Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що працювала з 18.03.1986 на посаді зубного техніка Сумської обласної стоматологічної поліклініки. 30.09.2020 звільнена у зв?язку із закінченням строку трудового договору згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП на підставі наказу від 28.09.2020. Вважає таке звільнення незаконним. Відповідачем було порушено порядок при скороченні штату працівників за посадою технік зубний, не враховане її переважне право на залишення на роботі. Наказом від 11.02.2020 керівником прийнято рішення про скорочення штату та виведення зі штатного розпису ряду посад, у тому числі зубного техніка стоматологічного відділення №1. 19.03.2020 ознайомлена із попередженням про можливе вивільнення. 12.05.2020 отримала від відповідача повідомлення про наступне звільнення з 12.07.2020 та про відсутність вакантних посад. Позивачу запропонували з 08.07.2020 перевестись на тимчасову посаду техніка зубного з 12.07.2020 на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку основного працівника [PERSON] 29.07.2020 відповідач запевнив, що позивачка буде переведена на основну посаду, після чого на заяві Володимир Савченко поставив резолюцію «інспектору з кадрів Хурсенко К.І. діяти в рамках наказу №64-ОД від 27.07.2020». При цьому позивачку ввели в оману та залишили заяву про переведення з тимчасово займаної посади на посаду звільненого основного працівника без задоволення. При скороченні чисельності згідно з п.п. 2,3 ст. 42 КЗпП позивач має переважне право на залишення на роботі. Відповідачем при вирішенні питання про переважне право не було досліджено продуктивність праці та кваліфікацію працівників та не здійснено порівняльний аналіз вказаних показників. Зверталась до управління Держпраці у Сумській області щодо порушення роботодавцем її трудових прав. У вересні 2020 року проведено інспекційне відвідування відповідача, яким було встановлено порушення статті 42 КЗпП України. У результаті незаконного звільнення відповідач при поновленні на раніше займаній посаді зобов`язаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Неправомірні дії відповідача завдали позивачу моральних страждань, які позивач оцінює у 2 000 грн. Просить скасувати рішення відповідача за результатами проведеного аналізу переважного права при звільненні працівників [PERSON] , [PERSON] , визнати протиправним та скасувати наказ №71-к від 28.09.2020 про звільнення [PERSON] , поновити її на посаді зубного техніка з 30 вересня 2020 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з часу звільнення по день ухвалення судового рішення з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, зобов?язати відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. У письмовому відзиві відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що відповідно до наказу від 30.04.2020 у зв`язку з реорганізацією поліклініки було прийнято рішення скоротити і вивести зі штатного розпису ряд посад, у тому числі і дві посади зубного техніка. 12.05.2020 позивач була повідомлена про скорочення її посади, однак повідомлення не підписала. Їй було запропоновано посаду техніка зубного тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] . Позивач погодилась та була ознайомлена, що буде працювати до 30 вересня 2020 року, була переведена на цю посаду. До профспілкової організації було направлене подання про надання згоди на майбутнє звільнення працівників. Вважає, що вимоги законодавства про працю були відповідачем дотримані та вжито всіх заходів для працевлаштування [PERSON] Твердження позивача, що відповідач пропонував їй переведення на посаду звільненого працівника не відповідає дійсності, оскільки в.о. директора не підписав відповідну заяву, а посада була скорочена. Після проведеної управлінням Держпраці у Сумській області перевірки поліклінікою було скликано комісію у зв`язку з переглядом переважного права залишення на роботі. Після повторного проведення аналізу кваліфікації та продуктивності відповідно до довідки від 16.09.2020 [PERSON] залишається на запропонованій посаді до виходу основного працівника з відпустки по догляду за дитиною. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив позивач зазначив, що по хронології звільнення позивача було допущено ряд порушень. Зокрема, 18.03.2020 вона була попереджена про можливе вивільнення у зв?язку з реорганізацією і тільки 04.05.2020 було розглянуто питання щодо виведення зі штатного розпису посад. У довідці від 04.05.2020 відсутній аналіз продуктивності праці працівників, сімейногоо стану працівників, яким залишилось менше трьох років до досягнення пенсійного віку.29.07.2020 відповідач запевнив позивача, що вона буде переведена на основну посаду однак заяву залишили без задоволення. Вказана ситуація була поза межами строку дії попередження позивача. Позивач наполягає на тому що профспілка не надавала згоди на її звільнення, оскільки у поданні від 04.05.2020 відсутня посада та прізвище позивача, цим відповідач порушив процедуру звільнення. У позивача у сім?ї немає інших працівників із самостійним заробітком, вона є працівником із тривалим безперервним стажем роботи. Просить позов задовольнити. У запереченнях відповідач зазначив, що процедура звільнення позивача не була порушена. Ухвалою суду від 09.11.2020 відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача доказів. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснили, що у разі, якщо б роботодавцем не було прийнято рішення про скорочення посади, яку займала позивачка, вона б не написала заяву про переведення її на тимчасову посаду працівниці, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. При переведенні на вказану посаду позивача запевнили, що згодом її буде переведено на основну посаду, чим ввели в оману. Із рішенням про скорочення саме її посади позивач фактично ознайомилась у вересні 2020 року, після проведеного управлінням Держпраці у Сумській області інспекційного відвідування. Тому визначений статтею 233 строк звернення до суду з вимогами про скасування цього рішення позивачем не пропущений. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову. Пояснив, що у зв?язку з реорганізацією було прийнято рішення про скорочення ряду посад. За результатами проведеного у травні 2020 року аналізу було прийнято рішення про скорочення посади, яку займала позивачка. Їй було запропоновано переведення на тимчасову посаду, на яке вона погодилась. Вакантних посад ні на час переведення на тимчасову посаду, ні на час звільнення позивачки, в установі не було. У вересні 2020 року після проведеного інспекційного відвідування та на виконання вимог припису було додатково проведено аналіз та не встановлено підстав для залишення посади позивачки. Просить відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] 18.03.1986 призначена на посаду зубного техніка Сумської обласної стоматологічної лікарні . 08.09.2014 назву закладу змінено на Обласний комунальний заклад «Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка». 06.04.2020 заклад реорганізовано у комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» (а.с. 11-14). 18.03.2020 Обласним комунальним закладом «Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» прийнято наказ №12-к про можливе вивільнення працівників, яким вирішено попередити працівників закладу про можливе вивільнення у зв?язку з реорганізацією та перетворенням у комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка » , із вказаним наказом позивач була ознайомлена 19.03.2020 (а.с. 59). 30.04.2020 відповідачем видано наказ №46-ОД про скорочення штату працівників у зв`язку з реорганізацією та переходом на фінансування за рахунок власних ресурсів. Згідно з вказаним наказом скороченню підлягали, у тому числі, 2,0 посади техніка зубного стоматологічного відділення №1 (а.с. 60). 04.05.2020 інспектором з кадрів Кариною Хурсенко було проведено аналіз переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`я зку зі змінами в організації виробництва і праці. Складено таблицю, у якій містяться відомості про вік працівників, стаж роботи, кваліфікаційну категорію, наявність статусу чорнобильця, наявність у сім`ї інших працівників із самостійним заробітком та інші показники. Графа «Продуктивність праці» не заповнена відносно усіх працівників, зазначених у таблиці (а.с. 79). 04.05.2020 профспілковій організації КНП СОР «Сумська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» направлено подання про надання згоди на вивільнення працівників після повідомлення за два місяця з 04.07.2020. У переліку працівників прізвище позивача відсутнє (а.с. 61). 12.05.2020 [PERSON] повідомлено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників (а.с. 62). Від підписання повідомлення позивачка відмовилась, про що 20.05.2020 складено відповідний акт (а.с. 63). 20.05.2020 [PERSON] було запропоновано 0,75 посади техніка зубного тимчасово відсутнього основного працівника [PERSON] , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Повідомлено, що у разі незгоди позивачка буде звільнена з 12.07.2020 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 64). 08.07.2020 позивачем подана заява про переведення її на посаду техніка зубного на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку основного працівника [PERSON] терміном з 12.07.2020 по 30.09.2020 (а.с. 65). Наказом від 08.07.2020 №43-К [PERSON] була переведена на 0,75 посади техніка зубного з 12.07.020, тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника [PERSON] (а.с. 66) За поясненнями сторін, наданими у судовому засіданні, наприкінці липня 2020 року технік зубний стоматологічного відділення №1 [PERSON] звільнилась за власним бажанням. Після подання нею заяви про звільнення 27.07.2020 було видано наказ №64-ОД про скорочення та виведення зі штатного розпису з 12.07.2020 вакантної посади (0,75 ставки) техніка зубного стоматологічного відділення №1 (а.с 68). Цим наказом скорочена посада, яку займала [PERSON] , що не заперечується сторонами. 29.07.2020 позивачем подана заява про переведення її з тимчасової посади на посаду звільненого працівника [PERSON] , на заяві міститься резолюція в.о. директора закладу Савченка В.В. « Хурсенко К.І. , діяти відповідно до наказу №64-ОД» (а.с. 67). 04 вересня 2020 року за результатами проведеного інспекційного відвідування відповідача управлінням Держпраці у Сумській області складено припис про усунення виявлених порушень №СМ 17421/184/АВ/П, яким вимагається усунути порушення ст. 42 КЗпП України, оскільки встановлено, що при скороченні штату працівників за посадою технік зубний не було враховано переважне право на залишення на роботі, аналіз переважного права проведено не в повному обсязі (а.с. 72). Наказом від 17.09.2020 №70-ОД створена комісія у зв?язку з переглядом переважного права на залишення на роботі (а.с. 69). 16.09.2020 інспектором з кадрів Катериною Хурсенко проведено складено довідку за результатами проведеного аналізу переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва. Відомості про продуктивність праці працівників, зазначених у вказаній довідці, відсутні (а.с. 70-71). Згідно з протоколом від 16.09.2020 засідання комісії з розгляду питання про перегляд переважного права на залишення на роботі, після повторного проведення аналізу кваліфікації та продктивності праці зубних техніків, [PERSON] залишається на запропонованій посаді до виходу основного працівника з відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. [INFO] [PERSON] подано заяву директору КНП СОР «СОКСП» Савченку В.В. про звільнення з посади у зв?язку із закінченням терміну трудового договору з 30.09.2020 (а.с. 76). 28.09.2020 наказом №71-К [PERSON] звільнена з посади з 30.09.2020 у зв?язку із закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 80). Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗПП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Відповідно до ст. 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Судом встановлено, що у зв?язку з реорганізацією закладу роботодавцем було прийнято рішення про скорочення двох посад техніка зубного. Згодом, у липні 2020 року після звільнення із займаної посади зубного техніка [PERSON] , прийнято рішення про скорочення також і посади, яку вона займала. Позивач просить скасувати рішення за результатами проведеного аналізу переважного права залишення на роботі про звільнення працівників [PERSON] та [PERSON] , однак за результатами розгляду справи не встановлено, що приймався будь-який розпорядчий акт з такого питання. Ухвалою суду було витребувано у відповідача оскаржуване рішення, на виконання ухвали було надано лише копія протоколу засідання комісії по розгляду питання про перегляд переважного права залишення на роботі від 16.09.2020, яким після повторного проведення аналізу кваліфікації та продуктивності праці зубних техніків було прийнято рішення про залишення [PERSON] на запропонованій тимчасовій посаді. Вказане рішення не є рішенням про звільнення [PERSON] та [PERSON] за результатами проведеного аналізу переважного права залишення на роботі, яке позивач просить скасувати. Засіданням комісії, яке було проведено 16.09.2020 було вирішено, що позивачка залишається на тимчасовій посаді, рішення щодо переважного права на залишення на роботі на посаді, яку позивачка займала до переведення на тимчасову посаду, не приймалося. За повідомленням представника відповідача, яке не спростовувалось позивачем, будь-які інші рішення за результатами проведеного аналізу переважного права залишення на роботі не приймалися. Довідка, яка складена інспектором з кадрів підприємства 04.05.2020 відображає лише інформацію щодо стажу, віку та інших відомостей про працівників. Вона не містить висновків за результатами аналізу переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників, у тому числі про необхідність звільнення позивачки. Не містить таких відомостей і довідка, яка була складена інспектором з кадрів підприємства 19.09.2020. З цих підстав вказані довідки не можуть впливати на права та/або інтереси позивача та не можуть бути рішенням, яке просить скасувати відповідач. Позивач також ставить питання про скасування вказаного рішення в частині [PERSON] , однак матеріали справи не містять доказів, що вказана особа уповноважувала позивача представляти її інтереси у спірних правовідносинах та виявила намір оскаржити вказане рішення. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення першої позовної вимоги та скасування рішення відповідача за результатами проведеного аналізу переважного права щодо звільнення працівників [PERSON] та [PERSON] . Відносно вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення суд зазначає таке. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що наказом від 08.07.2020 позивачку за її власною заявою було переведено на тимчасову посаду, наказом від 28.09.2020 позивачку за її заявою та у зв?язку із закінченням строку дії трудового договору звільнено з посади. Сторонами не заперечується той факт, що відпустка [PERSON] по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку закінчувалась 30.09.2020, із датою закінчення вказаної відпустки позивачка була ознайомлена, про що зазначила у заяві від 08.07.2020 про її переведення на тимчасову посаду (а.с. 65). Будь-які підстави для продовження строку дії трудового договору позивача після 30.09.2020 у відповідача були відсутні. На час звільнення позивачка вже не перебувала на посаді техніка зубного стоматологічного відділення №1, 1.0 ставки, яку вона займала раніше, до переведення на тимчасову посаду та яка була скорочена. Тому суд вважає безпідставними доводи позивача про необхідність відповідача при звільненні з тимчасової посади дослідити переважне її право на залишення на роботі, оскільки позивача звільнено не у зв?язку з реорганізацією та скороченням посад (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП), а у зв?язку із закінченням строку дії трудового договору (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП). За таких обставин, підстави для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивачки також відсутні. У зв?язку з встановленням судом правомірності наказу про звільнення [PERSON] позовні вимоги про поновлення на раніше займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed