 41 цього ж Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Реалізація предмета іпотеки здійснюється у населеному пункті за місцем його розташування, а якщо предмет іпотеки перебуває за межами населеного пункту, його реалізація здійснюється у найближчому населеному пункті або районному центрі на території, на яку поширюються повноваження відділу державної виконавчої служби, на виконанні якого перебуває рішення суду, або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що згідно п.п. 18.8; 18.9 Договору іпотеки № DNOWGK0000000012 від 04.06.2008 передбачено, що сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання Кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобов'язань на момент його розірвання. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно п. 18.8 цього договору іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також здійснення забезпечених іпотекою вимог. Відповідно до п. 24 п. 25 Договору іпотеки № DNOWGK0000000012 від 04.06.2008 передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках передбачених п. 18.8.1; 18.8.2; 18.8.9 цього Договору відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або із застереженням по задоволення вимог іпотеко держателя, міститься в цьому договорі. В разі продажу предмету іпотеки на публічних торгах іпотеко держатель відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію предмета іпотеки у порядку перебаченому Постановою Кабінету Міністрів № 1448 від 22.12.1997 року, якщо інше не передбачене законодавством на день реалізації предмета іпотеки. Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором № DNOWGK0000000012 від 04.06.2008 року, а саме - на будинок загальною площею 56,80 кв.м, житловою площею 28,80 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNOWGK0000000012 від 04.06.2008 року року з урахуванням пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором, знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 365 гривень 40 копійок. На підставі ст.ст. 33, 35, 36-38 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 526, 549, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 109 Житлового Кодексу України та

Outcome: approved