Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з усього нерухомого майна. Позов мотивований тим, що позивачем 08.09.2020 подано заяву про отримаання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно отриманих відомостей, позивач дізнався про існування обтяження на все належне йому нерухоме майно, а саме накладеного арешту на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 4693218, зареєстрований 24.03.2007 за № 4693218 реєстратором Тульчинська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова АА № 862652, Тульчинське ДВС, постанова винесена державним виконавцем Голосай І.П., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно належне [PERSON] , заявник Тульчинська державна нотаріальна контора. Однак, згідно вказаної інформації, обтяження на належне йому на праві власності нерухоме майно - гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , відсутнє. Існування арешту грубо порушує законні права позивача, як власника майна. Постанова державного виконавця, якою накладено арешт, не була доведена до його відома, зацікавленій особі, а тому позивач звернувся до Тульчинського відділу ДВС та Тульчинської державної нотаріальної контори з заявами про скасування арешту. На звернення позивача начальник ДВС Тульчинського району надав відповідь про відсутність у провадженні відділу виконавчих проваджень за даною постановою та рекомендував звернутися до суду з позовом про зняття арешту з усього нерухомого майна. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить усунути перешкоди у здійсненні ним права власності, шляхом зняття арешту з усього належного йому нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 4693218, зареєстрований 24.03.2007, накладений постановою АА № 862652 від 23.03.2007. Також, просить стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. З Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшли заяви про розгляд справи у відсутність представника відділу. Судові витрати відділ ДВС просить залишити за позивачем. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 223, 247 ЦПК України, в зв`язку неявкою всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.09.2020 (а.с. 6) на все нерухоме майно, належне фізичній особі [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 4693218, зареєстрований 24.03.2007 за № 4693218 реєстратором Тульчинська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова АА № 862652, Тульчинське ДВС, постанова винесена державним виконавцем Голосай І.П., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно належне [PERSON] . Також, згідно інформації з Державного реєєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.09.2020 (а.с. 7), позивач [PERSON] є власником гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відомості про заборону відчуження чи будь-яке обтяження даного нерухомого майна відсутні. Про зняття арешту з належного позивачу нерухомого майна, він звертався до відповідача Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з відповідною заявою (а.с. 8). Відповідачем нададано позивачу відповідь, що в Тульчинському відділі ДВС не має на виконанні відкритих виконавчих проваджень про стягнення з нього коштів на користь фізичних, юридичних осіб, чи держави. У зв`язку з закінченням строків зберігання, виконавче провадження, на підставі якого постановою АА № 862652 від 23.03.2007 накладено арешт на все нерухоме майно, знищено, правових підстав для зняття арешту в Тульчинському районному відділі ДВС не має (а.с. 9). Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Наявність обтяження на належне позивачу майно не позбавляє його права володіння ним. Однак, наявність обтяження порушує його право власності, зокрема, право щодо розпорядження майном. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що підстави для збереження обтяження на вищевказане нерухоме майно відсутні. Так, на виконанні у відділі ДВС виконавчих документів про стягнення з позивача коштів на користь фізичних чи юридичних осіб, чи держави, не має. Виконавче провадження, на підставі якого накладався арешт, знищено. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Матеріали справи не містять доказів закінчення (завершення) виконавчого провадження. Однак, враховуючи, що матеріали виконавчого провадження знищені, накладений відповідачем арешт не знято, суд вважає, що таким чином, порушено право позивача щодо володіння належним йому майном, і, у даному випадку, слід усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з майна. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивач позбавлений можливості належним чином розпоряджатися своїм правом власності, підстави для збереження обтяження, накладеного відповідачем на майно відсутні, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов задоволено, прохання відповідача про залишення за позивачем судових витрат задоволенню не підлягає, і з відповідача на користь позивача, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сплаченому останнім розмірі - 840,80 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved