Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської рад, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ( [PERSON] ) перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2016 року. Від шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] . Однак, від моменту розірвання шлюбу і по даний час відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , зокрема, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним та психологічним розвитком, не надає жодних коштів на утримання дитини, не підтримує з сином жодного спілкування. За таких дій відповідача, дитина не знає свого батька. Також вказує, що рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , які відповідач [PERSON] не сплачує, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Крім цього, постановою суду відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно неї ( [PERSON] ) домашнього насильства. З цих підстав просила позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до підготовчого судового засідання. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, з наслідками визнання позову ознайомлений. До вказаної заяви, відповідачем [PERSON] долучено нотаріально засвідчену заяву, згідно якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради , будучи належно сповіщеним про дату, час та місце судового засідання , до суду не прибув , про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотання про відкладення судового розгляду чи про проведення за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 12 серпня 2014 року, про що складено актовий запис №1330 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 12 серпня 2014 року видане свідоцтво про шлюб. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №546 від 10 березня Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітній син сторін [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю (позивачкою по справі - [PERSON] ), що стверджується довідкою №722, виданою 14 травня 2019 року Озернянською сільською радою Зборівського району, Тернопільської області. Як убачається із рішення №233 комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] » від 14 вересня 2018 року, при розгляді звернення [PERSON] щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, комісія вирішила рекомендувати батькові [PERSON] налагодити взаємовідносини з малолітнім сином [PERSON] для подальшого спілкування; матері дитини [PERSON] сприяти у налагодженні взаємовідносин батькові [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] для подальшого спілкування; рекомендувати батькові [PERSON] після налагодження взаємовідносин з малолітнім сином [PERSON] звернутися в службу у справах неповнолітніх та дітей для встановлення графіку побачень. У вказаному рішенні комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради зазначено, що дитина не знає [PERSON] як батька, оскільки називає батьком співмешканця матері. 02 травня 2019 року позивачка [PERSON] вступила у зареєстрований шлюб із [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду, судом було видано виконавчий лист №607/7052/19. 25 листопада 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу. Як убачається із розрахунку заборгованості по аліментах №20/28 виданого 28 січня 2020 року Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, станом на 28 січня 2020 року у [PERSON] числиться заборгованість по сплаті аліментів на малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 22174 гривень. Згідно заяви [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. та зареєстрованої у реєстрі за №461, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом установлено, що відповідач [PERSON] не цікавиться життям сина [PERSON] , [INFO] , не підтримує з сином жодного спілкування, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліментів, які стягнуті із нього на утримання сина рішенням суду, дитина не знає відповідача [PERSON] як батька. Більше того, відповідач погоджується на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , про що надав нотаріально засвідчену заяву, та відповідну заяву про визнання позову. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме не вчинення. За вказаних обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є підставними та підлягають до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved