Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яким просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], вчиненого 03.10.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за №9414 щодо стягнення грошових коштів у сумі 34473 грн. 13 коп. з нього (позивача) на користь Публічного акціонерного товариства\~комерційний банк\~«Приватбанк» з\~урахуванням:\~ заборгованості\~за кредитом\~у розмірі\~9981\~грн.\~70\~коп.,\~заборгованості за\~відсотками у\~розмірі 22373\~грн.\~66\~коп.,\~ заборгованості\~по штрафам\~(фіксована\~частина)\~у розмірі\~500\~грн.\~00\~коп.,\~ заборгованості\~по штрафам\~(відсоток\~від суми\~заборгованості)\~у розмірі\~1617\~грн.\~77\~коп.\~Витрати за\~вчинення нотаріального\~напису становлять\~1800\~грн.На обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що виконавчий напис вчинений незаконно і без підстав, за відсутності всіх необхідних документів, визначених Законом, якими підтверджується безспірність заборгованості, виконавчий напис було вчинено за договором, якого фактично не існує. Крім того виконавчий напис було вчинено з порушенням строку. Зважаючи на викладене позивач просив позов задовольнити. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином. До суду не надходило відзиву на позов. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відстуність. Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст.ст. 280,281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору іпотеки від 25.04.2006 року; копію договору купівлі-продажу від 21.04.2006 року; Витяг з державного реєстру правочиів; Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 30.07.2014 року; копію виклику державного виклнавця від 27.10.2014 року; копію постанов державного виконавця від 20.10.2014 року та 30.12.2014 року; копію виконавчого напису від 03.10.2017 року; копію заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" від 29.07.2017 року; копію заяви позичальника від 25.04.2006 року, копію розрахунку заборгованості; копію вимоги про усунення порушень ПАТ КБ "ПриватБанк" на ім'я [PERSON]; копію списку згрупованих поштових відправлень), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, 03.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9414 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» не виплачених у строк відповідно до умов Кредитного договору від 16 березня 2006 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2017 року, грошових коштів у сумі 34473 грн. 13 коп. з урахуванням: заборгованості за кредитом у розмірі 9981 грн. 70 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 22373 грн. 66 коп., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1617 грн. 77 коп. Витрати за вчинення нотаріального напису становлять 1800 грн. Стягнення здійснено за період з 16.03.2006 року по 30.06.2017 року. Постановою старшого державного виконавця Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 15.02.2018 року відкрито виконавче провадження №55818744 щодо виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Із змісту ст.ст.15,16\~ЦК України слідує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цимЗаконом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Поцедура вчинення нотаріусами виконавчих написів регламентована Главою 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II даного Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З правового аналізу вищенаведених правовиз норм можна дійти наступних висновків. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевіряє додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. З наявних в матеріалах справи копій документів (а.с. 38-53), отриманих позивачем від приватного нотаріуса, на підставі яких було вчинено вищевказаний виконавчий напис, вбачається, що даний напис було вчинено щодо стягнення заборгованості по кредитному договору від 16.03.2006 року. Проте перелік цих документів не містить доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору між сторонами саме 16.03.2006 року. З наведеного\~вбчається,\~що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. З огляду на вищенаведене суд доходить до висновку про те, що вимога відповідача не є безспірною (з урахуванням не доведнності самого факту укладення вищевказаного кредитного договору від 16.03.2006 року), а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Наведені обставини свідчать про те, що виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. у відшкодування судового збору. На підстав викладеного та

Outcome: approved