Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.03.2013 до нього звернувся [PERSON], з проханням позичити йому гроші. Він погодився і між ними в селі Клебань Тульчинського району, було фактично укладено договір позики. Згідно умов укладеного договору він позичив відповідачу гроші в сумі 80000 грн., а відповідач зобовязався повернути йому отримані грошові кошти в строк на протязі одного місяць, тобто до 03.04.2013. В підтвердження факту отримання від нього в борг коштів, [PERSON] власноручно написав розписку та передав її йому. В указаний термін відповідач коштів йому не повернув. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути кошти, але той повідомив, що потрапив у скрутне матеріальне становище і гроші поверне пізніше. Час йде, але кошти відповідач не повертає, уникає зустрічей. Нещодавно він відповів йому: «Що хочеш, то і роби», і відмовився повертати кошти. Крім суми боргу, відповідач, відповідно до ст.625 ЦК України, зобовязаний повернути йому суму боргу з врахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, яка складає: 80000 грн. (основний борг) + 5286,57 грн.(3% річних) + 60560 грн. (інфляційні) = 145846,57 грн. Так як відповідач добровільно борг йому не повернув, тому він звернувся до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача борг з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в розмірі 145846, 57 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і наполягають на їх задоволенні, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач позов не визнав і пояснив, що він гроші в позивача не позичав. Позичав гроші в [PERSON] для [PERSON] Підтвердити факт того, що він гроші в [PERSON] не позичав нічим не може. Суд, заслухавши сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами було укладено договір позики в письмовій формі, відповідно до якого відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 03.03.2013 гроші в сумі 80000 грн., які зобовязувався повернути до 03.04.2014, про що суду позивач надав розписку [PERSON] про отримання від нього в борг грошей в сумі 80000 грн. Дані обставини підтвердив і свідок [PERSON] Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Про те, доводи відповідача, що він не отримував в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 80000 грн. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як відповідач не надав суду належних доказів в підтвердження своїх доводів, оскільки відповідно до ч.2 ст.1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця. Оскільки відповідач [PERSON] гроші за договором позики в указаний в ньому строк позивачу не повернув, то вони підлягають стягненню з останнього. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач гроші за договором позики в указаний в ньому строк позивачу не повернув, то вони разом з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої сумипідлягають стягненню з останнього. Розрахунок 3% річних за 04.04.2013 - 17.06.2015 (кількість днів - 804): 80000 х 3% / 365 х 804 = 5286,57 грн. Розрахунок суми боргу, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів здійснено відповідно до Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий курєр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники, згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекси інфляції, задіяні у розрахунку (у відсотках до попереднього місяця) місяць2013 рік2014 рік2015 рік 1 100,20103,10 2 100,60105,30 3 102,20110,80 4100103,30114 5100103,80102,20 6100101 799,90100,40 899,30100,80 9100102,90 10100,40102,40 11100,20101,90 12100,50103 Середній індекс інфляції за період 04.04.2013 - 17.06.2015 складає 1,757. Розрахунок індексу інфляції: 80000 х 1,757 - 80000 = 60560 грн., де : 80000 - це борг; 1,757 середній індекс інфляції за прострочений період. Розрахунок індексу інфляції: 80000 х 1,757 - 80000 = 60560 грн. А тому сума боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних складає: 80000 грн. (основний борг) + 5286,57 грн.(3% річних) + 60560 грн. (інфляційні) = 145846,57 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved