Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] Зазначив, що через відмінність характерів та поглядів на життя і сімю в них постійно виникали сварки, непорозуміння. Вказане привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також зазначив, що вони припинили проживати разом і не ведуть спільного господарства з червня 2016 р. За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 26.04.2017 р. було вжито заходів для примирення подружжя, надано строк для примирення строком на 3 (три) місяці. Представник позивача у судовому засіданні після строку на примирення позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягав, вважає сім'ю зберегти неможливо. Позивач в судове засідання не зявився. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повістю, на розірвання шлюбу згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище - "Хижняк". Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 19.02.2014 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 46, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 156966 від 19.02.2014 р. (а.с. 13). Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ОК № 313626 від 05.01.2016 р. (а.с. 4). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11\~передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що представник позивача після терміну на примирення наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, шлюб носить формальний характер, примирення подружжя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і підлягає розірванню. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу необхідно залишити шлюбне - "Хижняк". Враховуючи викладене,

Outcome: approved