Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивачка просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею, [PERSON] , та [PERSON] , який зареєстрований у Новозарицькій сільській раді Фрунзівського району Одеської області. Після розірвання шлюбу дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] залишити на проживанні з нею. Не встановлювати строк для примирення між нею та відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає. Стягнути із відповідача судові витрати: вартість судового збору та витрати за складання позовної заяви. Свої вимоги мотивує тим, що 26 жовтня 1996 року вона уклала шлюб із [PERSON] , який вони зареєстрували у Новозарицькій сільській раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 3 . На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають непорозуміння, які не вдається вирішити. Свідком таких подій нерідко ставали їх знайомі, рідні, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання, панічний страх. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюб носить формальний характер. За її глибоким переконанням не має подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини. Подальша реєстрація шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. У позасудовому порядку вона не має можливості вирішити питання про розірвання шлюбу. В шлюбі у них народилися діти : [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини. Просила позов задоволити. Додатково пояснила, що вона категорично настоює на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними неможливе. Відповідачу [PERSON] відомо, що вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу, також, йому відомо що 14.12.2020 року призначено судовий розгляд, однак він повідомив, що в суд не з`явиться. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений, у встановленому Законом порядку, про що свідчать: повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18) , оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.15,22). Від нього не поступив відзив на позов. Cуд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов, підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.5) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] , 26 жовтня 1996 року був укладений шлюб зареєстрований Новозарицькою сільською радою Фрунзівського району Одеської області, актовий запис №3. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка " [PERSON] ", дружини " [PERSON] ". У сторін за час спільного проживання народилося п`ятеро дітей: [INFO] - донька, [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.6), [INFO] - син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.7), [INFO] - донька, [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.8) , [INFO] - син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.9) та [INFO] - син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.10) . Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім`я розпалася. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити. Оскільки, на момент розгляду справи, донька подружжя, [PERSON] , [INFO] , досягла чотирнадцяти років , вона вправі визначати місце свого проживання самостійно. А тому в частині позовних вимог щодо залишення неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , яка на час розгляду справи досягла 14-річного віку, на проживання з позивачкою слід відмовити. Щодо вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного: Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи слідує, що позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. що підтверджується квитанцією (а.с. 2). Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. В підтвердження понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано квитанцію до прибуткового касового ордера №11 від 03.11.2020р., виданої адвокатом Керницьким В.М., (а.с.11). Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 500,00 гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved