Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання [PERSON], такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] зареєстрований разом із позивачем у зазначеній квартирі, але не проживає у даному приміщенні з 2010 року. У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, визнав позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання представник третьої особи Деснянського районного відділу Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 03.06.2005 року та Договору дарування 1/2 частини квартири від 01.02.2013 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 10-14). [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОСББ "Лісовий" від 23.09.2015р. №17, як член сім'ї позивача (а.с. 15). За зверненням до органу реєстрації місця перебування та місця проживання судом отримана інформація про місце проживання (перебування) відповідача, який, станом на 28.10.2015р., зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 19). [PERSON] з 2010 року не проживає в квартирі [ADDRESS], його власних речей в квартирі немає, що підтверджується Актом про факт відсутності (не проживання) за місцем реєстрації від 23.09.2015р. (а.с. 16). Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності. Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у відсутності без поважних причин понад один рік. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Позивачем доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS], оскільки не користується житлом понад рік без поважних на те причин, а тому може бути визнаний судом втратившим право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved