Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач в серпні місяці 2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 3000 грн щомісяця, визначення місця мешкання дитини - [PERSON] , [INFO] з матір`ю. Ухвалою суду від 17.09.2018 року по справі за позовом [PERSON] відкрите загальне позовне провадження. 16.11.2018 року за клопотанням позивача суд надав сторонам строк для примирення до 04.03.2019 року. В судові засідання 04.03.2019 року і 07.03.2019 року позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] і визначення місця мешкання дитини з матір`ю, вимоги в частині стягнення аліментів [PERSON] визнав частково. Суд вислухав сторону відповідача, вивчив надані документи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2010року - актовий запис про шлюб №98, вчинений 13.02.2010року відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції . Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №44, вчинений 14 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Сторони спільно не проживають більше 6 місяців, припинили шлюбні стосунки. Позивач зазначила у заяві, що сім`я між сторонами розпалась. Причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім`ї, виховання дитини, яка є інвалідом. Постійні сварки з різних питань призвели до втрати почуттів любові та поваги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, спільно не проживають останні 10 місяці. Відповідач, визнаючи позов частково, пояснив, що поновити сім`ю з позивачкою не є можливим. Після припинення шлюбних відносин малолітня дочка [PERSON] залишилась проживати з матір`ю, проти чого він - батько дитини не заперечує. Щодо аліментів на утримання дитини [PERSON] не заперечував сплачувати щомісяця аліменти на утримання дочки, але посилався на скрутне матеріально становище, доводив, що на даний час не має постійної роботи і його доходи носять мінливий та епізодичний характер, тому він має можливість сплачувати на утримання дитини аліменти щомісяця в розмірі 2000 грн. Відповідач заявив, що у разі зміни його майнового стану, він самостійно збільшить розмір аліментів на утримання дитини. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що сім`я між сторонами розпалась остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо, тому як відсутня вільна згода чоловіка та жінки на шлюб. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд встановив , що сторони проживають окремо , що дитина проживає з матір`ю. Суд не отримав належних і допустимих доказів того, що батько регулярно сплачує аліменти на утримання дочки, тому вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є доведеними і обґрунтованими. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Суд не отримав доказів того, що відповідач має постійну роботу і постійний щомісячний дохід, тому суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 грн щомісяця з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення сином повноліття. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що [PERSON] є дитиною інвалідом. Щодо вимог позивачевої сторони про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено « якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення». У даному випадку сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини з матір`ю. Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову - на позивача, у разі частково задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на сплату судового збору за вимоги про розірвання шлюбу суд поділяє порівну між сторонами - 352,4 грн. Оскільки позивач сплатила судовий збір в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 352,4 грн.

Outcome: partial