Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №51 від 20.12.2005 року та видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] Кам`яноярузькою сільською радою Чугуївського району Харківської області. Її рідна мати [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері позивача [PERSON] вдруге одружився на громадянці [PERSON] , яка взяла прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 11 травня 2002 року (а.с.9). Після смерті батька позивача - [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав йому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.01.1990 року, виданому на підставі рішення виконкому Чугуївської міської ради народних депутатів №203/84 від 28.11.1989 року, яке зареєстровано в Чугуївському МБТІ про, що зроблено запис у реєстрову книгу №1 за реєстровим номером 70 від 30.01.1990 року. Позивачка - [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка після смерті фактично прийняла спадщину. Оскільки її батько останнім часом батько хворів, їй довелося переїхати до нього на постійне проживання, вона доглядала його і після його смерті вступила у володіння, і разом з мачухою [PERSON] , доглядали за житловим будинком, сплачували комунальні послуги, обробляли земельну ділянку та виконували інші дії, щодо володіння та користування спадковим майном. Після смерті мачухи - [PERSON] , яку похоронила позивачка за власні кошти, вона продовжувала проживати у батьківському будинку. Таким чином, позивачка вважає, що у неї існує право на спадкування за законом житлового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 25). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав до суду заяву про слухання справи без участі представника виконкому сільської ради, просила винести рішення по справі відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 24). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №51 від 20.12.2005 року, та видано свідоцтво про смерть Кам`яноярузькою сільською радою Чугуївського району Харківської області від 20.12.2005 року Серія [NUMBER] (а.с. 12). Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 13). Після смерті матері позивача [PERSON] вдруге одружився на громадянці [PERSON] , яка взяла прізвище батька « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 11 травня 2002 року серії [NUMBER] (а.с.9). Після смерті батька позивача - [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав йому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.01.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Чугуївської міської ради народних депутатів №203/84 від 28.11.1989 року, яке зареєстровано в Чугуївському МБТІ, про що зроблено запис у реєстрову книгу №1 за реєстровим номером 70 від 30.01.1990 року. Позивачка - [PERSON] , є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка після смерті фактично прийняла спадщину, зазначаючи в позові, що оскільки останнім часом її батько хворів, їй довелося переїхати до нього на постійне проживання та доглядала його. Після його смерті вона вступила у володіння, і разом з мачухою [PERSON] доглядали за житловим будинком, сплачували комунальні послуги, обробляли земельну ділянку та виконували інші дії, щодо володіння та користування спадковим майном. Після смерті мачухи - [PERSON] , яку похоронила позивачка за власні кошти, вона продовжувала проживати у батьківському будинку. Згідно довідок Виконавчого комітету Кам`яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області від 08.08.2019 року за № 782 та 783 вбачається, що [PERSON] на момент смерті проживала і була зареєстрована у вищевказаному будинку, а на момент смерті [PERSON] у зазначеному будинку проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с. 17,18). Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивачки існує право на спадкування за законом житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право на успадкування житлового будинку ніхто не заперечує. Спадкоємці за законом, які прийняли спадщину немає. Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні по справі докази, враховуючи, що спадщина була прийнята Позивачкою належним чином, інші спадкоємці відсутні, суд вважає прийняти рішення про визнання за [PERSON] , [INFO] , права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що, позивач фактично вступив у володіння спадковим майном, проживає в ньому, оплачує комунальні послуги. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України: до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування. У відповідності до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Дана правова позиція викладена в п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Outcome: approved