Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01 червня 2006 року по 27 грудня 2012 року працювала на посаді начальника відділу освіти і науки Шацької районної державної адміністрації Волинської області. У 2012 році щодо неї була порушена кримінальна справа та висунуто обвинувачення в тому, що перебуваючи на посаді начальника освіти Шацької районної державної адміністрації Волинської області, виконуючи організаційно розпорядчі та адміністративно господарські функції, як службова особа, якій було делеговано повноваження розпорядника державними коштами на будівництво школи в с. Ростань Шацького району Волинської області, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом вчинення службового підроблення, яке полягає в підписанні та видачі актів виконаних робіт форми КБ 2 та довідок про вартість виконаних підрядних робіт за період 2008 2010 роки допустила розтрату бюджетних коштів в особливо великих розмірах, що спричинило тяжкі наслідки. 20 березня 2012 року на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Волинської області [PERSON] її відсторонено від займаної посади начальника відділу освіти і науки Шацької районної державної адміністрації з 20 березня 2012 без збереження заробітної плати. У вересні 2012 року постановою Шацького районного суду кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] повернуто в прокуратуру Волинської області для організації проведення додаткового розслідування. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20 листопада 2012 року кримінальну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Вироком Шацького районного суду від 02 грудня 2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень. 28 грудня 2012 року позивач звільнилась із займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 02 квітня 2014 року вирок Шацького районного суду Волинської області від 02 грудня 2013 року в частині засудження [PERSON] скасовано, а кримінальну справу повернуто прокурору Волинської області для організації і проведення додаткового розслідування. Постановою заступника начальника відділу слідчого управління УМВС України у Волинській області майора міліції [PERSON] від 16 січня 2015 року закрито кримінальне провадження за фактом вчинення позивачем службової недбалості, яка спричинила тяжкі наслідки на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вважає, що діями працівників правоохоронних органів, а саме прокуратури, які полягають в неправомірному притягненні її до кримінальної відповідальності, спричинено моральну шкоду у вигляді фізичних та моральних страждань. Просить суд, стягнути з держави на її користь 100\~000 гривень моральної шкоди завданої незаконними діями прокуратури Волинської області. Позивач та її Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали посилаючись на заперечення. Просили суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Від відповідача - Державної казначейської служби України надійшло заперечення на позовну заяву [PERSON] з якої вбачається, що відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту спричинення їй моральної шкоди та наявності причинного звязку між протиправною поведінкою Казначейства і настанням шкоди. Від відповідача - прокуратури Волинської області також надійшло заперечення на позовну заяву [PERSON] з якої вбачається, що відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що позивачем не доведено та не долучено до позову належні і допустимі докази на підтвердження причинного звязку між незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури та встановленим фактом погіршення стану здоровя за час перебування під слідством та судом, крім того вважають необгрунтованими, також, є твердження позивача про обмеження її свободи у звязку з обранням запобіжного заходу, оскільки у відповідача у відповідності до норм закону з дозволу слідчого, прокурора або суду була можливість відлучатися з населеного пункту, в якому зареєстрована, проживає чи перебуває. Крім того, з заперечення вбачається, що слідчим слідчого відділу прокуратури Волинської області 01.02.2012 року відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 5 ст 191, ч. 2 ст 366 КК України. Також слідчим 03.02.2012 року та у подальшому 17.02.2012 року [PERSON] обрано міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд. Відповідачем, також, встановлено, що загальний термін перебування позивача під слідством і судом становить три роки та двадцять днів, тобто 36 місяців. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 листопада 2006 року по 27 грудня 2012 року працювала на посаді начальника відділу освіти і науки Шацької районної державної адміністрації Волинської області. (а.с. 5 ). З заперечення відповідача вбачається, що слідчим слідчого відділу прокуратури Волинської області 01.02.2012 року відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 5 ст 191, ч. 2 ст 366 КК України. Також слідчим 03.02.2012 року та у подальшому 17.02.2012 року [PERSON] обрано міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд (а.с.94-97). З пояснень позивача вбачається, що у 2012 році щодо неї порушена кримінальна справа та висунуто обвинувачення, що перебуваючи на посаді начальника освіти Шацької районної державної адміністрації Волинської області, виконуючи організаційно розпорядчі та адміністративно господарські функції, як службова особа, якій делеговано повноваження розпорядника державними коштами на будівництво школи в с. Ростань Шацького району Волинської області, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом вчинення службового підроблення, яке полягає в підписанні та видачі актів виконаних робіт форми КБ 2 та довідок про вартість виконаних підрядних робіт за період 2008 2010 роки допустила розтрату бюджетних коштів в особливо великих розмірах, що спричинило тяжкі наслідки. 20 березня 2012 року на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Волинської області [PERSON] від 14 березня 2012 року [PERSON] відсторонено від займаної посади начальника відділу освіти і науки Шацької районної державної адміністрації з 20 березня 2012 без збереження заробітної плати. (а.с. 6). Згідно постанови Шацького районного суду від 25-26 вересня 2012 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] повернуто до Прокуратуру Волинської області для організації проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід щодо [PERSON] залишено підписку про невиїзд (а.с. 72 - 76). Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20 листопада 2012 року кримінальну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 86-88 ). Вироком Шацького районного суду від 02 грудня 2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень (а.с. 47 71). 28 грудня 2012 року позивач звільнилась із займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП (а.с. 5). Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 02 квітня 2014 року вирок Шацького районного суду Волинської області від 02 грудня 2013 року в частині засудження [PERSON] скасовано, а кримінальну справу повернуто прокурору Волинської області для організації і проведення додаткового розслідування (а.с. 77 - 85 ). Постановою заступника начальника відділу слідчого управління УМВС України у Волинській області майора міліції [PERSON] від 16 січня 2015 року закрито кримінальне провадження за фактом вчинення позивачем службової недбалості, яка спричинила тяжкі наслідки на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 34). Позивач [PERSON] зверталася до прокуратури Волинської області зі зверненням про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними слідчими діями (а.с. 112). Листом №05/1-76-15 від 27.07.2015 року заступника прокурора області позивачу було фактично відмовлено в відшкодуванні моральної шкоди, оскільки у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа з такими же вимогами (а.с. 118). В судовому засіданні встановлено, що внаслідок перебування позивача під слідством та судом з 01 січня 2012 року по 16 січня 2015 року в позивачки виникло сильне хвилювання та стрес, що спричинило різке погіршення стану здоровя, обраний судом запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд обмежував її свободу, створив дискомфорт, негативно позначився на стані її здоровя, що викликало додаткові моральні та фізичні страждання призвели до порушення її нормальних життєвих зв'язків та вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно із ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (далі-Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема - незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Положеннями ст.ст. 2,3 Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження, зокрема за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, громадянинові відшкодовуються моральна шкода. Положеннями ст. 4 Закону передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Стаття 4. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, судом встановлено, що позивач перебував під слідством та судом з 01 лютого 2012 року по 16 січня 2015 року, при цьому на підписці про невиїзд позивач перебував той же строк. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімум доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2015 року складає 1218,00 грн. Виходячи з положення норм вказаного вище Закону, перебування позивача під слідством та судом 35 місяців та 15 днів, суд вважає, що позивачу було спричинена моральна шкода, яка не може бути меншою 43\~239,00 грн. за цей період, розмір якої вираховується з мінімальної заробітної плати за місяць на час розгляду справи. У відповідності з ч. З ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позивач зазнав додаткових моральних страждань внаслідок незаконного перебування під слідством та судом. Враховуючи характер та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, тривалість характеру немайнових втрат та можливості їх відновлення, приймаючи до уваги стан здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках і стосунках з оточуючими, ступеню зниження престижу і ділової репутації, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає до стягнення на користь позивача становить 50\~000,00 грн. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню частково. У відповідності з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України від 13.04,2011 р. № 460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, на яке покладено повноваження по здійсненню через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів. Пунктом 1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказ Державного казначейства України від 02.02.2007 р, № 28 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2007 р. за № 149/13416, виконання рішень суду, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державним казначейством України за вимогами державних виконавців за черговістю їх надходження, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету. Аналогічне міститься й у п.1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженогонаказом Державного казначейства України від 04.02.2008 р. № 39 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.02.2008 р. за № 110/14801,чинного з 20.02.2008 р. Відповідно до положень ст. 48 Бюджетного кодексу України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду провадиться з Державного бюджету Державним казначейством України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved