Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Представник [PERSON] в інтересах [PERSON] в особі законного представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору недійсним та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Станом на сьогоднішній день опікуном [PERSON] є [PERSON] . За життя [PERSON] належала житлова квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 14.05.2014 року відповідачем [PERSON] , діючим на підставі довіреності від імені [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В. 12.04.2014 року, було укладено Договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] від імені [PERSON] відчужив [PERSON] житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Про те, на час укладення Договору дарування вказаної вище житлової квартири, що належала [PERSON] , від імені якої на підставі Довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В. 12.04.2014 року за реєстровим № 967 діяв [PERSON] , [PERSON] , вже була померлою, тобто до укладення Договору дарування квартири від 14.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В. та зареєстрованого в реєстрі № 1193. Таким чином, у відповідача [PERSON] не було повноважень на укладення оспорюваного Договору дарування від 14.05.2014 року, так як згідно приписів ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. За таких обставин, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1193 Договір дарування квартири від 14.05.2014 року укладений особою, яка не має цивільної дієздатності, тобто в момент вчинення правочину не додержано вимог, як встановлені ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, а тому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України він є недійсним. В той же час, [INFO] померла [PERSON] , яка була стороною Договору дарування від 14.05.2014 року. У зв`язку із смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого повинна була увійти житлова кватира за адресою: [ADDRESS] , проте, шляхом укладення Договору дарування від 14.05.2014 року, на час укладення якого остання була померла, вважається, що вказана вище житлова квартира безпідставно вибула із складу спадкового майна. З огляду на наведене, представник позивача вважає поважною причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] , що є підставою для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?Визнати недійсним Договір дарування квартири від 14.05.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В. та зареєстрованого за реєстровим № 1193; ?Припинити зареєстроване за [PERSON] право власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 359960851101, про яке у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис 13041858 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] ; ?Встановити [PERSON] додатковий строк достатній для падання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка складається із житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 09.09.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Суд констатує, що від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., відповідно до якої [PERSON] в порядку ст.ст. 49, 206 ЦПК України визнає позов в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився. Одна, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести розгляд справи за його відсутності. Законний представник [PERSON] - [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак, надав суду заяву, в якій подану ним заяву про визнання позову підтримує, не заперечує проти задоволення даного позову, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Згідно приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 06.03.2013 року), яка [INFO] померла, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 05.05.2014 року. З наявного в матеріалах справи Розпорядження № 313 від 22.06.2018 року Кілійської районної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] є опікуном [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] належала житлова квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 14.05.2014 року відповідачем [PERSON] , діючим на підставі довіреності від імені [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В. 12.04.2014 року, було укладено Договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] від імені [PERSON] відчужив [PERSON] житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно приписів ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно приписів ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі: смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання Також, ст. 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Суд констатує, що на день укладення Договору дарування вказаної вище житлової квартири, що належала [PERSON] , від імені якої на підставі Довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В. 12.04.2014 року за реєстровим № 967 діяв [PERSON] , [PERSON] вже була померлою, тобто до укладення Договору дарування квартири від 14.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В. та зареєстрованого в реєстрі № 1193. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, у відповідача [PERSON] не було повноважень на укладення оспорюваного Договору дарування від 14.05.2014 року, так як згідно приписів ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. За таких обставин, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1193 Договір дарування квартири від 14.05.2014 року укладений особою, яка не має цивільної дієздатності, тобто в момент вчинення правочину не додержано вимог, як встановлені ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, а тому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України він є недійсним, а позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 19.05.2018 року. З наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 270559885 від 15.08.2021 року вбачається, що за [PERSON] зареєстроване право власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 359960851101, підстава державної реєстрації: Договір дарування, серія та номер: 1194, виданий 14.05.2014 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав на їх обтяжень, індексний номер: 13041858, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. Відповідно до абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зважаючи на положення ст. 26 ЗУ «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та недійсність Договору дарування від 14.05.2014 року, суд доходить висновку, що підлягає припиненню зареєстроване за [PERSON] право власності за житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 359960851101, про яке у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис 13041858 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилося в момент його смерті. Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Зважаючи на положення ст.ст. 1218, 1220 ЦК України у зв`язку із смертю [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого входила в тому числі житлова квартира за адресою: [ADDRESS] , проте, шляхом укладення Договору дарування від 14.05.2014 року, на час укладення якого остання була померлою, суд констатує, що вказана вище житлова квартира безпідставно вибула із складу спадкового майна. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно приписів статті 1261 ЦУ України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними. Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини представник позивача вказує на обставини незаконного вибуття із складу спадщини, що відкрилася у зв`язку із смертю [PERSON] , права власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , шляхом укладення оскаржуваного Договору дарування від 14.05.2014 року, що унеможливила прийняття [PERSON] у спадщину зазначеного майна та отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у встановлений законом строк. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд констатує, що такі є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для висновку про наявність підстав для встановлення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, адже вказані представником позивача обставини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, що потягло за собою пропуск строку для прийняття спадщини. А тому проаналізувавши встановлені обставини по справі, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд уважає за можливе визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними та визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в межах трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі та

Outcome: approved