Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказав, що він [PERSON], є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON] [INFO]. Позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебувають, проживають окремо. Після народження [PERSON] тимчасово мешкала з [PERSON], яка тимчасово проживала у готелі в м. Одеса. Протягом 04.02.2016 12.02.2016 [PERSON], перебувала на обстеженні та лікуванні в Багатопрофільному медичному центрі (Університетська клініка №1) ОНМедУ з наступним діагнозом: білково-енергетична недостатність І ст., інфекція сечовивідних шляхів, гпохромна анемія легкого ступня тяжкості. Фактично [PERSON] мала досить низьку вагу, недостатній розвиток для свого віку та загальний стан середнього ступеня тяжкості. З 14.02.2016 року за зверненням позивача малолітня [PERSON] поребуває під наглядом фахівців КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №23". Так, відповідно до довідки №480 від 15.04.2016 р. медичного закладу [PERSON] прибула з м. Одеса у супроводі батька, який забезпечує їй належне виховання та догляд. Рішенням Харківської міської ради від 01.06.2016 року №352 визначено місце проживання [PERSON]. з [PERSON] Наразі дитина проживає разом з [PERSON], знаходиться на його повному утриманні. Позивач забезпечує їй належне піклування і догляд. З метою стабілізації та покращення фізичного й психологічного стану дитини [PERSON] має намір відвідувати з Амелією різні країни світу, що мають сприятливий клімат та умови для розвитку дитини: море, гори, лікувальні джерела тощо. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У преамбулі Конвенції про права дитини ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі Конвенція) зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування Як вбачається із ст. ст. 8, 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ратифікованого указом президії Верховної Ради УРСР від 19 жовтня 1973 року № 2148 кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. також ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. У той же час враховуючи вимоги ч. З ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п. З Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Однак, [PERSON] не має можливості отримати передбачену чинним законодавством України згоду [PERSON] як другого з батьків на виїзд дитини з України, оскільки місце проживання відповідача та засоби зв'язку останньої невідомі. Після переїзду [PERSON] до батька. [PERSON] вибула з тимчасового місця проживання готелю "Villa Pinia" в м. Одесса. В місті Харкові чи Харківській області, де тимчасово мешкала до цього, місце свого проживання не реєструвала. При цьому, приймання поштових відправлень до м. Луганська (де як відомо позивачу остання була зареєстрована) тимчасово не здійснюється. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У свою чергу право батьків звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини встановлено ст. 154 Сімейного кодексу України. При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з принципу найкращого захисту та забезпечення прав та інтересів дитини. Так, положенням ч. 1 ст. З Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. В силу ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Виїзд за кордон [PERSON] для оздоровлення, лікування є необхідним заходом для відновлення її здоров'я, вироблення імунітету. Формування подальшого гармонійного фізичного та психологічного розвитку. Відтак, зазначений виїзд, очевидно, забезпечить інтереси [PERSON]. Позивач в судовому засіданні та його представник підтвердили вище викладене та просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судової повістки та оголошення в газеті «Слобідський край ». Представник третьої особи в судове засідання зявилась проти задоволення даного позову не заперечувала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тому відповідно до\~ст.224 ЦПК України\~суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно\~ст.141 СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2\~ст.150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що позивача турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено\~Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,\~постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231\~(із змінами). У відповідності до положень ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»\~оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені\~Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57\~із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231\~(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Пункт 18\~\~цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки у\~\~позивача\~\~є складнощі в отриманні згоди відповідачки\~на виїзд\~\~дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд\~\~неповнолітньої\~[PERSON] , [INFO] \~за кордон без згоди матері. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved