Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю два місяці після своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що на початку березня 2017 року позивач, перебираючи документи, знайшла свідоцтво про право власності на [ADDRESS], та заповіт матері від 04 листопада 1999 року на ім»я позивача, до цього часу позивач не знала про належність вказаної квартири її батькам, на звернення до нотаріуса останнім роз»яснено право звернення до суду щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до заяви від 13 червня 2017 року позивач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 18 квітня 2017 року Лосинівський селищний голова [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. [PERSON] померла [INFO] року в с.Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, позивач [PERSON]. є її дитиною і спадкоємцем за заповітом від 04 листопада 1999 року. Згідно довідки Лосинівської селищної ради від 09 березня 2017 року [PERSON] станом на час своєї смерті проживала та зареєстрована одна у [ADDRESS]. Докази на підтвердження спадкоємців, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON], скасування, зміни чи визнання недійсним вищезазначеного заповіту,-станом на час розгляду справи відсутні. Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними для пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об"єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення даних дій. Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі „Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Пропуск строку на прийняття спадщини є не значним, позивач, яка є дитиною спадкодавця [PERSON] і спадкоємцем за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки про наявність заповіту своєї матері та правовстановлюючих документів на належну батькам спадщину-[ADDRESS], дізналась у березні місяці 2017 року, що відповідачем не спростовано, у зв»язку з чим не здійснила дій у встановленому порядку щодо подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття, інші спадкоємці, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON],-відсутні, представник відповідача згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, спадщина [PERSON] відумерлою не визнана, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.213 ЦПК України, є підставою для для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, її вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved