Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивачі звернулися у суд із позовом до Підвисоцької сільської ради про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог вказали, що згідно свідоцтва про право власності від 14.07.1990р., житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Станом на 15.04.1991р. в даному господарстві проживали та були зареєстровані [PERSON] та вищевказані позивачі по справі. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 1/5 частину спірного будинковолодіння успадкувала донька померлої [PERSON] , яка на даний час є власником 2/5 частини будинковолодіння. Позивачі не можуть оформити право власності на спадкове майно, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні інформація про власників будинковолодіння і розмір їх часток, тому позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом та просять визнати : право власності за [PERSON] на 2/5 частки житлового будинку [ADDRESS] ; право власності за [PERSON] на 1/5 частку житлового будинку [ADDRESS] ; право власності за [PERSON] на 1/5 частку житлового будинку [ADDRESS] ; право власності за [PERSON] на 1/5 частку житлового будинку [ADDRESS] ; Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити. Представник відповідача Підвисоцької сільської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок слідує, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . З свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] виданого на [PERSON] , вбачається, що остання померла [INFO] . Згідно заповіту від 25.02.2014р., посвідченого секретарем Підвисоцької сільської ради Снятинського району слідує, що [PERSON] заповіла все своє майно доньці [PERSON] , 1963 р.н. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.08.2011р. Прізвище після реєстрації шлюбу: Парасківа. Згідно довідки виданої Підвисоцькою сільською радою від 01.08.2019р. №806 вбачається, що станом на 15.04.1991р. в будинку у [ADDRESS] проживали: голова домогосподарства [PERSON] , 1932 р.н., донька [PERSON] , 1963 р.н., зять [PERSON] , 1957 р.н., внук [PERSON] , 1985 р.н., внука [PERSON] , 1986 р.н. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості щодо права власності на нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] - відсутні. Постановою приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу від 05.09.2019р. відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що не визначеність частки у майні не є підставою відмови у захисті прав позивачів, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачі, кожен зокрема набули право власності на відповідні частки житлового будинку, що знаходиться в по [ADDRESS] , а саме: [PERSON] на 2/5 частки, [PERSON] на 1/5 частку, [PERSON] на 1/5 частку, [PERSON] на 1/5 частку вищезазначеного будинковолодіння. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved