Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де з урахуванням уточнень від 14.10.2014 року (а.с.34), просив: стягнути на користь позивача Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з відповідача [PERSON] борг за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.08.2010 року по 01.10.2014 року, в сумі 15107,65 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з опалення та гарячого водопостачання, однак не оплачує належним чином дані послуги, в зв'язку з чим утворилась вказана заборгованість, яку і просить стягнути. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що між нею і позивачем не було укладено договору про надання послуг, крім цього позивач неналежним чином надає послуги, оскільки в її квартирі в період опалювального сезону холодно. Також відповідач просила застосувати строки позовної давності, які на її думку пропустив позивач. Представник позивача заперечувала проти застосування наслідків спливу строків позовної давності, посилаючись на те, що в серпні 2013 року відповідачем була здійснена проплата за спожиті послуги в розмірі, що перевищував місячне нарахування, що свідчить про визнання відповідачем боргу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд задовольняє позов виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] та є споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання, які надає позивач. Частиною 3 ст. 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Актами цивільного законодавства, а саме: ст.ст. 67,68 Житлового кодексу України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", "Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 із змінами та доповненнями, встановлений обов'язок наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в зв'язку з чим суд дійшов до висновку, що відповідач зобов'язані оплачувати надані позивачем послуги, оскільки не відмовилися від їх отримання (доказів протилежного не надали). Відповідно до роздруківки особового рахунку та розрахунку заборгованості (а.с.7-8), відповідач має заборгованість по оплаті за отримані послуги за період з 01.08.2010 року по 01.10.2014 року, в сумі 15107,65 грн., яка на підставі вищенаведених норм підлягає стягненню на користь позивача. Суд не приймає до уваги посилання відповідач на те, що вона не отримувала послуг позивача або вони були неналежної якості, оскільки нею не подано жодного доказу на підтвердження таких посилань. Також суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності, оскільки відповідно до роздруківки з особового рахунку відповідача (а.с.35), в серпні 2013 року нею була здійснена оплата за надані послуги в сумі 180 гривень, при нарахованій платі за серпень 2013 року - 88,62 грн., що свідчить про визнання [PERSON] боргу та відповідно до статті 264 ЦПК України перериває перебаг строку позовної давності. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved