Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між банком та відповідачем [PERSON] 17 липня 2007 року було укладено кредитний договір без номеру, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 8300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві, та свідчить про те, що підписання відповідачем тексту Договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських умов. Відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, в зв'язку з чим станом на 31 січня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 19793 гривні 65 копійок, з яких 8282 гривні 56 копійок - заборгованість за кредитом, 6172 гривні 39 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4158 гривень 05 копійок заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також нараховані відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи в сумі 250 гривень (фіксована частина) та 930 гривень 65 копійок (процентна складова), в зв'язку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.24-25,32), відповідно до якої прохала розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], яка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.30,31), в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, як не подала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст.550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.20,21), як позикодавцем та відповідачем [PERSON], як позичальником, 17 липня 2007 року був укладений кредитний договір без номеру про надання останній строкового кредиту в сумі 4000 гривень на строк 12 місяців з автоматичною лонгацією на такий же строк зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.10), при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами наданих банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.10,11-16) та свідчить про те, що підписання відповідачем тексту Договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських умов, згідно положень якого банком в послідуючому було збільшено кредитний ліміт до 8300 гривень. Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а останній зобов'язався погашати заборгованість з кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобов'язань більше ніж 120 днів, у зв'язку з чим банк буде змушений звернутися до суду, сплати банку відповідно до п.5.10 Правил користування платіжною карткою штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.16). Пунктом 3.1 Умов і правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі "Відмітки банку" заяви, а оскільки така дата не зазначена, то суд приходить до висновку, що датою укладення договору є балата його підписання , тобто 17 липня 2007 року (а.с.10,12). Відповідно до п. 9.12 вищезазначених Умов та правил надання банківських послуг договір між сторонами діє до повного його виконання (а.с.14), а відповідно до п.3 Правил користування платіжною карткою строк дії картки зазначається на самій картці, а по закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується на новий строк, якщо до цього не надійшла заява держателя картки про закриття карткового рахунку (ас.15). У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, але п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, в тому числі позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В той же час, відповідно до ст.259 ЦК України встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін, а згідно п.5.12 Правил користування платіжною карткою строки позовної давності по вимогам по стягненню кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів по даному договору встановлена сторонами строк 5 років. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання не виконала належним чином, в зв'язку з чим станом на 31 січня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в 19793 гривні 65 копійок, з яких 8282 гривні 56 копійок - заборгованість за кредитом, 6172 гривні 39 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4158 гривень 05 копійок заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також нараховані відповідно до договору та пункту п.5.10 Правил користування платіжною карткою штрафи в сумі 250 гривень (фіксована частина) та 930 гривень 65 копійок (процентна складова), що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.5-9), а вказане свідчить про те, що у відповідача, який користувався карткою до травня 2013 року включно (а.с.8) виникла прострочена заборгованість, на яку позивачем нараховані відсотки. Таким чином аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved