Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку, посилаючись на наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, донька знаходиться на утриманні позивачки, а позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини, хоча здатний оказувати матеріальну допомогу. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Суд дослідив матеріали справи: копія паспорта (а.с.2), копія свідоцтва про шлюб (а.с.4), довідка (а.с.3), копія свідоцтва про народження (а.с.5). В судовому засіданні були встановлені такі обставини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 15 жовтня 2012 року, Привільською міською радою Луганської області, актовий запис № 35, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього доньку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача /а.с.5/. Неповнолітня дитина проживає та знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується копією довідки ЛКП „Паспортна служба" /а.с.3/. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки шлюбні відносини сторін припинені, відповідач з позивачем не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов"язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу суду відповідачем надані не були. Проте судом встановлено, що відповідач добровільно не виконує свій обов'язок по утриманню дружини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача. На підставі викладеного, суд з урахуванням вимог ст. 182 СК України вважає, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved