Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, третя особа [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації та є чоловіком її дочки, який був зареєстрований у квартирі та тимчасово проживав в Україні, але в березні 2014 року виїхав на постійне проживання до м. Самари Російської Федерації. Оскільки, відповідач у квартирі з березня 2014 року не проживає, квартплату та комунальні послуги не сплачує, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно актів ЖЕД-306 за адресою реєстрації відповідач не проживає, місце проживання його невідомо, тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутності, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - Деснянського районного відділу ГУ ДМС - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу у відсутності представника. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Співвласниками вказаної квартири є позивачка [PERSON], третя особа [PERSON] та третя особа [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло. Як встановлено при розгляді справи, відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації та є чоловіком дочки позивачки, який був зареєстрований у квартирі 23.07.2013 року. На даний час у спірній квартирі зареєстровано шість осіб - позивачка [PERSON], третя особа [PERSON], третя особа [PERSON], неповнолітня дочка третьої особи [PERSON] - [PERSON], а також відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що в березні 2014 року відповідач добровільно залишив квартиру [ADDRESS] і на даний час у квартирі не проживає. Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень позивачки та її представника, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: - актом ЖЕКу № 306 від 11.05.2015 року (а.с.3), про те, що [PERSON], громадянин Російської Федерації, [INFO], виїхав 12 березня 2014 року в м. Самару на постійне місце проживання. В даний час в квартирі [ADDRESS] не мешкає; - актом ЖЕКу № 306 від 27.01.2016 року (а.с.4) про тре, що [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з 17 березня 2014 року, виїхав до Росії в м. Самару на постійне місце проживання. Він є громадянином Росії, уродженець м. Самари; - копією паспорта [PERSON]; - актом ЖЕД-306 від 01.04.2016 року (а.с.23) про неможливість вручення повістки відповідачу; - показами свідків [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні, які повністю підтвердили факт непроживання відповідача у спірній квартирі з березня 2014 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він тривалий час не цікавиться. Відповідно до п. 30 (розділ "Житлове право") Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ наймачу або члену його сім'ї, який був відсутнім без поважних причин понад зазначені у ст. 71 ЖК України строк, суд вправі відмовити з цих підстав у задоволенні позову про виселення, вселення, обмін, поділ жилого приміщення, незалежно від того, чи було пред'явлено зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право на жиле приміщення. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved