Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягувати з відкритого акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» заборгованість по орендній платі в сумі 1 027,16 грн. та стягнути з відповідача на його користь витрати по наданню правової допомоги в сумі 787 грн. Позов обґрунтовує тим, що 18.05.2006 року між ним, як орендодавцем, та відкритим акціонерним товариством «Кіровоградобленерго» укладено договір оренди землі, тобто на земельну ділянку, яка знаходиться на території Войнівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області в строкове, платне користування для розміщення опори повітряної лінії електропередач 35 КВ Л-615/опора № 49. В оренду він передав земельну ділянку площею 0,0010 га, в тому числі 0,0010 га забудованих земель для виробництва та розподілення електроенергії із земель промисловості, транспорту, зв»язку, енергетики оборони та іншого призначення. На земельній ділянці, переданій в оренду, знаходиться об»єкт технічної інфраструктури (опора повітряної лінії електропередач 35 КВ Л-615). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 17.01.2010 року становить 158,85 грн., вона не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню, договір укладено на 49 років. Укладаючи договір сторонами передбачена орендна плата у грошовій формі та розмір 12% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1,59 грн. на місяць з дня державної реєстрації укладеного договору. Орендна плата повинна вноситись рівними частками щомісячно на протязі 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Таким чином, орендна плата за користування земельною ділянкою на теперішній час становить 1 027,16 грн. З серпня 2014 року йому стало відомо, що відповідач не сплачує йому заборгованість по орендній платі, в травні 2015 року він надіслав претензію на адресу відповідача, але орендна плата йому не перерахована з підстав не надання ним банківських реквізитів для її перерахування. На неодноразові звернення його вимоги не виконано, а тому він вимушений звернутись в суд та посилаючись на вказані обставини, просить задовольнити позов. В судове засідання сторони не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому, позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнала, просить відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язання по сплаті орендної плати за договором оренди землі від 18.05.2006 року. Судом встановлено, що в 2005 році під час будівництва повітряної лінії електропередач 35 кВ Л-615 її план розміщення був погоджений із власниками земельних ділянок, в тому числі і з відповідачем [PERSON] В грудні 2005 року дана повітряна лінія була введена в експлуатацію. 18.05.2006 року відповідачем було надано письмову згоду на розміщення опор повітряної лінії 35 кВ на його земельній ділянці загальною площею 0,0010 га ріллі, що знаходиться на території Войнівської сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області (а.с. 61). В 2006 році Товариство приступило до виготовлення технічної документації для подальшого направлення її на затвердження та присвоєння кадастрових номерів до Олександрійського райвідділу земельних ресурсів. В грудні 2007 року [PERSON] звернувся до товариства з проханням укласти з ним договір сервітуту (а.с. 62). Листом № 1/13 від 09.01.2008 року йому було надано відповідь, що договори будуть укладатися після їх оформлення в відділі земельних ресурсів. В квітні 2010 року представниками Олександрійського РЕМ було складено акт про відмову [PERSON] від підпису договору оренди землі та його додатків (а.с. 64). 13.05.2010 року із супровідним листом № 3006/07 на адресу відповідача було направлено три примірники договору оренди для підпису та для подальшої його реєстрації в установленому порядку. З боку Товариства договір був підписаний Головою Правління Поливяним І.О. До вересня 2010 року підписані відповідачем примірники Товариство так і не отримало. У вересні 2010 року Товариство звернулося до Олександрійського міськрайонного суду про спонукання [PERSON] до укладення договору. В ході розгляду справи між Товариством та [PERSON] було досягнуто згоди про укладення нового договору. Провадження у справі було закрито в зв'язку із відмовою позивача від позову. 21 лютого 2011 року сторонами було підписано новий договір. Згідно п. 8 зазначеного позивачем Договору орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 1,59 грн. на місяць з дня державної реєстрації цього договору. Відповідно до п. 37 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 4 даного Закону передбачено, що речові права та обтяження на нерухоме майно, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки підлягають обов'язковій державній реєстрації. Статтею 125 Земельного кодексу України також передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст. 210 Цивільного кодексу України правочин, що підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується печаткою реєструючого органу з підписом уповноваженої на це особи та зазначенням дати реєстрації. Отже, відповідно до наведених норм виникнення права оренди земельної ділянки пов'язано із державною реєстрацією відповідного правового акта, на підставі якого таке право надано. Проте, договір підписаний сторонами 21.02.2011 року так і не набув чинності, адже не був зареєстрований з причини невідповідності виготовленої у 2006 році технічної документації вимогам нових нормативних актів, які у 2011 році врегульовували питання державної реєстрації прав та правочинів. Тобто, даний договір також вважається неукладеним, а тому у ПАТ "Кіровоградобленерго" відсутнє зобов'язання перед позивачем щодо сплати орендної плати. У травні 2015 року Товариство отримало від [PERSON] лист з вимогою розрахуватися за оренду землі. Листом № 354/87 від 29.05.2015 року йому було повідомлено, що для отримання плати за користування земельною ділянкою необхідно надати банківські реквізити та копію реєстраційного номеру платника податку. Як підставу для позову позивачем надано проект договору від 18.05.2006 року, який судом оцінюється критично, так як у п. 4 даного проекту зазначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2010 року, даний проект було підписано Поливяним І.О., але Головою Правління його призначено лише у 2008 році, що підтверджується наказом від 30.05.2008 року № 585-к. Як встановлено судом у 2006 році Головою Правління був Ніверчук О.М. Відповідно до ст.11 ЦПК суд має розглядати справу в межах заявлених позовних вимог. Надані позивачем документи не відповідають дійсним обставинам справи, не надано доказів державної реєстрації договору від 18.05.2006 року. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрати по наданню правової допомоги у сумі 787 грн. Проте, до матеріалів справи додано довідку адвоката про внесення 300 грн. за надання правової допомоги за листопад 2015 року. Довідка не містить даних з якого питання надавалася правова допомога позивачеві у листопаді 2015 року, яке відношення вона має до даної справи, ким саме та куди було внесено 300 грн. Позивачем на підтвердження сплати судового збору до позовної заяви додано квитанцію від 25.12.2015 року про сплату 487 грн., дана квитанція не відноситься до витрат на правову допомогу. Крім того, відповідачем в запереченнях проти позову заявлено про застосування позовної давності. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 Цивільного Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Навіть, якщо вважати, що процедура укладення договору оренди почалася з моменту підписання договору у лютому 2011 року, то в будь-якому випадку строк позовної давності сплив ще у 2014 році, але і даний договір не набрав чинності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог і відмову у їх задоволенні.

Outcome: dismissed