Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.07.2017 року розірвано. Від шлюбу у них є спільна дочка [PERSON], [INFO]. Також рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.07.2017 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення нею повноліття. [PERSON] коштів, які встановлено вказаним рішенням суду не вистачає на утримання дитини, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Дитина фактично продовжує перебувати на повному утриманні позивача. Дочка часто хворіє, що призводить до значних фінансових затрат, а відповідач не бере участі у забезпеченні її лікування. Тому позивач вважає необхідним встановити стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Просила суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітьої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1500грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, визначеного державою для відповідної вікової категорії дітей щомісячно, до досягнення нею повноліття, а в разі навчання до досягнення 23-річного віку, допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засдінанні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, просив суд врахувати, що відповідач не працює та згоден платити аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину, визначеного державою для відповідної вікової категорії дітей. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу збільшення розміру аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду (а.с.9). Вони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ №333279 (а.с.7). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.07.2017 року задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON], вирішено стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивач пояснила, що щомісячно витрачає на утримання диитини 1500 гривень та отримує державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень. Відповідач звільнився з роботи та на даний час не працює, що сторонами не оспорюється. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 750 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В позові позивач зазначила, що малолітня [PERSON],[INFO] хворіє та потребує тривалого амбулаторного обстеження, що підтверджується копією до виписки із медичної карти амбулаторного хворого (а.с.8). Однак зазначені позивачем обставини є підставою для звернення до суду про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відповідно до вимог ст.185 СК України. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача у разі навчання дитини до досягнення нею 23-річного віку, суд вважає що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають оскільки вони є передчасними. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК Ураїни, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача слід стягнути 640 гривень судового збору в дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 181, 182, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»,

Outcome: partial