Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив застосувати реституцію як наслідок нікчемного правочину та стягнути з ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» та з ТОВ НВДЦ «Агротех» на його користь безпідставно отримані кошти в сумі 372000.00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до договору №2 про надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги від 09 грудня 2019 року та додаткових угод до цього договору, ним через [PERSON] на користь Державного підприємства Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» через платіжну систему Райффайзен Банк Аваль, безготівково (з карткового рахунку [PERSON] ) перераховано грошові кошти всього на суму 372000.00 грн. Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області №895 від 24.04.2018 року прийнято рішення про приватизацію шляхом продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат». 19 грудня 2019 року видано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області про приватизацію ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат». 10 січня 2020 р укладено договір купівлі продажу, а 28 січня 2020 акт прийому передачі об`єкта малої приватизації ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» до ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АҐРОТЕХ», який є правонаступником майнових прав та обов`язків ДП «Богодухівський СУКК». Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» з дня прийняття\~рішення про\~приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо укладення кредитних договорів, договорів позики, надання та отримання фінансової допомоги, правочинів та/або господарських зобов`язань щодо відступлення права вимоги та/або зарахування зустрічних однорідних вимог, факторингу, правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є переведення боргу. Якщо дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, вчиняються без попереднього погодження органом приватизації та з покупцем (у період з дати підписання договору купівлі-продажу до переходу права власності до покупця), такий правочин є недійсним. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Позивач вважає, що в даному випадку недійсність Договору №2 про надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги від 09.12.2019 з усіма Додатковими угодами до нього встановлена законом, а саме ч. 4 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», отже вони є нікчемними. У такому разі визнання правочину недійсним не вимагається, а належним способом захисту порушеного права є реституція. За наведених обставин просив підтвердити нікчемність правочину у мотивувальній частині рішення та стягнути на його користь безпідставно отримані кошти. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні представник позивача адвокат Кіпенко І.С. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що на користь ДП «СУКК» позивачем [PERSON] через третю особу [PERSON] були перераховані кошти в загальній сумі 372000.00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Однак, враховуючи, що Фондом держмайна було прийнято рішення про приватизацію, договір про надання зворотної фінансової допомоги не міг бути укладеним без згоди органу приватизації в силу положень ст.12 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна». За наведених обставин недійсність укладеного договору встановлена законом, отже він є нікчемним, тому в даному випадку має бути застосована реституція. ТОВ «Агротех» є правонаступником ДП «СУКК», зокрема правонаступником усіх його майнових прав та обов`язків. Щодо державного підприємства, воно перебуває у стадії ліквідації, однак продовжує існувати, запис про нього не виключено з державного реєстру і саме ДП «СУКК» є стороною договору, тому просив стягнути кошти з обох відповідачів. Із зазначених підстав просив також відмовити і у задоволенні зустрічного позову, наголосивши на тому, що нікчемний правочин не потребує визнання його недійсним в судовому порядку. Відповідач ДП «Богодухівський СУКК» звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним Договір №2 про надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги від 09.12.2019, укладений між Державним підприємством «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» та [PERSON] в особі повіреного [PERSON] , що діяв на підставі довіреності від 26.03.2019. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що 09.12.2019 між Державним підприємством «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» та [PERSON] в особі повіреного [PERSON] , що діяв на підставі довіреності від 26.03.2019 було укладено Договір Х92 про надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги, згідно з п.п. 1.1, 2.1 якого, позикодавець надає позичальнику безвідсоткову зворотну фінансову допомогу в межах суми 70 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Строк надання безвідсоткової зворотної допомоги Позичальнику становить чотири календарних місяці з моменту перерахування суми, указаної в п. 2.1 Договору або ж визначену в додатковій угоді (п. 1.3 Договору). Відповідно до п. 6.1. Договору, Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 09 березня 2020 року. Станом на зазначену дату Позичальник повинен повернути повністю отриману поворотну фінансову допомогу Позикодавцю. За порушення умов п. 6.1 Договору винна сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент закінчення строку надання позики за кожен день прострочення платежу від суми неповернутої позики, а також штрафу у розмірі 10 % від неповернутої суми. В подальшому Додатковими угодами №1 від 18.12.2019, №2 від 23.12.2019, №3 від 03.01.2020, №4 від 13.01.2020, №5 від 27.01.2020, №6 від 03.02.2020 розмір фінансової допомоги поступово збільшувався до кінцевої суми у 372000.00 грн. Решта умов Договору залишалась незмінною. 07.03.2018 набув чинності Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна». Відповідно до Закону, Наказом Фонду державного майна України від 27.03.2018 № 477 затверджено переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році. До зазначених переліків, зокрема, включено ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат». Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 24.04.2018 №895 прийнято рішення про приватизацію шляхом продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат». 10 січня 2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» укладено Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат». 28 січня 2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» складено та підписано акт приймання-передачі державного майна на виконання вищевказаного Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації від 10 січня 2020 року. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо укладення кредитних договорів, договорів позики, надання та отримання фінансової допомоги, правочинів та/або господарських зобов`язань щодо відступлення права вимоги та/або зарахування зустрічних однорідних вимог, факторингу, правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є переведення боргу. \~ \~ \~ \~є Якщо дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, вчиняються без попереднього погодження органом приватизації та з покупцем (у період з дати підписання договору купівлі-продажу до переходу права власності до покупця), такий правочин є недійсним. Зазначені обмеження діють до завершення приватизації об`єкта. Лише 03.02.2020 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях було винесено Наказ №00299 «Про затвердження результатів продажу та завершення приватизації об`єкта малої приватизації». За таких обставин, обмеження, передбачені ч. 4 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» діяли з 24.04.2018 по 03.02.2020, а отже всі укладені без згоди органу приватизації - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях правочини, укладені всупереч цій нормі, на думку відповідача /позивача за зустрічним позовом/ є недійсними. Листом № 20-05-04750 від 22.05.2020 у відповідь на адвокатський запит представника ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» (правонаступник Державного підприємства за умовами Договору купівлі-продажу від 10.01.2020), Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях повідомило, що на адресу регіонального відділення не надходили звернення від ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» чи його уповноваженого органу щодо надання згоди на укладення вказаного вище Договору №2, а також додаткових угод до нього. Водночас повідомляється, що регіональне відділення листом від 11.10.2019 №11- 05002784 інформувало ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», що відповідно до п. 2 Порядку погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків) у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов`язаннями погоджується органом виконавчої влади, який здійснює функції з управління державної власністю. В судовому засіданні представник відповідача ДП Богодухівський СУКК адвокат Мартиненко А.М. вважав, що позовні вимоги [PERSON] є суперечливими та до одного з відповідачів заявлені штучно. Оскільки у вимогах не зазначено які конкретно суми позивач просить стягнути з кожного з відповідачів, мова ймовірно йде про солідарне стягнення, однак жодних мотивів для такого стягнення в позовній заяві не наведено. Вважав, що з боку позивача мають місце певні недобросовісні дії, оскільки разом зі зміною підстав позову змінився і його предмет. Факт перерахування грошових коштів відповідачем не визнається і надані меморіальні ордери такий факт не підтверджують. Акт зрівняння, на який посилався представник позивача, підписано після 02.03.2020, що свідчить про те, що особа, яка підписала цей акт з боку ДП СУКК була не уповноважена не це, оскільки з 25.02.2020 такі повноваження вже перейшли до ліквідаційної комісії. Вважав, що Договір та додаткові угоди до нього дійсно укладені з порушенням вимог ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна», позивач фактично сам визнає протиправність своїх дій, однак ці обставини є підставою для визнання договору недійсним. За наведених обставин просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] та задовольнити зустрічний позов. Представник відповідача ТОВ НВДЦ «Агротех» - адвокат Рибак Я.В. подала відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначає, що з позовними вимогами [PERSON] до ТОВ «Агротех» відповідач не погоджується. Зазначає,\~що [PERSON] \~просить суд\~застосувати реституцію\~як наслідок\~недійсності нікчемного\~правочину,\~стягнути з\~ДП «Богодухівський\~сільськогосподарський учбово-курсовий\~комбінат» та\~ТОВ «Навчальний\~виробничо-дослідний\~центр «Агротех»\~на його\~користь безпідставно отримані кошти у розмірі 372000.00 грн. Однак, ТОВ «НВДЦ «Агротех» вважає себе неналежним відповідачем за цим спором. Сторонами за договором поворотної фінансової допомоги є [PERSON] та ДП «Богодухівський СУКК». ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» є переможцем аукціону з продажу об`єкта малої приватизації - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» Наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях «Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації шляхом викупу» № 01192 видано 19.12.2019 року. 10 січня 2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» укладено Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», 28 січня 2020 року складено та підписано акт приймання-передачі державного майна на виконання вищевказаного договору. Відповідно до Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій, Луганській областях від 25.02.2020 вирішено припинити юридичну особу - Державне підприємство "Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат", призначено комісію з припинення юридичної особи. Відомості про перебування ДП "Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат" в стані припинення внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно з ч. 4 ст. 105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Відповідно до по. 5.5 Договору купівлі-продажу покупець є правонаступником майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат». Відповідно до п. 5,6 Договору, Покупець зобов`язаний протягом одного року з моменту підписання акту приймання-передачі державного майна провести державну реєстрацію припинення юридичної особи - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат». Окрім того, 20.10.2020 сторонами Договору було підписано Договір про внесення змін до договору купівлі-продажу від 10.01.2020, відповідно до п. 1 якого п. 5.6 Договору було викладено в наступній редакції: «протягом двох років з моменту підписання акту приймання-передачі державного майна провести державну реєстрацію припинення юридичної особи - Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», код за ЄДРПОУ 00387298». Таким чином, строк виконання зобов`язання щодо припинення юридичної особи - Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» сплине лише 28.01.2022 року. Посилаючись на положення ст.104 ЦК України, ст. 107 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприсмців та громадських формувань», з урахуванням того, що станом на день розгляду справи щодо Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» державним реєстратором проведено лише державну реєстрацію рішення про припинення, але не державна реєстрація припинення юридичної особи, представник відповідача ТОВ «Агротех» вважала, що ТОВ «НВДЦ «Агротех» не є та не стало правонаступником майнових прав юридичної особи - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», що свідчить про очевидну безпідставність залучення ТОВ «НВДЦ «Агротех» як співвідповідача до справи, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог до ТОВ «НВДЦ «Агротех». В судовому засіданні адвокат Рибак Я.В. просила відмовити у задоволенні основного позову з підстав, викладених у відзиві. Вважала, що пред`явлення вимог до як ТОВ «Агротех» з посиланням на припинення юридичної особи ДП СУКК, так і до самого ДП СУКК, свідчить про те, що позивач намагається досягти подвійного стягнення. Наголосила, що не слід плутати «передачу майна» за актом та «передачу прав і обов`язків», яка відбудеться в результаті правонаступництва. Крім того вважала, що [PERSON] є неналежним позивачем і право вимоги все ще належить [PERSON] , що на думку представника ТОВ «Агротех» є окремою підставою для відмови у задоволенні позову. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час судового засідання повідомлялись належним чином. Ухвалою суду від 21.12.2020 за клопотанням позивача прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог та залучено ТОВ НВДЦ «Агротех» до участі у справі в якості співвідповідача. Оцінюючи доводи представників відповідачів, що цією заявою були змінені як предмет позову так і його підстави, суд зазначає наступне. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. А правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Отже, враховуючи, що як у первісному, так і в уточненому позові позивачем заявлені вимоги про стягнення зворотної фінансової допомоги, суд вважає, що після уточнення змінились лише підстави позову. Заходи забезпечення позову або доказів судом не вживались. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши і оцінивши докази у справі, приходить до наступного. 09.12.2019 між ДП «Богодухівський СУКК» в особі директора Тризни О.М. та [PERSON] укладено договір про надання зворотної фінансової допомоги в сумі 70000.00 грн. на строк 4 календарних місяці /а.с.3/.\~ Відповідного до пункту 6.1 договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 09.03.2020. Додатковими угодами від 18.12.2019, 23.12.19, 03.01.2020, 13.01.2020, 27.01.2020, 03.02.2020 сума зворотної фінансової допомоги поступово збільшувалась, остаточно до 372000.00 грн. / а.с.4-9/. Під час укладення договору, додаткових угод та внесення коштів [PERSON] діяв на підставі довіреності від 26.03.2019, яка видана [PERSON] , та якою передбачені відповідні повноваження [PERSON] /а.с.23/. Факт внесення коштів у загальній сумі підтверджується копіями квитанцій, меморіальних ордерів та копією виписки по картковому рахунку [PERSON] /а.с. 10-17/. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що в деяких меморіальних ордерах платником вказано Банк «Аваль», а не [PERSON] , оскільки в меморіальних ордерах в усіх випадках в графі «призначення платежу» [PERSON] зазначено в якості особи, від якої внесено чергову суму фінансової допомоги. 17.03.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про уступлення права вимоги за договором від 09.12.2019 з додатковими угодами /а.с.19/, який в подальшому 14.07.2020 був розірваний /а.с.20/, отже право вимагати повернення суми поворотної фінансової допомоги знов перейшло до [PERSON] /а.с.20, 21/. Станом на 02.03.2020 [PERSON] та [PERSON] складено акт звіряння взаємних розрахунків. Представник відповідача звертав увагу суду, що на момент складення цього акту [PERSON] вже не мав відповідних повноважень директора ДП СУКК, однак факт надходження коштів, про які йдеться в акті, підтверджується іншими доказами, наведеними вище. Також 17.03.2020 [PERSON] на адресу ДП СУКК була направлена претензія про повернення коштів /а.с.24/, на яку 02.04.2020 третьою особою [PERSON] головою комісії з припинення юридичної особи надано відповідь, що до претензії не додані належним чином засвідчені документи /а.с.25/, отже кошти повернуті не були. Наказом Фонду державного майна України від 27.03.2018 № 477 затверджено переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році, до яких включено ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» /а.с.56-57/. Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 24.04.2018 №895 прийнято рішення про приватизацію шляхом продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» /а.с.61/. Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 19.12.2019 №01192 прийнято рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» шляхом викупу Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Агротех» /а.с. 64/. 10 січня 2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» укладено Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» /а.с.67-75/. 28 січня 2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» складено та підписано акт приймання-передачі державного майна на виконання вищевказаного Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації від 10 січня 2020 року. Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях №00299 від 03.02.2020 затверджено результати продажу та завершено приватизацію об`єкта малої приватизації ДП СУКК /а.с.76/. \~ \~ \~ \~ Відповідно до положень ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статтею 216\~ЦК встановлені\~правові\~наслідки недійсності\~правочину: 1.\~Недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 2. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. 3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. 4. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. 5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. У постанові ВП ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14- ц було зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріаль ного права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо укладення кредитних договорів, договорів позики, надання та отримання фінансової допомоги, правочинів та/або господарських зобов`язань щодо відступлення права вимоги та/або зарахування зустрічних однорідних вимог, факторингу, правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є переведення боргу. З огляду на дату укладання договору надання зворотної фінансової допомоги та додаткових угод до нього, а також на відсутність в матеріалах справи доказів надання органом приватизації дозволу на укладення такого договору, суд доходить висновку, що недійсність цього договору встановлена законом, тобто він є нікчемним. Правові наслідки, передбачені частиною першою та другою статті 216 ЦК України, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Тлумачення статті 216 ЦК України свідчить, що слід відмежовувати\~правові наслідки недійсності правочину\~і\~правові наслідки виконання недійсного правочину; до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою\~двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в статті 216 ЦК або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Метою проведення реституції є відновлення між сторонами фактичного та правового становища, що існувло до вчинення правочину. Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Правило статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину. Системне тлумачення абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України та пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що: (а) законодавець\~не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції;\~(б) правила абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; (в) в тому разі,\~коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання,\~то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України (висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 396/29/17). Обговорюючи питання про можливість застосування у даній справі реституції як наслідку нікчемного правочину, суд зазначає наступне. Відповідно до підпункту\~14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України\~поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12\~лютого 2020\~року у справі\~№ 381/4019/18 зазначила, що поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами. Операції з позики грошових коштів оформлюються згідно з вимогами\~ст. 1046\~«Договір позики» гл. 71 ЦК України.\~ Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з\~положеннями статті\~1047\~ЦК Договір\~позики укладається\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Тому, враховуючи, що виконання договору надання поворотної фінансової допомоги здійснено лише однією стороною, застосування двосторонньої реституції у даному випадку неможливе, а застосування односторонньої реституції законом не передбачено, в даному випадку підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України. Так,\~згідно з\~положеннями ст.\~1212 ЦК України /глава 83 ЦК/, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За наведених обставин суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на користь [PERSON] коштів за договором надання зворотної фінансової допомоги. При цьому суд звертає увагу, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Тому, самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Вирішуючи питання про те, з кого підлягають стягненню кошти за договором, суд зазначає таке. Відповідно до статті 104 ЦК України, юридична особа\~припиняється в\~результаті реорганізації\~(злиття,\~приєднання,\~поділу,\~перетворення)\~або ліквідації.\~У разі\~реорганізації юридичних\~осіб майно,\~права та\~обов`язки переходять\~до правонаступників.\~ Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 28 жовтня 2021 року, у справі № 909/371/20 зазначив, що юридична особа, яка ліквідується в період здійснення ліквідаційної процедури не втрачає статусу юридичної особи та своєї дієздатності. Припинення юридичної особи (втрата дієздатності) відбувається вже після внесення відповідного запису в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Матеріали справи не містять відомостей про те, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення ДП «Богодухівський СУКК», отже Державне підприємство ще не втратило своєї дієздатності, саме ця юридична особа є стороною договору надання зворотної фінансової допомоги, тому суд доходить висновку про стягнення коштів саме з ДП «Богодухівський СКУУ» та вважає, що підстави для стягнення коштів з ТОВ НВДЦ «Агротех» - відсутні. Вирішуючи зустрічний позов ДП «Богодухівський СУКК» про визнання договору надання зворотної фінансової допомоги недійсним, суд зазначає про таке. Як вже було зазначено вище, згідно зі ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: (1) пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; (2) наявність підстав для оспорення правочину; (3) встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. У висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 зазначено, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Тлумачення ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~свідчить, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Такий висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17. Державним підприємством «Богодухівський СУКК» не зазначено, які саме права ДП порушені укладеним договором надання зворотної фінансової допомоги, не доведено, що таке порушення сталось в момент укладення правочину, крім того, судом при вирішенні позову [PERSON] встановлено нікчемність правочину і визнання його недійсним судом неможливе в силу положень ст.215 ЦК України. З урахуванням наведеного зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial