Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору міни від 26 грудня 2007 року вони отримали у спільну часткову власність житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS]. У травні 2006 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] і вони за згодою інших співвласників стали проживати у вказаному будинку. 18.08.2011 року [PERSON] та [PERSON] у судовому порядку розірвали шлюб та [PERSON] виїхала на нове місце проживання. Договору про збереження за нею житла між ними укладено не було, а [PERSON] не є членом сім»ї власника будинку. На даний час виникла необхідність у продажу житлового будинку, однак продати його не можливо, так як у будинку зареєстрована відповідач. [PERSON] виїхала на нове місце проживання майже п'ять років тому, а тому вона втратила право на проживання у житловому будинку і у зв'язку з цим підлягає зняттю з реєстрації. Позивачі просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою [ADDRESS], внаслідок відсутності понад встановлені строки, а також зняти [PERSON] з реєстрації за місцем проживання по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивачів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позов підтримав та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином. Представник третьої особи відділу реєстрації місця проживання Великолепетиської селищної ради - Буксанчук Г.Д. не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №61903646 від 22.06.2016 року та договором міни від 26.12.2007 року. 22.01.2008 року [PERSON], [INFO] було зареєстровано по [ADDRESS], що підтверджується записом №2 розділу 3 домової книги для прописки громадян проживаючих у будинку [ADDRESS]. Як видно з рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 18.08.2011 року справа 2-295/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Актом обстеження житлово - побутових умов від 12.05.2016 року та довідкою інспектора ПП Великолепетиського ВП Каховського ВП ГУНП в Херсонській області від 12.05.2016 року за № 3435/40.2.2016 підтверджується, що [PERSON], [INFO] не проживає у домоволодінні по [ADDRESS] близько п"яти років. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач [PERSON], на даний час не є членами сім"ї власника будинку, між сторонами не укладалися будь-які угоди, щодо найму житла, а також у вказаному житловому будинку відповідач не проживає більше шести місяців, а тому суд відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України вважає необхідним визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житлом, розташованим за адресою: [ADDRESS], в наслідок відсутності понад встановлені строки, а також зняти її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, а тому позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати присуджується пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки вони підтверджені квитанцією №1BLB52881 від 08.12.2016 року на суму 551 грн. 20 коп. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved