Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що його квартира - №10 по вул. Шолом Алейхема, 21 у м.Біла Церква, яка знаходиться на четвертому поверсі, з 22.10.2009 р. у встановленому законом порядку була відї"єднана від централізованого опалення та гарячого водопостачання, однак відповідач продовжував нараховувати йому кошти за оплату комунальних послуг. Тому позивач звернувся до суду з вимогами визнати ці дії неправомірними та зобов"язати відповідача анулювати нараховану плату за послуги з опалення місць загального користування та гарячого водопостачання та припинити з нього вимагати плату у подальшому. Окрім того, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування плати за опалення місця загального користування (під"їзда), оскільки у ньому встановлена тільки одна батарея, та і то під сходами першого поверху, яка не може опалювати весь під"їзд та до того ж є несправною. Послався також на відсутність договірних правовідносин з відповідачем щодо надання комунальних послуг. Під час розгляду справи позивач змінив частину позовних вимог та, пославшись на відкриття без його згоди та без договору особового рахунку №33210-7 і нарахування на цей рахунок сплати за ніби то, на думку позивача, не надані послуги по опаленню неправомірними, просив скасувати зазначений особовий рахунок, а також анулювати нараховані кошти в розмірі 1995,63 грн. та зобовязати відповідача припинити вимагати з нього кошти за ці ненадані послуги, а також у подальшому. У судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, позов не визнав, вважаючи його необґрунтованим. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, на підставі такого. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на відсутність договірних правовідносин з відповідачем та ненадання останнім пропозицій щодо укладення договору. Однак, за змістом п.1 ч.3 ст. 20, п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», укласти договір на надання житлово-комунальних послуг віднесено до обовязків споживача; до обовязків виконавця віднесено підготувати та укласти такий договір на основі типового договору. Доказів того, що позивач звертався до відповідача з заявою про укладення договору про надання житлово-комунальних послуг позивач суду не надав. Посилання позивача на неправомірність нарахування йому плати за опалення місць загального користування суд вважає недоведеними, на підставі такого. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Доказів на підтвердження нездійснення цих вимог виконавцем житлово-комунальних послуг, а також свого наміру укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, який не був прийнятий до уваги відповідачем, позивач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках та спорудах, відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; норми споживання кількісні показники споживання житлово- комунальних послуг, затверджені згідно з законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст.16 зазначеного Закону, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. За змістом п.5 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, повинні оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. Судом встановлено, що у присутності та за участю позивача складено акт від 29.12.2010 р. по питанню індивідуального опалення квартири [ADDRESS], з якого вбачається, що про необхідність сплачувати за опалення місць загального користування в розмірі 0,025 Гк/міс позивач дізнався 29.12.2010 року, заперечень не висловив. Доказів того, що позивач оплатив житлово-комунальні послуги з опалення місць загального користування у строки, встановлені договором або законом, останній суду не надав. На підставі наведеного вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Відмовляючи у задоволенні решти вимог, суд виходить з того, що вимоги позивача зобов»язати відповідача скасувати особовий рахунок та анулювати нараховані кошти в розмірі 1995,63 грн., а також зобовязати відповідача припинити вимагати з нього кошти у подальшому, не відповідають ні встановленим законом способам захисту права, ні способам захисту права споживача комунальних послуг, встановлених договором або законом.

Outcome: dismissed