Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , звертаючись до суду із вказаним вище позовом, просять визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] - за [PERSON] на 3/8 частини в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON] , а за [PERSON] - на 5/8 частин, а саме: на 1/4 частину в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та на 3/8 частини в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивували тим, що у свідоцтві на право власності на вказане домоволодіння, що видано на ім`я голови колгоспного двору - [PERSON] , не зазначені інші члени колгоспного двору, які також мають право на частку в майні колгоспного двору, а тому позивачі не мають можливості належним чином оформити свої права на зазначене домоволодіння, і вимушені звернутись з позовом до суду. Позивачі та їх представник - адвокат Кравченко В.В. в підготовче засідання не з`явилися, через канцелярію суду представником позивачів надано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити ( а.с. 69). Відповідач - територіальна громада села Анисів Чернігівського району Чернігівської області в особі Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в підготовче засідання явку свого представника не забезпечила, надала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнає ( а.с. 70). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Чернігівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлена. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Як слідує з положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 10 жовтня 1990 року виконавчим комітетом Чернігівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів № 243 від 14 вересня 1990 року, житловий будинок по [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] (а.с. 28). Зі змісту вказаного свідоцтва вбачається, що право власності на спірний будинок визнано за [PERSON] як за головою колгоспного двору, при цьому в свідоцтві не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 1178 від 08.12.2020, станом на 15.04.1991 головою колгоспного двору по [ADDRESS] був [PERSON] , а членом даного господарства була його дружина - [PERSON] (а.с. 32). Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України " Про власність". Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по Ѕ частині. [INFO] [PERSON] померла, про що 20.05.2008 виконавчим комітетом Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 15, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 20). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 63117540 та № 63117544, сформованих державним нотаріусом Завалієвою В.В., спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась, заповіт від її імені не складався ( а.с. 56-57). На день смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: її чоловік - [PERSON] , дочка - [PERSON] та онук - [PERSON] ( а.с.21). Отже, [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт перебування у шлюбі спадкодавці [PERSON] із [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.12.1967. Родинні відносини [PERSON] з [PERSON] , а саме, що остання є дочкою [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] , а зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » - свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.24,26). До спадкового майна спадкодавця [PERSON] належала 1/2 частка спірного будинку. Таким чином, після смерті [PERSON] до спадкоємців першої черги за законом - [PERSON] та [PERSON] , перейшла в рівних частинах 1/2 частка спірного домоволодіння, тобто кожному по 1/4 частині. Отже, [PERSON] та [PERSON] стали мати право власності на спірне домоволодіння в таких частках: [PERSON] - на 3/4 частини ( 1/2 частина йому належала як голові колгоспного двору + 1/4 частина як спадкоємцю першої черги за законом після смерті дружини), а [PERSON] - на ј як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері. [INFO] [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 01, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 22). На день смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав по [ADDRESS] , один ( а.с. 23). До спадкового майна спадкодавця [PERSON] належало ѕ частини спірного будинку. Відповідно до копії спадкової справи № 105/2020, яка надійшла з Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с. 58-67), після померлого [INFO] [PERSON] , спадщину за законом прийняли його діти: [PERSON] та [PERSON] , позивачі по справі, які 19 лютого 2020 року подали до нотконтори відповідні заяви та отримали свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Факт перебування [PERSON] та позивачів у родинних відносинах підтверджується свідоцтвами про їх народження та свідоцтвами про укладення шлюбу ( а.с. 24-25). Отже, судом встановлено, що спадщину за законом після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, прийняла його доньки: [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] до позивачів, як спадкоємців першої черги за законом, перейшла в рівних частинах 3/4 частки спірного домоволодіння, тобто кожному по 3/8 частини. Таким чином, після смерті [PERSON] позивач [PERSON] стала мати право на 3/8 частини спірного домоволодіння, а позивач [PERSON] - на 5/8 частини (1/4 +3/8). Разом з тим, згідно листа КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 619 від 07.10.2020 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] зареєстровано в цілому за [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності від 10.10.1990 ( а.с. 29). 03 грудня 2020 року позивачам [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок в зв`язку з тим, що в документі про право власності вказано лише голову «колгоспного двору», а інформація про інших членів «колгоспного двору» відсутня, про що державним нотаріусом зазначено у листі №2144/02-14 ( а.с. 27 ). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності.

Outcome: approved