Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернулась з позовною заявою до [PERSON], яку з часом уточнила, в якій просить суд провести розподіл спільно нажитого майна подружжя: - позивачу [PERSON] виділити в особисту власність земельну ділянку № 166 площею 0,054 гектарів, що розташована на території Пісочинської селищної ради у садовому товаристві "Сонячна поляна", кадастровий код земельної ділянки 6325157900:03:008:0161, садовий будинок з цегли, загальною площею 134,70 кв.м, з господарчими будівлями та спорудами - вбиральня «У», літній душ «Д», огорожа «№1» на земельній ділянці для ведення садівництва, площею 0,0600 га, кадастровий номер 6325157900:03:012:0088, що розташовані за адресою: садівниче товариство «Майський», № 27 Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, бігову доріжку НТ-9067Е вартістю 3000 гривень, забезпечивши її передачу відповідачем позивачу, тобто, зобовязавши відповідача повернути бігову доріжку, яка перебуває у відповідача, до міста проживання дітей, загалом виділивши майна на суму 85316 грн. 60 коп.; -\~відповідачу [PERSON]\~виділити у\~власність вартість\~спільно нажитих\~і в\~подальшому проданих\~без відома\~позивача автомобілів\~MERCEDES-BENZ\~SPRINTER\~211\~CDI\~2148\~2005\~року випуску\~ДНЗ АХ4924ВА\~вартістю 55140,5\~грн та\~OPEL\~COMBO\~1368,\~2012\~року випуску,\~ДНЗ АХ2342АО\~вартістю 183934,00, загалом виділивши відповідачу майна на суму 239074 грн. 50 коп.; -\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~у якості\~компенсації різниці\~вартості залишку\~частки позивача\~у спільному\~майні грошові\~кошти в\~розмірі 141757 грн.\~67\~коп.,\~а також\~судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2003 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05\~травня 2017\~року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у позивача та відповідача народилися дві доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Доньки проживають з матірю за адресою: м. Харків,\~вул.\~Біблика,\~6.21,\~кв.\~4. В\~шлюбі за\~спільні сумісні\~кошти сторонами\~нажито наступне\~майно,\~яке є\~спільною сумісною\~власністю:\~1)\~автомобіль MERCEDES-BENZ\~SPRINTER\~211\~CDI\~2148,\~2005\~року випуску,\~ДНЗ АХ4924ВА,\~вартість якого\~під час\~його продажу\~26.01.2017\~року склала:\~55140\~ гривень\~50\~копійок,\~кошти від\~продажу автомобілю\~знаходиться у\~відповідача.\~2)\~автомобіль OPEL\~COMBO\~1368, 2012\~року випуску,\~ДНЗ АХ2342АО,\~вартість якого\~під час\~продажу 26.01.2017\~року склала\~183934 гривень,\~кошти від\~продажу якого\~знаходяться у\~відповідача.\~3)\~Земельна ділянка\~№ 166 площею\~0,054\~гектарів,\~що розташована\~на території\~Пісочинської селищної\~ради у\~садовому товаристві\~"Сонячна\~поляна",\~кадастровий код\~земельної ділянки\~6325157900:03:008:0161,\~що згідно\~експертної грошової\~оцінки земельної\~ділянки 2316 гривень 60 копійок. 4)\~Садовий будинок\~з цегли, загальною площею\~134,70\~кв.м,\~з господарчими\~будівлями та\~спорудами -\~вбиральня «У»,\~літній душ\~«Д»,\~огорожа «№1»,\~та земельна\~ділянка для ведення\~садівництва площею\~0,0600\~га,\~кадастровий номер\~якої 6325157900:03:012:0088,\~що розташовані\~за адресою:\~садівниче товариство\~«Майський»,\~№27,\~Пісочинської селищної\~ради,\~Харківського району,\~Харківської області\~та вищевказана\~земельна ділянка,\~що придбалась\~за 80\~000\~гривень.\~5) Спортивне обладнання -\~бігова доріжка\~НТ-9067Е,\~придбана в\~2008\~році,\~котру позивач\~оцінює в\~3000\~гривень. Позивач вважає, що у шлюбі сторонами було нажито спільного сумісного майна на загальну суму: 324391 грн. 10 коп. Добровільної згоди з відповідачем що\~до розподілу\~спільного майна\~досягтипозивачу не\~вдалося.В якості спроби досудового врегулювання спору про поділ майна відповідачу направлявся позивачем лист з вимогою повернути частину коштів\~із спільного\~майна, які він привласнив,\~продавши автомобілі, але відповідач ігнорує\~цю вимогу\~та ніяк\~на неї\~не реагує,\~гроші не\~повертає.\~Томупозивач вимушена\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~прав.\~Також відповідно\~до рішення\~Орджонікідзевського районного\~суду з\~відповідача стягнуто\~аліменти на\~утримання двох\~неповнолітніх дочок,\~однак відповідач не виконує належним рішення про стягнення аліментів, тому позивач, урахувавши інтереси двох неповнолітніх дітей, просить здійснити поділ у частках, а саме 7/10 на користь позивача та 3/10 на користь відповідача. Також позивач посилається на необхідність додаткових витрат на лікування доньки [PERSON] у звязку з затримкою росту, що підтверджується медичною документацією, долученою до додаткових доказів від 21.12.2018 року, а саме, довідкою Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 16» від 28.12.2018 року, висновком Консультативної поліклініки ІОЗДП АМН України від 12.08.2017 року, Консультативним висновком спеціаліста [PERSON] від 23.03.2017 року, випискою з історії хвороби №4095 виданої Інститутом охорони здоровя дітей та підлітків АМН України від 28.12.2018 року, висновком «Харківського міжобласного спеціалізованого медико-генетичного центру центру рідкісних (органних) захворювань» від 30.06.2017 року, висновком «Харківського міжобласного спеціалізованого медико-генетичного центру центру рідкісних (органних) захворювань» від 13.11.2017 року; копією довідок про проходження досліджень в Лікувально-діагностичному центрі «ЦМЕІ» від 17.12.2018 року, Медичному центрі «Екомед» від 15.08.2017, Харківському спеціальному медико-генетичному центрі, Лабораторії вікової ендокринології і обміну речовин. 02.04.2018 відповідачем [PERSON] надано суду заперечення на позовну заяву, в яких він зазначив, що у відповідності до п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Позивачем вартість майна (земельної ділянки) встановлено станом на 2005 та 2010 роки, не наведено причин неможливості встановити дійсну вартість майна на день подання позову. Також відповідач зазначає, що автомобілі були продані за згодою позивача та вона отримала частину коштів від їх продажу, а придбання бігової доріжки, її вартість і місцезнаходження не підтверджено позивачем. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з них не дбав матеріальне забезпечення сімї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї, однак зазначені обставини відповідач вважає не доведеннними позивачем, у зв'язку з чим, просить відмовити у задоволенні позову. Зазначені обставини також викладені в письмових поясненням представника відповідача від 19.03.2019 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15.01.2018 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23.01.2018 призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.09.2018 вирішено питання про направлення позовної заяви до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.10.2018 справу №644/8544/17 прийнято до провадження судді Савченка Д.М. та призначено до судового розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.11.2018 зустрічну позовну заяву повернуто [PERSON] Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2018 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про обєднання в одне провадження цивільних справ. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2018 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2018 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позову заяву, просив її задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях на позовну заяву. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Суд на підставі наданих сторонами доказів встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З 11.10.2003 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 травня 2017 року розірвано. У шлюбі народились діти, [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO]. Відповідно до листа від 15.03.2017 [PERSON] сервісного центру в Харківській області транспортний засіб з номером кузову WDB9026621R786434 05.07.2011 року був зареєстрований на імя [PERSON], [INFO], 26.01.2017 року відбулася перереєстрація транспортного засобу на нового власника за договором купівлі-продажу на імя [PERSON], [INFO]. [PERSON] сервісного центру в Харківській області від 15.03.2017 року встановлено, що транспортний засіб з номером кузову W0L6AXA1AC9502633 02.10.2015 року був перереєстрований на імя [PERSON], [INFO], за довідкою-рахунком. 26.01.2017 року відбулася перереєстрація транспортного засобу на імя [PERSON], [INFO], за договором купівлі-продажу. Згідно листа [PERSON] сервісного центру в Харківській області від 07.12.2017 року встановлено, що 26.01.2017 року відбулась перереєстрація транспортних засобів за ідентифікаційним номером WDB9026621R786434, вартість якого складала 55140,5 гривень без ПДВ, та W0L6AXA1AC9502633, вартість якого складала 183934 гривень без ПДВ. Також в листі повідомлялось, що відомостей щодо обмежень на проведення реєстраційних дій з вищевказаними транспортними засобами, відсутні. [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0, 054 гектарів, яка розташована на території Пісочинської селищної ради у садовому товаристві «Сонячна поляна», що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 01 липня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], витягом з державного реєстру правочинів від 01.07.2015 року та державним актом на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користуванні землею, договорів оренди землі за № 010870300164, витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2018 року за № НВ-6305520772018. Відповідно до договору купівлі-продажу садового будинку з земельною ділянкою від 15 жовтня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], [PERSON] прийняла у власність нерухоме майно, а саме: Садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 134,70 кв.м.; земельну ділянку, для ведення садівництва, площею 0, 0600 га, що розташовані за адресою: садівниче товариство «Майський» №27, Пісочинської селищної ради харківського району Харківської області, що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 15.10.2010 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2018 року за №111379948 обєктом нерухомого майна якого є садовий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 134,7 кв. м., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2018 року, за № 111403174, обєктом нерухомого майна якого є земельна ділянка № 27 площею 0,06 га. \~ \~ \~ \~[PERSON] зареєстрована і постійно проживає за адресою [INFO], яка складається з 2 кімнат жилою площею 25,60/33,50, у житловому приміщенні зареєстровано 4 члени сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку від 07.11.2017 року за № 8007. [PERSON] має затримку темпу росту конституційного ґенеза, що підтверджується висновком Комунального закладу охорони здоровя «Харківський міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр центр рідкісних (органних) захворювань» від 30.06.2017 року. Зі [PERSON], [INFO], рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.08.2017 року стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, однак не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2017 року і до повноліття. Апеляційним судом Харківської області від 18 жовтня 2017 року рішення Орджонікідзевського суду м. Харкова від 30 серпня 2017 року було змінено. У резолютивній частині замінено слово «з усіх видів заробітку» на слова «з усіх видів доходів». В іншій частині залишено без змін. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданим старшим державним виконавцем Гусевою Н.Г. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області станом на 01.12.2017 року, за [PERSON] числиться заборгованість по сплаті аліментів у сумі 19699, 38 гривень на утримання дітей [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні 04.12.2018 року представник відповідача [PERSON] долучила копію згоди, відповідно до якої [PERSON] дала згоду на продаж автомобілів з ідентифікаційним номером WDB9026621R786434 та W0L6AXA1AC9502633 на визначених [PERSON] умовах та ціною. Станом на 01.12.2018 року, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданим старшим державним виконавцем Гусевою Н.Г. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04.01.2019 року, за [PERSON] числиться заборгованість по сплаті аліментів у сумі 5198,48 гривень на утримання дітей [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районну суду м. Харкова зі [PERSON] стягнуто 5883 гривні 14 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в період з січня 2018 року по 01 липня 2018 року. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, згідно із частиною 1\~статті 61 Сімейного кодексу України. Статтею 63 Сімейного кодексу України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, відповідно до частини 1\~статті 69 Сімейного кодексу України. За загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Доказів наявності між сторонами домовленості щодо поділу спільного майна подружжя або щодо укладення шлюбного договору сторонами суду не надано. Згідно з частиною 2 статті 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до частини 3 статті 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як встановлено судом, відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі сплачувались аліменти на користь позивача на утримання двох спільних неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачем. Так, з розрахунку заборгованості по аліментам від 04.01.2019 (т. 2, а.с. 104) вбачається, що відповідачем не сплачувались аліменти на користь позивача у період з травня 2017 року по грудень 2017 року, а також у січні та у квітні 2018 року; заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.12.2018 становила 5198,48 грн. Доказів оскарження та скасування у встановленому законом порядку вказаного розрахунку відповідачем суду не надано. Унаслідок несвоєчасної сплати аліментів відповідачем рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2018 (т. 2, а.с. 105) з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2018 року по 01 липня 2018 року у сумі 5883,14 грн. Оскільки згідно з частиною 2 статті 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає, суд вважає доведеним факт того, що відповідач унаслідок несвоєчасної та неповної сплати аліментів не дбав про матеріальне забезпечення своїх дітей, ухилявся від участі в їх утриманні, що за змістом ч.2 ст. 70 СК України є підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя у спільному майні. Крім того, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 3 ст. 70 СК України). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2017 року на користь позивача стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно (т. 1, а.с. 56). Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментам від 04.01.2019, відповідачеві щомісячно нараховуються аліменти у розмірі 1/3 частини середньомісячної заробітної плати, у сумі від 1964,33 грн. за березень 2017 року до 2668,090 грн. за листопад 2018 року. Станом на листопад 2018 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становив 1944 грн., у зв`язку з чим відповідачем сплачувались аліменти на утримання дітей у розмірі близько 70 % прожиткового мінімуму на кожну дитину. З наданих позивачем медичних документів (т. 2, а.с. 109-116) вбачається, що донька [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога у зв`язку із затримкою росту, аутоімунним тиреодитом, зобом 2 ст., має затримку темпів росту конституційного генезу, у віці 7 років мала кістковий вік 5 років. Лікарями дитині призначались ЛФК, повноцінне харчування, курс мультивітамінів та інших медичних препаратів. З метою обстеження дитини проводились лабораторні дослідження, зокрема, 17.12.2018 у лікувально-діагностичному центрі ЦМЕІ на суму 415 грн. (т. 2, а.с. 117), 15.08.2017 у МЦ «Екомед» на суму 1205 грн. (т. 2, а.с. 118). Наданими позивачем доказами підтверджується наявність у доньки - [PERSON] захворювань та істотні фінансові витрати на лікування та обстеження дитини, які не покриваються аліментами, які сплачує відповідач. Отже, суд вважає, що позивачем доведено існування передбачених частиною 3 статті 70 СК України підстав для відступлення від засад рівності часток дружини у спільному майні, враховуючи, що з нею проживають двоє дітей, і розмір аліментів, який сплачує відповідач, недостатній для забезпечення їхнього фізичного розвитку та лікування. Посилання представника відповідача на те, що позивач не зверталась до суду із вимогою про збільшення розміру аліментів або про стягнення додаткових витрат на дітей, не спростовує висновків суду про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток, оскільки частиною 3 статті 70 СК України не ставиться можливість такого відступлення у залежність від звернення або не звернення до суду щодо збільшення розміру аліментів або стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Підсумовуючи викладене, виходячи із засад розумності, справедливості і пропорційності, суд вважає за можливе поділити спільне майно подружжя, відступивши від засад рівності часток, виділивши позивачеві 60/100 часток, а відповідачеві 40/100 часток цього майна. При цьому посилання сторони відповідача на недоведеність позивачем дійсної вартості спірного нерухомого майна судом до уваги не береться, оскільки при вирішенні питання про поділ цього майна судом його дійсна вартість не враховувалась. Вирішуючи питання щодо поділу спірних автомобілів, суд зазначає, що відповідачем не доведено отримання позивачем частини коштів від продажу цих автомобілів. Посилання на письмову згоду позивача на відчуження цих автомобілів суд до уваги не бере, оскільки в цій згоді відсутнє підтвердження факту одержання коштів від реалізації автомобілів. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який був присутній при написанні позивачем згоди на відчуження автомобілів, не підтвердив факт передачі позивачеві коштів від їх реалізації. Отже, оскільки відповідачем не доведено отримання позивачем коштів від реалізації автомобілів, суд виходить з того, що позивач має право на 60/100 часток вартості спірних автомобілів на час їх відчуження. Автомобіль Мерседес продано відповідачем за 55\~140,50 грн., 60/100 з яких становить 33\~084,30 грн., автомобіль Опель продано за 183\~934 грн., 60/100 з яких становить 110\~360,4\~грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 60/100 часток вартості проданих відповідачем автомобілів у сумі 143\~444,7 грн. (33 084,3 + 110\~360,4). Позовні вимоги щодо поділу бігової доріжки задоволенню не підлягають у зв`язку з не наданням позивачем доказів на підтвердження факту придбання та вартості цієї бігової доріжки. Інші доводи сторони відповідача щодо незгоди з позовними вимогами не є суттєвими і не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для відступлення від засад рівності часток у спільному майні подружжя. Виходячи з ціни позову 324\~391,10 грн., позивачем сплачено судовий збір у сумі 3243,91 грн., який відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підлягає розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1928,35\~грн.

Outcome: partial