Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з виконавчого комітету Житомирської міської ради на його користь на відшкодування моральної шкоди 150000,00 грн., завданої протиправними діями виконавчого комітету Житомирської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.02.2020 року він звернувся до виконавчого комітету Житомирської міської ради із запитом про надання інформації щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані у відповідності до ч.1 п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 118, 121 Земельного кодексу України. 16.03.2020 ним отримано відповідь на запит, проте, відповіді на поставлені ним питання щодо надання конкретної інформації надано не було. В подальшому, 17.03.2020 він звернувся із заявою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Житомирській області про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності та із позовом до суду про відновлення його порушеного права на інформацію. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 по справі №240/3895/20 визнано протиправними дії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо надання недостовірної та неповної відповіді на його запит від 21.02.2020 та зобов`язано надати таку інформацію. Однак, на виконання вказаного рішення суду, відповідач знову не надав інформацію про вільні земельні ділянки державної та комунальної власності, які можуть бути надані у власність, посилаючись на їх відсутність. Крім того, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 02.07.2020 по справі №296/4202/20 провадження відносно [PERSON] , заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, з приводу порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації" закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача він був змушений неодноразово звертатися до вищестоящих органів із скаргами, витрачати свій час на судові спори та вживати всіх заходів на поновлення своїх порушених прав. У зв`язку з неможливістю реалізувати своє право на отримання земельної ділянки відчував приниження і зневагу з боку державної влади так і самої держави, як до особи яка її захищала. Крім того, дії відповідача призвели до погіршення та позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми та рідними. Таким чином, неправомірні дії відповідача призвели до того, що він змушений неодноразово захищати своє порушене право в судовому порядку та витрачати значних зусиль і часу для його відновлення, що вимагало додаткових зусиль для організації свого часу, побуту. Зазначені обставини призвели до виникнення душевних хвилювань та переживань, що негативно відобразилося на його психоемоційному стані. Моральну шкоду оцінює у розмірі 150000,00 грн., із врахуванням тривалості порушення права та глибин моральних страждань. Ухвалою судді від 16.07.2020 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 18.08.2020 представником відповідача Шульською О.М. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також зазначає, що позивачем у позовній заяві жодним чином не доведено у чому полягає моральна шкода, у відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України. Крім того, з позовної заяви та матеріалів доданих до позовної заяви позивачем не підтверджено того факту, що внаслідок дій саме відповідача настала моральна шкода, яким чином вона проявлялася, чи існує причинно-наслідковий зв`язок між настанням шкоди та протиправними діями виконавчого комітету Житомирської міської ради. Зокрема, не додано документів щодо проведення психологічної експертизи, яка б могла встановити, ті особливості психічної діяльності і такі їх прояви у поведінці особи, що мають юридичне значення і викликають певні правові наслідки. Тобто, наявність моральної шкоди та її грошовий еквівалент. Отже, твердження позивача про те, що виконавчий комітет Житомирської міської ради завдав позивачу моральної шкоди не відповідає дійсності, а є лише припущенням. 25.08.2020 [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, в якому останній просить позов задовольнити в повному обсязі. Також зазначив, що єдиним підтвердженням є вина заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради встановлена постановою Корольовського районного суду м. Житомира по справі №296/4202/20 і це є безспірним. Крім того, протягом тривалого часу він змушений був витрачати свій власний час на захист свого порушеного права, в тому числі і при написанні цієї заяви. А щодо посилання необхідності здійснення розрахунків визначення розміру моральної шкоди, то на даний час в Україні відсутня затверджена на законодавчому рівні методика розрахунку. 08.09.2020 представником відповідача Шульською О.М. подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких остання просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказала, що в постанові Корольовського районного суду м. Житомира від 02.07.2020 у справі №296/4202/20 зазначено про те, що відповідь позивачу надано з порушенням строку встановленого ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та повідомлено про відсутність інформації щодо вільних земельних ділянок, а ніяк не про нанесення моральної шкоди. Також Земельним кодексом України передбачено звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на всій території України. Тому у позивача є право звернутися до сільських, селищних, міських рад з даним клопотанням на всій території України та не відчувати приниження, звертаючись до Житомирської міської ради. Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладенні у заявах по суті справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 14.08.2017 року (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2020 року [PERSON] звернувся до Житомирського міського голови Сухомлина С.І. із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію щодо наявних вільних земельних ділянок комунальної власності на території міста Житомира, їх місцезнаходження, кадастровий номер, які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надані у власність. Також просив надати перелік ділянок на території міста, які не є сформованими у відповідності до ст. 79-1 Земельного кодексу України та їх (масивів, ділянок, територій тощо) місцезнаходження (а.с.6). У відповіді на запит, листом №25/Д-2128 від 03.03.2020 р., за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Ольшанської С.Г., повідомлено позивача про відсутність інформації щодо вільних земельних ділянок комунальної власності на території м. Житомир, які можуть бути використані під забудову (а.с.7). 17.03.2020 [PERSON] звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Житомирській обласні із заявою, в якій просив: провести перевірку на предмет вчинення адміністративних правопорушень посадовими особами у зв`язку з ненаданням запитуваної публічної інформації-документів; скласти та направити до суду протокол/протоколи про вчинення адміністративного/адміністративних правопорушення/правопорушень особами, які протиправно не надали інформацію, за статтею 212-3 КУпАП; направити акти реагування на вищезазначені порушення його права на доступ до публічної інформації з метою їх усунення та надання запитуваних ним відомостей/документів (а.с.8). 14.04.2020 [PERSON] повторно звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Житомирській обласні із заявою, в якій просив повідомити його про стан розгляду заяви від 17.03.2020, вжиті заходи та дії, які спрямовані на відновлення його порушених прав (а.с.9). Листом №25/Д-4847 від 15.05.2020 р., за підписом міського голови Сухомлина С.І. , надано інформацію про те, що вільні земельні ділянки комунальної власності (враховуючи ст.ст. 79, 79-1 Земельного кодексу України) та ділянки, які не є сформованими у відповідності до ст. 79-1 Земельного кодексу України, на території м. Житомир, які можуть бути використані під забудову, відсутні (а.с.10). Рішенням Житомирського окружного адміністративного суд від 05 червня 2020 року позов [PERSON] до виконавчого комітету Житомирської міської ради задоволено. Визнано протиправними дії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо надання [PERSON] недостовірної та неповної відповіді, викладеної в листі-відмові від 03 березня 2020 на його запит від 21 лютого 2020 року та зобов`язано виконавчий комітет Житомирської міської ради надати достовірну, точну та повну інформацію на запит [PERSON] (а.с. 13-15). Зокрема, адміністративний суд дійшов висновку, що згідно компетенції відповідача зобов`язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову, в т.ч., які не є сформованими. Відповідно до постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 02 липня 2020, було встановлено, що відповідь на запит надано з порушенням строку встановленого частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме 03.03.2020 року, тобто через сім днів з дня надходження запиту та відправлено лише 13.03.2020 року, тобто через 16 робочих днів про, що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті. Таким чином, [PERSON] вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 с. 212-3 КУпАП (а.с.16). Після цього на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 по справі №240/3895/20, листом №12/2976 від 06.07.2020, за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Ольшанської С.Г., повторно інформує [PERSON] про розгляд його запиту на отримання публічної інформації від 21.02.2020 №25/Д-2128 та повідомляє інформацію про те, що: земельні ділянки комунальної власності на території м. Житомир, які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надані у власність, відсутні; вільні земельні ділянки комунальної власності, які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та їх кадастрові номери (сформовані земельні ділянки) відсутні; перелік земельних ділянок на території м. Житомира, які не є сформованими у відповідності до ст. 79-1 Земельного кодексу України та їх місцезнаходження, відсутні. Також надано інформацію, що не сформовані земельні ділянки не відповідають вимогам ст.ст.79, 79-1 Земельного кодексу України, тому невідомо про їх межі та місцеположення не земній поверхні і вони не є об`єктами цивільних прав (а.с.12). Разом з тим, суд виходячи зі змісту позовних вимог та предмету дослідження у даній справі не оцінює відповідь від 06.07.20 на повноту та достовірність. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). З огляду на викладене, вирішуючи цей спір, суд виходить із необхідності встановлення наявності трьох умов, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 у справі №240/3895/20 визнано протиправними дії виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо надання [PERSON] недостовірної та неповної відповіді, викладеної в листі-відмові від 03 березня 2020 на його запит від 21 лютого 2020 року та зобов`язано виконавчий комітет Житомирської міської ради надати достовірну, точну та повну інформацію на запит [PERSON] . Разом з тим, відповідно до постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 02 липня 2020, було встановлено, що відповідь на запит надано з порушенням строку встановленого частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме 03.03.2020 року, тобто через сім днів з дня надходження запиту та відправлено лише 13.03.2020 року, тобто через 16 робочих днів про, що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті. Таким чином, [PERSON] , як посадова особа органу місцевого самоврядування, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 с. 212-3 КУпАП. Суд, враховуючи вид та обставини вчинення дій (бездіяльності), які були визнанні неправомірними, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та їх доведеність, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. Враховуючи, що позивач користується пільгами як учасник бойових дій та був звільнений від сплати судових витрат при подачі позову на підставі п.13 ч.1 ст.5 зазначеного Закону України "про судовий збір", тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 75,00 грн.

Outcome: partial