Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач ТДВ «Сквирське ремонтно - транспортне підприємство» звернулось до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказано, що 03.05.2012 року ТДВ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» уклало Договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 322 408 5200:04:002:0002 з [PERSON] , який зареєстрований державним реєстратором Сквирської міської ради Шерстюк А.О. 12.08.2016 року. Договір укладено строком на 10 років. Разом з тим [PERSON] 20.08.2018 року уклав новий договір оренди землі на цю ж земельну ділянку з іншим орендарем - відповідачем по справі Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», зареєстрований Державним реєстратором Клімкіною Наталією Іванівною Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» 21.08.2018 року, що підтверджується інформаційною довідкою № 152 236 425. ТДВ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» добросовісно та належним чином виконує обов`язки орендаря відносно договору оренди земельної ділянки від 2012 року. Таким чином, відповідач по справі [PERSON] незаконно, з порушенням вимог чинного законодавства, перешкоджаючи нормальному веденню господарської діяльності ТДВ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство», уклала новий договір оренди земельної ділянки з іншим орендарем - ТДВ «Шамраївський цукровий завод». Відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про оренду землі» спори, пов`язані з орендою землі вирішуються в судовому порядку. За таких обставин, позивач просить суд: Визнати недійсним договір оренди землі № б\\н від 20.08.2018 року, укладений між [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (ЄДРПОУ 13737989) про оренду земельної ділянки площею 3,5061 га, кадастровий номер 322 408 5200:04:002:0002, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 21.08.2018 року державним реєстратором Клімкіною Н.І. Скасувати державну реєстрацію речового права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» від 20.08.2018 року щодо земельної ділянки, площею 3,5061 га, кадастровий номер 322 408 5200:04:002:0002, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стягнути солідарно із відповідачів на користь ТОВ «Оріховецьке» 768,40 грн. судових витрат та 1000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. В подальшому ТДВ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» позовні вимоги в частині стягнення судових витрат з відповідачів змінило, а саме просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача 1853 грн. судових витрат та 1000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката з кожного в рівних частинах. Представник позивача ТДВ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання належним чином повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.48). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, про час, дату та місце судового засідання належним чином повідомлена, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.42,46) та не надала відзив на позовну заяву. Представник відповідача ТДВ «Шамраївський цукровий завод» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.46), а також не надав суду відзив на позовну заяву. Відповідач Державний реєстратор Клімкіна Наталія Іванівна КП «Центр реєстрації» в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час, дату та місце судового засідання належним чином повідомлена, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.45), а також не надала суду відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі вимог ст.. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Статтею 35 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5061 га з кадастровим номером 322 408 5200:04:002:0002, що розташована у межах Оріховецької сільської ради Сквирського району Київської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.6). 03.05.2012 року між позивачем ТДВ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» та [PERSON] укладено Договір оренди землі, згідно п.2 якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,5061 га, кадастровий номер 322 408 5200:04:002:0002 (копія договору а.с.4). Згідно п. 6 вищевказаного договору: Договір укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк (а.с.4). Пунктом 7 Договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1509,12 грн. і виплачується Орендодавцю сільськогосподарською продукцією або в грошовій формі (а.с.4). Згідно п. п. 30,31,32 Договору оренди землі: Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; ліквідації юридичної особи - орендаря; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до вимог ст.. 125 Земельного кодексу України Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з вимогами ст.. 126 ЗК України Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Протягом усього часу дії Договору ТДВ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» користується, належно виконує обов`язки орендаря та сплачує орендну плату відповідачці [PERSON] про що остання не заперечує, оскільки не надала до суду жодних заперечень та доказів не належного виконання умов договору позивачем. За таких обставин, суд дійшов висновку, що Договір оренди землі від 03.05.2012 року є чинними, укладено та зареєстровано відповідно до вимог вищевказаного чинного законодавства України. Між тим, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Номер інформаційної довідки: 152 236 425, Дата формування 10.01.2019 року (а.с.8-9) вбачається, що 21.08.2018 року Державний реєстратор Клімкіна Наталія Іванівна КП «Реєстрація нерухомості» (відповідач по справі) прийняла документи для державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,5061 га, яка належить [PERSON] за ТДВ «Шамраївський цукровий завод» на підставі договору оренди землі б/н від 20.08.2018 року та 21.08.2018 року прийняла рішення, яким зареєструвала за відповідачем по справі ТДВ «Шамраївський цукровий завод» право оренди на вищевказану земельну ділянку. Пунктом 1,2 ч. 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що під час державної реєстрації державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Подання документів для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, право оренди на яку вже зареєстровано за іншою особою (ТДВ «Сквирське ремонтно - транспортне підприємство»), є підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 30.03.2016 року у справі № 21-1434а15, від 15.11.2016 року у справі № 21-3030а16. У порушення норм ч. 3 статті 10 вищевказаного Закону, під час проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" Державний реєстратор Клімкіна Н.І . залишила поза увагою існуючі суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на земельну ділянку, а саме: наявність зареєстрованого права оренди ТДВ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» на земельну ділянку, що існувала на дату державної реєстрації, і не прийняла рішення про відмову у державній реєстрації всупереч пункту 5 частини першої ст.. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] було передано в оренду іншого орендаря ту саму земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивача на підставі раніше укладеного договору оренди, строк дії якого не закінчився та договір є чинним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії Державного реєстратора Клімкіної Н.І. під час державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки за ТДВ «Шамраївський цукровий завод» не в повній мірі відповідають вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому позовні вимоги позивача в частині «Скасування державної реєстрації речового права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладений між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» від 20.08.2018 року щодо земельної ділянки, площею 3,5061 га, кадастровий номер 322 408 5200:04:002:0002 підлягає задоволенню, а державна реєстрація - скасуванню. Позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі № б\\н від 20.08.2018 року, укладений між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», зареєстрований 21.08.2018 року державним реєстратором Клімкіною Н.І. також підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до вимог ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Положеннями ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно з вимогами ч. 2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання угоди недійсною. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 152 ЗК України та статей 203,215 ЦК України підлягає визнанню недійсним оспорюваний договір оренди земельної ділянки, оскільки при його укладанні було порушено вимоги діючого законодавства, а саме земельна ділянка перебувала в оренді іншого орендаря. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В частині 1,2 ст. 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. В даному випадку, позивач не є стороною оспорюваного договору оренди від 20.08.2018 року, але разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. За таких обставин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його прав узгоджується та відповідає вимогам матеріального права та встановленим по справі обставинам. Відповідно до вимог ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1,2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено судом в повному обсязі та відповідно до вимог ст. ст. 137, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках з кожного на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору та коштів за надану позивачу правову допомогу на загальну суму 2853 грн., що підтверджено відповідними квитанціями (а.с.1,21,22). На підставі викладеного та

Outcome: approved