Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому після подання уточнень, просить стягнути середній заробіток за час затримки виплати йому заробітної плати за період з 22.08.2012 року(день звільнення) по 05.02.2014 року(день завершення виконавчих проваджень) у розмірі 53586,53 грн. Свої вимоги мотивує тим, що йому при звільненні з роботи з ДП ЛНДРТІ з 21.08.2012 року нараховану заробітну плату виплатили 05.02.2014 року. Однак з порушенням термінів виплати заробітної плати він має право на стягнення середнього заробітку з 22.08.2012 року по 05.02.2014 року в сумі 53586,53 грн., а тому він змушений звертатись до суду за захистом свого права та інтересу. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав аналогічні пояснення викладеним у позові. Просить позов задоволити Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, та надав письмові заперечення. Просить в задоволенні позову відмовити з підстав наведених у поданому запереченні, оскільки вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві. Прокурор у судому засіданні проти позову заперечив. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2012 року за наказом №192-к від 21.08.2012 року позивач був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію за віком з ДП ЛНДРТІ Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що йому належать, проводиться в день звільнення. Як встановлено судом, при звільненні позивачу не виплачено всі належні йому суми. Однак отримав заборговану заробітну плату 28.01.2014 року, підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП№34741037 від 05.02.2014 року. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство має сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Кожна сторона, відповідно до ст.60 ЦПК України,зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін виникає спір. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача заперечив, однак, у підтвердження своїх заперечень надав докази, що містяться у матеріалах справи. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідне роз'яснення надав Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин). Із довідки №197 від 02.06.2014 року Б-910 видно, що середньоденний заробіток позивача становить 145,61 грн., що не оспорююється сторонами Як вбачається із наказів №127 від 20.04.2012 року, №257 від 24.09.2012 року, що починаючи з 01.07.2012 року до 01.10.2013 року у ДП ЛНДРТІ було встановлено режим роботи підприємства один день в місяці. Як вбачається із наказів №236-к від 18.12.2012 року, №27 від 19.03.2013 року, №42-к від 21.06.2013 року, №75 від 17.09.2013 року, що починаючи з 20.02.2013 року до 20.02.2014 року у ДП ЛНДРТІ було встановлено режим роботи підприємства дві години на день(перший робочий день тижня). Суд враховуючи вищезазначене, вважає, що з моменту не проведення розрахунку по виплаті заробітної плати, тобто з 22.08.2012 року по 28.01.2014 року - було 49 робочих днів, середньоденний заробіток, визначений складав 121,52 грн., а тому середній заробіток за весь час затримки розрахунку складає 7134,89 грн. (178 дні х 121,52 грн.). Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 22.08.2012 року по 28.01.2014 року в сумі 7134,89 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн..

Outcome: partial