Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позов, обґрунтувавши позов наступним. 14.04.2010 року між їх батьком [PERSON], та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою [PERSON] укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON]Д передав [PERSON] в платне користування строком на 10 років земельну ділянку під номером 30 площею 10,67 га, розташовану на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яка належала йому згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 001369, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власної на землю за № 17-22ч. Зазначений договір 8 жовтня 2010 року зареєстрований за № 041036500036 у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». 10.12.2013 року помер орендар [PERSON]. 19 січня 2014 року помер батько позивачів. 9 грудня 2014 року та 17 грудня 2014 року позивачам видано свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яких кожному з них належить 1/2 частка земельної ділянки кадастровий номер 3520886000:02: 000:2030, площею 10, 67 га, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] його син [PERSON] та дружина - [PERSON], у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] Оскільки будь-які зміни в договір оренди не внесені, позивачі просять договір оренди землі, визнати припиненим у звязку зі смертю орендаря та скасувати запис у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі. Також позивачі зазначають, що після смерті [PERSON], починаючи з 2014 року даною земельною ділянкою користується [PERSON], з яким у позивачів не існує ніяких договірних відносин, тому позивачі просять усунути перешкоди у користуванні майном, зобовязавши [PERSON] повернути земельну ділянку. Позивачі та їх представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити їх з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також не визнав позовних вимог заявлених до нього про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, надавши суду пояснення у порядку ст.62 ЦПК України про те, що не користується спірною земельною ділянкою позивачки, а лише інколи надає спадкоємцям орендаря [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] за їх проханням послуги щодо обробітку вказаної земельної ділянки, право на оренду якої, на його думку, ті успадкували. Не визнала позовних вимог й співвідповідачка [PERSON], її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що право оренди за договором від 14.04.2010 року земельної ділянки позивачів, після смерті орендаря [PERSON], успадкували його спадкоємці [PERSON] та [PERSON], та приступили до її використання, хоча не зареєструвалися як субєкти підприємницької діяльності та не оформили відповідних змін до договору оренди, але, на його думку, це не є обовязковим та не може бути підставою для припинення правовідносин за договором оренди. Вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] правомірно користуються орендованою спадкодавцем земельною ділянкою позивачки. Співвідповідач [PERSON]до суду не зявився, надіславши заяву в якій просить розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову. Представник державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Кіровоградської філії в судове засідання не зявився, направив до суду заперечення проти позову, згідно яких позивачами не доведено в чому полягає їх порушення прав та інтересів Центром ДЗК оскільки починаючи з 01 січня 2011 року Центр не здійснює де6ржавну реєстрацію договорів оренди землі, а всі документи з ведення державного реєстру земель, в тому числі закриті Книги записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди передані до відділу Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області. Представник відділу Держземагентства у Бобринецькому районі Кіровоградської області [PERSON] в судове засідання не зявився до суду заяву про розгляд справи без їх участі та надав до суду заперечення згідно яких просить суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вимоги позивачів до відділу є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Представник третьої особи Державної реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції залишила питання стосовно задоволення позову на розсуд суду і повідомила, що законом передбачене скасування державної реєстрації договорів оренди, в тому числі, на підставі рішення суду про припинення договору оренди. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 19.01.2014 року помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.01.2014 (а.с. 17). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія КР № 001369 [PERSON] належала земельна ділянка площею 10,67 га, розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району (а.с. 23-24). Спадщину після його смерті прийняли донька [PERSON] та син [PERSON] ( а.с. 32- 43, 185). 14 квітня 2010 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладений договір оренди землі, відносно земельної ділянки, площею 10,67 га, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району. Даний договір зареєстрований у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 08.10.2010 року за № 041036500036 (а.с. 25-26). Згідно актового запису про смерть [PERSON] помер 10 грудня 2013 року ( а.с.27). Спадщину після його смерті прийняли дружина [PERSON] та син [PERSON] ( а.с. 146-149). Відповідно до ст.31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Статтею 412 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється у разі: поєднання в одній особі власника земельної ділянки та землекористувача; спливу строку, на який було надано право користування; викупу земельної ділянки у зв'язку із суспільною необхідністю. Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. В свою чергу, статтею 7 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( а.с.181, 182) встановлено, що підприємницька діяльність [PERSON] припинена у звязку з його смертю, про що 16.12.2013 року зроблено відповідний запис. З витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( а.с.183, 184) також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані як фізичні особи-підприємці станом на 25.05.2015р. Відповідно до ч.3 ст.61 обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.09.2014 року, справа № 383/748/14-ц залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26.11.2014 року № 22-ц/781/2827/14, встановлено, що спадкоємці померлого орендаря [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] для набуття права на оренду земельних ділянок, окрім прийняття спадщини, повинні набути статус субєкта підприємницької діяльності, а для набуття статусу сторони договору також внести відповідні зміни до тексту договору. Оскільки вказаними спадкоємцями не надано суду доказів оформлення в належній формі права оренди за договором від 14.04.2010 року після смерті орендаря фізичної особи - підприємця [PERSON], тому вказаний договір оренди земельної ділянки позивачів є припиненим відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» у звязку зі смертю орендаря фізичної особи - підприємця. Відтак, суд прийшов до висновку, що договір оренди землі від 14.04.2010 року на час звернення до суду та розгляду справи є припиненим на підставі ст.31 Закону України «Про оренду землі» у звязку зі смертю орендаря ФОП [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження виникають з моменту здійснення державної реєстрації таких прав. Тобто, якщо договір оренди землі припинено після 01 січня 2013 року, припинення права оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі прав. При цьому для внесення вперше відомостей про право оренди земельних ділянок до Державного реєстру прав за іншим субєктом орендних відносин, має передувати державна реєстрація припинення права оренди земельної ділянки за попереднім субєктом правовідносин. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Враховуючи наявність спору стосовно прав на спірну земельну ділянку між позивачами, спадкоємцями орендодавця та відповідачами, спадкоємцями орендаря, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для вирішення спору в частині припинення договору оренди від 14.04.2010 року на користь позивачів. Відносно позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі від 14.04.2010 року, суд, враховуючи той факт, що стороною позивачів жодних правових підстав, визначених цивільним законодавством, законодавством, що регулює земельні правовідносини, в обґрунтування скасування державної реєстрації зазначеного договору не наведено, будь-яких доказів, що підтверджують правомірність такої вимоги суду не надано, а також, враховуючи, що з 01.01.2013 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться органами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не встановлено правонаступництва органів державної реєстрації прав у вказаній сфері, тобто переходу прав та обовязків від підприємств бюро технічної інвентаризації, органів земельних ресурсів або інших органів, які до 01.01.2013 проводили реєстрацію речових прав на нерухоме майно, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позов в цій частині. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ст.60 ЦПК). Виходячи із принципу диспозитивності цивільного процесу, закріпленого у ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та які розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За цих підстав, доводи відповідача [PERSON], співвідповідачки [PERSON], та їх представника про застосування до правовідносин ст.7 Закону України «Про оренду землі», та щодо безумовного успадкування відповідачами [PERSON] та [PERSON] права оренди за договором є необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими в судовому засіданні та в рішенні Бобринецького районного суду від 26.09.2014 року обставинами справи. Щодо позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом звільнення, то враховуючи встановлені в судовому засіданні на підставі досліджених доказів обставини та факти, суд вважає, що вони задоволенню також не підлягають, оскільки позивачами не доведений факту користування їх земельною ділянкою відповідачем [PERSON], який суду пояснив, що земельна ділянка позивачів на сьогодні перебуває у володінні та користуванні спадкоємців орендаря [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], а він лише інколи надає їм послуги в обробітку землі. Ці обставини підтверджуються й договором про взаємний обробіток земельної ділянки і поясненнями [PERSON], який зазначив, що він так само готовий допомагати в обробітку землі і іншим орендарям спірної земельної ділянки ( а.с.101). Суд вважає, що обраний позивачами спосіб захисту порушеного права не відповідає способам захисту прав закріплених у ст. 16 Цивільного кодексу України у контексті дійсних обставин справи. Тому, суд вважає, що належним способом захисту права позивачів буде витребування земельної ділянки із незаконного користування спадкоємців орендаря [PERSON] На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині визнання договору оренди землі від 14.04.2010 року припиненим. Також, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial