Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини внесені на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно висновку органу опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо створення належних умов для здорового фізичного, духовного та морального розвитку своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а саме ніде не працює, в будинку де повинна проживати дитина відсутні задовільні санітарно-гігієнічні умови проживання, запас продуктів харчування та одяг для дитини відсутній взагалі. Враховуючи зазначені обставини за заявою матері та на підставі розпорядження голови Коростенської районної державної адміністрації №149 від 02.07.2018 року малолітня [PERSON] була влаштована в Житомирській обласний спеціалізований будинок дитини, де знаходиться по даний час. За весь час перебування [PERSON] в державному закладі тобто з 28.08.2018 року мати жодного разу не відвідувала дитину. Працівниками служби у справах дітей Коростенської районної державної адміністрації неодноразово проводилися профілактично-роз`яснювальні бесіди з [PERSON] , щодо створення належних умов для виховання та утримання дитини, роз`яснювалася необхідність відвідування дитини в державному закладі, однак позитивного результату це не дало. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та без поважних причин не забрала свою малолітню дитину [PERSON] з Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини і протягом тривалого часу не виявила щодо неї батьківського піклування. Рішенням суду просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Одночасно просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягувати на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Представник позивача письмово повідомив про розгляд справи у його відсутність, про що направив письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У встановлений строк відзив на позов та будь-яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подала. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12.06.2018 року. Відомості про батька дитини вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, про що свідчить витяг №00020601520 від 20.07.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, виданого Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. На підставі розпорядження №149 від 02.07.2018 року малолітня [PERSON] , [INFO] влаштована до обласного будинку дитини. З акту комісії по зв`язкам із батьками від 4.10.2019 року слідує, що [PERSON] з 28.08.2018 року перебуває в КЗ "Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини" на повному державному утриманні. З 03.04.2019 року мати жодного разу не провідувала дитину, не цікавилась її життям. З акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 22.06.2020 року слідує, що на момент обстеження останньої вдома не було. Зі слів батька стало відомо, що [PERSON] протягом півтора року за місцем реєстрації не проживає, веде антисоціальний спосіб життя, її знаходження не відоме. Санітарні умови в будинку потребують покращення, відносини між членами сім`ї, які мешкають в будинку не задовільні. За змістом ст.164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини не займається, ніде не працює, життям та здоров`ям малолітньої дочки не цікавиться, не провідує її та не забезпечує матеріально. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. При з`ясуванні обставин справи досліджено висновки органу опіки і піклування Коростенської районної державної адміністрації та органу опіки і піклування Горщиківської сільської ради, з яких слідує про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини. Зміст вказаних висновків свідчить про те, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо створення належних умов для здорового фізичного, духовного та морального розвитку своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що стало підставою для попередження відповідача та вжиття нею заходів для зміни ставлення до своєї дитини. Відомості про те, що на час розгляду справи відповідач змінила свою поведінку та ставлення до дитини, відсутні. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Враховуючи, що поведінка відповідача по відношенню до дитини свідчить про свідоме самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність піклування про її фізичний і духовний розвиток, тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Отже, відповідач [PERSON] зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З врахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved