Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в розмірі 26 800 грн. за автомобіль Мерседес Бенц, д.н.з. [NUMBER], який був переданий позивачу у користування. В свою чергу позивач повинен був сплачувати залишок по кредиту за автомобіль на розрахунковий рахунок ПАТ «КБ «ПриватБанк», наданий відповідачем [PERSON], до повного погашення заборгованості по кредиту, після чого відповідач [PERSON] зобов'язувався видати на ім`я [PERSON] генеральне доручення на вказаний автомобіль. Таким чином між позивачем та відповідачем [PERSON] фактично укладений договір купівлі-продажу майнових прав з розстроченням платежу. Не маючи на руках кредитного договору позивач справно сплачував грошові кошти на розрахунковий рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 13 500,00 грн. Крім того, позивач відремонтував автомобіль, сплативши за його ремонт 15 295,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу майнових прав на автомобіль Мерседес Бенц, д.н.з. [NUMBER], укладений 11.05.2012р. між [PERSON] та [PERSON], є недійсним, а тому [PERSON] повинен повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 26 800,00 грн. (попередньо сплачені за автомобіль), грошові кошти в сумі 15 295,00 грн. (сплачені за ремонт автомобіля), а всього 42 095,00 грн. Таким чином ПАТ КБ «Приватбанк» повинен повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 13 500,00 грн., як набуті без достатньої правової підстави за недійсним правочином. Крім того 11.05.2012р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого [PERSON] поручилась за виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань в сумі 100 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] за неналежне виконання зобов'язань з боку відповідача [PERSON] належить стягнути 100 грн. Тоді з відповідача [PERSON] належить стягнути 41 995,00 грн. (42 095 грн.-100 грн.=41 995,00 грн.) Крім того 26.07.2012р. відповідач [PERSON] з`явився до позивача з двома невідомими чоловіками та на їх вимогу передав автомобіль та ключі від авто, з приводу чого 10.12.2012р. представник позивача звернувся з заявою до Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області, однак слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2013р. представнику позивача було відмовлено в задоволенні скарги про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, мотивуючи тим, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки відсутні докази того, що [PERSON] з самого початку мав намір на заволодіння майном [PERSON], а є лише спір з приводу цивільно-правових стосунків. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на автомобіль Мерседес Бенц, д.н.з. [NUMBER], застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] кошти в розмірі 41 995,00 грн., з відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" 13 500,00 грн., з відповідача [PERSON] 100 грн. Судові витрати та витрати на правову допомогу присудити з відповідачів на користь позивача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити посилаючись на те, що відповідач [PERSON] свої боргові зобов'язання перед банком виконав в повному обсязі. Позивач не надав до суду доказів того, що саме позивачем були сплачені кошти в розмірі 13 500,00 грн. по боргових зобов'язаннях [PERSON] відповідно до кредитно-заставного договору № KGMDAD40303176 від 08 квітня 2010р. [PERSON] не є стороною даного договору та банк не має жодного відношення до укладеної між сторонами розписки. Договір поруки від 11.05.2012р був укладений між [PERSON] та [PERSON] без участі [PERSON], тоді як поручитель [PERSON] бере на себе відповідальність саме за боргові зобов'язання [PERSON], який не був присутній при укладенні договору. Позовні вимоги не обґрунтовані на законі, оскільки розписка, долучена до матеріалів справи, не може вважатися договором купівлі-продажу майнових прав на автомобіль, оскільки була укладена без узгодження з банком, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засіданн не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] в судове засіданн не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розписки від 11.05.2012р. відповідач [PERSON] віддає (продає) свій кредитний автомобіль марки Мерседес Бенц, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] для повного погашення кредиту в Приват Банку. Вартість автомобіля складає 94 150,00 грн., з яких [PERSON] отримав від позивача 26 800 грн. Залишок по кредиту у розмірі 67 350,00 грн. бере на себе обов`язок погасити [PERSON] Після повного погашення кредиту [PERSON] [PERSON] зобов`язується надати генеральне доручення [PERSON] Згідно договору поруки від 11.05.2012р. [PERSON], як поручитель поручається перед кредитором [PERSON] за виконання [PERSON] свого обов`язку за договором у формі розписки від 11.05.2012р. у розмірі 100 грн. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], відповідно до кредитно-заставного договору, придбав автомобіль марки Мерседес Бенц, д.н.з. [NUMBER], 2001 року випуску та відповідно до п.п. 6.2.20 зобов`язується без попередньої письмової згоди банку не відчужувати і не допускати будь-якого відчуження чи іншої передачі предмета застави третій особі у власність, управління, зберігання чи будь-яке використання, а також, (2) не укладати відносно предмета застави жодних правочинів. Всупереч даної вимоги спірна розписка укладена без участі представника банку. Відповідно до графіку погашення кредиту 05.04.2013р. [PERSON] погасив борг перед банком в повному обсязі Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме ним були сплачені кошти в розмірі 13 500,00 грн. по даному кредитно-заставному договору. Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 12.05.2012р. по 15.05.2012р. [PERSON] сплатив СПД [PERSON] 15 295,00 грн. за ремонт автомобіля, який відповідно до технічного паспорту належить [PERSON] Суд критично оцінює долучені до матеріалів справи докази щодо сплати коштів за ремонт автомобіля, що належить іншій особі та щодо копій квитанцій про сплату коштів, невідомо ким та на чию користь (неможливо прочитати). Також суд критично оцінює договір поруки від 11.05.212р., укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] поручається перед [PERSON] за виконання [PERSON] обов'язку за договором у формі розписки у розмірі 100 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не обґрунтовані на законі та не підтверджені матеріалами справи, а відповідно є такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed