Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №194-028-850-2-18-Г від 23.10.2018 року в розмірі 40337,83 грн., що складається з залишкової суми заборгованості за кредитом у розмірі 24160,74 грн., залишку нарахованих та несплачених процентів у розмірі 916,43 грн., залишку нарахованої та несплаченої комісії у розмірі 2648,55 грн., штрафу за кредитним договором у розмірі 12612,11 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору №194-028-850-2-18-Г від 23.10.2018 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 28026,91 грн на строк з 23.10.2018 року до 22.10.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. АТ «Мегабанк» повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 28026,91 грн, що стверджується особистим підписом відповідача в заяві на видачу готівки від 23.10.2018 року. Відповідач в порушення умов договору, своєчасно та у повній сумі не сплачував щомісячні платежі за період з 01.04.2019 року по 08.08.2019 року включно, що стверджується банківськими виписками з особових рахунків відповідача № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] - за період з 23.10.2018 року по 08.08.2019 року. Внаслідок чого в нього виникла заборгованість, що станом на 08.08.2019 року становить 40 337,83 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 24160,74 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 916,43 грн, комісія - 2648,55 грн, штраф - 12612,11 грн. У судовому засіданні представник позивача Кульбій-Кухар Ю.В. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив позовні вимоги, в подальшому у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що відповідно до №194-028-850-2-18-Г від 23.10.2018 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 28026,91 грн на строк з 23.10.2018 року до 22.10.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 28026,91 грн. В порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] своєчасно та у повній сумі не сплачував щомісячні платежі за період з 01.04.2019 року по 08.08.2019 року включно, що стверджується банківськими виписками з особових рахунків відповідача № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] - за період з 23.10.2018 року по 08.08.2019 року. В результаті цього утворилась заборгованість. Виходячи з положень ст.ст.1050, 612 ЦК України [PERSON] прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків. Згідно наданого банком розрахунку станом на 08.08.2019 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 40 337,83 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 24160,74 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 916,43 грн, комісія - 2648,55 грн, штраф - 12612,11 грн. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту - 24160,74 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 916,43 грн законні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача комісії у розмірі 2648,55 грн, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, виходячи з такого. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Вимоги про стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають, оскільки позивачем у позовній заяві не обґрунтовано законності таких вимог. Таким, чином, вимога банку про стягнення комісії в даному спорі є безпідставною. Щодо вимоги про стягнення 12612,11 грн штрафу, то така також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У п.6.3. Кредитного договору від 23.10.2018 року передбачено в разі порушення строків сплати ануїтентних платежів або комісійної винагороди на понад 90 днів сплату Позичальником Кредитодавцеві штрафу у розмірі 45% від суми Кредиту. Статті 549 ЦК України чітко визначено порядок обчислення штрафу і пені : у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання відповідно. До грошових зобов`язань, яким є зобов`язання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. Суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Отже, суд вважає, що сплата штрафу у відсотках від суми Кредиту встановлена у Кредитному договорі на незаконних засадах. Тому у стягненні 12612,11 грн штрафу суд відмовляє. Таким чином, заборгованість по тілу кредиту у розмірі 24160,74 грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 916,43 грн підлягають стягненню з [PERSON] в користь позивача, у стягненні комісії та штрафу слід відмовити. Враховуючи те, що [PERSON] відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №327165, а також тимчасовою довідкою №851 (взамін пенсійного посвідчення) є інвалідом ІІ групи загального захворювання, звільняється від сплати судового збору. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial