Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків та моральної шкоди, в якому вказав, що 28.04.2015 року о 16-08 год. в м.Коростень на перехресті вулиць Кірова на Котовського сталась ДТП за участю належного йому та під керуванням відповідача [PERSON] автомобілів, в результаті якої транспортні засоби отримали пошкодження. По справі №279/8385/15-п була встановлена вина відповідача [PERSON]. 30.04.2015 року позивач звернувся до страховика відповідача ТДВ «Експрес Страхування» з повідомленням про подію, 06.05.2015 року з заявою про направлення аварійного комісара для огляду пошкодженого транспортного засобу та визначення розміру збитків. Вказаним відповідачем будь-яких дій вчинено не було, тому позивач здійснив відновлювальний ремонт автомобіля за власний рахунок на суму 105499,00 грн.. Страхова компанія мала виплатити йому 49500,00 грн. страхового відшкодування. Решту збитків 54192,00 грн. має відшкодувати відповідач [PERSON]. Порушенням права на виплату страхового відшкодування та відшкодування збитків позивачеві було заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 10000 грн.: 4692,00 грн. з 1-го відповідача, 5308 грн.- з 2-го відповідача. Витрати на правовому допомогу становлять 80000,00 грн.. Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с.91) просив стягнути з ТДВ «Експрес Страхування» 4692,00 грн. моральної шкоди, 4276,16 грн. судових витрат, з [PERSON] 61307 грн. матеріальної (55999,00 грн.) та моральної (5308,00 грн.) шкоди, 4838.24 грн. судових витрат. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що в результаті ДПТ належний позивачеві транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Відповідача [PERSON] (далі: відповідач-2) було визнано винуватим у ДТП. Позивач не мав можливості користуватись транспортним засобом, тому провів його ремонт. В даний час страхова компанія виплатила страхове відшкодування, а отже визнала порушення. Іншу частину витрат на ремонт має відшкодувати відповідач-2. З відповідачів також підлягає стягненню моральна шкода та судові витрати, пропорційно до заявлених вимог. На запитання представника відповідача-2 представник позивача пояснив, що заяву про визначення розміру збитку до відповідача-1 було подано 06.05.2015 року, однак той на неї не відреагував, на даний час транспортний засіб відчужено іншій особі, оцінку розміру збитків було здійснено ремонтною майстернею, до оцінювача позивач не звертався, про проведення ремонтних робіт повідомляв відповідача-1, ремонт було проведено більш ніж через рік, оскільки чекали дій відповідачів, після ремонту позивач звернувся до суду, моральна шкода повязана з погіршенням здоров'я позивача. Позивач пояснив, що він надав заяву до страхової компанії, чекав виплати, розмір збитку було визначено станцією технічного обслуговування, де проводився ремонт, відповідача-2 для визначення розміру збитку не запрошував, на місці ДТП був присутній страховий агент, ремонт розпочав 12.06.2015 року, він тривав місяць, проведений відповідачем-1 розмір страхового відшкодування не оспорював. Відповідач-1 - ТДВ «Експрес Страхування» позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, в яких вказав, що до подання позовної заяви позивач не звертався з заявою про виплату страхового відшкодування, тому строк виконання зобовязання не настав, з такою заявою він звернувся 17.11.2016 року, тому 18.11.2016 року було складено страховий акт, нараховано страхове відшкодування в сумі 49490 грн., яке виплачено 18.11.2016 року. Оскільки позивач в результаті ДТП ушкодження здоров'я не зазнав, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Право на відшкодування судових витрат у позивача не виникло, оскільки до судового розгляду до відповідача не звертався про виконання зобовязання. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог та стягненні судових витрат. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, він та його представник пояснили, що відповідач не оспорює свою вину в ДТП, однак вважає позовні вимоги недоведеними. В даний час автомобіль відремонтовано та відчужено, тому можливість проведення експертизи втрачена, на момент встановлення вини відповідача-2 ремонтні роботи вже були проведені, доказів заподіяння моральної шкоди не представлено, розрахунок витрат на правову допомогу не зроблено. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, який регулюється положеннями ст.22,23,979,988,1166,1168,1187 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі: Закон). Ст.22,23 ЦК України передбачає право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Порядок та умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, передбачені ст.1187 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана цим джерелом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) ним володіє. Згідно ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Відповідно до ст.9 зазначеного вище Закону страховик відповідає в межах обовязкового ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого. Моральна шкода відшкодовується страховиком у відповідних лімітах фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров'я (ст.26-1 Закону). Порядок звернення за отриманням страхового відшкодування та його отримання регулюється ст36 Закону. \~ 28.04.2015 року о 16.08 год. в м.Коростені на перехресті вулиць Кірова та Котовського відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем марки "Шкода" державний номерний знак [NUMBER], який належав позивачеві, в результаті чого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені в справі №279/8385/15-п (постанова від 31.05.2016 року). Відповідач-2 являвся володільцем транспортного засобу, належного на праві власності третій особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у відповідача-1 (а.с.27). 30.04.2015 року позивач повідомив відповідача-1 про настання страхового випадку (а.с.20) та просив направити аварійного комісара для огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с.18). Заява про страхове відшкодування позивачем подана після звернення до суду 15.11.2016 року (а.с.55). 17.11.2016 року відповідачем-1, незважаючи на недотримання позивачем положень ст.35 Закону, складено страховий акт №4.15.119-1 та здійснено розрахунок вартості відновлювального ремонту, яка склала 67679,68 грн.. Вказаний розрахунок позивачем не оспорений. Відповідачем-1 18.11.2016 року здійснено виплату позивачеві відшкодування в сумі 49490,00 грн.. Оскільки шкода здоров'ю позивача заподіяна не була, то в нього не виникло право на отримання відшкодування моральної шкоди від відповідача-1. Враховуючи, що відповідач-1 дотримався порядку, передбаченого ст.36 Закону та виконав свій обовязок щодо виплати позивачеві страхового відшкодування, порушення виконання зобовязання в його діях відсутні, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 судових витрат є безпідставними. Згідно проведеного відповідачем-1 розрахунку вартості відновлювального ремонту, який позивачем не оспорений, він становить 67679,68 грн.. За таких обставин, різниця вартості відновлювального ремонту та проведеного відповідачем-1 відшкодування має бути відшкодована відповідачем-2 як винуватцем заподіяння шкоди майну позивача, виходячи саме з проведеного відповідачем-1 розрахунку. Здійснені позивачем витрати на проведення ремонту в сумі 105499,00 грн. судом до уваги не беруться, оскільки докази, що підтверджують їх понесення, є неналежними: по-перше, витрати були понесені до встановлення вини відповіда-2, по-друге, розрахунок вартості робіт був здійснений в непередбачений Законом та ЦПК України порядок, по-третє, можливість перевірки правильності проведення такого розрахунку втрачена. Враховуючи вищевказане, позовні вимоги, заявлені до позивача-2, підлягають частковому задоволенню. Доказів спричинення діями відповідача-2 моральної шкоди позивачем не представлено, ремонт транспортного засобу ним було проведено до встановлення вини відповідача-2, тому вказана вимога задоволенню не підлягає. Понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню відповідно до розміру задоволених вимог, розрахунок витрат на правову допомогу позивачем не представлений. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно положень п.48 Постанови Пленуму ВССУЦКС №10 від 17.10.2014 року, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що позивачем не надано розрахунку понесених витрат на правову допомогу, а суд відповідно до принципів диспозитивності та змагальності не наділеним правом вирішувати такі питання на свій розсуд, вимога про відшкодування витрат на правову допомогу є необгунтованою, тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial