Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням його здоров`я. В обґрунтування позову вказує, що протягом 16 років 4 місяців він працював в умовах впливу шкідливих факторів на посаді машиніста екскаватора в кар`єрі на підприємстві відповідача. На жодному іншому підприємстві в умовах впливу шкідливих факторів не працював. Внаслідок неналежних умов праці, отримав професійне захворювання з діагнозом: вібраційна хвороба та туговухість. Причиною виникнення професійного захворювання стали наступні фактори: рівень загальної вібрації згідно ДСН-108 дБ при ГДР-101 дБ; еквівалентний рівень шуму на робочому місці від 82-85 дБА, що на 2-5 дБА перевищує нормативні показники. Внаслідок вказаного ушкодження здоров`я, позивач 21.01.2021 року вперше пройшов огляд експертною комісією, за результатами якого йому встановлена стійка втрата професійної працездатності - 30% внаслідок професійного захворювання. У зв`язку з вказаним ушкодженням здоров`я порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Позивач не може повернутись до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Просить стягнути з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на його користь в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я 110 000 гривень. Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.03.2021 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позов, в якому заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача зазначив, що факт завдання позивачу моральної шкоди є недоведеним, позивачем не надано суду жодних допустимих і належних доказів які б підтверджували факт спричинення шкоди саме відповідачем. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не вчиняв будь\~яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянням моральних страждань позивачу. При прийнятті на роботу позивач був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці. Крім того, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, через канцелярію суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала та посилаючись на обставини викладені у відзиві, просила в задоволені позову відмовити. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , перебував в трудових відносинах з відповідачем з 13.11.2003 року. Під час виконання покладених на позивача трудових обов`язків Позивач перебував в умовах підвищеної вібрації, підпадав під шкідливу дію шуму, що перевищували гранично допустимі норми через недосконалість робочого місця. Зазначені шкідливі виробничі фактори призвели до виникнення у позивача професійного захворювання вібраційна хвороба другої стадії, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня. Вказані обставини підтверджуються відомостями внесеними до трудової книжки позивача, а також до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 14 від 01.12.2020 року, виданого на ім`я позивача (а.с. 7-9,10-13). Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 14 від 01.12.2020 року причиною виникнення професійного захворювання у позивача було визнано рівень загальної вібрації складає: 108 дБ при ГДР 101 дБ; 61-70 дБ при ГДР 59 дБ, що перевищує допустимий рівень на 2-11 дБ та еквівалентний рівень шуму на робочому місці від 82-85 дБА, що на 2-5 дБА перевищує нормативний показник (а.с.7-9). 21.01.2007 року позивач вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому встановлено 30% втрати професійної працездатності, визначено необхідність медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення, довідкою МСЕК від 21.01.2021 року серії 12 ААА № 079483 (а.с.6). Згідно виписки № 3951/1044 з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивач проходив стаціонарне лікування у зв`язку з професійним захворюванням (а.с.14-15). З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Статтею 3\~Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46\~Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Нормами ст. 15, 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди [PERSON] підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Доводи представника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця. Крім того, доводи представника відповідача щодо факту відсутності підстав відшкодування [PERSON] моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Таким чином, встановивши, що професійне захворювання [PERSON] , яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц). Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15. В своєму Рішенні від 27.01.2004 №2 Конституційний Суд України визначив, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 30%, період роботи у відповідача протягом 16 років 4 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 60 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч.3 ст.175, п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України\~ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа №761/11472/15-ц. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial