Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у сумі 55073,52 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Свій позов мотивує тим, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та відповідачем 22.07.2011 був укладений кредитний договір № 226252018619752. Відповідач своїх договірних зобов`язань не виконав, станом на 14.12.2018 заборгував банку кошти у загальній сумі 55073,52 грн, з яких: 10898,69 грн - заборгованість за кредитом, 9558,37 грн - заборгованість за комісією, 34616,46 грн - штрафні санкції. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Яцуренко О.А. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, проти задоволення позову заперечують. На адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач підтверджує, що дійсно між нею та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» був укладений кредитний договір № 226252018619752. 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». Одразу після зазначеного приєднання вона отримала письмову вимогу (повідомлення) за підписом директора Департаменту стягнення кредитів ПАТ «Перший український міжнародний банк» Мельниченко П.Р., в якому їй повідомляли, що правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Кредит» є ПАТ «Перший український міжнародний банк» та пропонувалось в добровільному порядку сплатити заборгованість за кредитним договором. У вимозі було зазначено, що станом на 26.07.2016 сума її заборгованості за договором № 226252018619752 складає 9197,06 грн. Зазначену суму їй необхідно сплатити у строк до 05.08.2016 в ПАТ «Перший український міжнародний банк» на рахунок № [NUMBER] . 03.08.2016 у строк, визначений у вимозі, вона сплатила ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму в розмірі 9200,00 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується квитанцією банку № 9467755, тим самим виконала свої кредитні зобов`язання. Таким чином, станом на 03.08.2016 зобов`язання перед позивачем нею були виконані, кредит повернутий в повному обсязі, заборгованість відсутня. Тому обставини, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності, є надуманими та не підлягають задоволенню. Копія вимоги та квитанції банку надається до відзиву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22 липня 2011 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 226252018619752, згідно якого відповідач отримала кредит у сумі 16307,9 грн. Позивач зазначає, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем станом на 14.12.2018 у загальній сумі 55073,52 грн, яка складається з 10898,69 грн - заборгованості за кредитом, 9558,37 грн - заборгованості за комісією, 34616,46 грн - штрафних санкцій, на підтвердження чого позивачем додано до позовної заяви виписку з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором 226252018619752 /а.с.17/. 13.04.2018 за вих. № 633 ПАТ «ПУМБ» надіслав на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення), в якій йшлося про заборгованість відповідача перед банком станом на 13.04.2018 в розмірі 19696,63 грн, яку боржниці запропонували сплатити у строк до 20.04.2018 /ас.12-13/. Згідно повідомлення ПАТ «Перший український міжнародний банк» станом на 26.07.2016 сума заборгованості [PERSON] за договором № 226252018619752 складає 9197,06 грн; зазначену суму їй необхідно сплатити у строк до 05.08.2016 в ПАТ «Перший український міжнародний банк» на рахунок № [NUMBER] /а.с.42/. 03.08.2016, тобто у строк, визначений у вимозі, відповідач сплатила ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму в розмірі 9200,00 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 226252018619752 від 22.07.2011, що підтверджується квитанцією банку № 9467755 /а.с.44/. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Під час перебування даної справи на розгляді представник відповідача заявила клопотання про витребування від позивача виписки про рух коштів по кредитному рахунку відповідача за кредитним договором № 226252018619752 від 22.07.2011. Ухвалою суду вказане клопотання було задоволено та витребувано зазначені докази, встановлено позивачу строк для виконання ухвали /а.с.90, 94/. У строк, визначений вказаною ухвалою суду, позивачем зазначені докази не були надані. Натомість, відповідач у підтвердження своєї позиції щодо сплати нею заборгованості за кредитом подала квитанцію за № 9467755 від 03.08.2016. Позивачем, в обґрунтування розміру заборгованості суду було надано розрахунок заборгованості та виписку з особливого рахунку. Проте документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановити розмір зазначеної заборгованості можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно зі змістом ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарської операції. Надані позивачем вищезазначені документи не є первинними документами, які б доводили факт надання кредиту позичальнику та/або наявний розмір заборгованості за кредитом в розумінні ч.1, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.1.1. Постанови|Положення, Національного банку, від 30.12.1998, №566 "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України", оскільки вони не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, такі документи не можуть враховуватися судом, як належні та допустимі докази. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, а тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем та суми відсотків значених в розрахунку є правильними, тому за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі. Вищевикладена позиція стосовно необхідності дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знаходить відображення у Постанові Верховного Суду (у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду) від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Таким чином, позивач у порушення норм діючого ЦПК України не довів належними доказами наявність заборгованості у відповідача перед банком. На підставі наведеного та з урахуванням того, що вимога позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 226252018619752 відповідачем виконана в повному обсязі 03.08.2016, суд вважає за необхідне у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» відмовити повністю.

Outcome: dismissed