Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», яке діє в інтересах виробничої одиниці "Єнакієветепломережа" у позовній заяві і його представник у судовому засіданні просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання в сумі 5519грн.88 коп., індекс інфляції у сумі 202 грн.29коп., 3% річних у сумі 269 грн.90коп. та судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позову посилаючись на те, що відповідач користується теплоенергією проживаючи у приватизованій квартирі, як розташована за адресою: [ADDRESS], але вартість використаної теплоенергії не оплачує в наслідок чого утворилася вказана сума боргу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що він згідно із ст.13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на 100% знижку за користування комунальними послугами. А тому платити за теплопостачання не повинен. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та є споживачами теплоенергії, яка постачається позивачем. Опалювальна площа квартири становить 56.36 м2. Згідно Постанови КМУ № 879 від 01.08.1996р. «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати» громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, зазначені пільги надаються в межах таких норм: 21 кв. метр опалювальної площі на одну особу і додатково 10,5 кв. метрів на сім'ю. Статтею 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 р. відповідач [PERSON] має право на 100% знижку за користування комунальними послугами в межах норм, передбачених законодавством. Всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України відповідач не надав суду доказів про те, що він має право на 100% знижку за користування комунальними послугами. Ст. 20 Закону України " Про житлово-комунальні послуги " передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Крім того, відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. В наслідок вказаних обставин на правовідношення між сторонами поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. У зв'язку з вищенаведеним, ВО «Єнакієветепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на законних підставах нараховувало відповідачу оплату за послуги теплопостачання, за період з 01.02.2010р. по 01.04.2014р. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у сумі 5 992,07 грн., з них сума основного боргу за послуги теплопостачання 5 519,88 грн., індексу інфляції у розмірі 202,29 гри.,3 % річних у розмірі 269,90 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно із ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved