Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 29 по вул. Кірова, 22 в м.Херсоні, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому приміщенні, з жовтня 2014 року в зв'язку з тим, що виїхала на постійне проживання до свого сина у Російську Федерацію. Позивачі у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи з їх відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2015 року виданого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.03.2015 р., позивачка [PERSON] є власником другої 1/2 частки вище вказаної квартири за договором дарування від 14.08.2014 року, засвідченого витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.08.2014 р. Відповідно до довідки № 132 КП "Дніпровський" від 24.03.2015 року [PERSON] зареєстрована у [INFO]. На теперішній час відповідач в належній позивачам квартирі не проживає. Факт не проживання відповідача в належному позивачам житловому приміщенні підтверджується відповідним актом КП "Дніпровський" від 17.03.2015 року, що складений у присутності та за підписами сусідів, які в ньому зазначені, [PERSON] не проживає в квартирі з жовтня 2014 року. Факт переїзду до Росії підтверджено печаткою та записом постановки на облік у талоні про прибуття від 27.10.2014 року та дозволом УФМС Росії на тимчасове мешкання № 8961/2014 від 31.12.2014 року. Реєстрація за новим містом мешкання здійснена 02.03.2015 року (ст. 14 копії паспорту). Крім зазначеного відповідачу за новим місцем мешкання 18.03.2015 року видано Страхове свідоцтво обов'язкового пенсійного страхування. Відповідно до заяви яка міститься в матеріалах справи [PERSON] переїхала до іншого постійного місця проживання та просить зняти її з реєстраційного обліку. Факт відсутності відповідача за адресою [ADDRESS], був підтверджений в судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до\~ст.. 3 ЦПК України\~передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України\~закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Відповідно до\~ст.. 316 ЦК України\~право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Згідно\~ст.. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року вказано, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.. 71 або 107\~ЖК України. Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Оскільки, відповідач вибув на інше постійне місце проживання з належного позивачам житлового будинку за власним бажанням, не користуються ним тривалий час, що підтверджується матеріалами справи, не є власником вказаного нерухомого майна, то за таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved