Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який мотивує тим, що 25 грудня 2006 року між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено Кредитний договір № 568-23-571 (надалі Кредитний договір). Банк свої зобов'язання за Кредитним договором перед Відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 32000,00 грн. зі сплатою 18% річних. Однак, відповідачем порушені умови Кредитного договору і свої зобов'язання за Договором відповідач не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями станом на 03.08.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 6388,07 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 4377,42 грн., сума заборгованості за відсотками 1009,87 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 609,47 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 204,86 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 139,35 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 47,10 грн., яку просить сягнути з відповідача на користь позивача разом з судовими витратами у вигляді судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просить суд провести судове засідання без його участі та стягнути з відповідача витрати, понесені в зв'язку з публікацією оголошення про виклик у судове засідання в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. в газеті «Урядовий кур'єр». Також згідно даної заяви підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 32). Відповідач у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи відповідно до ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило (а.с. 36-37). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником всіх прав та обовязків Акціонерного комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" згідно з п. 1.2.2. статті 1 нової редакції Статуту ПАТ "Укрсоцбанк", погодженого Національним банком України (а.с.15-16). 25 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено Кредитний договір № 568-23-571 (надалі Кредитний договір), згідно п.1.1. зазначеного кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32000,00 грн. зі сплатою 18% річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п. 2.6. цього договору та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: щомісячно, рівними частками, згідно графіку. Позивач свої зобов'язання за Договором перед відповідачем виконав, надавши кредит в сумі 32000,00 грн., що підтверджується копією заяви про видачу готівки № 58-010 від 25.12.2006 р. (а.с. 9). Всупереч взятих на себе зобов'язань, Позичальником не було погашено прострочену заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості, яку позивач просить стягнути на його корить з відповідача (а.с. 12-14) станом на станом на 03.08.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 6388,07 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 4377,42 грн., сума заборгованості за відсотками 1009,87 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 609,47 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 204,86 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 139,35 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 47,10 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ країни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 568-23-571 від 25 грудня 2006 року в розмірі 5573,74 грн., в яку сума заборгованості за кредитом 4377,42 грн., сума заборгованості за відсотками 1009,87 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 139,35 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 47,10 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. В частині стягнення з відповідача пені в сумі 814,33 грн., суд дійшов наступного. Основним зобов'язанням позичальника за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов'язанням є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, в якому міститься місто Луганськ та м. Краснодон Луганської області. Як вбачається зі справи, відповідач [PERSON] зареєстрована у м. Краснодон, а тому вона є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. Як вбачається з розрахунку заборгованості пеню за несвоєчасне погашення кредиту нараховано за період з 11.08.2015 р. по 02.08.2016 р., пеню за несвоєчасне погашення відсотків нароховано за період з 03.08.2015 р. по 02.08.2016 р. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення пені в сумі 814,33 грн. необхідно відмовити в їх стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із публікацією оголошення в газеті про виклик пропорційно до задоволеної частини вимог. Позивачем при подачі позову була сплачена сума судового збору у розмірі 1378 грн., сума за публікацію оголошення в газеті становить 420,00 грн., а разом судові витрати складають 1798,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені на 87,25 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 1568,76 грн. (1798,00 *87,25 % / 100= 1568,76 грн.). Згідно Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року справи, підсудні Краснодонському міськрайонному суду Луганської області розглядаються Сватівським районним судом Луганської області. У зв'язку з вищевикладеними обставинами, позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial