Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла і вступила в управління майном дружина [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, не встигши отримати свідоцтво про право на спадщину. Він, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] фактично прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини де було заведено спадкову справу №262/2012. При зверненні до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину отримав відмову, яка мотивована відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно. У з`язку з неможливістю отримати свідоцтво про право на спадщину в органах нотаріату просить рішенням суду встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за законом у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , яка залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та визнати за нею право власності на спадкове майно. Також просить визнати за [PERSON] , [INFO] у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с.Ушомир, Коростенського району Житомирської області у віці 75 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 12 вересня 2003 року. З довідки Ушомирської сільської ради №2850 від 04 листопада 2019 року слідує, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] , згідно запису в погосподарській книзі №15 за 2001-2005 роки, рік забудови 1960. Разом з [PERSON] у вказаному будинку до дня смерті останнього була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] . З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області №41/16/02-14 від 15 січня 2020 року слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилася. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України\~(у редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, [PERSON] на підставі вказаної норми закону є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] померла [INFO] у віці 82 років в с.Струмок Коростенського району Житомирської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 26.02.2011 року. Позивач , як син [PERSON] , є спадкоємцем першої черги по закону. Ступінь родинного зв`язку між позивачем та його спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 17 вересня 1963 року. За заявою позивача Коростенською районною державною нотаріальною конторою 18.12.2012 року по праву наданому рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.12.2012 року (справа №2-1206/2012) заведено спадкову справу № 265/2012 та 3.04.2013 року видано останньому свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки. В отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] позивачу в органах нотаріату відмовлено, що підтверджується листом №1535/02-14 від 20 листопада 2019 року. Підставою відмови зазначено відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності на будинок [ADDRESS] не проводилась. Інвентаризація будинку проведена КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради 04 листопада 2019 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року\~Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування\~слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5\~і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивач надав суду копію лист нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS] і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим підтверджено неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату на вказане спадкове майно, тому позов підлягає задоволенню в цій частині. Вимога в частині визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] задоволенню не підлягає, оскільки згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 4 статті 25 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, визнання права власності на нерухоме майно за померлою особою не допускається.

Outcome: partial