Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивачка, просить постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] , право власності на спадкове майно - будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок, літню кухню, погріб, стайню, стодолу, сарай, вбиральню, криницю, яке належало її покійному батькові, [PERSON] , який помер [INFO] , вартість якого згідно технічного паспорта становить 158552 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот п`я тдесят дві) гривні. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мама, [PERSON] . [INFO] помер її батько, [PERSON] . 11.08.2000 року її батько [PERSON] склав заповіт, в якому вказано, що належне йому майно де б було і з чого б наскладалось і все те, що буде йому належати на день його смерті і на що за законом матиме право заповів своєму синові (її брату) [PERSON] , який проживає в м. Ноябирськ Тюменської області Російської Федерації. Її батьку, [PERSON] належало домоволодіння 1959 року побудови, що знаходиться в [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилась спадщина і спадкоємцем за заповітом являється її брат [PERSON] , який вже більше 30-ти років проживає в Російській Федерації та є громадянином Росії, там має власне житло, в Україну повертатись не має наміру. На спадкове майно батька не претендує, про що свідчить нотаріально завірена заява, в якій вказано, що до суду про поновлення строку та для прийняття спадщини звертатись не буде і не заперечує щодо оформлення права власності спадкового майна сестрою [PERSON] . А отже спору щодо спадкового батьківського майна між ними фактично немає. Вона являється спадкоємцем за законом. У зв`язку з чим вона звернулась до приватного нотаріуса Долинського нотаріального округу Барабанш Р. С. із заявою про прийняття спадщини. Однак, приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , скільки нею примушено термін для прийняття спадщини, а також не надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця на дане майно, та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на вищезгадане майно.Термін для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, оскільки її чоловік являється інвалідом 3 групи внаслідок перенесення інсульту та потребував ретельного стороннього догляду, тому як вважає термін для прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин. Враховуючи те, що за життя її батько [PERSON] не оформив право власності на спадкове будинковолодіння, а у неї не було технічного паспорта на нього, в зв`язку з цим, вона звернулась в ОКП « Івано- Франківське ОБТІ », яке виготовило їй технічний паспорт на домоволодіння в [ADDRESS] та видали інформаційну довідку про те, що дане домоволодіння має наступні характеристики, станом 07.06.2019 року до складу домоволодіння входить: житловий будинок (л.А), літня кухня (л.Б), погріб (л.В), стайня (л.Г), стодола (л.Д), сарай (л.К), вбиральня (л.Є), криниця №1.Реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП « Івано-Франківське ОБТІ » не проводилась. Оскільки в позасудовому порядку вона не має можливості визнати право власності на спадкове домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , тому смушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивачка [PERSON] , та її представник адвокат Ільницький Я.І. (ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю а.с.21-22) в підготовче судове засідання не прибули, скерували заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують з підстав, викладених в позовній заяві та просять їх задовольнити (а.с.30). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Кажук В.Б. (довіреність а.с.29), скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнають повністю та не заперечують щодо їх задоволення (а.с.28). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечать Закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Ст.1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Нормами ч.3. ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.6), а згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] (а.с.7), які були батьками позивачки, про що вказує копія її свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.08.1961 (а.с.8). Після реєстрації шлюбу [PERSON] своє дівоче прізвище змінила на " [PERSON] " (а.с.10). Згідно довідки № 907, виданої Новошинським старостинським округом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області від 18.11.2019 встановлено про те, що згідно записів по господарської книги № 4 за 2001- 2005 роки виконавчого комітету Новошинської сільської ради Долинського району, номер особового рахунку 295, [PERSON] , [INFO] належало домоволодіння 1959 року побудови, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до заповіту, посвідченого 11.09.2008 секретарем Новошинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області О.Гафінець, зареєстрованого в реєстрі за №26, [PERSON] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що йому буде належати і на що за законом буде мати право, заповів [PERSON] , що проживає у м.Ноябрськ Тюменської області Російської Федерації (а.с.11). Як вбачається із заяви, зареєстрованої в реєстрі за №89/29-н/89-2018-10-6, посвідченої нотаріусом нотаріального округу міста Ноябрськ Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації Хрущелевим С.М., відповідач [PERSON] своєю заявою підтвердив, що йому відомо про відкриття спадщини, яка йому належить на підставі заповіту, після смерті батька [PERSON] . Повідомив, що ним пропущений термін для прийняття спадщини, однак звертатись до суду з приводу його поновлення не буде. Також не заперечує щодо отримання свідоцтва про право власності [PERSON] (а.с.13). Таким чином, позивачка [PERSON] , як дитина спадкодавця, у першу чергу має право на спадкування за законом. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. із заявою про прийняття спадщини. Згідно повідомлення вих.№92/01-16 приватного нотаріуса Долинського РНО Івано-Франківської області Барабаш Р.С. від 02.06.2020, для видачі свідоцтва на право власності на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] [PERSON] необхідно було подати заяву про прийняття спадщини до шести місяців та необхідно мати документи власності на спадкове майно за померлим. Так як пропущений термін для прийняття спадщини та документи власності відсутні на майно за померлим, в такому випадку необхідно звернутися в суд для визнання за нею права власності на спадкове майно (а.с.15). Суд встановив, що позивачкою термін для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, оскільки вона здійснювала догляд за своїм чоловіком, особою з інвалідністю третьої групи, який внаслідок перенесення інсульту потребував ретельного стороннього догляду. Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірне будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] успадковане позивачкою [PERSON] у порядку спадкування за законом. Однак, відсутність документів, що засвідчують право власності померлого [PERSON] , на нерухоме майно та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку. Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивачки. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить Закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на будинковолодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Копія технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] (а.с.16-18) свідчить про те, що до складу будинковолодіння загальною площею 74,4 кв.м. входить: житловий будинок (л.А), літня кухня (л.Б), погріб (л.В), стайня (л.Г), стодола (л.Д), сарай (л.К), вбиральня (л.Є), криниця №1. Відповідно до довідки за №138 від 07.06.2019, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Інвентаризаційна вартість становить 158552 грн. (а.с.19). На підставі ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved