Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Представник позивача 18.10.2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 22.01.1994 року мати позивачки [PERSON] згідно договору купівлі-продажу №2/93Д придбала у ЧПКП "Антарес" одноповерховий жилий будинок за 6000000 крб. У червні 1994 року зазначений будинок був встановлений на земельній ділянці, яка була надана у користування [PERSON], чоловіку позивачки складом сім`ї на 4 особи: [PERSON], [PERSON], та двоє дітей. [INFO] померла [PERSON] , залишивши на ім'я позивачки заповіт на все належне їй майно.21.06.200 року [PERSON] згідно рішення Затоківської селищної ради народних депутатів від 21.10.1999 року № 82 отримав державний акт на земельну ділянку та не узгодивши з [PERSON] як власницею будинку та співземлекористувачем уклав з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER], площею 0,051, яка розташована на території Затоківської селищної ради смт.Затока м.Білгород-Дністровський Одеської області. Не погоджуючись з укладанням даного правочину та рішенням Затоківської селищної ради народних депутатів, яким було передано у приватну власність спірна земельна ділянка та одержаний [PERSON] держакт, позивачка звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з приводу визнання договору купівлі-продажу з моменту його укладання недійсним та скасування державного акту. Справа була розглянута судом 22.02.2012 року та позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю. Як зазначає позивачка, в кінці жовтня 2010 року, при наявності нерозглянутого спору, [PERSON] та [PERSON] стали незаконно руйнувати належний їй житловий будинок та надвірні споруди, які розташовані на земельній ділянці, чим спричинили останній майнову шкоду у розмірі 406713,13 грн. Також, позивачка зазначає, що неодноразово зверталася до органів міліції та прокуратури з заявами, в яких просила захистити її майнові права, однак відповідачі після попередження знов продовжували руйнувати її майно та повністю знищили будинок, у зв'язку із чим позивачка зазнала моральних та фізичних страждань. Тому, на підставі вищевикладеного позивач просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки внаслідок пошкодження майна у розмірі 406713,13 грн. та моральну шкоду у розмірі 400000 грн., а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 січня 1994 року у простій письмовій формі укладено договір №2/93Д між ЧПКП " Антарес" та [PERSON] , у відповідності до якого [PERSON] придбано у власність одноповерховий, одноквартирний , трьохкімнатний, збірний житловий будинок за 60000000 крб.(а.с.25). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси (а.с.50). Згідно заповіту від 28.08.2000 року, [PERSON] усе належне їй майно заповідала [PERSON].(а.с.51). [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з: квартири [ADDRESS] (а.с.52). Позивач стверджує , що в кінці жовтня 2010 року, [PERSON] та [PERSON] стали незаконно руйнувати належний їй житловий будинок, отриманий нею у спадок після смерті [PERSON] який розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на лист № 51/30662 від 28.10.2010 року, виданий Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській область, акт № 21.01.2012 року, а також відмовний матеріал. У зв`язку із руйнуванням житлового будинку, позивач стверджує, що їй було завдано матеріальної та моральної шкоди. (а.с.7-9). Відповідно доч.5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Згідно з ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Зі змісту відповіді з виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради КП «Білгород-Дністровське БТІ» за №457 від 20.02.2012р. повідомлено, що державна реєстрація прав власності на садовий будинок [ADDRESS], не проводилась. (а.с.179) Згідно положень до ст.ст. 22,1166 ЦК України на яки, як на підставу задоволення позову посилається позивач, зокрема, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом встановлено, що позивач не є власником спірного будинку. Тому зазначеними діями відповідачів позивачу не завдано і не могла бути завдано матеріальної та моральної шкода, на відшкодування якої наполягає позивач. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed