Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами і просить визнати виконавчий напис № 6306, який вчинено 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 004-04339-110113 від 11.01.2013 року в сумі 30227,97 грн таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що за вказаним виконавчим написом з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» стягнуто заборгованость за вказаним кредитним договором за період з 21.05.2020 року по 05.03.2021року. Вказаний виконавчий напис нотаріуса, на думку позивача, є таким що не підлягає виконанню, оскільки винесено безпідставно, з порушенням діючого законодавства України та з порушенням прав позивача. Позивач зазначає, що стягнута за виконавчии написом заборгованість не є безспірною. Даний виконавчий напис виданий у відсутність документів, що підтверджують направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, за відсутності кредитного договору, розрахунку заборгованості. При винесені напису нотаріусом не було враховано, що відповідач мешкає в населеному пункту, де проводиться АТО і тому, на підставі ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» з відповідача не можливо було стягувати штрафи. Також не був врахований строк позовної давності, враховуючи, що погашення кредитних зобов`язань здійснювалось щомісячними платежами. Також позивач зазначав, що законом не передбачено вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору укладеного в простій письмовій формі. Посилаючись на викладене просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис. Ухвалою суду від 16.06.2021 року було відрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 16.06.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явився. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Причини неявки відповідача в судове засідання, суду невідомі. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. 11.01.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 004-04339-110113. Вказану обставину позивач не оспорює. 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., було вчинено виконавчий напис, за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» за яким на підставі вищевказаного кредитного договору 004-04339-110113 від 11.01.2013 року з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» стягнута заборгованість за зазначеним кредитним договором за період з 21.05.2020 року по 05.03.2021 року в розмірі 30227,97 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом -18002,49 грн, заборгованості по несплаченим простроченим відсоткам за користування кредитом - 11175,48 грн, штрафу - 1050,00 грн. За даним виконавчим написом також з позивача стягнута сума в розмірі 500,00 грн за вчинення цього виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 6306 (а.с.15). У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2248/к від 21.05.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Але доказів вказаного відповідачем суду надано не було. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 12.03.2021 року. Ухвалою суду у від 16.06.2021 року у нотаріуса Горай О.С. були витребувані матеріали, які стали підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, але вказаний запит залишився без виконання. Відповідач правом надання відзиву також не скористався. З досліджених судом матеріалів вбачається, що виконавчий напис був звернутий до примусового виконання, про що свідчить постанова приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. про відкриття виконавчого провадження № 65311592 від 29.04.2021 року (а.с.37). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Відповідно до вказаного Переліку, до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п.1 цього Переліку, відносяться нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Пункт 2, яким був доповнений зазначений Перелік, передбачав, що виконавчий напис міг вчинятися на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Але, постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 року, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині внесених змін до переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" нового розділу, згідно якого виконавчі написи нотаріус міг здійснювати на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, з 01.11.2017 року визнано незаконною та нечинною. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, вбачається, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами та для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні бути надані: а) оригінал нотаріально посвідченого договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт укладення кредитного договору № 004-04339-110113 від 11.01.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] сторонами не оспорюється, але позивач вказує, що вказаний кредитний договір нотаріально посвідчено не було. Зазначені доводи позивача, відповідачем не спростовано і доказів, які б спростовували аргументи позивача суду не надано. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було видано на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчено, тобто нотаріусом був порушений порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до позивача за кредитним договором № 004-04339-110113 від 11.01.2013 року. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Головкіною Я.В. від 12.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 6306. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 1362,00 грн.

Outcome: approved