Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Відповідачів про визнання права власності на 62/300 ід.частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований на території Радомишльської міської ради Житомирської області в порядку спадкування за Законом та за Заповітом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 23 квітня 1983 року у віці 61 років в м.Радомиишлі Житомирської області помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої зокрема входять 62/300 ід.частин житлового будинку з господарськими будівлями,що розташований в м.Радомишлі Житомирської області по вул.Русанівській,34. Спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла його дружина та мати Позивача [PERSON] Також позивач зазначила про те,що 08 березня 2016 року у віці 87 років за місцем свого проживання в [INFO] померла її мати [PERSON]. Позивач прийняла спадщину після смерті батька шляхом систематичного проживання спадкодавцем на день його смерті та протягом шести місяців до дня смерті, спадщину після смерті матері як спадкоємець першої черги ,в передбаченому Законом порядку та в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла шляхом облаштування поховання матері на місцевому кладовищі,організацією та фінансуванням поминальних обідів та шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини,де вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за Заповітом та оформила своє право власності на частину спадкового будинку. Як їй стало відомо,її рідний брат,Відповідач у справі [PERSON] у передбачений Законом строк звернувся до приватного нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] Інші спадкоємці відсутні,осіб,які б мали право успадкувати обов»язкову частку також немає,а тому просить суд визнати за нею право власності на 62/300 ід.частин вищезазначеного житлового будинку після смерті батька та матері, у порядку спадкування за Законом так як у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, в звязку із чим нотаріус роз»яснила їй процедуру вирішення цього питання в судовому порядку. В судове засідання Позивачка не з'явилася, причину неявки не зазначила,про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином,заяв та клопотань до суду не надіслала. В судове засідання з»явився уповноважений Позивача за письмовою довіреністю [PERSON], який позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі та надав відповідні пояснення на підтримання позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання з'явилися, з позовними вимогами не погодилися, надали до суду письмові заперечення на позов та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з»явилася, з позовними вимогами не погодилася, просила відмовити в їх задоволенні. Представник Радомишльської міськради в судове засідання не з»явився,про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,надіслав письмову заяву,просив суд справу розглянути без них,при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши сторін у справі, дослідивши матеріали справи та інші докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено,що [PERSON] народилася в м.Радомишлі Житомирської області і в свідоцтві про народження її батьками були записані: батько [PERSON],мати [PERSON]. Також встановлено судом про те, що 31 травня 1980 року Радомишльським райвідділом ЗАГС в Житомирській області був зареєстрований шлюб між [PERSON],[INFO] та [PERSON](дошлюбне прізвище Павленко) [PERSON],[INFO],відповідний актовий запис за №34 (Свідоцтво про шлюб серії 1-ТП за №400945 від 31 травня 1980 року). 23 квітня 1983 року у віці 61 років в м.Радомиишлі Житомирської області помер батько позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої зокрема входили 62/300 ід.частин житлового будинку з господарськими будівлями,що розташований в м.Радомишлі Житомирської області по вул.Русанівській,34. У відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),який діяв на момент смерті [PERSON] - визнається,що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На момент смерті та протягом шести місяців з дня смерті з позивачем в житловому будинку з господарськими будівлями,що розташований в м.Радомишлі Житомирської області по вул. Русанівській,34 проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON]. Крім цього,на момент смерті [PERSON] в згаданому житловому будинку не проживали але були зареєстровані: - син - [PERSON],[INFO] - син - [PERSON],[INFO] Спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла його дружина та мати Позивача [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном та шляхом подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини,однак повністю завершити процедуру прийняття спадщини не встигла та померла. Сини померлого [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли в розумінні вимог ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),(що підтверджується інформацією Радомишльської держнотконтори з матеріалів спадкової справи). Син померлого [PERSON] - [PERSON],[INFO] в свою чергу помер в липні 2016 року в м.Радомишлі Житомирської області. Як зазначила в судовому засіданні дочка померлого, вона ж Відповідач у справі - [PERSON] у передбачений Законом строк для прийняття спадщини вона до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] не подавала, тобто строк на подання такої заяви пропустила свідомо. Також встановлено судом, що 08 березня 2016 року у віці 87 років за місцем свого проживання в [INFO] померла мати позивачки [PERSON]. Позивачка, як спадкоємець першої черги, в передбаченому Законом порядку та в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла шляхом облаштування поховання матері на місцевому кладовищі,організацією та фінансуванням поминальних обідів та шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини, де вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за Заповітом та оформила своє право власності на частину спадкового будинку. Син покійної [PERSON] у передбачений Законом строк для прийняття спадщини подав до приватного нотаріуса [PERSON] письмову заяву про відмову у прийнятті спадщини після смерті матері. За змістом\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Згідно положень частин 1, 2 ст.\~1220, частини 1 ст.\~1222, частини 3 ст.\~1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за Законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3 ст.\~1268, частиною 1 ст.\~1269, частиною 1 ст.\~1270 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом [PERSON] у передбачений Законом строк для прийняття спадщини подав до приватного нотаріуса [PERSON] письмову заяву про відмову у прийнятті спадщини після смерті матері. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~строк. Позивачка, звертаючись до суду посилається на те, що 62/300 ід.частини в житловому будинку з господарськими будівлями,що розташований в м.Радомишлі Житомирської області по вул. Русанівській,34 належали на момент смерті на праві власності її батьку [PERSON] Зазначене твердження підтверджується інформацією КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 08.11.2016 року за №479 (ар.спр.17). Зазначене право [PERSON] на 62/300 ід.частини в житловому будинку з господарськими будівлями,що розташований в м.Радомишлі Житомирської області по вул. Русанівській,34 ніким не оспорене, не скасоване та не визнане судом недійсним, цього не зроблено і Відповідачами у справі. У відповідності до\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 "Про судову практику в справах про спадкування", згідно якої за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка в свою чергу належним чином та у встановлені Законом строки прийняла спадщину після смерті матері,однак не змогла нотаріально отримати в спадок спірну частину майна за відсутністю у неї правовстановлюючого документа на це майно,а тому і вимушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Як зазначила Позивачка у позовній заяві,в процесі оформлення спадщини оригінал правовстановлюючого документу був втрачений,що перешкоджає їй прийняти спадщину шляхом звернення до нотаріуса. Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину спадкового майна являються првомірними, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved