Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила суд відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацію частини території Луганської області, Україна. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . 22.03.2006 року здійснено державну реєстрацію її як фізичної особи підприємця . із зазначенням основний виду економічної діяльності - роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, оягом і взуттям (основний). Позивачка зазначає, що дійснювала підприємницьку діяльність за адресою: [ADDRESS] . У позові зазначено, що у квітні 2014 року, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України на території Луганської та Донецької областей, смт.Новотошківське потрапило у зону бойових дій. 22.02.2015 року після обстрілу смт.Новотошківське з важкої артилерії та систем залпового вогню "Град" , від прямого влучення снаряду вигорів її промисловий лоток разом із товаром, на підтвердження чого позивачка до позову додала Акт огляду об`єкту та перелік знищеного товару за підписом позивачки та зазначенням суми вартості товару, який затверджений підписом секретаря та печаткою Новотошківської селищної ради Попаснянського району Луганськоїобласті. За викладених обставин, в поданому позові позивачка просить стягнути з держави Російська Федерація на її користь в якості відшкодування моральної шкоди 47 445, 00 грн. (сорок сім тисяч чотириста сорок п`ять) гривень, що є еквівалентом 1 500,00 (тисяча п`ятсот) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позову до суду та у відшкодування матеріальної шкоди 450 360,00 ( чотириста п`ятдесят тисяч триста шістдесят) гривень, що є еквівалентом 14 228,00 ( чотирнадцять тисяч двісті двадцять вісім) євро за за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позову до суду. До початку судового розгляду позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В судовому засіданні представник позивачки позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, розгляд справи просив закінчити у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - посольства Російської Федерації в Україні належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився без повідомленням причин, відповідач не подав відзив. За зазначених обставин, суд проводить заочний розгляд даної справи та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, в порядку положень ст.280-284 ЦПК України. Дослідивши письмові докази , суд приходить до наступного. Предметом даного судового розгляду є вирішення питання про відшкодування шкоди, що регулюється положеннями Цивільного Кодексу України. Також, при розгляду даного позову суд застосовує загальні правові положення щодо захисту прав особи. Так: Пунктами 8, 9 ч. 2ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом ч. ч.1, 2, 3ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, відповідно до положень ст.12,81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посиоається як на підставу своїх вимог та заперечень. Також суд враховує, що згідно положень ст.82 ЦПКУкраїни - обставини, визнані судом загальновідомим , не потребують доказування. Враховуючи зазначені правові підстави, суд зазначає. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою України, яка народилася [INFO] , в с. Донецьке міста Кіровськ, Луганської області України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями паспорту громадянина України серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва по державну реєсрацію фізичної особи-підприємця фізична особа підприємець [PERSON] зареєстрована 22.03.2006 року. Позивачка здійснювала підприємницьку діяльність на території смт.Новотошківське Попаснянського району Луганської області. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичногї загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014 розпочато антитерористичну операцію. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-рc. смт.Новотошківське Попасняняського району Луганської області, відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Загальновідомим є факт, що в період проведення антитерористичної операції сталася серія вибухів, внаслідок чого постраждало майно мирних жителів зазначеної тариторії. Із акту обстеження згорівшего лотку ПП [PERSON] від 10.02.2016 року, складеного секретарем ради та виконкому Новотошківської селищної ради Попаснянського району Луганської області Шкварченко І.С. та сусідів [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що промисловий лоток з товаром, який знаходився на орендованій земельній ділянці [PERSON] , внаслідок бойових дій та прямого влучення в [ADDRESS] у лютому 2015 року , вигоів повністю разом із товаром, перелік якого надала ПП [PERSON] ( а.с.48). Даний Акт та список товарів (а.с.49-51) підписані ПП [PERSON] та затверджені печаткою Новотошківської селищної ради Попаснянського району Луганської області. Згідно зазначеного Акту та Довідки від 20.02.1016р. (виданої та затвердженої печаткою Новотошківської селищної ради Попаснянського району Луганської області) - сума обладнання та матеріалів знищеного торгівельного лотку [PERSON] склала 180 360,00 грн., сума знищеного товару склала 270 000,00 грн. - загалом 450 360,00 грн. Сума 450 360,00 грн. еквівалентна 14 228,00 євро, згідно офіційного курса Національного банку України на момент підписання позовної заяві, що підтверджено роздруківкою з сайту Національного банку України станом на 10.12.2018р. (доданої до позовної заяви) . А так, факт наявності матеріальних збитків позивачки, яких вона зазнала у зв`язку із проведенням на території України АТО та внаслідок збройної агресії РФ проти України за вищевказаних обставин, підтверджується матеріалами справи з боку позивачки. За таких обставин, факт спричинення [PERSON] матеріальної шкоди встановлений та належним чином доведений з боку позивачки. При тім, ні вищезазначені факти, ні докази щодо цих фактів, надані позивачкою - з боку відповідача не спростовані. В зв`язку із викладеним, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальнох шкоди підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 47 445,00 грн, еквівалентної 1 500,00 євро, суд зазнаначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, в поданому позові позивач посилається, що вона вважає, що діями Російської Федераціїї булии порушеніии її права, свободи та інтереси щодо мирного володіння своїм майном та вважає, що це з підтвердженої та безспірної вини Російської Федерації. При тім, ні в позові, ні в доданих документах немає ніяких обгрунтувань та доказів щодо спричинення позивачці моральної шкоди та доказів щодо обґрунтування заявленого у позові розміру моральної шкоди . Щодо обгунутвання, визначення характеру та розміру моральної шкоди, викладених у позовгі (розділ 4 позову) : суд оцінює таке обгрунутвання критично, оскільки позивач на свою думку стверджує про наявність «безспірної вини Російської Федераціїї у спричненні їй моральної шкоди», при цьому не надає про таке ніяких доказів. Натомість поняття вини визначено Кримінальним Кодексом України (у розділі У) та повинно бути виражене у формі умислу або необережності, а також згідно ст.62 Конституціїї України - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Зазначені положення закону позивач у поданому позові ніяким чином не врахував, а так, суд вважає такі ствердження з боку позивача необгрунтованими . До цього, ж суд звертає увагу, що у позові позивач посилається на практику Європейського суду - на рішення від 17.07.2018року у справі Санду та інші проти Молдови та Росії щодо відшкодування особам заявникам моральної шкоди у сумі 1500, 00 євро та на рішення від 16.06.2015 року у справі «Чірагов та інші проти Вірменії» щодо право на реституцію житла, землі та майна. Оцінюючи такі посилання, суд зазначає, що позивач некоректно підібрав рішення Європейського суду, оскільки обставини справи Санду та інші проти Молдови та Росії ( рішення ЄСПЛ від 17.07.2018р.) стосуються прав заявників на окупованій території Молдови - Придністоров`я, а рішення ЄСПЛ від 16.06.2015 року у справі «Чірагов та інші проти Вірменії» є прикладом для вирішення судовими органами питань щодо встановлення фактів , пов`язаних з документально не підтвердженими вимогами про реституцію. При цьому, позивач не є мешканцем окупованої тариторії та у поданому позові не ставить питання щодо визнання будь-яких фактів. А так, суд важає, що застосовувати зазначені рішення суду як джерело права (як зазначає позивач у поданому позові) в межах розгляду даного позову - немає підстав. Також, суд зазначає, що позивач у поданому позові взагалі не зазначив в чому полягає спричиненна їй моральна шкода та необґрунтований заявлений розмір моральної шкоди, як того вимагає положення Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - а тільки обмежився посиланням на статтю 23 Цивільного Кодексу України (щодо права на відшкодування моральної шкоди) та на рішення інших судів , що не є доказами в позовнову провадження у понятті ЦПК України та є неправильним з боку позивача щодо подання доказів щодо поданого позову та доведення обставин, як мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. А так суд зазначає, що позивач необмежений у праві на відшкодув ання моральної шкоди, при цьому позивач має довести свої вимои у суді не тільки посилаючись на рішення ЄСПЛ а дотримуючись вимог національного законодавства щодо захисту своїх прав на засадах змагальності та із доведенням своїх вимог. Тому, суд вважає, що в частині вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, поданий позов необгрунтований та не доведений в зв`язку з чим в цій частині позову необхідно відмовити, а позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд зазначає, що позивач була звільнена від сплати судового збору , ніякі інші особи судових витрат не понесли і тому, на підставі ст.141 ч.6 ЦПК України, судові витрати в даній справі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 22, 1166, 1167, положень Постанови Пленуму ВСУ Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ,

Outcome: partial