Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернулася досуду із позовом [PERSON], [PERSON], треті особи - Житлово-комунальне підприємство «Житло Центр», Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона була усиновлена [PERSON] та [PERSON], 05.07.2014 року позивач уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Від батьків стало відомо, що за нею зберігається квартира державного житлового фонду за адресою [ADDRESS], де позивач зареєстрована. Крім того у квартирі зареєстровані відповідачі, які є її рідними сетрою та братом, яких також було усиновлено. У дитячому будинку, де вони перебували повідомиоли, що не мають права надати відомості про їх місце перебування . Згідно відповіді дитячого будинку останні вибули 06.06.2003 року у зв'язку із іноземним усиновлюванням. Місце перебування відповідачів не відомо. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим пріміщенням, оскільки останні у спірній квартирі не проживають тривалий час. В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним у позові, зазначила, що оскільки вона перебуває у шлюбі, то має право самостійно звернутися до суду до досягнення 18 років. Відповідачі у квартирі не проживають, їх місце перебування не відомо. На цей час є вже повнолітніми особами. В подальшому надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення судом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, про розгляд справи були повідомлені через оголошення у пресі - газеті "Урядовий кур'єр" № 53 від 19.03.2016 року. Згідно довідки громадянство України не припиняли. Представник третьої особи Житлово-комунального підприємства «Житло Центр» в судове засідання не прибув, надавши суду заяву про розгляд справи за його відстуність, проти задоволення позову не заперечує. Представник Служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON] у судовому засіданні просила визначити спір на розсуд суду із врахуванням інтересів дітей. Будь-яких відомосетй у служби у справах дітей про місце знаходження відповідачів не має. В подальшому надала клопотання про розгляд справи за відсутністю представника. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення, що відповідачі не прождивають у квартирі вже тривалий час, мати відповідачів вела аморальне життя, її було позбавлено батьківських прав, дітей помістили до дитячого будинку. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] [INFO] звернулася до суду із позовом відповідно до вимог ст. 34 ЦК України, оскільки перебуває у шлюбі із [PERSON] з 05.07.2014 року та є матір'ю [PERSON] [INFO]. Вимогами ч. 2 ст. 34 ЦК України передбачено, що у разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття , вона набуває повної цивільної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 23.04.2002 року подружжя [PERSON] усиновили [PERSON] [INFO] та змінено прізвище дитини на [PERSON], по батькові [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] 05.07.2014 року та змінила прізвище на [PERSON]. Згідно рішення колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.02.2002 року неповнолітні на той час діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до державного закладу на повне держзабезпечення та за ними було закріплено житлову площу у [ADDRESS]. За рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 24.06.2015 року [PERSON] винано наймачем однокімнатної квартири [ADDRESS] Відповідно до особистого рахунку [ADDRESS] у квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] Договір про надання послуг по утримання будинку та придомової території від 03.08.2015 року укладено із [PERSON] та Житлово-комунальним підприємством «Житло Центр». Згідно акту від 23.07.2015 року, складеного ЖКП «Житло Центр» відповідачі у спірній квартирі не проживають з липня 2002 року. За відповіддю директора дитячого будинку "Центр опіки" [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] вибули із дитячого закладу у зв'язку із іноземним усиновленням. Згідно відповідей Жовтневого районного відділу ГУ в Донецькій області державної міграційної служби України інформації щодо виходу із громадянства України після досягнення повноліття [PERSON] та [PERSON] станом на 03.12.2015 року не надходила. На підставі ч. 13 ст. 18 Закону України «Про громадянство України», пп. 5 п. 33 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905 «Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей» забезпечення права усиновленої дитини зберігати громадянство України до досягнення нею 18 років, а також вихід дітей віком від 14 до 18 років з громадянства України може відбуватися лише за їхньою згодою. Відповідно до пп. 4.2 п. 103 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905 «Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей» облік усиновлених дітей, які проживають за межами України, та нагляд за дотриманням їх прав здійснюють консульські установи та дипломатич\-ні представництва України за дорученням МЗС до досягнення дітьми 18 років. Відповідно до відповіді начальника Управління консульського забезпечення Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України від 14.12.2015 року інформації щодо факту припинення громадянства України [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Відповідно до ст.ст.41,47 Конституції України, ст.391 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР). Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо). Згідно ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Проаналоізувавши наведені норми законодавства та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідачі після усиновлення припинили особисті та майнові права та обов'язки із батьками. З моменту досягнення повноліття [PERSON] [INFO] року та [PERSON] [INFO] року вони не користувалися та не проживали у спірній крватирі понад шість місяців, місце їх перебування не відоме, при цьому суд враховує, що зазначені особи не припинили громадянства України. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачі є такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірній квартирі.

Outcome: approved