overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3700 га. розташовану на території Андрушівської міської ради. Позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті баби, шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса, однак вона не може реалізувати своє право на її оформлення, оскільки на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва було видано Державний акт серія ЖТ № 9162947, який було втрачено, про що було опубліковано оголошення в місцевій газеті. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст. 26, 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв`язку зі смертю власника. Позивач просить визнати за нею право власності на зазначене майно. В судове засідання від позивача надійшла заява в якій вона позов підтримує, проосить його задовольнити, розгляд справи провести в її відсутність. Від відповідача до суду надійшла заява в якій вона зазначає, що позов визнає, проти задоволення не заперечує, просить справу розглянути в її відсутність. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Позивач є спадкоємцем за заповітом від 16.02.2010 року, згідно якого [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] яка змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с.6,14). Згідно довідки Андрушівської міської ради [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] одиноко (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, до якого належить земельна ділянка площею 2,3700 га. - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Андрушівської міської ради на підставі Державного акта серії ЖТ № 9162947 про право власності на земельну ділянку. Даний Державний акт був втрачений, в результаті чого позивач подала оголошення до місцевої газети "Новини Андрушівщини" про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 9162947 виданий на ім'я [PERSON] по Андрушівській міській раді - вважати недійсним (а.с.12). Довідкою держнотконтори підтверджується, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Згідно листа нотаріуса їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище спадкову земельну ділянку в зв"язку із втратою оригіналу правовстанолюючого документа. Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на спадкування майна спадкодавця, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості його оформити в зв"язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належний спадкодавцю майновий пай фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства "Зоря" в с. Стремигород, Коростенського району, Житомирської області серії ЖИ-29, № 192809 вартістю 8939,75 гривень або 0,545469 %, але за життя [PERSON] не отримала свідоцтво на право власності на даний майновий пай, його видано тільки 11 травня 2010 року. Після смерті [PERSON] позивач фактично прийняла спадщину, та вступила в володіння спадковим майном, але при зверненні до нотаріальної контори з заявою, про видачу свідоцтва на спадщину за законом їй було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи. Інших спадкоємців окрім її на дане спадкове майно не має. Враховуючи ці обставини, позивачка звернулася до суду з заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву, в якій просить позов задовольнити та розглянути справу без її участі. Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву, в якій проти позову не заперечують, просять справу розглянути без них. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належний їй майновий пай фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства " Зоря" в с. Стремигород, Коростенського району, Житомирської області серії ЖИ-29, № 192809 від 11 травня 2010 року вартістю частки [PERSON] визначеної в розмірі 8939,75 гривень або 0,545469 відсотків, але за життя [PERSON] не отримала свідоцтво на право власності на даний майновий пай. Після смерті [PERSON] позивач фактично прийняла спадщину, та вступила в володіння спадковим майном. Інших спадкоємців окрім її на дане спадкове майно не має. Суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, оскільки дані вимоги обґрунтовані, а їх законність стверджується документами та матеріалами, які знаходяться в справі та дослідженні в судовому засіданні. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.548-549 ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст..328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 06.01.2018 р. близько 01 год. 00 хв. року відповідач заподіяв доньці позивача [PERSON] тілесні ушкодження від яких остання померла. Відповідач вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.05.2018 року був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Позивач зазначає, що своїми протиправними діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду, на відшкодування якої просить суд стягнути на свою користь з відповідача, 200 000 тисяч гривень. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов просила задовольнити у повному обсязі. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Відповідачем відзив на позов не подано. Зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.01.2018 близько 01 год. 00 хв. року [PERSON] заподіяв доньці позивача [PERSON] тілесні ушкодження від яких остання померла. Вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.05.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Ці обставини підтверджуються копією паспорту позивача, вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.05.2018 року, копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією довідки КЗОЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги" від 25.02.2018 року, копією довідки КЗОЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги" від 24.05.2018 року. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ч.1 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. На підставі викладеного, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що є власником квартири [ADDRESS], де зареєстровано відповідача як члена її сім*ї. З січня 2014 року відповідач не проживає в будинку, з квартири виїхав добровільно, забрав усі свої речі та мешкає за іншою адресою, знятися з реєстрації добровільно не бажає, тому вона просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з*явилася, у заяві зазначила про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об*єкта нерухомого майна вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є позивачка. ( а.с.22-23). З акту обстеження матеріально - побутових умов позивача, складеного 20.02.2018 року встановлено, що у квартирі [ADDRESS], зареєстрований відповідач, але за місцем реєстрації не мешкає з січня 2014 року. ( а.с.4) Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 156 ЖК України, право членів сім"ї власника житла щодо користування ним, є похідним від права власника на користування зазначеною жилою площею. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім"ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є власником квартири [ADDRESS], зареєстрований за вказаною адресою як член сім"ї власника - позивачки. За місцем реєстрації не мешкає понад один рік, тому втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 10.10.2003 р. Від даного шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих причин, що між ними склалися неприязні стосунки з причин різних поглядів на життя та сім'ю, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому, на думку позивача, збереження сімї суперечить їх з відповідачем інтересам. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "Гарбовська". Відповідач до суду не зявився, надавши суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав повістю. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 10.10.2003 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 891, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 088142 від 10.10.2003 р. (а.с. 6). Від шлюбу торони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК №259498 від 14.04.2004 р. та свідоцтвом про народження серії 1-БК №243973 від 11.11.2010 р. (а.с.7-8) Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити шлюбне - "Гарбовська". Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила\~ розірвати шлюб з відповідачем укладений 27.07.2013 року відділом ДРАЦС РС Андрушівського РУЮ у Житомирській області, актовий запис № 31. При цьому зазначила, що від шлюбу дітей у них не має. Перші місяці сімейне життя складалося добре. Але в подальшому шлюбні відносини погіршилися. Сторони не змогли створити нормальних сімейних стосунків, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбу. Сторони мають протилежні погляди на шлюб, сім"ю, сімейне життя та обов"язки, відсутнє взаєморозуміння та повага, вони стали зовсім чужими людьми. З врахуванням зазначених обставин сімейного життя позивач вважає, що подальше спільне життя разом неможливе. Позивач направила заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просила задовольнити та проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання тричі не з"явився. Відповідно до ст. 74 ЦПК України про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін,\~ суд, у відповідності до ст.ст. 169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України, мав можливість ухвалити рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів . \~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Факт укладення шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу\~ (а.с. 5).\~Із довідки № 2311 від 08.07.2016 року Андрушівської міської ради видно, що до складу сім"ї позивача входить чоловік - [PERSON] (а.с.6). Із позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо та наміру відновлювати подружні стосунки не мають. Спору з приводу майна у сторін не має. При таких обставинах,\~ суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а тому їхній шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. При цьому зазначила, що проживають з відповідачем окремо, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на старшого сина в твердій грошовій сумі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не виконує свої батьківські обов"язки. Позивач на даний час не працює, доглядає немовля і вкрай потребує коштів для матеріального забезпечення сім"ї. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти на дітей. Позивач направила заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позов підтримує та просить його задоволити. Відповідач в судове засідання двічі не з"явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст.ст. 169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України, мав можливість ухвалити рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 2-3). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Рішенням Андрушівського районного суду від 15.05.2013 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина - [PERSON], 29.05.2012 року в розмірі 400 грн. та на утримання позивачки до досягнення [PERSON] трирічного віку в розмірі 100 грн. (а.с. 5). Із довідки виданої Андрушівською міською радою видно, що разом з позивачем [PERSON] проживають діти: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Із довідок виданих міністерством праці та соціальної політики обласний центр з нарахування і виплати пенсій та допомоги видно, що позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини, допомогу по догляду за першою дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючим жінкам, тимчасову допомогу на першу дитину, яка залежить від розміру аліментів та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям та перебуває на обліку в АУПСЗН як малозабезпечена сім`я (а.с.20-24). Із позовної заяви та довідки Андрушівської міської ради видно, що відповідач проживає окремо. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідач має можливість виплачувати дітям аліменти в розмірі 1/3 частини своїх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати її шлюб з відповідачем. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що з грудня 2014 року сторони проживають окремо. Під час спільного проживання в сім'ї постійно виникали різного роду сварки та скандали. Відповідач не приділяє уваги сім"ї, не займається вихованням дітей, матеріално сім"ю не забезпечує. Переконана, що примирення та подальше спільне життя і збереження сім"ї неможливе. В судове засідання позивач не з'явилася, просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала та просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому статтями 174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 грудня 1998 року виконавчим комітетом Малостидинської сільської ради Костопільського районного Рівненській області. Від подружнього життя мають трьох спільних неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Сторони не підтримують подружніх відносин протягом тривалого часу, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру поновлювати спільне сімейне життя не мають. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження сім"ї є недоцільним. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 10 серпня 2016 року. Мотивує заяву тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на ведення господарства. Шлюбні відносини між ними припинені вже понад півроку. Примирення неможливе. Просила після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ", а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася. В позові просила проводити судове засідання за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, 280 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. 10 серпня 2016 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис 47, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Подружжя має спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Частинами 3, 4ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надавати недоцільно, оскільки жоден з подружжя цього не бажає. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, суперечить інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд відновлює позивачу дошлюбне прізвище " [PERSON] ". На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved