Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказав, що в період з травня по вересень 2009 року у нього з відповідачкою [PERSON] були тривалі стосунки, які були припинені за ініціативи останньої. У вказаний період [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], однак під час зустріч з нею вона розповідалай йому, що вони фактично у шлюбних відносинах не перебувають, у них не має любові, поваги та він постійно вчиняє сварки. На початку 2010 року [PERSON] пішов до іншої жінки, а у [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON]. Як йому стало відомо пізніше, [PERSON] попросила [PERSON] надати згоду про внесення данних про нього як батька у свідоцтво про народження її сина [PERSON], однак останній ніколи не спілкувався з сином так як не вважав його рідним. На початку 2011р . він та [PERSON] знов стали проживали однією родиною та з того часу він турбувався про всіх дітей [PERSON] та утримував родину. У вересні 2011 року позивач та відповідачка зареєстрували шлюб, а у лютому 2013 року дружина повідомила йому, що він є батьком її сина [PERSON]. Вказана новина не здивувала його так як [PERSON] схожий на нього. У серпня 2013 року у них народилася ще донька Ніколь. Відповідач в даний час знаходиться у місці позбавлення волі та не має можливості звернутися з позовом пр виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Просив визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO] та вінести відповідні зміни до актового запису щодо його народження стосовно даних про батька, прізвища та по батькові. У судове засідання з'явився позивач просив позов задовольнити, вказав, що дійсно у період з травня по вересень 2009 року вони зустрічалися з відповідачкою, вона у той час не перебувала у будь-яких стосунках з іншим чоловіком, вважав, що [PERSON] його дитина. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги, просила їх задовольнити, вказавши, що дійсно [PERSON] є батьком її сина [PERSON], так як у період з травня по вересень 2009 року вони зустрічалися та перебували тісних стосунках. У вересні 2009 року вони припинили зустрічатися, позивач уїхав, а через деякий час вона зрозуміла, що вагітна. Повідомити його вона не мала можливості, так як загубула його номер телефон. Коли народився [PERSON], щоб його отримати свідоцтва про народження, вона попросила [PERSON], щоб данні про нього були вписані як батька дитини. [PERSON] батько її першої дитини, вони разом проживали без реєстрації шлюбу у період з 2001 по 2006 роки. До недавнього часу у них були нормальні стосунки, однак після того, як вона була допитана у справі за його обвинуваченням, їх стосунки погіршилися. У той час вона перебувала у офіційному шлюбі з [PERSON], який відмовитися про внесення даних про нього до свідоцтва про народження дитини, так як його не визнав. [PERSON] погодився та вони зареєстрували факт народження дитини. Правило, що можно було вписати данні щодо батька на підставі ст.135 СК України, їй не пояснили. Так як вона завжди знала, хто батько її дитини, коли вони вже знову зустрілися з [PERSON] та створили родину, вона 8 березня у 2013 році розповіла йому, що [PERSON] його дитина. До цього боялася його реакції, однак він здогадувався про це та ставився до [PERSON] завжди як до сина. Відповідач [PERSON] не з'явився до судового засідання, у даний час відбуває покарання у Макіївській виправній колонії № 32, проти позову заперечував, вказавши, що [PERSON] його син, однак брати участь у розгляді справи бажання не виявив, подавши про це заяву (а.с.33). У судовому засіданні допитано свідка [PERSON], яка показала, що у період з травня по жовтень 2009 року [PERSON] та [PERSON] зустрічалися та перебували у близьких стосунках, крім того, показала, що вона особисто була свідком того, як [PERSON] біля БК "Шахта Заперевальна" просила [PERSON], щоб він дав згоду на те, щоб данні про нього були вписані до свідоцтва про народження дитини [PERSON]. Він сказав: "Добре, запишу!" У той час, [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON], однак фактично вони не жили з ним, так як він покинув її та не визнав дитину. [PERSON] знала приблизно з 2002-2003 року, [PERSON] прожила з ним десь до 2006-2007 року. Раніш з ним були нормальні, дружні стосунки, зараз вони не спілкуються. Також показала, що у той час, коли відповідачка народила сина [PERSON], вона дійсно втратила зв'язок з [PERSON] та коли вона їй сказала, що знайшла номер його телефона, вона вмовила її подзвонити йому. Суд вислухавши учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим з огляду на наступне. З досліджених матеріалів справи встановлено, що: 1. відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вписані батьками дитини [PERSON], [INFO]. (а.с.6); 2. [PERSON] народився у той час, коли позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON], який на надав згоди про внесення даних щодо нього до свідоцтва про народження дитини; 3. шлюб між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] розірваний 03 листопада 2010 року (а.с.11).; 3. позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 24.09.2011 року (а.с.10). Відповідно до ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 125 СК України визначає, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визнається в тому числі й за заявою матері та батька дитини. Стаття 3 Конвенції про права дитини визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 7 Конвенції також передбачає, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Сімейне законодавство, що діє у період даних правових відносин передбачає, що визнання батьківства за рішенням суду можливо уразі: якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст.135 цього Кодексу (ст.128 СК України); у разі спору про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини (с.129 СК УКраїни); у разі встановлення факту батьківства за рішенням суду (ст.130 СК України). Таким чином, з огляду на вищевказане, суд вважає, що позивач має право на захист свого порушенного права за аналогією закону, а саме за правилами ст.10 СК України, яка передбачає, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини. З огляду на вказане, суд вважає, що якщо СК України передбачає право особи, яка вважає себе батьком дитини звернутися з позовом до чоловіка матері дитини з позовом про визнання батьківства, у разі, якщо останній вписаний батьком дитини, то таке ж право є у особи, що вважає себе батьком дитини звернутися з позовом до чоловіка, який вписаний як батько дитини та не був чоловіком матері дитини. Вказаний висновок суд робить із загальних правил захисту права особи (встановлення правовідношення), а також виходячи з права дитини мати ім'я (прізвище, ім'я, по батькові) саме виходячи з його походження від батька. Враховуючи, що відповідачем, крім незгоди з позовом, не надано будь-яких доказів, що підтверджують його батьківство, суд,

Outcome: approved