Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про стягнення грошових коштів і просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 2032266 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг «ПУ Голд» № 84299 в розмірі 252935 грн. 43 коп. та понесені ним судові витрати посилаючись на те, що 29 вересня 2014 року він уклав з відповідачем вищевказаний договір, відповідно до якого передав відповідачу 10271,06 доларів США на три місяці під 11,5 відсотків річних. Після закінчення терміну дії договору відповідач повернув йому лише проценти, а сам вклад не повернув, оскільки він подовжив строк дії договору ще на три місяці. По закінченню і цього строку 29 березня 2015 року відповідач повернути вклад та відсотки відмовився, чим порушив його права споживача банківських послуг. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив розглядати справу в його відсутність і повідомив, що позов не визнає, оскільки станом на 10 серпня 2015 року у звіті по поточному рахунку позивача № 82427534 були відображені виплати позивачу на загальну суму 10364,24 доларів США у відповідному еквіваленті, що були виплачені в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", через уповноважений банк у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми, а саме: 10271,06 доларів США - сума вкладу по Договору банківського вкладу № 2032266, попередньо перераховані на поточний рахунок № 82427534 з депозитного рахунку № 2032266 для здійснення виплат ФГВФО; 93,18 доларів США - сума процентів по вкладу по Договору банківського вкладу № 2032266, попередньо перераховані на поточний рахунок № 82427534 з депозитного рахунку № 2032266 для здійснення виплат ФГВФО, тобто позивачем було отримано гарантовану Фондом суму вкладу в розмірі 186553 грн. 86 коп. При розрахунку розміру суми вкладу у гривневому еквіваленті відповідачем, у відповідності до положень п.п. 6 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було застосовано курс обміну валют, встановлений НБУ, на день введення у банку тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів 06 лютого 2015 року, який становив 1799,9763 грн. за 100 доларів США. Залишок неповернутих позивачу коштів процентів по вкладу в розмірі 123,93 долару США, нарахованих після введення тимчасової адміністрації Фонду, Фондом не гарантується і є окремою кредиторською вимогою. Крім того, оскільки протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання у відповідача банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів, позивач, як кредитор банку, про свої вимоги до банку уповноваженій особі Фонду не заявив, то у відповідності до положень ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», будь-які майнові вимоги позивача до відповідача вважаються погашеними. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що 29 вересня 2014 року позивач уклав з відповідачем договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 2032266, оформлений в рамках пакету послуг «ПУ Голд» № 84299, відповідно до якого передав відповідачу 10271,06 доларів США на три місяці під 11,5 відсотків річних. Після закінчення терміну дії договору відповідач повернув йому лише проценти, а сам вклад не повернув, оскільки подовжив строк дії договору ще на три місяці. По закінченню і цього строку 29 березня 2015 року відповідач повернути вклад та відсотки відмовився. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 26 віл 05 лютого 2015 року, на підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», з 06 лютого 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с. 37). В подальшому строк здійснення тимчасової адміністрації був продовжений до 05 червня 2015 року (а.с. 38), а з 05 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку (а.с. 39). Постановою правління НБУ № 356 від 04 червня 2015 року у ПАТ «КБ «Надра» було відкликано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (а.с. 40). Відповідно до поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку позивача № 82427534 та в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", через уповноважений банк у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми, банком були здійснені виплати позивачу на загальну суму 10364,24 доларів США у відповідному еквіваленті, з яких 10271,06 доларів США становить сума вкладу по Договору банківського вкладу № 2032266, перераховані на поточний рахунок № 82427534 з депозитного рахунку № 2032266 для здійснення виплат ФГВФО, і 93,18 доларів США - сума процентів по вкладу по Договору банківського вкладу № 2032266, перераховані на поточний рахунок № 82427534 з депозитного рахунку № 2032266 для здійснення виплат ФГВФО, що становить 186553 грн. 86 коп. При розрахунку розміру суми вкладу у гривневому еквіваленті відповідачем, у відповідності до положень п.п. 6 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було застосовано курс обміну валют, встановлений НБУ, на день введення у банку тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів 06 лютого 2015 року, який становив 1799,9763 грн. за 100 доларів США. Залишок неповернутих позивачу коштів процентів по вкладу в розмірі 123,93 долару США, нарахованих після введення тимчасової адміністрації Фонду, Фондом не гарантується і є окремою кредиторською вимогою. Таким чином, з моменту перерахування коштів з депозитних рахунків на поточний рахунок вкладника, відносини між сторонами, що виникли на підставі договору банківського вкладу, припинилися, та з цього моменту правовідносини між банком та позивачем регулюються нормами щодо договорів банківського рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Наведене свідчить, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Пунктом 6 статті 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації, тобто з 06 лютого 2015 року не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку понад суму гарантованої виплати. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб по вищезазначеному договору було виплачено у межах гарантованої суми 186553 грн. 86 коп. Таким чином, у зв'язку із прийняттям рішення про введення у відповідача тимчасової адміністрації вимоги позивача, який є вкладником банку, про стягнення суми банківських вкладів та процентів за ними не можуть бути задоволенні в силу вищевказаних норм Закону. Крім того, суд зазначає, що з часу початку ліквідації ПАТ «КБ «Надра» - 05 червня 2015 року і відкликання Нацбанком України у відповідача банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі й щодо позивача. Отже, суд дійшов висновку, що, виходячи з характеру спірних правовідносин та норм матеріального права, які підлягають застосуванню, підстав для задоволення заявленого позову немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 1074 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд -

Outcome: dismissed