Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про припинення зобов`язання за кредитним договором №IFVWGA00000025 від 10.01.2007, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] , зобов`язання видати довідку про відсутність заборгованості [PERSON] за кредитним договором №IFVWGA00000025 від 10.01.2007. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного 10.01.2007 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору №IFVWGA00000025, відповідач зобов`язався надати позивачу кредитні кошти в сумі 17 500 доларів США на період з 10.01.2007 по 09.01.2017 у вигляді непоновлюваної кредитної лінії. 17.01.2007 позивач отримав в касі 10 000 доларів США, та згідно умов кредитного договору щомісячно вносив кошти на погашення основного боргу, відсотків, комісії на загальну суму 23985,31 дол США. В 2016 році банк звернувся до нього з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором в розмірі 15067,14 доларів США, за результатами розгляду якого, рішенням суду від 11.12.2017, залишеним в силі апеляційною інстанцією, відмовлено в позові. При цьому, банком не доведено перед судом факту отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 17500 доларів США. Оскільки, ним виконано умови кредитного договору в межах наданих банком кредитних коштів на суму 10 000 дол. США, вважає, що у нього відсутні зобов`язання перед відповідачем в рамках кредитного договору №IFVWGA00000025 від 10.01.2007, що свідчить про його виконання проведеним належним чином, а відтак і його припинення. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 13.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. На підставі ухвали суду від 23.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві, додатково вказав, що у зв`язку із непредставленням графіку платежів, його відсутністю в матеріалах кредитної справи слід вважати, що нарахування та погашення кредитних коштів повинно відбуватися за класичним методом. Однак, в такому випадку позивачем погашено в повній мірі кредитну заборгованість, що підтверджується представленим ним висновком експертизи. А тому просить позов задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Рокетська С.В. заперечила проти позову. В судовому засіданні вказала, що зобов`язання за кредитним договором №IFVWGA00000025 від 10.01.2007 позивачем не виконано та не припинено, такий не визнаний недійсним, за договором на даний час наявна заборгованість, що у відповідності до вимог ст.599 ЦК України не може свідчити про належне його виконання. При цьому, посилання позивача на рішення Верховинського районного суду від 11.12.2017 є безпідставним, оскільки в задоволенні позову банку відмовлено з підстав недоведеності розміру заборгованості. Просить відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю. Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд задовольняє позов частково з таких підстав. Як встановлено із представленої відповідачем матеріалів кредитної справи, 10.01.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №IFVWGA00000025 (а.с.33-37 том 2). Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит на строк з 10.01.2007 по 09.01.2017 включно в розмірі 17 500,00 дол. США на реконструкцію житлового будинку, а також 2125 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,00% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. Періодом сплати вважати період з 15 по 20 число кожного місяця. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (Додаток №1). Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.5.3 умов договору, визначено, що припинення дії договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повного виконання зобов`язання позичальником відповідно до умов кредитного договору, в ході якого позивач наполягає на повному виконанні умов договору враховуючи фактично отримані ним кредитні кошти, а відповідач настоює на існуванні заборгованості за кредитним договором виходячи із отримання позичальником та не повернення усієї передбаченої суми кредиту у договорі. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з ч. 1 cт.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із представленої у матеріалах кредитної справи заяви на видачу кредиту, підписаної особисто позичальником (а.с.3 том 2), виписки із рахунків про рух коштів та меморіального ордеру (а.с.73-76 том 2), 17.01.2007 позивачу ПАТ «КБ «Приватбанк» через касу видало готівкові кредитні кошти на суму 10 тис. доларів США, призначення платежу видача кредиту по договору №IFVWGA00000025 від 10.01.2007. Вказані обставини визнаються обома сторонами, а тому у відповідності до положень ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. В той же час, згідно виписки руху коштів по кредитному рахунку, представленої копії меморіального ордеру №1 від 26.06.2007 (а.с.73, 78 том 2) вбачається, що 26.06.2007 через касу банку позичальнику [PERSON] було видано грошові кошти в сумі 7500 доларів США, призначення платежу видача кредиту по договору №IFVWGA00000025 від 10.01.2007. Факт отримання таких коштів представник позивача, в судовому засіданні категорично заперечив, вважає такий не підтверджений доказами, а саме первинними документами про отримання грошових коштів з каси банку. Дійсно, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з Положенням про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 30.12.1998 №566 (чинним станом на 26.06.2007), підставою для бухгалтерського обліку операцій банку визнавалися первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів (непаперовій формі) повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення); суму операції (цифрами та прописом). Сума операції може бути відображена цифрам за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України; номери рахунків; назву банку (отримувача та платника коштів); підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису). Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів можуть мати й інші додаткові реквізити. Документи, які надають клієнти банку, повинні мати підписи уповноважених службових осіб клієнта та відбиток його печатки. Підписи на всіх документах, а також печатки мають відповідати заявленим їх зразкам, а підтвердження достовірності підпису на документі в електронному вигляді обумовлюється в договорі про обслуговування клієнта через систему електронних платежів "клієнт-банк". Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Згідно з Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 №337, видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних рахунків на цілі, передбачені нормативно-правовими актами; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо;за видатковим касовим ордером - працівникам банку за внутрішньобанківськими операціями; за документами на отримання переказу в готівковій формі, установленими відповідною платіжною системою, - фізичним особам. У видаткових касових документах (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек) працівник банку перевіряє: повноту заповнення реквізитів на документі; наявність підписів посадових осіб банку, яким надано право підпису касових документів, і тотожність їх зразкам; належність пред`явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені в касовому документі; у разі отримання готівки за довіреністю - правильність оформлення довіреності на отримання готівки; наявність підпису отримувача. Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої постановою НБУ 21.01.2004 № 22, п.1.13 під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Інструкцією встановлюються правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів як меморіального ордера. Меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку. З наведеного випливає, що належними та допустимими доказами надання банком кредитних коштів є первинні документи, які повинні відповідати затвердженим вимогам та містити на собі обов`язкові реквізити, в тому числі особистий підпис позичальника про отримання кредитних коштів у випадку їх видачі через касу банку. Однак, таких первинних документів відповідачем суду не представлено, відсутні такі і в матеріалах наданої суду копії кредитної справи за договором №IFVWGA00000025 від 10.01.2007. В той же час, представлений меморіальний ордер №1 від 26.06.2007 (а.с.78 том 2) є недійсним, не може враховуватися судом при вирішенні спору, так як не містить на собі підпису позичальника про отримання коштів. Крім цього, як визнала в судовому засіданні представник відповідача, є копією електронного документу, який зберігається у програмному забезпеченні відповідача. При цьому, слід зазначити, що за відсутності первинних документів про отримання позичальником кредитних коштів в касі банку, самі по собі виписка з рахунку про рух коштів, розрахунок заборгованості, не можуть підтверджувати факт видачі банком позичальнику кредитних коштів, як і факт наявності у позичальника обов`язку їх повернення. Крім цього, як вбачається із рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2017, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.04.2018, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, у своїх мотивах суд посилався на недоведеність існуючої розміру заборгованості в силу непредставлення суду, а також для проведення судової економічної експертизи, первинних документів на підтвердження факту отримання [PERSON] інших кредитних коштів, окрім 10 тис. доларів США. За таких обставин, оскільки ні на час розгляду попередньої справи за позовом Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, ні на даний час, АТ КБ «ПриватБанк» не представлено суду належних та допустимих доказів видачі відповідачем та отримання позичальником кредитних коштів на суму іншу, ніж 10 тис. доларів США, тому суд приходить до переконливого висновку про доведеність обґрунтувань позивача в частині існування у позичальника зобов`язання за умовами кредитного договору №IFVWGA00000025 від 10.01.2007 щодо повернення кредиту в сумі 10 тис. доларів США та відсотків за користування цим кредитом, інших обов`язкових платежів за умовами кредитного договору. В той же час, надаючи оцінку належності та повноті виконання позичальником своїх зобов`язань за умовами цього кредитного договору слід зазначити про наступне. За змістом положень ст.1054 ЦК України, зобов`язання позичальника виникають лише на підставі та в межах умов, передбачених кредитним договором. Як уже встановлено судом, п.п. 7.1 кредитного договору, сторонами було визначено, що повернення кредиту повинно відбуватися позичальником зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,00% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. Періодом сплати вважати період з 15 по 20 число кожного місяця. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (Додаток №1). Проте, ні в матеріалах кредитної справи, ні за час розгляду справи судом відповідачем не представлено суду додатку №1 до кредитного договору - графіку погашення кредиту. В той же час, згідно з випискою про погашення кредиту за період з 01.01.2007 по 30.03.2015 (а.с.16 том 1), виписки про рух коштів по рахунку (а.с.73-106 том 2) позивачем [PERSON] на погашення заборгованості за кредитним договором №IFVWGA00000025 від 10.01.2007, внесено грошові кошти на загальну суму 23958,31 дол. США. З представленого суду позивачем висновку експертного дослідження за результатами проведення економічного дослідження від 27.06.2019 №1201/1213/19-28 (а.с.68-74 том 1) вбачається, що за умови, що погашення кредиту здійснювалось за класичним методом, залишок заборгованості позичальника [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по тілу кредиту, процентах, прострочених процентах, комісії, простроченої комісії за кредитним договором №IFVWGA00000025 від 10.01.2007 станом на 24.05.2019 відсутній. При цьому, такий висновок експертом зроблено з врахуванням того, що умовами кредитного договору №IFVWGA00000025 від 10.01.2007 форму погашення та щомісячний платіж, який повинен складатися з тіла кредиту і відсотків за користування кредитом, не визначено. Тому при розрахунку заборгованості експертом використано класичний метод погашення кредиту. За таких обставин, виходячи з встановленого судом реального обсягу отриманих позивачем кредитних коштів, враховуючи розмір, періодичність повернення тіла кредиту, відсотків, інших обов`язкових платежів, а також відсутність у матеріалах справи графіку погашення кредиту, інших умов кредитного договору, які б визначали форму погашення та розмір щомісячних платежів, слід прийти до переконливого висновку про обґрунтованість доводів позивача про повне та належне ним виконання на даний час зобов`язання за цим кредитним договором. А тому, в цій частині позовні вимоги про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором є підставними, та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, доводи відповідача про наявність на даний час заборгованості за умовами кредитного договору, суд відхиляє як такі що не підтверджені належними та допустимими доказами. А представлені розрахунки заборгованості не може визнати належним доказом у даній цивільній справі, оскільки такі розраховані виходячи із суми тіла кредиту, отримання розміру якої перед судом не доведено. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання видати довідку про відсутність заборгованості [PERSON] за кредитним договором №IFVWGA00000025 від 10.01.2007, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо порушення його права, зокрема про те, що він звертався до відповідача із вимогою видати таку довідку, а йому було протиправно відмовлено у вчиненні певної дії. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial