Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У зв`язку з тим, що подружжя має різні характери, різні погляди на життя, позивачка не має бажання надалі проживати з відповідачем; фактично вони проживають разом, однак шлюбні відносини між ними припинено вже тривалий час, позивачка просить суд розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Додатково пояснила, що з відповідачем вони не проживають з 23 грудня 2020 року. Відповідач проявляв до позивачки домашнє насильство. Надалі проживати разом з ним вона не має бажання, почуття любові та поваги відсутні, проти надання терміну для примирення заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки бажає зберегти сім`ю. в той же час не заперечив, що він не проживає з позивачкою близько шести місяців. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Стаття 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не проживають разом з кінця грудня 2020 року, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Сторони мають різні характери, різні погляди на життя, позивачка не бажає надалі проживати разом з відповідачем. Відповідач не поділяє життєві цінності позивачки, застосовував психологічне та фізичне насильство щодо позивачки, як пояснила остання. Через зазначені обставини та окреслену поведінку відповідача у позивачки немає ні бажання, ні терпіння на те, щоб проживати разом з відповідачем. Вона просить не надавати строк на примирення, так як не бажає надалі проживати разом з відповідачем. Позивачка не проявляє до відповідача ні симпатії, ні почуття любові. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на життя. За таких умов надання сторонам строку на примирення буде суперечити нормам громадської моралі. Тому суд дійшов висновку, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. А тому наявні підстави для задоволення заявленого позову. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved