Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третіх осіб про позбавлення батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлення над ними опіки та призначення її їх опікуном, стягнення на її користь аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500,00 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень нуль копійок) на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] загинула її дочка [PERSON] , яка перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого в них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З часу смерті дочки, діти проживають та знаходяться на її утриманні та утриманні її чоловіка [PERSON] в [ADDRESS]. Відповідач свідомо ухиляється від їх виховання і утримання, не турбується про їх розвиток, навчання, матеріальне забезпечення, проживає з своїми батьками в м. Чернівці та за період з серпня 2018 року відвідав їх всього декілька разів. На сьогоднішній день, діти майже не пам`ятають батька та не мають до нього жодних почуттів. А тому вважає позовні вимоги підставними. Ухвалою суду від 05.11.2019 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. Відповідач у встановлений ухвалою суду строк відзив на позов не подав. Ухвалою суду від 17.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача додатково пояснив, що з того часу як померла мати дітей, вони постійно перебувають на утриманні дідуся та бабусі, батько дітей, а саме відповідач не цікавиться дітьми, не допомагає матеріально. З 2018 року, приїздив всього декілька разів, останній раз в січні цього року, однак, знаючи про наявність позову в суді, так і не висловив свою позицію відносно виховання та утримання дітей. Єдине, чим мотивує свою поведінку, це те, що він не має постійного місця роботи та не може утримувати дітей. Вважає, що з метою забезпечення прав дітей та визначення їх соціального статусу, слід позбавити відповідача батьківських прав, призначити опікуном бабусю [PERSON] та стягнути аліменти на їх утримання. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. А тому суд вважає, що відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі Верховинської районної державної адміністрації Маротчак М.Ю. в судовому засіданні відносно задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечила. Пояснила, що дане питання розглядалося на засіданні комісії органу опіки та піклування, де було встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, не провідує їх, матеріально не підтримує, не цікавиться ними, пояснюючи це тим, що не може їх утримувати за відсутності постійного місця роботи. А тому, органом опіки було винесено висновок від 03.05.2019 №11 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Третя особа, [PERSON] в судовому засіданні відносно задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечив. Вказав, що він являється чоловіком позивача, а дітям рідним дідусем. Діти з часу смерті дочки постійно знаходяться на їх утриманні, відповідач не цікавиться дітьми, не домомагає матеріально. Постійно обіцяє, що приїде, однак не робить цього, від чого діти страждають. Вважає, що з метою захисту прав дітей, відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно його дітей. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, третіх осіб, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які позивач та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав. У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім цього, як роз`яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Яблуницької сільської ради Івано-Франківської області та серія [NUMBER] виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області(а.с.12,13), батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Згідно з свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03.08.2018 (а.с.11) [PERSON] померла [INFO] . В судовому засіданні безспірно встановлено, що починаючи з серпня 2018 року неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач з дітьми не проживає, постійно проживає в [ADDRESS] (а.с.15-18, 19). Із довідок Яблуницької сілької ради Верховинського району Івано-Франківської області за вих.№86 від 16.01.2019, актів обстеження матеріально-побутових умов від 16.01.2019 (а.с.17), акту обстеження умов проживання від 01.02.2019, довідки педіатра [PERSON] від 16.01.2019 №488 (а.с.16) вбачається, що вихованням неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] займаються виключно бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Допитана в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона являється сусідкою позивачки, і їй відомо, що [PERSON] разом із чоловіком займаються вихованням дітей своєї дочки, яка померла в 2018 році. Діти завжди чисті, одягнені, нагодовані, дідусь з бабусею створюють їм умови для їх виховання та розвитку. За весь час вона тільки один раз бачила як відповідач приїздив в гості та гуляв з дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що також являється сусідкою позивачки [PERSON] . Їй відомо про те, що починаючи з 2018 року діти постійно проживають з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , які займаються їх вихованням, батько не цікавиться дітьми, матеріальної допомоги не надає, не провідує їх. Вона бачила відповідача всього два рази, як той відвідував дітей, останній раз в січні 2020 року. Крім цього, з висновку органу опіки та піклування від 03.05.2019 за №11 (а.с.21) вбачається, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, матеріально їх не забезпечує, не цікавиться фізичним, духовним та культурним розвитком дітей. Діти перебувають на утриманні та вихованні бабусі [PERSON] А тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З врахуванням наведеного, оскільки відповідач [PERSON] з 2018 року ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню неповнолітніх дітей, не цікавився ними, не проявляв інтересу до стану здоров`я, не цікавився їх фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Крім цього, за правилами частин 2 та 3 статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, те що відповідач є здоровою та працездатною людиною, зобов`язаний забезпечувати своїх дітей матеріально, виходячи з мінімального розміру аліментів на одну дитину визначеного законом та з врахуванням визначеного позивачем способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку про те, що слід визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду 07 жовтня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття, що забезпечить їм, належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання. А тому позов в частині стягнення аліментів також слід задовольнити. Щодо позову в частині встановлення опіки над малолітніми [PERSON] та [PERSON] та призначення їх опікуном бабусі [PERSON] , суд відмовляє в його задоволенні, оскільки згідно вимог ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Однак на час розгляду справи подання про призначення неповнолітнім опікуна, органом опіки та піклування до суду не було подано.

Outcome: partial