Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач пояснює, що 01 вересня 2006 року між ними був зареєстрований шлюб в виконкомі Сухополов»янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Оскільки на даний час спільне життя сторін припинено, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивачка і просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягувати з нього аліменти на утримання дитини. У судове засідання сторони не з"явилися, проте надали до суду заяви, в яких позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач їх визнав та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01 вересня 2006 року, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований в виконкомі Сухополов»янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області 01 вересня 2006 року, про що було складено відповідний актовий запис за №14 (а.с.9). Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 грудня 2013року [PERSON] народилася [INFO], та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "[PERSON] ". Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає необхідним задовольнити заявлений позов та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved