Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визнати договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними побудовами, який складається з: А - будинок, а - прибудова, а1 - тамбур, а2 - тамбур, Б - гараж, В - сарай, погріб, Д - вбиральня, Н- літня кухня, О - сарай, 1 - огорожа, 2 - хвіртка, 3 - ворота, 4 - хвіртка, 5- огорожа, розташованого по [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON], посвідченого Костюченко П.К., секретарем виконкому Піщанської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 88 від 12 липня 1982 року - дійсним. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, який складається з: А - будинок, а - прибудова, а1 - тамбур, а2 - тамбур, Б - гараж, В - сарай, погріб, Д - вбиральня, Н- літня кухня, О - сарай, 1 - огорожа, 2 - хвіртка, 3 - ворота, 4 - хвіртка, 5- огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON], право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, який складається з: А - будинок, а - прибудова, а1 - тамбур, а2 - тамбур, Б - гараж, В - сарай, погріб, Д - вбиральня, Н- літня кухня, О - сарай, 1 - огорожа, 2 - хвіртка, 3 - ворота, 4 - хвіртка, 5- огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт належності державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Нв 000927, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 927 від 21 лютого 1995 року - [PERSON], який помер [INFO] року. Визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,4565 га, розташовану на території [ADDRESS], яку передано для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,25 га, ведення особистого господарства в межах населених пунктів 0,207 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON], серія ДП Нв 000927, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 927 від 21 лютого 1995 року, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 липня 1982 року [PERSON] придбав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. З 1988 року, [PERSON], та [PERSON], проживали разом у вищевказаному житловому будинку, вели спільно господарство, піклувалися один про одного. 04 вересня 2006 року Бюро технічної інвентаризації на вищевказаний житловий будинок оформлений технічний паспорт на ім'я [PERSON]. [INFO] року, [PERSON], помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0.4565 га, розташованої в [ADDRESS], переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,25 га, ведення особистого господарства в межах населених пунктів 0,207 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON], серія ДП Нв 000927, зареєстрованого в Книзі записів державних актів. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON]. Інших спадкоємців на спадкове майно після смерті [PERSON] немає. Позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, після чого заведено спадкову справу за № 150/13. 24 вересня 2014 року позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. 24 вересня 2014 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з тим, що позивачем наданий до нотаріальної контори договір купівлі-продажу спадкового житлового будинку, право власності за яким не зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації у встановленому законом порядку, що суперечить вимогам ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», це не дає можливості нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину, а мені отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Оскільки державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, що на цей час неможливо, так як власник будинку помер, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, видане бути не може. Крім того, у державному акті на право приватної власності на землю ДП Нв 000927 щодо земельної ділянки площею 0,4565 га, розташованої в [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON], наявна дописка, а саме - дописана рукою дата видачі акту, не застережена підписом посадової (уповноваженої на те) особи і печаткою установи, яка видала документ. 24 вересня 2014 року, позивачем отримано з Управління Держземагенства у Новомосковському районі довідку, яка підтверджує дату реєстрації державного акту на право власності на землю, серія ДП Нв 000927 на ім'я [PERSON]. У вказаному державному акті невірно вказана вулиця, а саме: замість вулиці «[ADDRESS]» вказано вулиця «[ADDRESS]», тоді як в інших документах, а саме в моєму паспорті (Додаток № 2), в технічному паспорті на житловий будинок (Додаток № 4) вулиця вказана як «[ADDRESS]». В судове засідання позивач та їх представник не з'явились, в своїх заявах просили суд розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача-2 та третіх осіб в судове засідання не з'явились, згідно заяв, що надійшли до суду представник третьої особи просив розглядати справу за її відсутності. Причин неявки представника відповідача суду не повідомлено. Від відповідача-1 жодних підстав, повідомлень про причини неявки не надходило, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 12 липня 1982 року, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Костюченко П.К., секретарем виконкому Піщанської сільської ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрі за № 88, [PERSON], придбав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу зареєстровано у виконавчому комітеті сільської ради за № 88. Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Так, угода купівлі продажу відбулась 12 липня 1982 року, у відповідності до відповіді Піщанської сільської ради № 4/3.8-110 від 25 березня 2013 року згідно запису погосподарської книги, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] Отже, [PERSON] у встановленому станом на час здійснення угоди порядку набув права власності на означене майно і підстав для додаткового визнання означеного договору купівлі продажу від 12 липня 1982 року дійсним та визнання за спадкодавцем права власності на будинок судом не вбачається, внаслідок чого в задоволенні позовних вимог в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити. Щодо вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту належності державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Нв 000927, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 927 від 21 лютого 1995 року - [PERSON], померлому [INFO] року що підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку, розташовану за адресою по [ADDRESS] суд зазначає наступне. Відповідно п. 6 ч. 1, ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З наданого суду державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Нв 000927, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 927 від 21 лютого 1995 року вбачається, що у державному акті наявна дописка, а саме - дописана рукою дата видачі акту, не застережена підписом посадової (уповноваженої на те) особи і печаткою установи, яка видала документ. Водночас, згідно відповіді Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області №2175/01-07 від 24 вересня 2014 року, акт на право власності на землю серія ДП Нв 000927 зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 927 21 лютого 1995 року, що відповідає даті, зазначеній в акті. Крім того, враховуючи цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку - 0,25 га, ведення особистого господарства в межах населених пунктів 0,207 га та належності [PERSON] будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині, встановивши факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Нв 000927, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 927 від 21 лютого 1995 року - [PERSON], померлому [INFO] року, згідно якого [PERSON], мешкає за адресою [ADDRESS] передано в приватну власність земельну ділянку, розташовану на території Піщанської сільської ради. Щодо вимог про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок та земельну ділянку суд зазначає наступне. [INFO] року, [PERSON], помер. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно отриманої судом копії спадкової справи після смерті [PERSON] та з урахуванням рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2013 року, вбачається що позивач є спадкоємцем четвертої черги, єдиний інший спадкоємець - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, внаслідок чого з урахуванням доказів на підтвердження належності спадкового майна спадкодавцеві суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial