overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, посилаючись на те , що є співвласниками квартири [ADDRESS]. З 2007р. в спірній квартирі зареєстрований відповідач -колишній чоловік її доньки ,однак тривалий час не проживає , речей не має , тому втратив право користування квартирою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити та визнати відповідача таким , що втратив право користування квартирою. Відповідач в судове засідання не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд , заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого. Встановлено , що на підставі Договору купівлі-продажу від 31.08.2004р. квартира [ADDRESS] належить позивачці та [PERSON] [PERSON] донька позивачки. Встановлено , що в спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] з 2007р. (а.с.7). Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 26 вересня 2013р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповіднот до ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним в власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено , що відповідач не проживає в спірній квартирі 3 роки , що підтверджується актом КП "Липкижитлосервіс"(а.с. 5) . Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд вважає що позовні вимоги про визнання відповідача таким , що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню , оскільки встановлено , що відповідач порушує права власності позивачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с.Матусів, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №62 від 12.11.2010 р. по виконкому Матусівської сільської ради, Шолянського району, Черкаської області, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, 05.11.2010 [PERSON] склав на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Матусівською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №740, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповів [PERSON] земельну ділянку площею 3,18 га,для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 74674грн., розташована на території Матусівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області і належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю І-ЧР №025272, виданого 07.03.2002 року, Матусівською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, який є втраченим (газета "Шполянські вісті" № 20 від 11 березня 2014 року). Відповідачка [PERSON] позов визнала, про що повідомила письмово. Вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що 05.11.2010 [PERSON] склав на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Матусівською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №740, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповів [PERSON] земельну ділянку площею 3,18 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 74764 грн., розташовану на території Матусівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області і належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю І-ЧР №025272, виданого 07.03.2002 року, Матусівською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, який є втраченим (газета "Шполянські вісті" № 20 від 11 березня 2014 року).Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного ст.ст.1223, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив продовжити строк позовної давності та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р. в с.Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №24 від 03.02.1999 р. по виконкому Лебединської сільської ради, Шолянського району, Черкаської області, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, 16.01.1997 р. [PERSON] склала на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Лебединською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №197, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно. Спадкове майно [PERSON] складалося із земельної частки (паю) площею 3,81 умовних кадастрових гектари, яка перебуває в колективній власності КСП "Дніпро" с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області і яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР 0321138 нормативною вартістю 64773 грн. Відповідач - Лебединська сільська рада позов визнала, про що повідомила письмово. Суд вважає можливим продовжити строк позовної давності. Вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що 16.01.1997 р. [PERSON] склала на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Лебединською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №197, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно. Спадкове майно [PERSON] складалося із земельної частки (паю) площею 3,81 умовних кадастрових гектари, яка перебувала в колективній власності КСП "Дніпро" с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області і яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР 0321138 нормативною вартістю 64773 грн. Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного ст.ст.1223, 1233, 1268, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив продовжити строк позовної давності та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №26 від 13.02.1997 р. по виконкому Лебединської сільської ради, Шолянського району, Черкаської області, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, 06.01.1997 р. [PERSON] склав на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Лебединською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №199, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповів [PERSON] все своє майно. Спадкове майно [PERSON] складалося із земельної частки (паю) площею 3,81 умовних кадастрових гектари, яка перебуває у колективній власності КСП "Дніпро" с. Лебедин, Шпаолянського району, Черкаської області і яка належала померлому [PERSON] на підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації, Черкаської області, від 28 грудня 1996 року №662, нормативною вартістю 64773 грн. Відповідачка - Лебединська сільська рада позов визнала, про що повідомила письмово. Суд вважає можливим продовжити строк позовної давності. Вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що 06.01.1997 р. [PERSON] склав на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Лебединською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №199, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповів [PERSON] все своє майно. Спадкове майно [PERSON] складалося із земельної частки (паю) площею 3,81 умовних кадастрових гектари, яка перебуває у колективній власності КСП "Дніпро" с. Лебедин, Шпаолянського району, Черкаської області і яка належала померлому [PERSON] на підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації, Черкаської області, від 28 грудня 1996 року №662, нормативною вартістю 64773 грн. Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного ст.ст.1223, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник по довіренсості [PERSON] і просив продовжити строк позовної давності та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с.Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №84 від 22.08.1994 р. по виконкому Лебединської сільської ради, Шолянського району, Черкаської області, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, 16.02.1993 р. [PERSON] склала на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Лебединською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №198, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно. Спадкове майно [PERSON] складається із земельної частки (паю) площею 3,81 умовних кадастрових гектари, яка перебуває в колективній власності КСП "Дніпро" с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області та розташована в межах Лебединської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області і належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0322023, нормативною вартістю 64773 грн. Відповідачка - Лебединська сільська рада позов визнала, про що повідомила письмово. Суд вважає можливим продовжити строк позовної давності. Вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що 16.02.1993 р. [PERSON] склала на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Лебединською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №198, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно. Спадкове майно [PERSON] складається із земельної частки (паю) площею 3,81 умовних кадастрових гектари, яка перебуває в колективній власності КСП "Дніпро" с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області та розташована в межах Лебединської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області і належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0322023, нормативною вартістю 64773 грн. Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного ст.ст.1223, 1233, 1268, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні її представник [PERSON]. і просила продовжити строк позовної давності та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с.Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №23 від 09.03.1995 р. по виконкому Лебединської сільської ради, Шолянського району, Черкаської області, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, 20.02.1995 р. [PERSON] склала на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Лебединською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №200, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно. Спадкове майно [PERSON] складалося із земельної частки (паю) площею 3,81 умовних кадастрових гектари, яка перебуває в колективній власності КСП "Дніпро" с. Лебедин Шполянського району, Черкаської області і яка належала померлій [PERSON] на підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації, Черкаської області від 28 грудня 1996 року №662, нормативною вартістю 64773 грн. Відповідачка - Лебединська сільська рада позов визнала, про що повідомила письмово. Суд вважає можливим продовжити строк позовної давності. Вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що 20.02.1995 р. [PERSON] склала на ім'я позивачки заповіт, посвідчений та зареєстрований Лебединською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, реєстр №200, який на день смерті не змінений та не відмінений і відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно. Спадкове майно [PERSON] складалося із земельної частки (паю) площею 3,81 умовних кадастрових гектари, яка перебуває в колективній власності КСП "Дніпро" с. Лебедин Шполянського району, Черкаської області і яка належала померлій [PERSON] на підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації, Черкаської області від 28 грудня 1996 року №662, нормативною вартістю 64773 грн. Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного ст.ст.1223, 1233, 1268, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття, та на її утримання до досягнення донькою трьохрічного року, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грв. щомісячно. До початку розгляду справи по суті позивачка змінила позовні вимоги і просить стягнути з відповідача на її користь 50% його заробітку на утримання доньки [PERSON]. Посилається на те, що з жовтня 2016 року вони проживають окремо. Відповідач не систематично приймає участь в утриманні дитини. Вона перебуває у декретній відпустці, тому її коштів не достатньо для забезпечення доньки. Він працює у ТОВ "ДАТА груп" та отримує заробітну плату в розмірі 8000 грв. щомісяця. Інших осіб на утриманні не має та стягнення по виконавчих документах з неї не проводиться. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11.08.2012 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що позивачка разом з дитиною проживає у будинку батьків. Разом з нею проживають батьки, два брати та дружина брата. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з пояснень сторін відповідач має постійне місце роботи, визнав позов, тому суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 01.04.2006 року позивачка перебуває в шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Попівською сільською радою, про що зроблено відповідний актовий запис №1. [INFO] позивачка народила дочку [PERSON], [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON], батьком яких є відповідач. Шлюбні стосунки позивачки з відповідачем припинені, оскільки вони не зійшлись характером, у зв'язку з чим позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з?явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме" (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), в судове засідання не з'явився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у йогої відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 01.04.2006 року позивачка перебуває в шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Попівською сільською радою, про що зроблено відповідний актовий запис №1. [INFO] позивачка народила дочку [PERSON], [INFO] дочку [PERSON] та [INFO] дочку [PERSON], батьком яких є відповідач. Шлюбні стосунки позивачки з відповідачем припинені, оскільки вони не зійшлись характером. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Місце проживання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], встановити за місцем проживання матері - позивачки по справі. Відповідності до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 768,40 грн. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дитини, а саме доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилася одна дитина, яка знаходиться на повному її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, періодично виїжджає на сезонні роботи та має нерегулярний, мінливий дохід, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього в користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі до 500 грн. та пояснив, що він ніде не працює, інколи підробляє, тому сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. не спроможний. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають одну дитину, а саме доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 3). Також встановлено, що сторони разом не проживають, відповідач не має постійної роботи та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Згідно ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд з врахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, а саме у відповідача відсутні інші діти, непрацездатні члени сім»ї, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров"я дитини та платника аліментів є задовільним, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial