Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2018 року по червень 2019 року у розмірі 27 753,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. На підставі виконавчого документу, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області по справі № 263/17679/18, виданого 11.03.2019 року, стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач покладених обов`язків не виконує, з 2017 року з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Виконавчий документ знаходиться на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя, однак відповідач ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з довідкою-розрахунком від 31.10.2019 року, виданою старшим державним виконавцем Хараджею О.О ., борг [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 31.10.2019 року складає 36 817 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що згідно із судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.02.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, починаючи з 19.12.2018 року. /а.с.17/. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим старшим державним виконавцем Центрального ВДВС м .Маріуполь Шастало А.О., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з грудня 2018 року по червень 2019 року становить 22 678 грн./а.с.16/. Відповідно до довідки від 31.01.2019 року, наданої старшим державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя, на виконані знаходиться виконавчий документ №263/17679/18 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , заборгованість по сплаті аліментів за період з 19.12.2018 року по 31.10.2019 року складає 36 817 грн. Відповідно до наданої довідки відповідачем [PERSON] за цей період здійснено лише два платежі на суму 1 500 грн. у травні 2019 року та 2000 грн. у жовтні 2019 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку неустойки по сплаті аліментів, розмір неустойки становить 28 340,38 грн./а.с.4/. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.08.2019 року, 22 серпня 2019 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб зі [PERSON] , актовий запис № 512, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов`язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різним. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року та № 6-2589цс15 від 16 березня 2016 року, ухвалених за результатом розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України (в редакції 2004 року з наступними змінами), яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Однак, матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази на підтвердження відсутності його вини щодо несплати аліментів у встановленому обсязі. Оскільки відповідачем не надано доказів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки. Разом з тим суд не погоджується із сумою неустойки, яку просить стягнути позивачка з відповідача, оскільки наданий нею розрахунок неустойки в порушення вимог ч. 1 ст. 196 СК України перевищує 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на червень 2019 року складає 22 678 грн., а тому до стягнення підлягає неустойка у розмірі 22 678 грн. Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження",- спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідачем не надано суду спростування відсутності заборгованості по аліментах. Враховуючи вказане, виходячи з поданих доказів, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, які подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову складає 27 753,20 грн., отже судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 768,40 грн. Оскільки позовну заяву задоволено частково, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 22 678 грн. х 100% : 27 753,20 грн. ціни позову = 81,71 % ), тобто 81,71 % від ціни позову (81,71 % х 768,40 грн. : 100%), що складає 627,86 грн. Решту суми судового збору у розмірі 140,54 грн. віднести за рахунок держави.

Outcome: approved