Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути заборгованість у розмірі 28 198, 69 грн. із них: борг - 20 572, 18 грн., 3% річних - 1 899, 71 грн., інфляційні втрати - 5 727, 07 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Позов обґрунтований тим, що боржник [PERSON] приєдналася до умов Типового договору шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Внаслідок систематичного нехтування боржником [PERSON] виконанням своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 31 грудня 2016 року по 31 жовтня 2020 року склала 20 572, 18 грн. та не погашена станом на момент подання позовної заяви до суду. Остання оплата була проведена у серпні 2018 року у розмірі 28 грн. Позивачем з метою отримання оплати за надані послуги з газопостачання направлено відповідачу вимогу № 61712-Сл- 11505-0719 від 12.07.2019 щодо сплати заборгованості. Однак вимога залишилася без відповіді та без оплати. В зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природній газ, позивачем нараховані 3 % річних - 1 899, 71 грн, а також інфляційні втрати -5 727, 07 грн. Враховуючи, що в добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідач не погодившись із позовними вимогами, подала письмові пояснення, в яких зазначила про те, що посилання позивача на наявну заборгованість за період з 31.12.2016.р. по 31.10.2020 р. не відповідає дійсності. Відповідач приїхавши в серпні 2018 року до свого дачного будинку в СТ «Криничне» від сусідів дізналася, що її будинок від`єднало від газопостачання. Відповідно до інформації, наданої АТ «Харківгаз» 02 серпня 2018 року працівниками Мерефянського відділення АТ «Харківгаз» було відключено від газопостачання об`єкт в [ADDRESS] абоненту [PERSON] через порушення споживачем правил безпеки газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації. Таким чином, з 02.08.2018р. відповідач природним газом не користується, відповідно і не може мати заборгованості. З вказаного періоду і до часу розгляду справи відповідач газом не користується та не отримував будь яких претензій щодо несплати за природний газ або інші порушення від АТ «Харківгаз» або ТОВ «Харківгаззбут». Позивач вказує, що заборгованість виникла у період з грудня 2016 року по жовтень 2020 року. Однак, такі твердження позивача не відповідають дійсності та не ґрунтуються на дійсних показниках лічильника газу та обсягах спожитого природнього газу за вказаний період. Вдповідно до наданої до суду довідки позивачем про заборгованість відповідача, встановлено, що станом на 31 жовтня 2020 року заборгованість споживачу за спожитий газ було зроблено виходячи із розрахунку (планових) показників у розмірі 16 603, 62 м. куб, що на 2870, 62 куб. перевищує реальні показники лічильника і відповідно обсяг спожитого природного газу. Станом на 02 серпня 2018 року на час відключення газопостачання і до сьогодні показники лічильника не змінились та становлять 13 733 куб м газу. Таким чином, позивач необґрунтовано завищив обсяг спожитого природного газу на 2870, 62 куб.м. через застосування практики рекомендованих платежів, коли показання лічильника та обсяг спожитого газу визначається самостійно ТОВ «Харкігаз збут» виходячи з прогнозованих показників споживання природного газу. Вказані показники газового лічильника підтверджуються протоколом демонтажу лічильника газу від 02.08.2018р., який складався працівниками АТ «Харківгаз» (а.с.100) Представник третьої особи АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», подав пояснення на позовну заяву, відповідно до яких третя особа підтримує позовні вимоги заявлені ТОВ «Харківгаз збут», обґрунтовуючи це тим, що згідно з абзацом 3 пунктом 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної передачі даних постачальнику споживача. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, та просили відмовити в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з`явилася, представником подано заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за їх відсутності. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. ТОВ «Харківгаз збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 (надалі - Правила постачання природного газу) на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу". Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою НКРЕКП від 01.12.2015 року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01.12.2015 року. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут», оскільки факт споживання відповідачем природного газу та оплата споживачем рахунку (квитанції) постачальника ТОВ «Харківгаз збут» свідчать про приєднання (акцептування) відповідачем до умов типового договору постачання природного газу з ТОВ «Харківгаз збут». Разом із тим, відповідно до п.17 Розділу III Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 порядок визначення об`єму (обсягу) газу та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні. Згідно з п.4.11 Типового договору постачання природного газу якщо Споживач не погоджується з рахунком Постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, Споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється. При цьому, Споживач у зручний для нього спосіб (за телефоном, визначеним на сайті Постачальника, через особистий кабінет або письмово) має звернутися до Постачальника за відповідними роз`ясненнями. У разі отримання такого звернення Постачальник зобов`язується невідкладно та у термін, достатній для його аналізу (не перевищуючи терміни, встановлені законодавством), надати відповідне роз`яснення чи здійснити перерахунок Споживачу. Згідно довідки про заборгованість за природний газ (а.с. 42 показники лічильника станом на березень 2018 року (останнє споживання природного газу) вказані 54173, 18 куб.м. Разом із тим, 02.04.2018 Мереф`янським ТП ПАТ «Харківгаз» був складений акт про відключення газопостачання. Станом на час відключення газопостачання показники лічильника становили 13 733, 75 м. куб, що на 2870, 62 куб м менше, аніж зазначено позивачем у розрахунку. Крім того, факт сплати відповідачем [PERSON] обсягу природного газу відповідно до визначеного нею розрахункової суми підтверджується наданою позивачем довідкою про заборгованість за природний газ (а.с.4). Таким чином, судом встановлено невідповідність показань лічильника, визначених позивачем станом на серпень 2018 року, а саме 16 603, 62 куб.м., фактичним показникам, визначеним при демонтажу лічильника, а саме 13 733, 75 куб.м. Судом встановлено, що відповідач фактично виконав вимоги п.4.11 Типового договору постачання природного газу у випадку незгоди із розрахованою сумою заборгованості, а саме сплатив частково рахунок. Таким, чином суд вважає, що позивачем неправомірно нарахована заборгованість [PERSON] , а тому суд приходить до висновку про неправомірність нарахування обсягу природного газу та необґрунтованості позовних вимог. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожитий відповідачем природний газ є необґрунтованими та не доведеними, а тому не підлягають задоволенню. За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов"язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представництво відповідача у суді адвокат Щит І.А. здійснював на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 17 лютого 2021 року. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано акт наданих послуг від 29квітня 2021 року по договору про надання правової (правничої) допомоги від 10 березня 2021 року з детальним описом виконаних робіт. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, заява відповідача не враховує, що розподілу підлягають не лише фактично понесені витрати (відповідно можуть бути підтверджені фінансовими документами) та і ті, що будуть в майбутньому сплачені стороною (відповідно не можуть бути підтверджені фінансовими документами). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. ЗО ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Крім того згідно висновків, викладених в постанові Верховного суд від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Відповідно до вимог діючого законодавства, обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу з боку сторони відповідача, також не зазначено обґрунтування зменшення суми стягнення, а також не наведені суми судових витрат, які на її думку є співмірними. Таким чином, вимоги відповідача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved