Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] народження, - на період навчання дитини у Південноукраїнському національному педагогічному університеті, - в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, а також ? частини вартості навчання дочки за 2013-2014 навчальний рік в розмірі 1600грн., посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка та третя особа на боці позивача, у судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви про слухання справи за їхньою відсутністю. Відповідач, надіславши суду заперечення на позов та заву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив залишити їх без задоволення. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні юридичні факти та відповідні ним правовідносини: - [INFO] народилась [PERSON] (свідоцтво про ії народження серії [NUMBER], що було видане 24.05.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №183), батьками якої є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON]; - згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], що було видане 21.09.1999р. відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №94), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний; прізвище дружини поновлене на дошлюбне - «[PERSON]», - дочка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні згідно довідки ВК Болградської міської ради Одеської області від 16.09.2013р.; - згідно довідки Південноукраїнського національного педагогічного університету ім.К.Д. Ушинського від 30.09.2013 р. за №412/13, дочка відповідача [PERSON] з 01.09.2013 року є студенткою І курсу денного форма навчання ОКР "Бакалавр" напрям підготовки "Філологія", інститут мов світу (договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом, №01 КМБД від 02.08.2013 року - і по 30.06.2017 року). На твердження позивачки у позові, вона витрачає на утримання дочки біля двох тисяч грн. щомісячно і оплатила вартість навчання дитини за 2013-2014 навчальний рік. Цих фактів сторони не спростовують. Відповідач у запереченнях стверджує, що він не повинен брати участь у матеріальному утримуванні його повнолітньої дитини - дочки [PERSON], оскільки не має для цього достатньо коштів. Згідно зі ст.ст.198,199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до виповнення дитині 23-х років. З огляду на те, що в позивачки є крім батька ще й матір, а згідно вищезгаданого законодавства України саме обидва з батьків повинні утримувати дитину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки-студентки [PERSON] в розмірі 1000грн. щомісячно на період навчання в Південноукраїнський національному педагогічному університеті ім. К.Д.Ушинського а також ? частину вартості контракту за навчання за 2013-2014 рік - в розмірі 1600 грн., оскільки одержання аліментів на утримання дочки [PERSON], не позбавляє позивачку права на одержання від відповідача коштів на додаткові витрати при утриманні своєї, спільної з відповідачем дитини - оплату навчання, витрати, пов`язані зі здоров`ям, тощо - відповідно до ст.185 СК України. Твердження відповідача у запереченнях на позов про те, що в нього відсутні можливості щодо утримання повнолітньої дочки, що навчається на стаціонарі, а також про безпідставність позову через те, що його дочка втратила статус дитини по досягненню нею повноліття, спростовуються наступним. Так, [PERSON] - третя особа по справі - є дочкою позивачки і відповідача і цього не спростовують обидві сторони; і, оскільки вона є дочкою своїх батьків, вона усе життя буде мати статус відносно них «дитина» в деяких передбачених законом випадках, що випливає з вимог наступних статей Сімейного кодексу України: 1,2 - де зазначається, що СК України визначає «…немайнові та майнові права та обов'язки батьків і дітей…», ст.9 (…«батьки і діти»), а також ст.ст.121,142,172,173, 174, 176, 178, тощо; термін «неповнолітня дитина» у статтях 6,178 передбачає термін «повнолітня дитина» по відношенню до батьків), у ст.198 та 202 і 203 терміни «дочка», «син» мають загальне поняття «діти», так як і «мати», «батько» - загальне поняття «батьки», а також посилання ст.201 до ст.ст.187,189 без заміни терміну «дитина» на інший визначає, що у сімейних, а саме, аліментних відносинах можливо застосовувати термін «дитина», якщо мова йде про повнолітню особу, але лише відносно її рідних батьків (або усиновлювачів), хоча юридичний статус дитини особа втрачає відносно інших людей по досягненню повноліття відповідно до ст.6 СК України. Тобто, людина має невід'ємне право називатися дитиною своїх батьків усе життя, оскільки це право надається будь-якій особі самим фактом народження, через те, що дитина походить «від батька та матері», тобто, від своїх батьків. Розірвання шлюбу між батьками або проживання батьків окремо не відбирає у людини право називати своїх дітей - дочку або сина «дитиною» та не відбирає у будь-якої особи права вимагати від своїх повнолітніх дітей - дочки, сина, тобто, будь-кого зі своєї рідної дитини вимагати утримання на підставах, передбачених тим же Сімейним або Цивільним кодексами України, та інших законодавчих актів. Статтями 24 та 105 і 110 СК України, а також ст.51 Основного Закону - Конституції України, передбачена добровільність перебування (укладення, розірвання) у шлюбі, як і право на добровільність народження дітей (ст.ст.49,50 того ж Кодексу). Права та обов'язки матері, батька та дитини у сім'ї ґрунтуються на походженні дини від його батьків, що підтверджується шляхом реєстрації народження дитини у відповідному державному органі. Сімейним кодексом України також регламентований обов'язок (не лише право!) батьків виховувати та розвивати дітей, поважати дитину. Навчання дочки відповідача у виші після отримання нею середньої освіти є її, також як і інших дітей інших батьків, невід'ємним правом, оскільки Конституцією України - її ст.ст.22-24,48,52,53 забезпечуються її права, у тому числі право мати сім'ю і підтримку від батьків, а також право на освіту. Ст.142 СК України та ст.52 Конституції України передбачає рівні права дітей незалежно від походження, а відносно батьків незалежно, чи перебувають батьки у шлюбі між собою. Ст.199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати своїх дітей - «дочку, сина», утримувати в разі, якщо діти продовжують навчання після настання повноліття, а ст.53 Конституції України гарантує кожному право на освіту, у тому числі і шляхом соціального захисту, а також законодавчим шляхом, передбачаючи у Законах Держави обов'язок батьків піклуватися про рідну їм дитину у період навчання, якщо це навчання не дає часу і змоги дитині самій забезпечувати себе матеріально. З доводів позову вбачається, що третя особа по справі - [PERSON] після отримання середньої освіти продовжує використовувати своє право, закріплене у ст.53 Конституції України - набувати освіту і спеціальність за фахом, що підтверджується відповідною довідкою. Навчання на стаціонарному відділенні вишу та відсутність спеціальності не передбачає в неї вільного часу для виконання роботи будь-де протягом 8-ми годинного робочого дня для забезпечення собі належного і достатнього матеріального прожиткового рівня. Твердження відповідача про те, що він не має можливості надавати дочці матеріальної допомоги з-за низьких доходів, і що це є єдиною умовою для відмови у задоволенні позову, суд не може брати в даному випадку до уваги, оскільки, по-перше, відповідач не довів суду, що йому будь-що заважає працювати і підвищувати свій рівень доходу: він не є інвалідом, йому нічого не заважає скористатися своїм правом на пошук іншої або додаткової роботи для підвищення своїх доходів та утримання дітей, які мають право сподіватися на матеріальну підтримку батьків, а також, що він недобровільно брав шлюб з позивачкою та недобровільно набував статус батька відносно дочки [PERSON] Доводи відповідача про те, що він утримує свою дружину та другу свою дитину шляхом сплати дружині для утримання другої дитини аліментів, підтверджує наявність можливостей і прагнень у відповідача для надання матеріальної підтримки дітям для їхнього гідного виховання і надання їм достойної освіти. Оскільки, на твердження позивачки, її спільній з відповідачем дочці [PERSON] потрібно оплачувати проживання у гуртожитку, витрачати певні кошти для забезпечення себе їжею, одягом, періодично приїжджати з Одеси, де вона навчається, до Болграду - додому, купувати навчальні посібники, оплачувати вартість навчання за контрактом, що потребує певної щомісячної допомоги з боку батьків, а таку допомогу вона отримує лише з боку матері, яка перебуває у схожих життєвих умовах, як і батько (не є інвалідом і намагається надати дитині достойний рівень життя і освіти в розмірі 2 тис.грн. щомісячно плюс оплата вартості навчання), суд вважає справедливим розділити порівну обов'язок обох батьків [PERSON] утримувати їхню повнолітню дитину під час її навчання у Південноукраїнському національному педагогічному університеті ім.К.Д.Ушинського на підставі вищевикладеного.

Outcome: approved