Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивачем, [PERSON], подано до Семенівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до відповідача, Карповицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, у якій позивач просить: визнати за ним, тобто [PERSON], [INFO], право власності на земельну частку (пай), розміром 7,15 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) по колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Дімітрова», яке йому належало на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) [NUMBER] від 24.09Л 996 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалась на те, що 24 вересня 1996 року йому було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] на загальну площу 7,15 умовних кадастрових гектарів по Колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Дімітрова», розташованого в с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області. У 2015 році він, як власник земельної частки (паю), захотів виділити у натурі (на місцевості) земельну ділянку та отримати державний акт на право власності на землю, але виявилося, що свій сертифікат на право на вказану земельну частку (пай) він не знайшов, тобто він його втратив. Відповідно до довідки Держземагенства у Семенівському районі йому дійсно видавався вищевказаний сертифікат на земельну частку (пай), але на даний момент відсутні бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай), і тому відділ Держземагенства видати дублікат не може. Він вважає, що має право на земельну частку (пай), що йому належить, виходячи з наступних підстав. При вирішенні спору про право на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо він мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право власності було втрачено, при вирішенні спору про право власності на земельну частку (пай) застосовуються положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Він не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але до суду надав письмову заяву, згідно даних якої не має можливості прибути до Семенівського районного суду Чернігівської області, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позовні заяві. Представник відповідача, виконкому Карповицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, в. о. голови Карповицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, Горова Людмила Миколаївна у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, надала до суду письмову заяву, згідно даних якої просила розглянути справу без участі представника, позовні вимоги визнає повністю, наслідки визнання позову їй роз'яснені та зрозумілі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділу Держземагенства у Семенівському району Чернігівської області, заступник начальника відділу Держземагенства у Семенівському району Чернігівської області Здота Олексій Володимирович у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без участі представника відділу Держземагенства у Семенівському районі Чернігівської області на протязі всіх судових засідань. Винести рішення на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що 24 вересня 1996 року позивачу, [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] на загальну площу 7,15 умовних кадастрових гектарів по Колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Дімітрова», розташованого в с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області. У 2015 році позивач, як власник земельної частки (паю), захотів виділити у натурі (на місцевості) земельну ділянку та отримати державний акт на право власності на землю, але виявилося, що свій сертифікат на право на вказану земельну частку (пай) він не знайшов, тобто він його втратив. Відповідно до довідки Держземагенства у Семенівському районі позивачу дійсно видавався вищевказаний сертифікат на земельну частку (пай), але на даний момент відсутні бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай), і тому відділ Держземагенства видати дублікат не може. Позивач вважає, що він має право на земельну частку (пай), що йому належить, виходячи з наступних підстав. При вирішенні спору про право на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо позивач мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право власності було втрачено, при вирішенні спору про право власності на земельну частку (пай) застосовуються положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Він не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Обставини, які викладені позивачем у позові підтверджуються предоставленими доказами, а саме: даними паспорту, згідно яких [PERSON], народився [INFO] в сел. Кр. Ляди Климівського району Брянської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3); даними картки фізичної особи - платника податків, згідно яких [PERSON] одержав ідентифікаційний номер - [NUMBER] (а. с. 4); даними довідки відділу Держземагенства у Семенівському районі Чернігівської області, згідно яких [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] на загальну площу - 7,15 умовних кадастрових гектарів по ксп ім. Дімітрова, с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області (а. с. 5); даними довідки про визначення з технічної документації нормативної грошової оцінки земельної частки (пай) , згідно яких [PERSON] видана земельна частка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,15 умовних кадастрових га. Грошова оцінка земельної ділянки - 69706, 91 (а.с. 6). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved