Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 028/25-369 від 31 серпня 2008 року станом на 22 грудня 2015 року, яка складає 163 799,10 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 3 852 252,16 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 31 серпня 2007 року з відповідачем було укладено кредитний договір № 028/25-369, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит на загальну суму 80 750,00 доларів США., зі сплатою 12,25 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення 30.08.2032 року. Банк виконав свої зобов'язання, щодо надання кредитних коштів в повному обсязі. В свою чергу відповідач зобов'язувався повернути отриманий кредит, однак належним чином не виконав свої зобов'язання за кредитним договором. 13 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № б/н, відповідно до якої сторони встановили процентну ставку на рівні 14 відсотків. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі просив їх задовольнити, однак не заперечував той факт, що останній платіж за кредитним договором був здійснений 10 лютого 2011 року. В подальшому надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала про позовних вимог в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Додатково надала суду заяву про застосування строків позовної давності, в якій просила застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволені позову. В подальшому надала письмову заяву з прохання слухати справу за її відсутності, та застосувати строки позовної давності.. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2007 року з відповідачем було укладено кредитний договір № 028/25-369, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит на загальну суму 80 750,00 доларів США., зі сплатою 12,25 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення 30.08.2032 року.(а.с. 6-8). 13 жовтня 2008 року між між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено додаткову угоду № б/н, відповідно до якої сторони встановили процентну ставку на рівні 14 відсотків. (а.с. 13) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 028/25-369 від 31 серпня 2008 року станом на 22 грудня 2015 року, заборгованість відповідача складає 163 799,10 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 3 852 252,16 грн.(а.с 3-5) Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п.4.5 Кредитного Договору № 028/25-369 від 31 серпня 2007 року, що укладений між Позивачем і Відповідачем, сторони дійшли згоди про те що, у разі не виконання (не належного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.9.,3.3.10., (а саме, п.3.3.9-своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1. цього Договору; п.3.3.10. - достроково повернути Кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.6.3.,3.2.3.,4.4.,4.5.,5.4., цього Договору ) цього Договору, протягом більше ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Як свідчать матеріали справи і це не заперечується представником позивача, останній платіж на виконання умов Кредитного Договору № 028/25-369 від 31 серпня 2007 року, відповідачем [PERSON] був здійснений 10.11.2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, який долучений до матеріалів справи. Таким чином, право вимоги про дострокове повернення грошових коштів виникло у позивача 09 червня 2011 року Згідно до приписів ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В свою чергу ст.. 258 ЦК України позовна давність в один застосовується, зокрема, до вимог по стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, відповідно до ст. 261 ЦК України. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача звернувся до суду з даним позовом 18.03.2016 року Верховний Суд України у свої правові позиції, яка була сформована в постанові від 02 грудня 2015 р у справі № 6-249цс15 зазначає що: «Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов 'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За положеннями ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають, оскільки представником позивача пропущено строк позовної давності для подання даної позовної заяви до суду, разом з тим не зазначено поважності причин пропуску встановленого законом строку. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved