Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, третя особа комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання», про зняття арешту з майна, при цьому зазначає, що 02 квітня 2016 року її, під час руху на власному автомобілі, було зупинено працівниками Прилуцького відділу національної поліції, які вилучили належний їй легковий автомобіль [NUMBER] 2003 року випуску, пояснивши, що вказаний автомобіль знаходиться в розшуку за постановою державного виконавця ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції. 04 квітня 2016 року державним виконавцем ВДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції їй було надано постанову про розшук майна боржника від 03.12.2015 року, до того часу про існування вказаної постанови їй не було відомо. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15 грудня 2014 року з неї як з фізичної особи підприємця стягнуто на користь комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» 14575,06 грн. основного боргу, а також 1288, 25 грн. судового збору. На виконання вказаного судового рішення ВДВС Прилуцького МРЮ було відкрито виконавче провадження про стягнення з неї вищевказану суму боргу та оголошено розшук майна автомобіль [NUMBER] 2003 року випуску, що належить боржнику ФОП [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного: Наказом Господарського суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року справа №927/1559/14 на виконання рішення господарського суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» 14575,06 грн. основного боргу та 1288, 25 грн. судового збору(а.с.20). 02 липня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за наказом № 927/1559/14 від 16.06.2015 року виданого Господарським судом Чернігівської області про стягнення з ФОП [PERSON] на користь КП «Прилукитепловодопостачання» 15863,31 грн. боргу(а.с.13) 03 грудня 2015 року винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено розшук майна автомобіль [NUMBER], 2003 року випуску, що належить боржнику ФОП [PERSON], у разі розшуку майна автомобіль [NUMBER], 2003 року випуску, що належить боржнику ФОП [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], здійснити затримання транспортного засобу з подальшою постановкою на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів з вилученням реєстраційних документів.(а.с.3) 03 грудня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на автомобіль [NUMBER], 2003 року випуску, що належить боржнику ФОП [PERSON], у межах суми звернення стягнення 17499, 64 грн.(а.с.16) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 14.08.2015 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер :ВП №47996224 виданий 14.08.2015 року державним виконавцем Кириченко О.В., обтяжено все нерухоме майно [PERSON](а.с.17) Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що безпосередньо з позовом про зняття арешту з майна (звільнення майна з під арешту) до суду може звернутись власник арештованого майна, або особа, яка вважає себе власником цього майна, але не сам боржник. Згідно ч. 2 .ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 1, 4 пункту 4 постанови від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст.409 КПК, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК (розділ VII судовий контроль за виконанням судових рішень ст. ст. 383-389 ЦПК України, що вступив у дію 01.01.2005 року). Наведені норми матеріального і процесуального права свідчить про те, що боржник, як одна із сторін виконавчого провадження, у випадку арешту його майна, на виконання рішення суду, включення майна в опис, вправі оскаржити такі дії державного виконавця шляхом подання відповідної скарги, а не звертатись до суду з позовом. Встановлені обставини справи та вказані норми матеріального і процесуального права свідчать про те, що позивач, будучи боржником у виконавчому провадженні на чиє майно накладено арешт, звернувшись в суд з позовом про звільнення цього майна з-під арешту, невірно обрав спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови йому в позові, а отже в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" та роз'яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця, який здійснював відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем. Вимоги осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. За правилами ст. ст. 3, 17, 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. За матеріалами справи вбачається, що позивач [PERSON], є стороною у виконавчому провадженні, яке відкрите за наказом господарського суду Чернігівської області про стягнення боргу за комунальні послуги. За вказаних обставин [PERSON] за правилами ст. ст. 3, 17, 181 КАС України має право звернутися з адміністративним позовом з метою оскарження дій ДВС.

Outcome: dismissed