Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 07.06.2007 року уклали кредитний договір № 368М-07. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 8000 дол.США строком до 05.06.2012 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 07.06.2007 року уклали договір іпотеки. Згідно з п.7 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку майно, а саме квартиру загальною площею 44,80 кв.м.,з житловою площею 28,70 кв.м. , яка розташована за адресою: Донецька обл., м.Дружківка, вул.. Чапаєва, 44-49. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до Дружківського міського суду та 08 грудня 2010 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 44,80 кв.м, житловою площею 28,70 кв.м, яка розташована за адресою: Донецька обл., м.Дружківка, вул. Чапаєва, 44-49, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з квартири розташованої за адресою: Донецька обл., м. Дружківка, вул. Чапаєва, 44-49. Просять виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою : Донецька обл., м. Дружківка, вул. Чапаєва,44-49 зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, а також судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги і просить позов задовольнити з підстав викладених в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повнмоу обсязі. Пояснив, що він є співвласником спірної квартири. Мешкає в квартирі він один, інших осіб не має. Повідомлення від позивача про виселення отримував, але бажає отримати саме рішення суду про виселення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 109 ЖК України, ч.ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Суд встановив, що ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником ЗАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 23). Судом встановлено, що рішенням Дружківського міського суду від 08 грудня 2010 року в рахунок погашення заборгованості в сумі 9 728,10 доларів США, за кредитним договором № 368М-07 від 07.06.2007 року, який було укладено між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (а.с.6-8), і в забезпечення виконання зобовязань за яким було укладено договір іпотеки від 07.06.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], і [PERSON] (а.с.10-12), звернуто стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 44,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька обл., м.Дружківка, вул. Чапаєва, 44-49, та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], шляхом її продажу публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» будь-якій особі-покупцеві, з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» права укладання договору купівлі-продажу будинку від імені [PERSON] та [PERSON], з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.5). Суд встановив, що 30.07.2013 року позивач, відповідно до ст.40 ЗУ «Про іпотеку», звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про добровільне виселення з вказаної квартири у 30-ти денний строк з дня отримання вимоги (а.с. 14-15). Відповідач зазначену вимогу у добровільному порядку не виконав. Відповідач продовжує мешкати в зазначеній квартирі, чим перешкоджає позивачу здійснювати свої права як іпотекодержателя відносно зазначеної квартири, тому суд вважає, що відповідач [PERSON] підлягає примусовому виселенню з квартири [ADDRESS], без надання іншого житла. Що стосується вимоги позивача, щодо виселення інших осіб які проживають в [INFO], то суд вважає, що в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити, оскільки зазначена вимога є неконкретизована, не зазначено кого саме необхідно виселити, на підставі чого, а також доказів щодо проживання інших осіб в зазначеній квартирі, крім відповідача [PERSON], під час розгляду справи позивачем не надано. Більш того, [PERSON] пояснив, що він один мешкає в цій квартири і такі ствердження позивачем не спростовані. Що стосується вимог позивача щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд вважає, що в задоволенні цієї частини позову також необхідно відмовити оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто рішення суду про виселення відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS] є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання реєстраційним органом. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 229,40грн. (а.с.4).

Outcome: partial