Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 30.12.2013 зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В теперішній час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. У сторін відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя та між ними відсутнє взаємопорозуміння. Внаслідок втрати почуття любові та взаємної поваги фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, а судові витрати по справі покласти на відповідача. Крім того, зазначала, що відповідач допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати йому допомогу, оскільки є здоровою працездатною людиною, аліменти нікому не сплачує, інших дітей та утриманців не має, в той час як сама позивач не працює, має періодичні заробітки, та її доходів не вистачає на утримання та забезпечення фізичного і духовного розвитку малолітнього сина. Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, яка підлягає індексації, до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, у поданій позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши документи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З наявних у справі документів вбачається, що 30.12.2013 сторони зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції у Сумській області зроблено актовий запис № 67 від цього ж числа (а.с. 6). Від сумісного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований разом з позивачем по справі, а відповідач зареєстрований окремо (а.с. 7, 10, 17). В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статі 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що сторони разом не проживають та не підтримують шлюбних стосунків, один з подружжя подальшого спільного життя і збереження сім`ї не бажає та наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що ця сім`я вже повністю розпалась і зберегти її неможливо. Отже, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню. За відповідним клопотанням позивач є підстави в силу ч. 1 ст. 113 СК України для залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища - " [PERSON] ". Крім того, як вбачається із довідок Чорнобривкинського старостинського округу Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області № 62 та № 63 від 24.06.2020 позивач на території вказаного старостинського округу земельних ділянок у власності не має, а її син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні (а.с. 8-10). Як вбачається з довідки Путивльської районної філії Сумського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 № 412 позивач [PERSON] станом на 26.06.2020 на обліку у Путивльській районній філії Сумського обласного центру зайнятості не перебуває (а.с. 11). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших утриманців не має та за станом здоров`я спроможний надавати матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині, яка проживає з матір`ю, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка підлягає індексації, що є підставою для задоволення позову, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України в зв`язку з повним задоволенням позову про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., а також стягнути з відповідача\~\~на користь держави судовий збір за вимогами про стягнення аліментів у розмірі 840 грн. 80 коп., від сплати якого позивач була звільнена на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved