Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, вимоги за яким уточнив та остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року в розмірі 90390,81 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 29 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір про надання «Мікрокредиту» № ОМ-046/2011, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав позичальнику кредит у розмірі 35000,00 гривень на строк до 27 червня 2012 року, а ФОП [PERSON] кредит отримав та зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками за користування кредитними коштами, комісією, а також інші витрати, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року ФОП [PERSON] зобовязався сплатити банку відсотки за користування кредитом у розмірі 44,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року та надав ФОП [PERSON] кредит у розмірі 35000,00 гривень, останній кредит отримав, але свої зобовязання щодо повернення коштів не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, в результаті чого, станом на 05 липня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 90390,81 гривень. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач зобовязалася нести відповідальність, як солідарний боржник за виконання ФОП [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року. Позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року, проте вказана вимога залишена без задоволення, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 серпня 2016 року відкрито провадження по справі. Відповідач звернулася до суду з зустрічним позовом та просить визнати припиненим договір поруки № ОМ-046/2011-2, укладений 29 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON], посилаючись на те, що 29 червня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання мікрокредиту в розмірі 37750,00 гривень. У якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором 29 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № ОМ-046/2011-2, відповідно до умов якого, його дія закінчується повним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 2.3.1 договору поруки № ОМ-046/2011-2 від 29 червня 2011 року, у випадку невиконання боржником якого-небудь обовязку передбаченого п. 1.1 цього договору, зокрема повернути кредит в строк до 22 червня 2012 року, сплачувати за користування кредитом 32% річних в дату сплати процентів, у разі порушення строків повернення кредиту сплатити 44% річних в дату сплати процентів, а також сплачувати штрафи, пенні, інші платежі, кредитора направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних обовязків, яку поручитель зобовязаний виконати впродовж 5-ти календарних днів з моменту отримання вимоги. За даними розрахунку заборгованості, перше прострочення [PERSON] по сплаті відсотків за користування кредитом за договором кредиту № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року станом на 26 серпня 2011 року склало 126,25 гривень; загальна сума заборгованості станом на 05 липня 2016 року склала 90390,81 гривень. Претензія на адресу [PERSON] про наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року складена позивачем 29 червня 2016 року. Таким чином, умовами кредитного договору № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року сторони встановили строк його дії до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань; кінцевий строк повернення кредиту не пізніше 29 червня 2012 року. Договором поруки не встановлені підстави припинення поруки, проте встановлено, що всі питання не врегульовані договором, регулюються діючим законодавством України. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року, а саме прострочення сплати відсотків за користування кредитом станом на 26 серпня 2011 року, позивач мав право у будь-який час предявити вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків. За вказаних обставин, договір поруки № ОМ-046/2011-2, укладений 29 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] необхідно визнати припиненим. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити відповідачу у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що [PERSON] є поручителем [PERSON] за договором поруки № ОМ-046/2011-2, укладеного 29 червня 2011 року в забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року. Боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. За пунктом 5.1 договору поруки № ОМ-046/2011-2 від 29 червня 2011 року, сторони дійшли згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за вказаним договором складає 5 років. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року не виконав. Позивач предявив вимогу до поручителя в межах 5 річного строку. Станом на день предявлення позову відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Проти задоволення вимог [PERSON] за зустрічним позовом заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні заперечував проти позову про стягнення з його довірителя суми боргу, просив відмовити з задоволенні заявлених вимог. Зустрічний позов підтримав, просив задовольнити оскільки договір поруки є припиненим. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 29 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір про надання «Мікрокредиту» № ОМ-046/2011, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 35000,00 гривень на строк до 27 червня 2012 року, а останній кредит отримав та зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками за користування кредитними коштами, комісією, а також інші витрати, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року [PERSON] зобовязався сплатити банку відсотки за користування кредитом у розмірі 44,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Судом також встановлено, що 29 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], укладено договір поруки № ОМ-046/2011-2, відповідно до умов якого остання зобовязалася солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року, в повному обсязі таких зобовязань; у випадку невиконання чи неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року, [PERSON] зобовязалася відповідати перед кредитором у тому ж обсязі що і [PERSON] Відповідно до п. 2.3.1. договору поруки № ОМ-046/2011-2 від 29 червня 2011 року, у випадку невиконання [PERSON] якого-небудь обов'язку щодо повернення кредиту в строк до 22 червня 2012 року, своєчасної сплати за користування кредитом 32 % річних, порушення строків повернення кредиту - сплатити 44 % річних в дату сплати процентів, а також сплати штрафів, пені, інших платежів, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних обов'язків. В свою чергу поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання боржника, зазначеного в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5-ти календарних днів з моменту отримання вищевказаної вимоги (п. 2.4.1. договору поруки № ОМ-046/2011-2 від 29 червня 2011 року). ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року та надав ФОП [PERSON] кредит у розмірі 35000,00 гривень, останній кредит отримав, але свої зобовязання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, перше прострочення по сплаті відсотків [PERSON] нараховано 26 серпня 2011 року в розмірі 126,25 гривень; станом на 05 липня 2016 року заборгованість [PERSON] склала 90390,81 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 25760,58 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 24086,14 гривень; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за кредитним договором в розмірі 35287,38 гривень; - штраф (фіксована частина) у розмірі 1000,00 гривень; - штраф (процентна складова) у розмірі 4256,71 гривень, що підтверджено розрахунком заборгованості за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року. Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про невиконання [PERSON] своїх зобовязань за договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року та пропозицію про добровільне погашення заборгованості протягом 5 календарних днів з дня отримання повідомлення (вих. № 30.1.0/2 10629НАКСS03L від 29 червня 2016 року). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитор) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому, ж обсязі, що і боржник, включаючи оплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно із п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1393/0/4-12 від 27 вересня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого статтею 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про визнання договору поруки припиненим, визнання поруки такою, що припинена). Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобовязання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, при цьому виходить з того, що позивачем не надано доказів, що свідчать про пред'явлення ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги поручителю [PERSON] про погашення заборгованості за невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а саме, шляхом як дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів, починаючи з 26 серпня 2011 року, так і строково, починаючи з дня закінчення строку дії договору кредиту - 22 червня 2012 року, що в свою чергу є підставою для припинення поруки. На підставі викладеного, суд повністю відмовляє в задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та задовольняє вимоги позивача за зустрічним позовом і визнає припиненим договір поруки № ОМ-046/2011-2, укладений 29 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON], при цьому не приймає позицію ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що строк дії кредитного договору № ОМ-046/2011 від 29 червня 2011 року визначений повним виконанням його зобов'язань, а таке виконання обумовлено кінцевою датою - 26 червня 2012 року, оскільки вказана дата є строком виконання основного зобов'язання. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved