Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон сина без дозволу батька, посилаючись на те, що в шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишений на проживання з позивачкою. З моменту розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та утриманні неповнолітнього сина [PERSON] не приймає, ухиляється від виконання своїх обов"язків по його вихованню, розвитком та здоров"ям дитини не цікавиться. Неповнолітній [PERSON] займається в різноманітних спортивних секціях, групи неодноразово виїжджали за кордон на змагання та з екскурсійними поїздками. Однак, неповнолітній [PERSON] позбавлений такої можливості, оскільки, позивачка не могла отримати дозвіл від його батька. Таке відношення відповідача негативно впливає на розвиток дитини і позбавляє його права на вільне пересуванн, шкодить його інтересам та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку. На період з травня по серпень 2015 року позивачка має намір разом із неповнолітнім сином [PERSON] поїхати з екскурсійною поїздкою в Австралію до м.Кембер, де проживають її знайомі та родичі. Оскільки, позивачці невідоме місцезнаходження батька сина, вона не може отримати його згоди на виїзд за кордон, а тому, просила суд надати дозвіл на оформлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд сина за кордон без згоди батька [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не заперечив проти задоволення позову, зазначив, що це буде відповідати інтересам дитини. 10.02.2015 року до суду надійшла довідка Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON] в Івано-Франківській області на проживання не зареєстрований (а.с.15). Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.30-33). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 13.12.1997 року зареєстрували шлюб в Івано-Франківському відділі РАГС про що зроблено актовий запис за №1630. Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 12.06.2001 року (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] виданого 27.11.2007 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8) Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 02.08.2012 року присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 600,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів призначено з 22.06.2012 року (а.с.9, 10). Проте, присуджені рішенням Івано-Франківського міського суду аліменти позивачка [PERSON] не отримувала, що підтверджується копією довідки ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 26.05.2014 року №02-32/9344 (а.с.6). Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини для її виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.п. 2, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 5 чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню. На виконання ст.7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україн громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. В силу дії ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідач [PERSON] добровільно не надає згоди на виїзд неповнолітнього сина за кордон, що не відповідає інтересам дитини. Тому такий дозвіл слід надати позивачці. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно ст. ст. 2,4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п.2,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, п.п. 18, 19 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 231 від 31.03.1995 року, ч.ч.1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved