Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 27.02.2008 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №SUC0AL00001943 та відповідач отримав кредит у розмірі 11118,12 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,11% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує свої зобовязання, має заборгованість по кредитному договору, з урахуванням зменшення позовних вимог на загальну суму 16460,84 доларів США, а тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача позов підтримав повністю. Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилався на неукладеність договору та пропуск строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне. 27.02.2008 року між сторонами укладено Кредитний договір №SUC0AL00001943 (а.с.9-11) про отримання кредитних коштів в сумі 11118,12 доларів США на купівлю автомобіля, 1946,01 доларів США на сплату страхових платежів на строк до 27.02.2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 1,18% на місяць. В силу ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Шляхом написання договору відповідач узгодив умови кредитного договору, шляхом сплати регулярних платежів підтвердив обов'язковість його виконання. Відтак, суд критично оцінює підстави та доводи відповідача щодо не укладення договору. Спростовано наявними в матеріалах справи доводи відповідача відносно не отримання грошових коштів в іноземній валюті, оскільки договором визначено конкретну мету кредиту купівлю автомобіля. ПАТ ВБ Приватбанк на підставі заяви [PERSON] (а.с.78) видано готівкові кошти, згідно меморіального ордеру, квитанції (а.с.79, 80), на підставі рахунку фактури ТОВ Автоприват (а.с.66) конвертовано грошові кошти в національну валюту України та в інтересах позичальника перераховано власнику транспортного засобу, а також сплачено страхові платежі до договором страхування наземного транспорту. Позивачем долучено до справи генеральну ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, отримані у встановленому порядку. Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року N 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року N 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У зв'язку з наведеним надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Тобто, в силу ст.509 ЦК України, між Сторонами виникли майнові зобовязання. Отже, правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором та ЦК України. Правомірність укладення договору та наявність простроченої заборгованості підтверджено рішеннями судів першої та апеляційної інстанції в рамках розгляду інших спорів між сторонами (а.с.45-60). Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, відповідач повинен виконати дане зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. [PERSON] не виконує свої зобовязання, станом на 26.12.2014 р. має заборгованість по кредитному договору, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору /а.с.105-108/: - 6935,42 доларів США заборгованість за кредитом; - 4418,02 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом; - 132,44 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; - 4974,96 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; Строк виконання зобовязання за кредитним договором настав 27.02.2015р. З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що прострочення виникло починаючи з 19.09.2008 року. Востаннє погашення боргу відбувалося 15.11.2013 року, переривався перебіг строку давності також в звязку з предявленням позову до суду про звернення стягнення на заставне майно (а.с.53-60). Тобто, строк позовної давності було перервано, вимоги з приводу стягнення суми боргу, процентів, комісії предявлено в межах трирічного строку позовної давності. Згідно з ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. До вимог про стягнення пені встановлено річний строк позовної давності (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Оскільки позов предявлено 24.02.2015 року, то відносно стягнення пені сплинув річний строк позовної давності. Станом на 26.02.2014 року сума нарахованої пені становила 7185,79 долара США. Отже, в межах строку давності стягненню підлягає 12160,75 7185,79 = 4974,96 доларів США. Не підлягає застосуванню до правовідносин сторін положення Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, на чому наполягав відповідач. Так, цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (ст.1 Закону). Отже, чинність закону не поширюється на правовідносини, учасниками яких є фізичні особи. Відсутні також приписи закону, які б забороняли визначати пеню в іноземній валюті, пеня є похідним зобовязання від основного зобовязання, нараховується саме на прострочену суму боргу, який визначено в іноземній валюті. Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 6935,42 доларів США заборгованість за кредитом; 4418,02 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом; 132,44 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом: 4974,96 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором за період з 26.02.2014 року по 26.12.2014 року, всього 16460,84 доларів США, що на дату винесення судового рішення згідно офіційного курсу НБУ (20,722460грн. за 1 долар США) становить 341109,10 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3654,00грн., які були понесені на момент подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved