Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на дітей. У своїй заяві вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.02.2005 по 02.12.2020 рік. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач, являючись батьком неповнолітніх дітей, ухиляється від належного добровільного матеріального їх утримання. Тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше розміру передбаченого чинним законодавством. Позивачка у судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, заяв про перенесення розгляду, розгляд в його відсутність не подавав, а тому суд ухвалив справу розглядати в порядку заочного провадження. Тому з урахуванням вимог\~ст. 280 ЦПК України, судом проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.2-3). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області від 12.03.2021 №60 [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю (а.с.6) Згідно зі ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч. 8 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст.\~141\~СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з того, що сторони зобов`язані однаково на рівних умовах забезпечувати рівень життя їхніх дітей, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). Такий розмір аліментів буде відповідати принципу відповідальності відповідача за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей і він не погіршить критично матеріальний стан відповідача, буде відповідати принципу справедливості, соціальної захищеності і розумності. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved