Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: змінити спосіб стягнення аліментів, призначених за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 квітня 2017 року, які стягуються з [PERSON] на її, [PERSON] , користь, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 900 грн. на 1/4 частку усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона з 2009 року по 2011 рік проживала з відповідачем однією сім`єю. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . За рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області\~від 12.04.2017\~року [PERSON] \~визнано батьком\~малолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~стягнуто аліменти\~з [PERSON] \~на утримання\~малолітньої доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~900,00\~грн.\~щомісячно,\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~28.12.2016\~року,\~на користь\~матері [PERSON] \~до досягнення\~дитиною повноліття.\~ Тривалий час визначена судом сума аліментів в розмірі 900 грн. є меншою ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на її думки є підставою для звернення до суду з метою стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки доходів відповідача в розмірі передбаченому чинним законодавством. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала частково просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти змінених позовних вимог не має, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.04.2017 року, яке набрало законної сили 23.04.2017 року, [PERSON] визнано батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 900,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.12.2016 року, на користь матері [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Як зазначено позивачем у позові, на теперішній час визначена судом сума аліментів в розмірі 900 грн. є меншою ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з цих підстав вона просить змінити розмір аліментів шляхом стягнення аліментів в розмірі 1/5 частки доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч. 1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. З набранням чинності 08 липня 2017 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037-VIII відбулися зміни в законодавстві, яке регулює питання стягнення аліментів на утримання дітей. Так, з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін цей розмір складав 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку). Згідно зі статею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Як встановлено судом, на теперішній час аліменти у розмірі 900 грн., що присудженні до стягнення відповідачу дійсно є меншими за гарантований державою мінімальний розмір аліментів на одну дитину (50% прожиткового мінімуму). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.192 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки як вбачається з матеріалів справи і визнано сторонами у справі, змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів та відповідач не заперечує проти стягнення аліментів у частці від заробітку. Отже, заявлені позовні вимоги в цій частині, суд вважає обґрунтованими та доцільними. В той же час, у новому розмірі, аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням суду законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а тому позовні вимоги позивача щодо зміни розміру стягнення аліментів з дня звернення позивача до суду з позовом. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 6 статті 141 ЦПК України, передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, відповідач, реалізувавши передбачене ст. 206 ЦПК України право, визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути 50 відсотків судового збору - 420 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved