Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Представник позивача 18.11.2015року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення без надання іншого жилого приміщення. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.01.2015р. № 41 « Про деякі питання комунального майна територіальної громади м. Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районного в м. Києві державної адміністрації», майно, що передане до сфери управління Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, закріплено на праві господарського відання без права розпорядження за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва", в тому числі і житловий будинок по [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] складається з 5 кімнат житловою площею 68,1 кв.м., загальною площею 91,9 кв.м., кімнатою площею 17,20 кв.м. користуються відповідачі. Договір тимчасового найму житла з фонду для тимчасового проживання від 20.06.2012року № 4/3, було укладено з [PERSON] та було надано в тимчасове користування. Відповідно до п. 5 даного договору термін дії його закінчився 20.06.2013р.післдя закінчення встановленого терміну тимчасового проживання відповідач зобов'язаний звільнити надане приміщення або продовжити термін дії договору. Разом з тим, позивачем було встановлено, що на теперішній час в квартирі [ADDRESS] проживають відповідачі без жодних правових підстав, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом про виселення відповідачів із самовільно зайнятого житлового приміщення. До судового засідання представник позивача надала клопотання про розгляд справи без її участі та з урахуванням зменшення розміру позовних вимог просила суд постановити рішення, яким виселити [PERSON] та [PERSON] з кімнати площею 17,20 кв.м. у квартирі [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Решту позовних вимог залишити без розгляду. Відповідачі до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами. Представник третьої особи - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація підтримала позов позивача, та наполягала на його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Як вбачається з матеріалів справи та відповідно до розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.01.2015р. № 41 « Про деякі питання комунального майна територіальної громади м. Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районного в м. Києві державної адміністрації», майно, що передане до сфери управління Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, закріплено на праві господарського відання без права розпорядження за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва", в тому числі і житловий будинок по [ADDRESS](а.с. 7). Квартира [ADDRESS] складається з 5 кімнат житловою площею 68,1 кв.м., загальною площею 91,9 кв.м., кімнатою площею 17,20 кв.м. користуються відповідачі. Договір тимчасового найму житла з фонду для тимчасового проживання від 20.06.2012року № 4/3, було укладено з [PERSON] та було надано в тимчасове користування. Відповідно до п. 5 даного договору термін дії його закінчився 20.06.2013р.післдя закінчення встановленого терміну тимчасового проживання відповідач зобов'язаний звільнити надане приміщення або продовжити термін дії договору. Із матеріалів справи вбачається, що під час обстеження квартири [ADDRESS], працівниками ЖЕД 510 було встановлено, що в спірній квартирі проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] без будь-яких правових підстав, з приводу чого складено відповідний акт (а.с. 11). Позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогою добровільно звільнити займану кімнату в квартирі, проте, відповідачів в добровільному порядку не звільняють її. Таким чином, оскільки в судовому засіданні не встановлено правомірність зайняття та проживання відповідачів в кімнати 17,20 кв.м. у квартирі [ADDRESS], то останні підлягають виселенню зі вказаного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення. Враховуючи викладене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1378,00 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення №470 від 16.11.2015 року (а.с. 2). З викладеного,

Outcome: approved