Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 31.05.2006 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 1930,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до норм чинного законодавства договором встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за договором в тривалістю 5 років (п.п.5.5 умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.01.2014 року має заборгованість 32739,98 гривень, яка складається з наступного: 1255,80 гривень - заборгованість за кредитом; 9960,48 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 19488,46 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф ( фіксована частина); 1535,24 гривень - штраф (процентна складова). Просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 32739,98 гривень за договором №DNH4KP30900744 від 31.05.2006 року, судовий збір у розмірі 327,40 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з усіма його правами та зобов'язаннями. У судовому засіданні встановлено, що сторони 31.05.2006 року уклали кредитний договір №DNH4KP30900744, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 32739,98 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.11.2007 року, відповідно заяви позичальника (а.с.5). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.01.2014 року має заборгованість 32739,98 гривень, яка складається з наступного: 1255,80 гривень - заборгованість за кредитом; 9960,48 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 19488,46 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф ( фіксована частина); 1535,24 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до норм чинного законодавства договором встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за договором в тривалістю 5 років (п.п.5.5 умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). У зв'язку з вищевикладеним строк дії договору сплив 30.11.2012 року. Втім, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права лише 03.02.2014 року, тобто після спливу строку позовної давнини. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. При таких обставинах, з урахуванням того, що позивач пропустив строк позовної давнини щодо захисту свого порушеного права у правовідносинах з відповідачем, суд вважає за можливе відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 256,526,536 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: dismissed