Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що він є сином [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідачка за справою є дружиною його брата [PERSON] . 10.09.2003 року його матір`ю був складений заповіт, яким вона заповідала належну їй частку [ADDRESS] позивачу, його братові [PERSON] та сестрі [PERSON] . Однак, після смерті матері позивачу стало відомо про те, що 10.12.2008 року від імені [PERSON] був складений інший заповіт, яким вона заповідала належну їй частку квартири відповідачці - [PERSON] . Спірною є частка, належна [PERSON] в розмірі 7/12 часток [ADDRESS] . Так, позивач вважає заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дувановою Т. П. 10.12.2008 року недійсним, оскільки на час складання заповіту померла за станом здоров`я, в силу тяжкої хвороби, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, також матір була майже сліпою із залишками зору в лівому оці, а при посвідченні заповіту нотаріус не запросила свідків, в присутності яких необхідно було б скласти заповіт при виявленні фізичних вад у особи заповідача. Крім того, якщо фізична особа, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії є сліпою, нотаріус прочитує їй текст документу, про що на документі робиться відповідна відмітка. В тексті заповіту навпаки зроблена відмітка, що сама заповідачка прочитала вголос текст заповіту. До того ж, як вбачається з тексту заповіту, він був виготовлений нотаріусом не на дому, яка зазначено в тексті заповіту, а заздалегідь в робочому кабінеті за допомогою технічних засобів. За таких підстав позивач просить визнати заповіт [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчений 10.12.2008 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Тамарою Петрівною, недійсним. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила, проте надано письмове заперечення на позовну заяву про визнання заповіту недійсним. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , а [PERSON] є невісткою померлої. Як вбачається з копії медичної карти стаціонарного хворого № 5782/1360 [PERSON] перебувала на лікуванні в КУ "Сумська міська клінічна лікарня № 4" в період часу з 03.11.2008 року по 17.11.2008 року з діагнозом інфаркт головного мозку (а. с. 18) . Через три тижні, після проходження лікування, [PERSON] 10.12.2008 року на випадок своєї смерті склала заповіт, згідно якому всю належну їй частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений 10.12.2008 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Тамарою Петрівною за реєстровим № 6615 (а. с. 9, 10) . На момент складання заповіту [PERSON] мала повних 82 роки. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23.04.2012 року (а. с. 19) . Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців) . Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, що визначено ст. 1233 ЦК України. Ст. 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Крім того, ст. 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу) . Ст. 1253 ЦК України визначає, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, зміст самого правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст. 207 ЦК України визначає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) . Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі) , пятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України, а згідно ч. 2 цієї статті, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, але у випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Таким чином, дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним слід задовольнити та визнати заповіт [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчений 10.12.2008 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Тамарою Петрівною, недійсним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved