Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на той факт, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт між публічним акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк (надалі ПАТ „ПриватБанк) та [PERSON] 08 липня 2015 року було укладено договір №б/н за яким останньому було надано кредит у розмірі 32334,40 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, заборгованість станом на 20 квітня 2016 року становить 48267 гривень 01 копійка. В ході судового розгляду представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав зустрічний позов про захист прав споживача кредитних послуг та просить визнати нікчемний кредитний договір б/н від 16 травня 2013 року недійсним та визнати нікчемну Генеральну угоду про реструктизацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 08 липня 2015 року недійсною, який обґрунтовує тим, що [PERSON] ніколи не укладав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору №б/н та окремої письмової угоди, про використання в майбутньому в договірних відносинах сторін факсимільних підписів сторін, в якій містяться оригінальні власноручні підписи [PERSON] і голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та просив зменшити суму штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, оскільки він має скрутне матеріальне становище. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт між публічним акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк та [PERSON] Анатолійовичкем 08 липня 2015 року було укладено договір №б/н за яким останньому було надано кредит у розмірі 32334,40 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості (а.с.5-30). Станом на 20 квітня 2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 48267 гривень 01 копійка, що складається з наступного: - 32106 гривень 25 копійок заборгованість за кредитом; - 4256 гривень 93 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4343 гривні 75 копійок заборгованості за пенею та комісією; - 7560 гривень 08 копійок штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.4). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи, що відповідач допустив неналежне виконання зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов частково, враховуючи вимоги ч.3 ст.551 ЦК України за яким передбачено, що розмір неустойки (пені, штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Умовами договору відшкодування збитків не передбачається і вони не нараховані. За порушення зобовязань встановлено неустойку у вигляді штрафу. Розмір штрафу слід зменшити до 1500 гривень в межах розумності та справедливості, зважаючи на занадто великий розмір. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003 цс15 та є обов'язковою для всіх судів згідно зі ст.360-7 ЦПК України. При цьому з розрахунку заборгованості, наданого банком, встановлено, що нараховані штраф і пеня є порушенням ст.61 Конституції України. Ухвалою суду від 24 жовтня 2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк про захист прав споживача кредитних послуг залишено без розгляду. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial