Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: визнати недійсним кредитний договір від 24.10.2007р. № DNK0GА00000065 укладений між Приватбанком, в особі директора Кіровського відділення Дніпропетровського регіонального управління ПриватБанку [PERSON] та [PERSON], а також всі додатки до нього, які є його невідємною частиною; визнати недійсним договір іпотеки квартири від 29.10.2007р. року №\~DNK0GА00000065, укладений між Приватбанком, в особі директора Кіровського відділення Дніпропетровського регіонального управління ПриватБанку [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за № 3025; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя по договору іпотеки №\~DNK0GА00000065, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського округу [PERSON], 29.10.2007р., по реєстру №3025; скасувати запис в державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 5925503, зареєстровано: 29.10.2007р. за № 5925503 реєстратором: Приватним нотаріусом [PERSON], Дніпропетровська обл., Дніпровський район, смт. Обухівка, вул.\~Центральна, 79-а, підстава обтяження: \~ \~ \~ \~договір іпотеки № DNK0GА00000065, 29.10.2007р., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 3025, обєкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS], номер РПВН: 11105142, власник: [PERSON], код [NUMBER], Україна, [ADDRESS]; внести до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру, щодо обєкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.\~Дніпропетровськ вулиця Кутузова будинок 2а, реєстраційний номер обтяження 5925335, тип обтяження: іпотека, зареєстровано: 29.10.2007р. реєстратором: Приватним нотаріусом [PERSON], Дніпропетровська обл., Дніпровський район, смт. Обухівка, вул.\~Центральна, 79-а, підстава обтяження: \~ \~ \~ \~договір іпотеки № DNK0GА00000065, 29.10.2007р., ЗАТ КБ «ПриватБанк», обєкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS], номер РПВН: 11105142, іпотекодержатель ЗАТ КБ «ПриватБанк», код 14360570, Україна, м. Дніпропетровськ, Набережна Перемоги, 50,Кіровське відділення, боржником за основним зобовязанням є [PERSON], код [NUMBER], Україна, [ADDRESS], розмір основного зобовязання: 22\~144,00 доларів США, строк виконання: 24.10.2017р., застава ПБ009047, власник заставної: ЗАТ КБ «ПриватБанк», код 14360570, Україна, м.\~Дніпропетровськ, Набережна перемоги, 50, кіровське відділення. Позовна заява мотивована тим, що спірний кредитний договір укладено під впливом обману, оскільки при укладенні даного договору банком було порушено норми чинного законодавства, не було ознайомлено позивача з усіма умовами кредитування, що пропонувалися банком, в обсязі і в порядку, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Умови кредитного договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки несправедливі, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Позивач у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв або клопотань про неможливість бути присутнім у судовому засіданні до суду не надав. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву суду не надав. Третя особа у судове засідання не зявилась, проте звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. 24.10.2007р. між [PERSON] та Приватбанком в особі директора Кіровського відділення ПриватБанку [PERSON] було укладено кредитний договір №\~DNK0GА00000065\~(далі\~ Договір) згідно з яким банк надав [PERSON] кредитні кошти на строк з 24.10.2007р. по 24.10.2017р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 22\~144,00 долари США на наступні цілі: споживчі цілі 20\~000,00 доларів США, а також у розмірі 2\~144,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору (а.с.19-21). 29.10.2007р. в забезпечення належного виконання зобовязань по кредитному договору між [PERSON] та Приватбанком було укладено договір іпотеки квартири №\~DNK0GА00000065, згідно з умовами якого позивач передала банку в іпотеку однокімнатну квартиру, яка належить їй на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 24.06.2005р. (а.с.24-25). За умовами кредитного договору позичальник зобовязалась сплачувати банку щомісячний платіж у розмірі 317,69 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідно до змісту вимог ч. ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності із ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочинну не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою стаття 203 цього Кодексу. Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент укладення спірного кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д)\~орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Відповідно до ч.5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", тобто умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З позовної заяви вбачається, що кредитний договір № DNK0GА00000065 від 24.10.2007р., додаток № 1 до Договору, договір поруки № DNK0GА00000065-2 від 24.10.2007р., договір іпотеки № DNK0GА00000065 від 29.10.2007р., договір про задоволення вимог іпотекодержателя до договору іпотеки від 29.10.2007р., договір страхування майна від 24.10.2007р., заява про укладання договору страхування нерухомості від 24.10.2007р. знаходяться у позивача. Окрім того, з позовної заяви вбачається, що позивач виконувала зобовязання за Договором і сплатила 12\~775,70 доларів США, із претензіями до банку не зверталась, що свідчить про її розуміння та згоду з усіма умовами договору, а відтак і про обізнаність цільового призначення кредитних коштів. Тобто [PERSON], підписуючи договір чітко усвідомлювала умови, пов'язані з виконанням сторонами даної угоди, приймала їх та погоджувалася на укладення договору на цих умовах. Безпідставними є доводи позивача про те, що спірний кредитний договір необхідно визнати недійсним, оскільки її не було повідомлено, як того вимагає ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», про умови кредитування, оскільки як вбачається з спірного кредитного Договору та договору іпотеки, особисто підписаних [PERSON], остання була повідомлена про суму кредиту, його цільове призначення, термін користування, форму погашення та спосіб забезпечення. Сторони, які уклали зазначений кредитний договір, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Даний правочин вчинено у формі, встановленій законом, і він спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За таких обставин, проаналізувавши спірний Договір на відповідність зазначеним вимогам, суд доходить висновку, що його зміст не суперечить нормам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Враховуючи відсутність правових підстав для визнання кредитного договору №\~DNK0GА00000065\~від 24.10.2007р. недійсним, суд доходить висновку і про відсутність правових підстав для визнання недійсними договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя по договору іпотеки, а також скасування запису в державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та внесення до Державного реєстру іпотек відомостей про виключення запису з реєстру, щодо обєкта нерухомого майна. Таким чином, у суду відсутні визначені ст. 215 ЦК України підстави для задоволення позову, а відтак судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed