Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.09.2014 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30.08.2010 року вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Новопокровської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, актовий запис №01. На даний час шлюб розпався, і вони проживають окремо один від одного. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. За домовленістю з відповідачем, дитина проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Усі обов'язки по вихованню дитини несе вона самостійно. Відповідач не надає грошову допомогу на утримання дитини. Враховуючи те, що відповідач отримує нерегулярний дохід, так не має постійного місця роботи, просила стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 643 гривні, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягла та просила стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі для утримання їх спільної з відповідачем дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що він надає грошове утримання на користь його доньки, також купує продукти харчування, одяг та інші необхідні речі, однак в меншому розмірі, аніж просить позивачка. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивачки в обґрунтування позову та заперечення проти позову відповідачем, та ті обставини, що відповідач в даний час має нерегулярний дохід, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок з утримання своїх дітей батьки, як правило, виконують добровільно. Проте окремі батьки нехтують своїми батьківськими обов'язками та ухиляються від надання матеріальної допомоги дітям. У такому разі кошти на утримання дітей стягуються в примусовому порядку за рішенням суду в частці від доходу матері чи батька, відповідно до ст. 183 СК України або у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, відповідно до ст. 184 СК України. В судовому засіданні встановлено факт перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, від якого на підставі актового запису про народження є неповнолітня дитина, батьком якої записаний відповідач. Факт ненадання відповідачем коштів на утримання дитини, адже, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка, просила стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 643 гривні, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але суд відповідно до п.2 ч.1 ст.182 СК України, враховуючи матеріальне становище платника аліментів та нерегулярний його дохід, вважає за доцільне визначити розмір твердої грошової суми аліментів у меншому розмірі ніж просила позивачка, а саме 400 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд частково погоджується із вимогами позивачки і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дитини, доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову 11.09.2014 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і визнання позову. Позивачка частково довела обставини, на які вона посилалася, а саме факт несплати відповідачем коштів на утримання дитини та наявність умов для сплати аліментів відповідачем на неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Заперечення відповідача, щодо того, що він надає дитині матеріальну допомогу, шляхом купування продуктів та речей, суд оцінює критично, адже жодного письмово доказу на підтвердження своїх дій, відповідач суду не надав. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і є підстави для стягнення аліментів від дня пред'явлення позову в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести за рахунок відповідача і стягнути з нього 243,60 грн. судового збору в доход держави. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: partial