Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з відповідача на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті до 01 05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 14150,96 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17203,97 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 16660,56 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 27147,26 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн.; судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира за адресою [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже [PERSON] , є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. При цьому, свої зобов`язання зі сплати наданих позивачем послуги відповідач виконує неналежно, внаслідок чого утворилась заборгованість. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.04.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 17.06.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що жодних вимог до [PERSON] позивач про стягнення заборгованості за надані послуги до 01 травня 2018 року не пред`являв до моменту подачі до суду позову від 26 квітня 2021 року. При цьому, право на позов про стягнення заборгованості за спо\-житі послуги виникло в позивача ще до 20.04.2018 р. У відповідності із ст. 266 ЦК України загальна позовна давність встановлюється триваліс\-тю у три роки, який позивач пропустив, звернувшись до суду з позовом лише 26.08.2015 р. Крім того, у відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо). Відповідно до частин третьої і четвертої статі 267 ЦК України позовна давність застосовується за заявою сторін у спорі, зробленої до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Таким чином, позивач, звернувшись до суду із позовною заявою 27.04.2021 р. пропустив загальний трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови йому в задоволенні позову. Наявність у [PERSON] боргу зі сплати за послуги з постачання централізованого опа\-лення та постачання гарячої води - є лише припущеннями позивача. Спірні правовідносини сторін припадають на період до 01 травня 2018 року та з 01 травня 2018 року по березень 2021 року. В наданих позивачем виписках з особистого рахунку [PERSON] відсутні будь-які дані щодо спожитих відповідачкою послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води до травня 2018 року. Таким чином, дані позовні вимоги не підтверджуються будь якими належними, допустимими та достовірними доказами. Позивач повинен надати докази наявності факту надання послуг, їх обсяг, вартість. а також настання у відповідача строку виконання грошового зобов`язання з оплати таких послуг Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні статей 58, 59 ЦПК України на підтвердження факту надання відповідачу послуг з централізованого постачання гарячої води, а також їх обсягу за спірний період. Таким чином, відсутні підс\-тави для задоволення позовних вимог по даній справі внаслідок їх недоведеності. 06.07.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих послу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води закінчується 11.10.2021 року. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послугу повному обсязі (Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 року справа 6-2951цс15). 07.07.2021 року від відповідача надійшли заперечення в яких вона зазначила, що договір про відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10,2018 р„ укладений між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» є неналежним та недопустимим доказом по даній цивільній справі. Відповідач також просив провести розгляд справи з викликом сторін. 23.07.2021 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення в яких щодо, відсутності звернень з боку позивача до відповідача стосовно боргу зазначив, що на адресу відповідача кожного місяця надсилається «рахунок-повідомлення», з зазначенням діючого тарифу, наявної заборгованості, обсягом спожитих послуг, кількістю зареєстрованих осіб та опалювальною площею (рахунок-повідомлення від 01.11.2018. Представник позивача також просив розглядати справу у судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача та відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держави адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Позивач) видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (далі - послуги) регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованої опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надані послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, п оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП«КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 23.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг Споживачем. Квартира за адресою [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже [PERSON] , є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін Позивач надає послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а Відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Відповідно до ст. 20 Закону, п. п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2021 складає 43807,82 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 16660,56 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 27147,26 грн.). Крім того, позивач, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 31354,93 грн. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та / або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). Відповідач заперечуючи проти вимог зазначила, що позивачем на підтвердження наданих послуг та здійсненого ним розрахунку не надано належних і допустимих доказів, заборгованість є завищено, на що слід зазначити наступне. Як встановлено вище, позивач, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИІВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРЕО», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення (далі ЦО) та/або з централізованого постачання гарячої води(далі ЦПГВ) у розмірі 31354,93 грн (сума заборгованості сформована ПАТ «КИЇВЕНЕРЕО») детальний розрахунок заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в якому зазначено помісячні розрахунки заборгованості, (розрахунок надається), а також кількість опалювальної площі, кількість зареєстрованих осіб та кількість спожитих кубів/Гкал, оскільки за вказаною адресою відсутній будинковий лічильник ПГВ, то нарахування за спожиті послуги ЦПГВ здійснюється відповідно до ч.6 ст.8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9-11 Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання; Відповідно до ч.8 ст.9 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання. Отже, нарахування за ЦПГВ відбувається за обсягом споживання та визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, пропорційно до кількості зареєстрованих осіб, зазначаємо, що звернень стосовно відсутності постачання ЦПГВ від Відповідача не надходило, будинок підключено, постачання ЦПГВ відбувається. На підтвердження постачання послуги ЦО надано: акт прийняття теплового вузла обліку від 13.11.15, акт про готовність вузла комерційного обліку Споживача від 07,05.2018 та інші. З наведеного вбачається, що в будинку за адресою [ADDRESS] встановлено вузол комерційного обліку, який в визначений законом термін проходить повірки та функціонує коректно атому не має сумнів в коректності нарахувань. Щодо заборгованості за період з 01.05.2018, яка на момент подачі позовної заяви складала 43807,82 грн, позивачем надано детальний розрахунок за спожиті послуги з централізованого опалення. У відзиві відповідач не ставить під сумнів наявність заборгованості у розмірі 43807,82 грн. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). Слід відмітити, що факт відсутності письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 справа 6-2951 цс 15). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, спаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 лизня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договор (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги оскільки від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та має здійснювати оплату виставлених рахунків. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послугу повному обсязі (Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 року справа 6-2951цс15). Щодо, відсутності звернень з боку позивача до відповідача стосовно боргу, то слід зазначити, що на адресу відповідача кожного місяця надсилається «рахунок-повідомлення», з зазначенням діючого тарифу, наявної заборгованості, обсягом спожитих послуг, кількістю зареєстрованих осіб та опалювальною площею. В свою чергу, відповідач не зверталась до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРЕО» стосовно боргу або не коректних нарахувань. Отже судом достовірно встановлено, що відповідачем не виконані свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 43807,82 грн., сума заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 31354,93 грн., що разом складає 75162,75 грн. Що стосується строку позовної давності заявленого відповідачем то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Також постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 у справі №908/1053/18 встановлено, що строк, у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу) ЦК визначено як позовна давність (стаття 256 ЦК). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів "девідався" та "міг довідатися", наведених у статті 261 ЦК, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-2469цс16). Позивач повинен також довести гой факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Так до позовної заяви позивачем додані копії витягу з Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) укладеного між первісним кредитором та Позивачем 11 жовтня 2018 року. Оскільки, між позивачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» договір про відступлення права вимоги №602-18 було укладено 11.10.2018, то обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 відповідачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідно з ч.1 ст. 261 Цивільного кодекс України починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги. Також відповідно до Постанови КМ України гід 11.03.2020р. № 211 на всій території України було установлено карантин з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020р. Постановою КМ України від 20.05.2020р. № 392 дію карантину, встановленого постановою КМ України від 11.03.2020 р. № 211 було продовжено з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. Постановою КМ України від 22.07.2020р. № 641 із змінами, внесеними згідно із Постановами КМ № 760 від 26.08.2020р., № 956 від 1.3.10.2020р. дію карантину, встановленого постановою КМ України від 11.03.2020р. № 211 та від 20 травня 2020р. № 392 продовжено з 1 серпня до 31 грудня 2020р. Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року продовжено загальнонаціональний карантин в Україні до 30 червня 2021 року. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтею 257 ЦК України (строк позовної давності), продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, починаючи з 12 березня 2020р. і по сьогоднішній день на території України установлено і діє карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби. Строки позовної давності було подовжено згідно рішень Уряду до спливу строку позовної давності, а, отже, позовна заяв позивача у даній справі була подана у межах строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведений факт, через який останній не знав про порушення свого права до жовтня 2018 року Виходячи з вищевикладеного строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих послу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води закінчується 11.10.2021 року. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2270,00 грн. та 33,00 грн. витрат пов`язаних з отриманням інформації. На підставі викладеного,

Outcome: approved