Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Позивач - Національна академія внутрішніх справ через свого представника Дідич О.А., яка діє на підставі довіреності №46/2645 від 29.05.2014 року, посвідченої ректором Черней В.В., звернувся до суду з даним позовом і просив стягнути з [PERSON] на користь позивача - Національної академії внутрішніх справ вартість навчання у розмірі 23178,04 гривень та розмір сплаченого судового збору. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач був курсантом Київського національного університету внутрішніх справ з 01.09.2006 року. Між позивачем, ГУМВС України в Київській області та відповідачем 29.11.2007 року укладено договір про підготовку фахівця. Відповідач отримав диплом спеціаліста. Він направлений до органів внутрішніх справ для проходження служби, а 16.01.2012 року з органів внутрішніх справ звільнився за власним бажанням. Відповідач відмовився від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, тому він зобов'язаний відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі у вищезазначеному розмірі. В судове засідання представник позивача - Дідич О.А., яка діє на підставі довіреності №46/2645 від 29.05.2014 року, посвідченої ректором Черней В.В., не з'явилась. Про день розгляду справи повідомлена належним чином. В письмовій заяві просила проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився. Про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України. Заяв, клопотань в заперечення позовних вимог, про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення судового розгляду в адресу суду від нього не надходило. Згідно ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09.01.2015 року, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, проведено заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року був курсантом Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року Київський національний університет внутрішніх справ (виконавець) в особі ректора Моісеєва Є.М., Головне управління МВС України в Київській області (замовник) в особі начальника генерал-лейтенанта міліції Яковенка В.О. та [PERSON] уклали договір про те, що виконавець, зобов'язується, в тому числі забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України, замовник зобов'язується, в тому числі призначити особу, яка після завершення навчання прибула з направленням на посаду, визначену державною комісією з персонального розподілу фахівців, чи на іншу посаду, про призначення на яку є письмова згода особи; інформувати виконавця про звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення, а [PERSON] зобов'язується, в тому числі після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років; у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. 18.06.2010 року відповідач закінчив навчання і йому присвоєно кваліфікацію „Юриста" за спеціальністю „Правознавство" та отримав диплом. Відповідач [PERSON] був направлений для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ. Ці обставини підтверджуються договором від 29.11.2007 року №Ко-194 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, витягом з наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2006 року №70 дск, витягом з наказу від 18.06.2010 року №464 про черговий випуск курсантів та слухачів навчально-наукового інституту слідчих і криміналістів у 2010 році. Згідно Наказу ГУМВС України в Київській області від 16.01.2012 року №30 о/с [PERSON] за власним бажанням звільнено з органів внутрішніх справ на підставі рапорту [PERSON] від 06.01.2012 року. Відповідач [PERSON] порушив умови вищезазначеного договору від 29.11.2007 року №Ко-194. Між сторонами виник спір, що регулюють договірні правовідносини: між виконавцем - навчальним закладом, замовником - органом внутрішніх справ і відповідачем. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 509, 526, 610, 611, 615 ЦК України, Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313 „Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України". Статтею 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313 „Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України" визначено механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС України прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України; у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. В силу ст.3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. З довідки про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв [PERSON] від 25.07.2014 року, довідки щодо коштів, витрачених на харчування курсанта [PERSON] в період з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року, довідки-витрат речового майна перемінного особового складу університету за період навчання з 22.07.2006 року по 06.2010 року, довідок про грошове забезпечення [PERSON] за період з 2006 року по 2010 рік вбачається, що витрати, понесені позивачем, в зв'язку з утриманням відповідача за період навчання з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року складають 23178 (двадцять три тисячі сто сімдесят вісім) гривень 04 копійки. З них: витрати, пов'язані з грошовим забезпеченням - 8433,35 гривень (без врахування періоду з 01.09.2006 року по 31.08.2007 року); продовольчим забезпеченням - 7361,10 гривень; речовим забезпеченням - 1458,26 гривень; з оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 5925,33 гривень. Відповідно до п.3.2 Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України №150, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідач звільнився за власним бажанням 16.01.2012 року до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання, тобто відмовився від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, чим порушив виконання зобов'язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. На пропозицію позивача відповідач добровільно відшкодувати витрати за період навчання не бажає, про що свідчить повідомлення з Національної академії внутрішніх справ від 13.09.2012 року №46/4956, направленого в адресу [PERSON] Відповідачем по день розгляду справи не відшкодовано витрати, пов'язані з невиконанням умов договору. Зважаючи на встановлені обставини та дослідженні в судовому засіданні докази позов про відшкодування витрат за період навчання слід задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved