Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що між нею та [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені відповідачів по справі, було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі з жовтня 2004 року зібрали свої речі і виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, одназ з реєстраційного обліку за адресою відчуженої квартири не знялися. Всі обов'язки з оплати комунальних послуг виконує вона одна, утримує квартиру в належному стані, проводить ремонти. Вказуючи на те, що відповідачі не мешкають в квартирі понад шести місяців без поважних причин і просить позов задовольнити. Позивачка та представник позивачки надали заяви, в яких просять розглянути справу за своєї відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини своєї неявки. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивачки та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.04.2009 року [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-13). Згідно довідки КП "Тепловодосервіс" відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.35). Як вбачається з акту від 07.10.2015 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], з 07 жовтня 2004 року не проживають (а.с.34). Згідно ст.72 ЖК України, в разі відсутності особи більше шести місяців, він може бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням в судовому порядку. Будь-яких поважних причин відсутності відповідачів в спірному приміщенні більше шести місяців не встановлено. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка дають підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Проте, позов в частині зняття відповідачів з реєстрації задоволенню не підлягають, тому як такі питання відносяться до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. ст. 7, 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Остаточне рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстрації за адресою спірної квартири. А тому,

Outcome: partial