Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між банком та відповідачем [PERSON] 09 серпня 2007 року було укладено кредитний договір без номеру, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 500 гривень (з подальшим збільшенням кредиту до 5 600 гривень) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном дії 12 місяців, який автоматично лонгується на такий же термін, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві та що свідчить про те, що підписання відповідачем тексту Договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських умов. Відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, в зв'язку з чим станом на 30 листопада 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 19 123 гривні 65 копійок, з яких 4 323 гривні 27 копійок - заборгованість за кредитом, 13 413 гривень 54 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також нараховані відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 886 гривень 84 копійки (процентна складова), в зв'язку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.17-18,27,29), в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.33), відповідно до якої прохала розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений відповідно до п.5 ст.74 ЦПК України належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, звідки повістка повернулась без вручення, оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає, а про зміну місця проживання ні позивача, ні суд не повідомив (а.с.32), а також шляхом направлення SMS повідомлення (а.с.28,30). в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст.550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.16), як позикодавцем, та відповідачем [PERSON] як позичальником 09 серпня 2007 року був укладений кредитний договір без номеру про надання останньому строкового кредиту в сумі 1294 гривні 80 копійок ( а не в розмірі 500 гривень як зазначено в позові -а.с.2) на строк з 09 серпня 2007 року по 09 серпня 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а в разі порушення позичальником зобов'язань із погашення кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15.17 % в місяць на суму залишку непогашеної заборгованості за кредитом (а.с.7). при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами наданих банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.7-11). Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а останній зобов'язався погашати заборгованість з кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобов'язань більше ніж 120 днів відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг сплати банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 3.1 Умов і правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі "Відмітки банку" заяви, тобто 09 серпня 2007 року (а.с.7). Відповідно до п. 9.12 вищезазначених Правил, договір між сторонами діє 12 місяців з моменту підписання. якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же самий строк. Відповідач [PERSON], в порушення умов договору свої зобов'язання не виконав належним чином, в зв'язку з чим станом на 30 листопада 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 19 123 гривні 65 копійок, з яких 4 323 гривні 27 копійок - заборгованість за кредитом, 13 413 гривень 54 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 886 гривень 84 копійки (процентна складова), що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.4-6), а вказане свідчить про те, що у відповідача виникла прострочена заборгованість, на яку позивачем нараховані відсотки. Таким чином аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved