Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обгрунтування позовних вимог вказує, що наказом № 19-к від 06.02.2017 року була прийнята у штат Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на посаду провідного інженера відділу проектування електроенергетичних систем. Починаючи з 01.09.2017 року відповідачем не було забезпечено виплату заробітної плати, у зв`язку з відсутністю належного ведення бухгалтерського обліку та обліку робочого часу для нарахування заробітної плати, довідки про заборгованість з вересня 2017 року не видавалися. З січня 2019 року позивачку було переведено на одноденний робочий тиждень. Таким чином, заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2017 року по грудень 2018 року включно та з січня 2019 року по січень 2020 року включно становить 94 392 грн. 75 коп., саме таку суму позивачка просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.04.2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Ухвалою суду від 21.04.2020 року задоволено клопотання позивачки про витребування доказів, витребувано у відповідача Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» довідку про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачкою. Проте, вказана ухвала суду до теперішнього часу відповідачем не виконана, витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору, не надані. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 23.09.2020 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що відповідно до трудової книжки [NUMBER] позивачка перебуває в трудових відносинах з Державним проектно-вишукувальним та науково-дослідним інститутом «Укренергомережпроект» з 13.02.2017 року. Згідно з наказом № 4/18 від 05.01.2018 року посадовий оклад позивачки, як провідного інженера, становив 6 300 грн. Разом з позовною заявою позивачкою надано копію листа в.о. директора Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» Рогова М.І. № 01-26 від 15.07.2019 року, в якому зазначено, що під час проведення аудиторської перевірки було виявлено відсутність фінансової звітності за 2018-2019 роки, а тому після завершення аудиторської перевірки, відновлення фінансової звітності, розблокування рахунків, позивачці буде видано довідку про нарахування заробітної плати, буде здійснена оплата праці. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі з боку відповідача позивачкою надано розрахунковий лист за період з 01.09.2017 року по 31.03.2020 року, відповідно до якого сума заборгованості по заробітній платі становить 94 392, 75 грн. Суд вважає, що зазначений розрахунок не є належним та допустимим доказом підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачкою по заробітній платі, виходячи з наступного. Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Підтвердженням суми наявності заборгованості по заробітній платі може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. п. 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Наказом Держкомстату України від 05.12.2008 р. № 489 затверджено та введено в дію типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій: № П-1 «Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу». № П-3 «Наказ (розпорядження) про надання відпустки». № П-4 «Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)». № П-5 «Табель обліку використання робочого часу». № П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника». № П-7 «Розрахунково-платіжна відомість (зведена)». Суд критично ставиться до наданого позивачкою розрахунку заборгованості по заробітній платі, оскільки він не відображає порядок обчислення заробітної плати, не містить відомості щодо повноважень особи, яка їх підписала та підпис такої особи не завірений печаткою. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачкою було надано довідку Форма ОК-7- індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] з Пенсійного фонду України. Відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" створено Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування. Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб. Відповідно до статті 20 Закону реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України. Відповідно до пункту 3 частини третьої Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562, дані до реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них вносяться на підставі звітності, що подається страхувальниками до органів доходів і зборів та передається до Пенсійного фонду України в порядку міжвідомчого обміну інформацією, та відомостей, що надходять з інших джерел, визначених статтею 18 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Слід зазначити, що пенсійний фонд не є контролюючим органом за перерахуванням грошових коштів. Таким чином, форма ОК-7 індивідуальні відомості про застраховану особу не є доказом про наявність заборгованості підприємства по заробітній платі. Разом з тим, відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Підстави для звільнення позивача від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні. В зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачки про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки нею не доведено обставин, на які вона посилалась в обґрунтування позову. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed