Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості , в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № K4K5CC9G1Q0002 від 07.02.2011 року [PERSON] 07.02.2011 року отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 19.06.2014 року має заборгованість в розмірі 50983,68 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи в його відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце слухання справи повідомлений через засоби масової інформації, оскільки встановити зареєстроване місце проживання відповідача не вдалося. Суд вважає, що в справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які приймають участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані по справі письмові докази, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2011 року між позивачем та відповідачем, був укладений кредитний договір № K4K5CC9G1Q0002, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн.,зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідач станом на 19.06.2014 року має заборгованість в розмірі 50983,68 грн., яка складається з наступного: 8000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 11,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3099,15 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 36968,68 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2403,98 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 509,84 грн. - судового збору та 180 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved