Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09 липня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 10 вересня 2017 року має заборгованість в розмірі 14 855,16 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та наявність у неї заборгованості за кредитом. Крім того, пояснила, що в рахунок погашення заборгованості по кредиту сплатила: 26.09.2017 року в розмірі 2 000,00 грн., 27.09.2017 року в розмірі 2 000,00 грн. та 11.11.2017 року в розмірі 2 000,00 грн., про що надала копію квитанцій. Визнала залишок боргу за кредитним договором та необхідність сплати судового збору на користь позивача. Заслухавши думку відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено що 09 липня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між позичальником і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. «Умови та правила надання банківських послуг», та «Тарифи» додані до матеріалів справи є документами до яких позичальник приєднується висловлюючи свою згоду з ними при оформленні заяви. Таким чином даний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, позичальник може запропонувати лише розмір ліміту та обрати один з продуктів банку, але приєднується до умов в цілому. Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктом 1.1.7.12. «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, шо договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг», визначено, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. У разі непогашення суми простроченого кредиту та у разі виникнення прострочених зобов'язань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 цих Умов, клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов'язання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD)+ 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 10 вересня 2017 року відповідач має заборгованість, у розмірі 14 855,16 грн., з яких: 4 246,44 грн. - заборгованість за кредитом, 4 391,35 грн. - проценти за користування кредитом, 5 033,79 грн. - заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 683,58 грн. - штраф (процентна складова). З долученої в судовому засіданні до матеріалів справи копії квитанцій, наданої відповідачем - [PERSON] вбачається, що остання в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 09.07.2013 року сплатила 26.09.2017 року в розмірі 2 000,00 грн., 27.09.2017 року в розмірі 2 000,00 грн. та 11.11.2017 року в розмірі 2 000,00 грн., а всього 6 000,00 грн. Зі змісту позовних вимог вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача штраф 500,00 грн. (фіксована частина) та штраф 683,58 грн. (процентна складова). Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15). Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України ці судові рішення є обов'язковими для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із цими рішеннями Верховного Суду України. Підстав для відступу від правової позиції, викладеної 21.10.2015 р. у висновку Верховного Суду України у постанові по справі № 6-2003 цс 15, з одночасним наведенням відповідних мотивів, суд не вбачає. Отже враховуючи те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» заявив позовні вимоги щодо стягнення пені, то позовні вимоги щодо стягнення штрафів, з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15, задоволенню не підлягають. Таким чином, заборгованість відповідача через порушення ним зобов»язань за кредитним договором станом на 10 вересня 2017 року перед банком складається: - 4 246,44 грн. - заборгованість за кредитом; - 4 391,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5 033,79 грн. - заборгованість за пенею, а всього 13 671,58 грн. Оскільки, відповідачкою було погашено заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2013 року частково лише в розмірі 6 000,00 грн., то до стягнення підлягає 7 671,58 грн. (13 671,58 грн. - 6 000,00 грн.). Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 525, 526, 530, 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1 600,00 грн.

Outcome: partial