Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі ТОВ "Кредитні ініціативи") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог вказавши, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством « Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку « ТАС -Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1,2.2. Договору Банк відступає Факторингу свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржникам, право на вимогу якої належить банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками, щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги, щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1,2.2. Договору Клієнт ( ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору ( ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржникам, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками, щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги, щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора саме ТОВ « Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/ стягувача за договором від 11.04.2008 № 0321/0408/45-024 позичальником згідно якого є [PERSON]. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 41 200 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.10.2013, має прострочену заборгованість, що складає 41 200 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 643 495,73 гривень. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 11.04.2008, між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 0321/0408/45-024-Z-1, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 37,2 кв.м, розташовану за адресою : [ADDRESS], що належить відповідачу [PERSON]. На день укладення договору предмет іпотеки оцінений сторонами в 46 534 долари США, що за курсом НБУ на день укладення договору становить у еквіваленті 208 479,15 гривень. В зв'язку з невиконанням умов Договору № 0321/0408/45-024 від 11.04.2008, просять звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру за адресою [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0321/0408/45-024 від 11.04.2008. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 11.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту № 0321/0408/45-024, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 41 200,00 доларів США, строк повернення коштів - 11.04.2028 рік на умовах платності -12,5 % річних (а.с. 5-11). Згідно п.3.1 Договору відповідач [PERSON] зобов'язана щомісячно проводити повернення кредиту. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором 11.04.2008, укладено Іпотечний договір № 0321/0408/45-024-Z-1, відповідно до якого [PERSON] передала банку в іпотеку майно, а саме: квартиру під номером 18, що складається трьох житлових кімнат, загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 37,2 кв.м, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], що належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири з розстрочкою платежу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, порушила графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. Відповідно до розрахунку станом на 11.10.2013 року, заборгованість за кредитом складає за курсом НБУ на дату розрахунку 643 495,73 гривень, а саме: за кредитом 322 904,89 гривень; по відсотках -171 254,26 гривень; пеня -149 336,58 гривень. 07.11.2013 року , відповідно до п.11 іпотечного договору ( а.с. 13), банк направляв вимогу про дострокове повернення коштів кредиту та сплату процентів за користування з розрахунком повної суми, що підлягає достроковому поверненню відповідно до умов ст. 35 Закону України «Про іпотеку», при цьому повідомлення на адресу боржника із зазначенням простроченої суми заборгованості відповідачкою отримано, на момент розгляду справи умови договору не виконано, заборгованість не погашена. Згідно п.11 Іпотечного договору, у разі порушення основного зобов'язання, умов кредитного договору або умов договору іпотеки іпотеко держатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у менш ніж у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, що відповідає вимогам ч.1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимоги у відповідача [PERSON] дострокового повернення кредитних коштів та процентів за користування ними, пені за рахунок іпотечного майна відповідно до п.6.1.3 Кредитного договору, п.11 Іпотечного договору. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги - за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Крім того, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з пунктом 42 Постанови Пленуму ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведено; суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Таким чином, необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 37,2 кв.м, розташовану за адресою : [ADDRESS], що належить відповідачу [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, відповідно до якої передбачено продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем. Таким чином, необхідно звернути стягнення шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Банком з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру права власності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved