Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] в с. Зозів Липовецького району Вінницької області померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим 25.10.2010, відповідно до якого вона заповіла усе належне їй майно внукам [PERSON] та [PERSON] . До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3193 га (кадастровий номер - 0522281400:5000:0012), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області та належала [PERSON] згідно Державного акту серії ЯА № 802654. Позивач після смерті спадкодавця спадщину прийняв, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, інший спадкоємець таке своє право не використав. Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості, оскільки за життя спадкодавця було втрачено правовстановлюючі документи на вищевказане майно, у зв`язку із чим нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просить проводити за її відсутності. Ухвалою суду від 23.10.2019 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, утім у позові просив суд про розгляд справи у його відсутність. З огляду на викладене, суд вважає, що можливо ухвалити рішення за відсутності сторін спору, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. Судом встановлено, що 25.10.2010 [PERSON] на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заполвіла своїм онукам [PERSON] та [PERSON] усе належне їй майно (а.с.7). Із відомостей наданих виконавчим комітетом Зозівської сільської ради Липовецького району від 27.08.2019 за №794 встановлено, що [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , де з нею разом постійно проживав без реєстрації її онук [PERSON] . За інформацією наданою нотаріальною установою спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , спадщину прийняв, отож вона йому належить. Судом встановлено, що до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3193 га (кадастровий номер - 0522281400:5000:0012), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області та належала [PERSON] згідно Державного акту серії ЯА № 802654. Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що правовстановлюючий документ на підтвердження належності майна спадкодавцеві втрачено, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем в нотаріальному порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідач подав заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved