Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просила визнати факт спільного її проживання з [PERSON] та визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме: квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON], 1939 року народження, з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу приблизно з травня 2007 року, вела спільне господарство, через похилий вік покійного піклувалася про нього, підтримувала квартиру у придатному для проживання стані. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Позивачка не зверталася до нотаріальної контори в термін шість місяців після смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. До суду, до судового засідання, надійшла письмова заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, також надано суду письмові пояснення по суті позову, в яких позивачка просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач (представник) в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечень на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. Згідно актового запису про смерть № 10710 від 05.11.2013 року, [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29.06.1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, зареєстрованого в КП "ОМБТІ та РОН" за № 882 стор. 186 книга 87 пр. від 30.06.1994 р. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім'єю приблизно з травня 2007 року без реєстрації шлюбу, вела спільне господарство, через похилий вік покійного постійно піклувалась про нього, підтримувала квартиру у придатному для проживання і експлуатації стані, сплачувала комунальні послуги. Вказане вище було підтверджено допитаним в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] Крім позивачки інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась (інформаційна довідка Першої одеської державної нотаріальної контори № 38866966 від 11.11.2014 року). Таким чином, оскільки позивачка проживала із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років, а інших спадкоємців у померлого немає, суд вважає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно ст. ст. 1220, 1222 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 330 ЦК України, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України воно не може бути витребуване у нього. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного приживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення факту, що мають юридичне значення, зокрема, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, розглядаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Outcome: approved