Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в соліданому порядку заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 24.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №264/24-57, на підставі якого останній було надано кредит у розмірі 3000,00 доларів США зі сплатою 21% річних та комісій, відповідно до умов договору. 24.01.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, було укладено договір поруки №284/24-58 між позивачем та відповідачем [PERSON] Умови договору позичальник не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 19.03.2013 р. становить 29434,66 грн., з яких: 14328,41 грн. - заборгованість за кредитом, 11210,08 грн. - заборгованість за відсотками, 2186,08 грн. - пеня за несвоєчасність повернення кредиту, 1710,09 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказаний борг та сплачений судовий збір в сумі 294,34 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав, зазначених в ньому, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання 04.12.2013 року не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в повідомленні про вручення судової повістки, причини неявки не повідомив (а.с.20). В судові засідання 04.12.2013 р. та 30.01.2014 р. відповідачі не з'явились, судові повістки повернулись на адресу суду не вручені у зв'язку із закінченням терміну зберігання, оскільки відповідачі не з'являлись до поштового відділення за отриманням листів (а.с. 22, 25, 26). Судові повістки та виклики направлялись на адресу відповідачів за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання (а.с.16,17), тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №264/24-57, на підставі якого останній було надано кредит у розмірі 3000,00 доларів США зі сплатою 21% річних та комісій, відповідно до умов договору (а.с.5-7). 24.01.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, було укладено договір поруки №284/24-58 між позивачем та відповідачем [PERSON] (а.с.9) Умови договору позивальник не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 19.03.2013 р. становить 29434,66 грн., з яких: 14328,41 грн. - заборгованість за кредитом, 11210,08 грн. - заборгованість за відсотками, 2186,08 грн. - пеня за несвоєчасність повернення кредиту, 1710,09 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення позичальником умов договору - прострочення повернення чергової частини, встановлено право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Частинами 1,5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання - зі спливом строку виконання. Зі змісту п. 1.1 кредитного договору № 264/24-57 від 24.01.2008 р. вбачається, що банк зобов'язується надати відповідачу кредитні кошти з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 23.07.2009 р. З урахуванням викладеного вище, вказаним договором чітко визначений строк виконання зобов'язання - 23.07.2009 р., що відповідає положенням ст.ст. 251, 252 ЦК України, зі спливом якого розпочався перебіг строку позовної давності, в межах якого позивач має право звернутись до суду за захистом порушеного права. З даним позовом позивач звернувся лише 10.10.2013 року, тобто з пропущенням позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в позові. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed