Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, зазначивши, що вони є синами [PERSON] та [PERSON]. Рішення № 1434 від 18.06.1978 року виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів міста Дніпропетровська було виділено гр. [PERSON] земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Передовій № 418-а площею 600 кв.м. Актом від 06 вересня 1973 року була відведена на підставі вищевказаного рішення [PERSON] земельна ділянка під індивідуальне житлове будівництво по вул. Передова 418-а. Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської міської ради народних депутатів м. Дніпропетровськ від 18.06.1993 року № 297/5 було узаконено право власності на домоволодіння по вул. Передова 418-А за громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON]; затверджено акт приймання житлового будинку, узаконюючи 5 житлових кімнат площею 71,4 кв.м., літню кухню Б, погріб п\\д Б, душ Д. Розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 13.11.2012 року № 740-р «Про присвоєння адреси житловому будинку по пров. Передовому було присвоєно житловому будинку по пров. Передовому адресу - пров. Передовий, 9 (колишня адреса - вул. Передова, 418 А) 29 липня 2002 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння №418а по провулку Передовий в м.Дніпрі та була відкрита Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою спадкова справа № 98/2017. 06 лютого 2009 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 4/6 частини домоволодіння №418а по провулку Передовий в м.Дніпрі була відкрита Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою спадкова справа № 655/2012. Позивачі зазначають, що є єдиним спадкоємцями першої черги після померлих батьків [PERSON] та [PERSON], та фактично прийняли спадщину, оскільки [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] А з 13 липня 1993 року та [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] А з 17 квітня 2001 року. Однак постановою Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 18 березня 2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON], оскільки ними не подано правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно. У звязку з цим позивачі просять суд визнати за кожним з них право власності на 1/6 частку домоволодіння № 9 по провулку Передовому у місті Дніпрі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та визнати за кожним з них право власності на 2/6 частку домоволодіння № 9 по провулку Передовий у місті Дніпро в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в судове засідання17.07.2017 року не зявився позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного рішення суду, просив суд слухати справу у відсутність позивачів та їх представника про, що надав письмову заяву. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивачів провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-КИ № 299378, серії IV-КИ №373633. Рішення № 1434 від 18.06.1978 року виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів міста Дніпропетровська було виділено гр. [PERSON] земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Передова № 418-а площею 600 кв.м. Актом від 06 вересня 1973 року була відведена на підставі вищевказаного рішення [PERSON] земельна ділянка під індивідуальне житлове будівництво по вул. Передова 418-а. Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської міської ради народних депутатів м. Дніпропетровськ від 18.06.1993 року № 297/5 було узаконено право власності на домоволодіння по вул. Передовій 418-А за [PERSON] та [PERSON]; затверджено акт приймання житлового будинку, узаконюючи 5 житлових кімнат площею 71,4 кв.м., літню кухню Б, погріб п\\д Б, душ Д. Розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 13.11.2012 року № 740-р «Про присвоєння адреси житловому будинку по пров. Передовому» було присвоєно житловому будинку по пров. Передовому адресу - пров. Передовий, 9 (колишня адреса - вул. Передова, 418 А) 29 липня 2002 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння №9 по провулку Передовому в м.Дніпрі. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину фактичним вступом в управління спадковим майном, оскільки були зареєстровані та разом проживали зі спадкодавцем, були позивачу по справі, та їх мати, [PERSON]. Вказані обставини підтверджені спадковою справою № 98/2017, відкритою Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою спадкова справа після смерті [PERSON] Таким чином, спадкоємцям стало належати по 1/6 частині спадкового майна. 06 лютого 2009 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 4/6 частини домоволодіння №9 по провулку Передовому в м.Дніпрі. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину згідно вимог ст. 1268 ЦК України є позивачі по справі, що підтверджується спадковою справою № 655/2012, відкритою Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. . Факт належності спадкодавцям спірного майна на праві власності суд вважає встановленим, виходячи з наступного. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 4, 7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1. Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, одним із таких документів є нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Отже, затверджений рішенням від 18.06.1993 року Амур-нижньодніпровської районної ради народних депутатів акт приймання житлового будинку та акт відведення земельної ділянки підтверджують виникнення у спадкодавців [PERSON] та [PERSON] права власності на домоволодіння у рівних частках по 1/2 частині. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити права позивачів, то позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved