Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про негайне відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є [PERSON] . 09.07.2019 на адресу виконавчого комітету Тульчинської міської ради з Тульчинського відділення поліції надійшло повідомлення про те, що 08.07.2019 о 21:28 год. в м. [ADDRESS] вул. Незалежності, біля в`їзду у м. Тульчин, відповідач [PERSON] , яка була зі своєю малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , хотіла покінчити життя самогубством - кинутись під колеса автомобілів, внаслідок чого її з донькою було доставлено до КНП "Тульчинська ЦРЛ" для надання медичної допомоги. Відповідно до висновку амбулаторного медичного огляду від 08.07.2019, було встановлено, що відповідач [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Працівниками відділу у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями та дітьми Тульчинської міської ради спільно з працівниками поліції та медичними працівниками, проведено оцінку рівня безпеки дитини та обстежено умови проживання даної родини. За результатами перевірки було встановлено, що родина проживає за адресою: [ADDRESS] , винаймає одну маленьку кімнату. Санітарно-гігієнічний стан квартири є задовільним, продукти харчування в обмеженій кількості. За результатами проведення оцінки рівня дитини, малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , небезпечно залишатися з матір`ю, в зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини. В зв`язку з наведеними обставинами, комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради прийшла до висновку про доцільність негайного відібрання дитини у відповідача та передачу її батьку [PERSON] . Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить відібрати у відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , за обставин безпосередньої загрози життю та здоров`ю останньої, без позбавлення відповідача батьківських прав та передати дитину батьку [PERSON] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , проживаючому за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без її участі, позов визнає. Третя особа у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.06.2019 (а.с. 3) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 7), відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є [PERSON] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорту (а.с. 4-5). Батько дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорту (а.с. 6). Батьки дитини проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки Тульчинської міської ради про склад сім`ї від 12.07.2019 (а.с. 9), відповідно до якої, за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] (не зареєстрований), [PERSON] , [INFO] (не зареєстрована), [PERSON] , [INFO] (не зареєстрована). Відповідно до копії інформації начальника Тульчинського відділення поліції Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 09.07.2019 (а.с. 8), 08.07.2019 о 21:28 год. у відділенні поліції було зареєстровано повідомлення про те, що в [ADDRESS] , біля в`їзду у місто, відповідач [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , яка була з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , хотіла покінчити життя самогубством - кинутись під колеса автомобілів. Внаслідок того, що сталось, [PERSON] з донькою були доставлені до КНП "Тульчинська ЦРЛ" для надання медичної допомоги. Згідно копії висновку амбулаторного медичного огляду від 08.04.2018 (а.с. 10) [PERSON] знаходилась в стані алкогольного сп`яніння (2,24%). Рішенням виконкому Тульчинської міської ради від 09.07.2019 (а.с. 11), постановлено негайно відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , у її матері [PERSON] , [INFO] , за обставин безпосередньої загрози для життя і здоров`я дитини та передати дитину батьку [PERSON] , [INFO] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , проживаючому за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку виконкому Тульчинської міської ради № 147 від 09.07.2019 (а.с. 12) визнано необхідним відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , у її матері [PERSON] , [INFO] , за обставин безпосередньої загрози для життя і здоров`я дитини та передати дитину батьку [PERSON] , [INFO] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , проживаючому за адресою: [ADDRESS] . Про прийняті рішення виконкомом Тульчинської міської ради повідомлено прокурора Немирівської місцевої прокуратури (а.с. 17). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. \~ \~ Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 150, 152, 155, 164, 170 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Згідно з п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що поведінка відповідача по відношенню до своєї малолітньої дитини створює загрозу життю та здоров`ю останньої. А тому, з метою захисту прав та інтересів дитини, які є пріоритетними у даному випадку, суд приходить до висновку про необхідність відібрання дитини у її матері, не позбавляючи її батьківських прав, та передати дитину батьку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, а також враховуючи визнання відповідачем позову, та підтримання позовних вимог третьою особою - батьком дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 141\~ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved