Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у загальній сумі 53543, 17 гривень та судові витрати в сумі 1600 гривень, посилаючись на те, що відповідно до укладеної [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.09.2014, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана [PERSON] угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, або будь-якій іншій заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконані зобов`язання перед банком. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 07.12.2016 має заборгованість у загальній сумі 53543, 17 гривень, яка складається з наступного: 31175, 33 гривні заборгованість за кредитом; 11051, 50 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8687, 21 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; а також 2629, 13 гривень -штраф відповідно до пункту 2.2 [PERSON] угоди. Зазначену заборгованість відповідачка відмовляється добровільно сплатити, у зв'язку з чим позивач просить стягнути вищевказану заборгованість та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав, показав, що позивач не надав жодного належного, допустимого та достатнього доказу, на підставі якого можна було б встановити, що між сторонами досягнуто усіх істотних умов щодо отримання кредиту в розмірі 36582, 79 гривень, оскільки кредитного договору з ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] не укладала, а подана позивачем [PERSON] угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт не відповідає вимогам чинного законодавства, тому не може вважатись належним та допустимим доказом. Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не є договором, а Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою не можуть підтверджувати факт існування боргу. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту, що відповідач дійсно отримала гроші готівкою або іншим чином використала кошти банку. Розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем, починається з 11.09.2014, тому встановити коли ж на думку позивача виникла заборгованість неможливо. Просив відмовити у задоволенні позову. Аналогічні пояснення викладені представником позивача у відзиві на позовну заяву. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що АТ «Приватбанк» надав суду усі необхідні докази щодо наявності у відповідача заборгованості за Договором. Відповідач, в свою чергу, не спростувала докази надані банком щодо цього факту. Ознайомившись з умовами генеральної угоди до її підписання, відповідач отримала повну інформацію про умови договору та власноруч підписала генеральну угоду про реструктуризацію. Усі істотні умови договору при його укладанні були обговорені сторонами Підписанням [PERSON] угоди відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. [PERSON] угода разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором, проте зобов`язання належним чином не виконані та кредитором не прийняті. Здійснюючи погашення заборгованості, відповідач визнала заборгованість за [PERSON] угодою про реструктуризацію та погодилася з умовами договору. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Позивачем було подано заяву про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок, що належить відповідачу. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 06.03.2017 у задоволенні заяви відмовлено. Заслухавши представника позивача, представника відповідача та дослідивши докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна\~сторона\~зобов'язана\~довести ті обставини,\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог\~або заперечень,\~крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Судом встановлено, що банком надано підписану анкету-заяву [PERSON] від 29.05.2013 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, заповнено анкетні відомості (а.с. 135). Позивач вказує, що [PERSON] отримала кредит у загальній сумі 36582, 79 гривень відповідно до укладеної [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.09.2014. Банком надано [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.09.2014, в якій зазначено, що сторони, а саме: ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], з ціллю створення сприятливих умов для виконання кредитором зобов`язань по кредитному договору № SAMDN52000089922688 від 30.05.2013, № Б/Н від 25.06.2013, а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт заключили [PERSON] угоду, яка підписана сторонами (а.с. 136). Проте, зазначені договори в матеріалах справи відсутні, жодних доказів на підтвердження їх укладення з [PERSON] позвачем не надано. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку підписана [PERSON] 29.05.2013. Тому, не зрозуміло для виконання якого ж кредитного договору укладена вищевказана [PERSON] угода. Окрім того, надані позивачем копії Умов та правил надання банківських послуг не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в цих документах немає жодного посилання на відповідача, вони нею не підписані (а.с. 8-31). Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України відображеною в постанові №6-16цс15 від 11.03.2015 відповідно до якої «Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), … не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника…..». В позовній заяві позивач не вказує номеру картки та номеру рахунку, з якого були отримані чи іншим чином використані гроші та на який вони мали бути повернені. Відсутнє таке посилання і в доданому до позову розрахунку заборгованості.\~ Зазначено, що відповідач отримала кредит у розмірі 36582, 79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку, відповідно до укладеної [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.09.2014. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29.05.2013 немає будь-якої інформації про отримані кошти, картку чи кредитний ліміт, це бланк з анкетними даними (а.с. 135). Отже, суд приходить до висновку, що матеріали позову не містять доказів, які б давали суду підстави для прийняття обґрунтованого рішення щодо стягнення з боржника заявленої суми заборгованості за кредитним договором на користь позивача, а тому, у задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства Комерційного банку\~«ПриватБанк» \~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити за необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed