Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 11.04.2006р. АКІБ «УкрСиббанк» ( далі Банк) та фізична особа [PERSON] (далі - Відповідач) уклали між собою кредитний договір № 82/06М-231/418 (далі - Кредитний договір), за яким Банк надав Відповідачу кредит на купівлю нежитлового приміщення в сумі 71 000.00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,00% річних та строком погашення - не пізніше 05.04.2016року. Окрім того, в забезпечення зобовязань Відповідача за Кредитним договором 11.04.2006 р. АКІБ «УкрСиббанк» та Відповідач уклали між собою Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1272 (далі - Договір іпотеки), за яким Відповідач передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нежитлову будівлю (ремонтну майстерню), позначену на плані літерою «А-1» загальною площею 427,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Самбір, вул. Клинівка, 2-3, яка належить Відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 11.04.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1268. 16.09.2015р. між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 16/09 та договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, за яким було відступлено право вимоги за кредитним договором №82/06М-231/418 та за договором іпотеки (договори додаються). Вподальшому 16.09.2015р. ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» уклала з ним договір №200/ФК-15 відступлення права вимоги та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, на яких він набув право грошової вимоги за кредитним договором № 82/06М-231/418, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] та за договором іпотеки від 11.04.2006р., посвідченим приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1272 і набув статусу іпотекодержателя, а тому вважає, що до нього як нового кредитора перейшли права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу. Оскільки Відповідач своїх зобов'язань перед Банком не виконував, рішенням Самбірського міськрайонного суду від 09.03.2011 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за кредитним договором № 10301297000 від 11.04.2006 р. в розмірі 63 327,65 гривень. Проте зобовязання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України, за відповідачем по Договору №82/06М-231/418 числиться заборгованість у розмірі 118 135,88 грн., яка складається з: - суми простроченого основного боргу за кредитом - 46 133,81 грн.; - суми нарахованих процентів - 72 002,07 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що згідно представлених ним розрахунків складає 217 900,08 грн., а відтак іпотекодержатель у відповідності до ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. З тих підстав свої вимоги правомірними та обґрунтованими. Просить постановити рішення, яким звернути стягнення шляхом набуття права власності за ним на предмет іпотеки, а саме на нежитлову будівлю (ремонтну майстерню), позначену на плані літерою «А-1» загальною площею 427,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Самбір Львівської області, вул. Клинівка. 2-«З», яка належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 11.04.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1268, за вартістю 108 044,75 (сто вісім тисяч сорок чотири) гривні 75 копійок.В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №82/06М- 231/418 від 11.04.2006р. в загальному розмірі 217 900,08 грн. (двісті сімнадцять тисяч девятсот) гривень 08 копійок та судовий збір в розмірі 487,20 гривень. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені докази, суд приходить до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, 11.04.2006р. АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (далі - Відповідач) уклали між собою кредитний договір №82/06М-231/418 (далі - Кредитний договір), за яким Банк надав Відповідачу кредит на купівлю нежитлового приміщення в сумі 71 000.00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,00% річних та строком погашення - не пізніше 05.04.2016р. Окрім того, в забезпечення зобовязань Відповідача за Кредитним договором 11.04.2006р. АКІБ «УкрСиббанк» та Відповідач уклали між собою Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1272 (далі - Договір іпотеки), за яким Відповідач передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нежитлову будівлю (ремонтну майстерню), позначену на плані літерою «А-1» загальною площею 427,9 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, м. Самбір, вул. Клинівка, 2-3, яка належить Відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 11.04.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1268. 16.09.2015р. між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу №16/09 та договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, за яким було відступлено право вимоги за кредитним договором №82/06М-231/418 та за договором іпотеки, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами договорами. Вподальшому, 16.09.2015р., ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» уклала з позивачем договір №200/ФК-15 відступлення права вимоги та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, на підставі яких він набув право грошової вимоги за кредитним договором №82/06М-231/418, укладених між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] та за договором іпотеки від 11.04.2006р., посвідченим приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1272 та набув статусу іпотекодержателя (копія договорів та витягу наявні у справі). Згідно постанови Верховного суду України №№6-122 цс 13 від 20.11.2013р. підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою : внаслідок. зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права звісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. З тих підстав суд вважає, що до позивача перейшли всі права первісного кредитора, а саме АКІБ «УкрСиббанк» у зобовязаннях [PERSON] в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Спірні правовідносини між Банком та Відповідачем виникли на підставі Кредитного договору та Договору іпотеки, а тому вони підпадають під правове регулювання, в т.ч. § 6 Глави 49, Глави 71 ЦК України та Закону України «Про іпотеку» (надалі ЗУ «Про іпотеку». Вказані договори є підставою для виникнення у їх сторін зобов'язань згідно зі ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України і відповідно до ст. 29 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з порушенням Відповідачем своїх зобов'язань Банком було подано позовну заяву до суду про стягнення боргу за кредитом, вимоги якої 09.03.2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області задоволено (справа №2-86/2011) та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу за кредитним договором № 10301297000 від 11.04.2006 р. в розмірі 63 327,65 гривень. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 цього Кодексу. Таким чином, у зв'язку з невиконанням зобов'язань Відповідачем по поверненню кредитних коштів, по Договору №82/06М-231/418 (в системі АКІБ «УкрСиббанк» обліковувся 10301297000) числиться заборгованість у розмірі 118 135,88 грн., яка складається з: - суми простроченого основного боргу за кредитом - 46 133,81 грн.; - суми нарахованих процентів - 72 002,07 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У п. 18 Постанови вищезгаданого Пленуму Вищого спеціалізованого суду України зазначено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до листа Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997р. (Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ) розрахунки суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Згідно наступного листа Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997р. індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України, починаючи з серпня 1991 року щомісячно та публікуються в пресі, зокрема, в газеті "Урядовий курєр" в період з 5 по 10 число наступного за звітнім місяця, а відтак розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції становить: Період заборгованості 18.11.2012 18.11.2015 роки; Сума боргу 118135,88 грн.; Сукупний індекс інфляції за період1 1,754; Інфляційне збільшення суми боргу2 89122,26 грн.; Сума боргу з врахуванням індексу інфляції3 207258,14 грн. Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 207 258.14 грн. Сукупний індекс інфляції за період розраховується за формулою: II ср. = 111 х 112 х ІІХ/100 п, де III - індекс інфляції за перший місяць заборгованості; 112 - індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ - індекс інфляції за останній місяць заборгованості; п - кількість місяців заборгованості. Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С. інфл. = С х Пер., С - сума боргу; Пер,- сукупний індекс інфляції Сума боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується за формулою: С заг. = С + інфл., де С - сума боргу; С інфл. - інфляційне збільшення суми боргу. Розрахунок 3-х процентів (згідно до ст. 625 ЦК України) Сума боргу -118135,88 грн.; Період прострочення 18.11.2012 18.11.2015; Кількість днів прострочення 1096; Розмір відсотків річних 3 %; Загальна сума прострочення по відсотках 10641,94 грн.. Таким чином, заборгованість [PERSON] становить 118 135.88 грн. + 89122.26 грн. + і'641.94 грн. = 217 900,08 грн. Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, держати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ч. 1 ст. 575 ЦК /країни іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що запишається у володінні і користуванні іпотекодавця, гідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 33 цього Закону передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а згідно з ч. 2 ст. 35 іпотекодержатель має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. За змістом ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Частиною 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Пункт 5.3.1 Договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог Позивача, яке надає право Позивачу звернути стягнення на Предмет іпотеки на підставі цього Договору шляхом прийняття Предмета іпотеки у власність в порядку, визначеному ст.37 ЗУ «Про іпотеку». При цьому це застереження визначено сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з п.39 згаданої Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36. частини першої статті 37 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу лотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернения стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Окрім того, вказаний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 26.12.2012 р. у справі №3-139цс11, а тому в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідно до ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним субєктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Сторони в п.1.1 Договору іпотеки погодили, що вартість іпотеки складає 108\~044, 75 гривень. Таким чином, з урахуванням того, що зобовязання Відповідача за Кредитним договором з повернення заборгованості в розмірі 217 900,08 грн. не виконані, вимоги позивача про звернення в рахунок погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за Позивачем за вартістю 108044, 75 гривень є правомірними та обґрунтованими. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved