Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON]. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03 липня 1999 року по 20 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського управління юстиції. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 листопада 2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки було припинено з жовтня 2006 року, проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини не було. Весь час починаючи з народження дитини відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Фактично проживав окремо, не працював та утриманням сім'ї не займався. На сьогоднішній день дитині чотирнадцять років, вона не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки фактично його не бачила. Отже, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. На засіданні опікунської ради Кіровоградської міської ради 09.07.2014 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до його неповнолітньої доньки. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні неповнолітньої доньки. Більш того, 21.04.2012 р. позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], який має намір усиновити дитину, однак без позбавлення [PERSON] батьківських прав, усиновлення доньки неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві, не заперечила проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом через оголошення у пресі, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що сторона позивача не заперечила. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в судовому засіданні не заперечила проти позбавлення відповідача батьківських прав, підтримала висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні прокурор не заперечив проти позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, думку прокурора, яка вважає за доцільне задовольнити позовну заяву, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції 20 листопада 2007 року, шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №811 від 22 грудня 2007 року /а.с. 7/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому 05 червня 2000 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 8/. [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, про що свідчить довідка № 362 від 19.08.2014 року, видана Житлово-експлуатаційною конторою №7 /а.с. 4/. Як вбачається з відповіді Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 22.08.2014 року, 01 жовтня 2010 року [PERSON] знявся з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та до теперішнього часу на території України не зареєструвався /а.с. 11/. 16.10.2010 року о 13 год. 43 хв. відповідач перетнув державний кордон через пункт пропуску Іловайськ-Пасажирський парк ТЗ №17 «Київ-Адлер». Іншої інформації щодо місця перебування [PERSON] компетентні органи не мають /а.с. 35/. Як вбачається з повідомлень КЗ «Обласний наркологічний диспансер» та КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», [PERSON] на обліку не значиться /а.с. 52,76/. За повідомленням Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області № 20/236 від 11.02.2015 року, за даними ДІАЗ МВС України інформація щодо притягнення відповідача до кримінальної чи адміністративної відповідальності відсутня /а.с. 80/. Відповідно до довідки № 133/01-18 від 16.02.2015 року, виданої Відділом сім»ї та молоді Кіровоградської міської ради, [PERSON] займалася в зразковому хореографічному ансамблі "Метелиця" (дитячо-юнацького клубу "Ровесник" відділу сім'ї та молоді Кіровоградської міської ради) в 2007-2008 роках. Лише мати дитини, [PERSON], цікавилась її успіхами, участю в концертах, була членом батьківського комітету та вирішувала всі фінансові питання (поїздки, фестивалі, екскурсії, пошиття костюмів), відвідувала батьківські збори лише вона. Батько дівчинки, [PERSON], [INFO], в клубі не з'являвся, не цікавився її досягненнями, участі у вихованні дитини не приймав. Як вбачається з довідки - характеристики вих. №312 від 09.02.2015 року, [PERSON] з вересня 2008 по грудень 2009 року відвідувала гурток «Квітникарі -аранжувальники» Кіровоградского обласного центру еколого-натуралістичної творчості учнівської молоді. До гуртка [PERSON] записала її мама. Заняття у гуртку проводились два рази на тиждень з 15:00 до 18:00 години. В зв'язку з тим, що, особливо у зимовий час, для дитини її віку було пізно самій діставатися до дому, на прохання викладачів, дітей супроводжували рідні. [PERSON] з кожного заняття забирала мати або бабуся. Батька цієї дитини викладачі гуртку ні після занять, ні на презентаційних закладах, за весь час відвідування дитиною гуртка, ніколи не бачили. Згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 4603/49-05-24 від 09.07.2014 року, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 02.07.2014 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] /а.с. 9/. В судовому засіданні дитина [PERSON] пояснила, що свого батька, [PERSON] не пам'ятає, згодна з позбавленням його батьківських прав. Відповідно до пояснення гр. [PERSON], класного керівника 8-в класу спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІП ступенів № 6 Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, батько учениці [PERSON] жодного разу не з'являвся у школі, не відвідував батьківські збори, не цікавився розвитком своєї дитини. Факт ухилення гр. [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки [PERSON] підтвердили в судовому засіданні громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням своєї неповнолітньої доньки, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON], [INFO], необхідно позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved