Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 82841,58 грн. та судові витрати, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/№ від 24 грудня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CL-001/782/2005 від 19 вересня 2005 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON], договором поруки № SR-001/782/2005 від 19 вересня 2005 року укладеним між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до кредитного договору № CL-001/782/2005 від 19.09.2005 року [PERSON] Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», було надано кредит в розмірі 151338 гривень. В забезпечення виконання зобов»язань між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-001/782/2005 від 19 вересня 2005 року, за яким вона зобовязалась в повному обсязі відповідати за повне та своєчасне виконання боргових зобов'язань [PERSON] З метою досудового врегулювання спору 13.01.2014 року відповідачам було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Однак до цього часу зобов'язання належним чином не виконано. У зв'язку з чим станом на 11 квітня 2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CL-001/782/2005 від 19 вересня 2005 року становить 82841,58 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 11318,56 грн.; заборгованість по відсоткам - 6496, 83 грн., пеня за прострочене виконання зобов'язань - 65026,19 грн. Відповідачка [PERSON] надіслала на адресу суду письмове заперечення проти даного позову, в якому повідомляє, що в позовній заяві зазначено, що 13 січня 2014 року відповідачам було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості, однак жодних листів до них не надходило, а до позовної заяви не надано доказ направлення такої вимоги. Представник позивача до суду надіслав заяву, якою позовні вимоги підтримує, просить стягнути з відповідача суму заборгованості з повернення кредиту, а також судові витрати по справі. Просить розглянути справу за його відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду даної справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до кредитного договору № CL-001/782/2005 від 19 вересня 2005 року за [PERSON] існує заборгованість перед позивачем: заборгованість по тілу кредиту - 11318,56 грн.; заборгованість по відсоткам - 6496, 83 грн., однак позивачем не надано будь-як5их доказів в підтвердження нарахованя суми пені за прострочене виконання зобов'язань, а саме: 65026,19 грн. Суд вважає, що вказана сума занадто завищена і тому суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача пені в розмірі, що не перевищує половини суми заборгованості по тілу кредиту, що становить 5659,28 грн. Крім того суд вважає, що заперечення відповідача [PERSON] є обгрунтованими, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів в підтвердження позовної вимоги про солідарне стягнення з обох відповідачів суми заборгованності, а саме: про продовження дії договору поруки. Враховуючи те, що відповідно до доданого розрахунку заборгованності вбачається, що відповідачем [PERSON] припинено виконання умов договору кредиту 28 грудня 2006 року, тобто з моменту здійснення останнього платежу. Таким чином у відповідності до вимог ст. 559 ЦК України дія договору поруки припиняється у разі закінчення строку встановленого в договорі. У разі, якщо такий строк в договорі не встановлено, то порука припиняється, якщо кредитором протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Кредитним договором встановлено, що строком виконання основного зобов"язання (строк погашення кредиту) є 19 вересня 2010 року. У договорі поруки строк його дії не встановлено. З 19 вересня 2010 року по 13 січня 2014 року кредитор, тобто позивач не звертався до поручителя, тобто відповідача [PERSON] з пред"явленням вимоги до поручителя, а тому договір поруки припинив свою дію з 19 вересня 2010 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення визначеної судом суми заборгованності в частині стягнення з відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає. Таким чином позовні вимоги слід задовольнити в частині стягення суми заборгованності по тілу кредиту - 11318,56 грн.; заборгованності по відсоткам - 6496, 83 грн., та пені - 5659,28 грн., а всього: 23474 гривень 67 коп. з відповідача [PERSON] Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial