Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач Лубенський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі фінансового управління Виконавчого комітету Лубенської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Свій позов мотивував тим, що [PERSON] 11.08.2011 року близько 12 год. 20 хв. керуючи технічно-справним автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності його брату [PERSON], та перевозячи пасажирів [PERSON], [PERSON], [PERSON], рухався в напрямку с. Мгар, Лубенського району, Полтавської області, з боку автошляху Київ-Харків-Довжанський. Наближаючись до нерівнозначного перехрестя „головної дороги" автошляху Київ-Харків з другорядною дорогою виїзду із с. Мгар в м. Лубни, розташованому в районі 203 км. даного автошляху Лубенського району, Полтавської області, водій [PERSON], грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху, рухаючись в напрямку другорядної дороги до с. Мгар, Лубенського району, не переконавшись в безпеці дорожнього руху та скоюваного маневру, виїхав на перехрестя, не надавши переваги в русі та дороги автомобілю [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], під керуванням водія [PERSON], що рухався по головній дорозі з боку м. Харків в напрямку м. Києва, створивши небезпеку для його руху допустив з ним зіткнення. В результаті даної пригоди водій автомобіля «HYUNDAI TUCSON» [PERSON], його пасажири малолітній [PERSON], [PERSON], та пасажири автомобіля «ЗАЗ DAEWOO Т13110» [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Так, пасажир автомобіля «HYUNDAI TUCSON» малолітній [PERSON], [INFO], отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, травматичного розриву селезінки, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею та послідуючим оперативним втручанням по видаленню пошкодженої селезінки, санації черевної порожнини, а також ЧМТ, струсу головного мозку, гематоми лобу, які по ступені тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 459 від 18.10.2011 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення. Пасажир автомобіля «ЗАЗ DAEWOO Т13110» [PERSON], [INFO] отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому акроміального кінця ключиці з незначним зміщенням, забитої рани лобу зліва, забитої рани крила носу зліва, гематоми лобу справа, які по ступені тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 455 від 18.10.2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Пасажир автомобіля «ЗАЗ DAEWOO Т13110» малолітній [PERSON], [INFO] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням відломків, ЧМТ, забою головного мозку, синця, саден лобу, які по ступені тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 454 від 25.10.2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Пасажир автомобіля «ЗАЗ DAEWOO Т13110» [PERSON], [INFO] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці без зміщення, ЧМТ, струсу головного мозку, перелому спинки носу без зміщення, забитих ран голови, обличчя, гематоми чола, які по ступені тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 453 від 02.11.2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.06.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286ч.2 КК України і призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.03.2015 року вищевказаний вирок залишено без змін. На лікування потерпілих [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Лубенською комунальною центральною міською лікарнею витрачено коштів на суму 6847, 22 гривні. Лубенський міжрайонний прокурор прохає стягнути з [PERSON] на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради за лікування Комунальною Лубенською центральною міською лікарнею потерпілих від кримінального правопорушення [PERSON], 1999,28 гривень, [PERSON] 710,43 гривні, [PERSON] 1641,02 гривні, [PERSON] 2496,49 гривень, на загальну суму 6847, 22 гривні. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав, прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] щодо задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що ним було подано касаційну скаргу на вирок Лубенського міськрайонного суду від 11.06.2013 року і він свою вину у вчиненні злочину не визнає.. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони особою. Судом встановлено, що, згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.06.2013 року (а.с.8-13), який набрав законної сили 04.03.2015 року, відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286ч.2 КК України, а саме: 11.08.2011 року близько 12 год. 20 хв. , водій [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності його брату [PERSON], та перевозячи пасажирів [PERSON], [PERSON], [PERSON], рухався в напрямку с. Мгар, Лубенського району, Полтавської області, з боку автошляху Київ-Харків-Довжанський. Наближаючись до нерівнозначного перехрестя „головної дороги" автошляху Київ-Харків з другорядною дорогою виїзду із с. Мгар в м. Лубни, розташованому в районі 203 км. даного автошляху Лубенського району, Полтавської області, водій [PERSON], грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху, рухаючись в напрямку другорядної дороги до с. Мгар, Лубенського району, не переконавшись в безпеці дорожнього руху та скоюваного маневру, виїхав на перехрестя, не надавши переваги в русі та дороги автомобілю [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], під керуванням водія [PERSON], що рухався по головній дорозі з боку м. Харків в напрямку м. Києва, створивши небезпеку для його руху допустив з ним зіткнення. В результаті даної пригоди водій автомобіля «HYUNDAI TUCSON» [PERSON], його пасажири малолітній [PERSON], [PERSON], та пасажири автомобіля «ЗАЗ DAEWOO Т13110» [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Тобто з вироку суду вбачається, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення встановлена і дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілі отримали тілесні ушкодження, сталася з його вини. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов»язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину… Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров»я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання". Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно довідки Комунальної Лубенської центральної міської лікарні (а.с.6-7) на лікування потерпілих від кримінального правопорушення [PERSON], витрачено 1999,28 гривень, [PERSON] витрачено 710,43 гривні, [PERSON] витрачено 1641,02 гривні, [PERSON] витрачено 2496,49 гривень, на загальну суму 6847, 22 гривні. Суд вважає, що дану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради, а тому позов слід задовольнити. Крім цього, при подачі до суду матеріалів позову, позивач - Лубенський міжрайонний прокурор звільнений від сплати судового збору, при таких обставинах, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved