Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів заробітку щомісяця в розмірі 1/6 частини на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку, пояснивши свою заяву тим, що з [PERSON] вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з 2014 року. Від цих відносин вони мають сина [PERSON], [INFO]. У своїй заяві вказала, що на даний час вона не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином [PERSON], до досягнення ним 3-річного віку. Відповідач є батьком дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання їх сина він не надає, хоча працює на ПАТ « Євраз Суха Балка» , отримує щомісячну заробітну плату. 09.03.2016 року позивач [PERSON] збільшила позовні вимоги, просила стягнути на її користь на утримання сина - [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини. В судовому засіданні позивачка змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини, оскільки сплачує аліменти в розмірі ? частини за рішенням суду на дитину від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], та на утримання позивача в розмірі 1/8 частина від доходів. Зазначив, що на його утриманні знаходяться батьки, особисто він потребує лікування. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні та матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від яких вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.6) , який мешкає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком дитини.( а.с.6) Добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу [PERSON] в розмірі 1/4 частина з усіх видів доходу, та на утримання позивача в розмірі 1/8 частина доходу. Вказані обставини сторонами не заперечувались. Ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обв'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. П. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості має батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, находились в однаковому матеріальному стані з іншими дітьми платника аліментів. Відповідач не позбавлений в разі зміни обставин подати позов про зменшення аліментів. Аналогічне роз'яснення надане і Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови "Про застосування судами окремим норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3. Встановлені по справі обставини, дозволяють суду зробити висновок про те, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 08 лютого 2016 року (моменту подання позовної заяви). Посилання позивача на наявність хронічної хвороби, судом враховується, проте позивачем не доведено, що це позбавляє його можливості сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі. Надані суду копії епікризів, що підтверджують наявність хвороби, і відповідне лікування, що не спростовує можливість надання відповідачем матеріальної допомоги на дитину. Будь-яких доказів про розмір витрат на лікування, що не дають можливості надання матеріальної допомоги, відповідачем не надано. Щодо посилання на необхідність утримувати та допомагати батькам, то судом це враховується, проте суд виходить з того, що батьки відповідача працюють, отримують заробітну платню та пенсію, а отже це також не позбавляє можливості позивача сплачувати аліменти. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial