Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач в особі представника Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - ХМР про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань, в якому просить стягнути з відповідача до бюджету міста Харкова суму основного боргу 15 840,00 грн., штраф у сумі 3 960,00 грн., 3% річних 505,14 грн., інфляційні нарахування 1428,97 та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] вимог ст. 40 Закону України № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку пайової участі замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.12.2016 у справі № 638/9803/16-ц визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна ХМР в редакції, яка викладена в резолютивній частині рішення. Дане рішення набрало законної сили та підлягає виконанню. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію. Позивач зазначив, що загальна сума пайового внеску, що підлягає перерахуванню до бюджету м. Харкова згідно п. 2.1.1 Договору складає 15 840,00 грн. Відповідно до п. 2.1.2 замовник сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладення даного Договору. Однак [PERSON] не перерахувала пайовий внесок у визначений договором строк, що підтверджується інформацією Департаменту бюджету і фінансів. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року перейдено від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначеного підготовче судове засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, надав до суду письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду Харкова від 30.12.2016 року по справі № 638/9803/16-ц за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова позовні вимоги Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до [PERSON] про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова задоволено частково. Визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Рішення набрало законної сили 12.08.2017 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію. Пунктом 1.4 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011року № 804 (із змінами), який діяв на момент виникнення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Строк виконання договору передбачений п. 2.1.2 Договору, відповідно до якого замовник сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладення даного Договору, тобто до 22.08.2017 включно. Однак, гр. [PERSON] не перерахував пайовий внесок у визначений договором строк, отже, умов договору не виконав. Згідно розрахунку штрафу та загальної заборгованості [PERSON] , що є замовником реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху № 194-1, 194-2 в літ. А-12 по [ADDRESS] складає 19 800,00 грн. Пунктом 6.5. Договору передбачено, що спори, що виникають між сторонами при виконанні, розірванні або припиненні договору, вирішується у судовому порядку. Як вбачається з інформаційного листа Департаменту бюджету і фінансів ХМР від 14.01.2020р. № 2-18/1-11, згідно даних Державної казначейської служби щодо сплати [PERSON] коштів пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, станом на 13.01.2020р. до міського бюджету м. Харкова не надходило. Відповідно до ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. У випадках, встановлених актами -цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної, влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до п. 7 п. а ч. 7 ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку сіл, селищ, міст, координація цієї роботи на відповідній території. Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти. Отже, оскільки відповідач не виконав умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, який набрав законної сили 12.08.2017 у строки, встановлені договором, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved