overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивував тим, що 25.11.2007 року між ним та [PERSON] (змінила прізвище на "[PERSON]", далі - відповідач) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області. У подружжя народилась дочка - [PERSON] ([INFO]). Через різні погляди на життя спільне життя подружжя не склалося, сторони припинили спільне проживання. Формальне збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому він вирішив звернутися до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву в якій просив позов задовольнити, а справу розглянути у його відсутність, у разі неявки відповідача дав свою згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи оповіщеною у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, заяви про відкладення розгляду справи або ж розгляду у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі даних і доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 25.11.2007 року виконком Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області зареєстрував шлюб [PERSON] з [PERSON], у зв'язку з чим було складено актовий запис (а.с. 5). Після реєстрації шлюбу відповідач обрала прізвище чоловіка - "[PERSON]". У подружжя народилась дочка - [PERSON] ([INFO], а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. За змістом статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що у зв'язку з різними поглядами на життя спільне життя подружжя не склалося, спроби налагодити відносини позитивних результатів не дали, у зв'язку з чим сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалась. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно частини третьої статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За наведених вище обставин суд вважає за можливе розірвати шлюб, що зареєстрований виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області 25.11.2007 року, актовий запис № 63. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивував тим, що 26.06.1997 року між ним та [PERSON] (змінила прізвище на "[PERSON]", далі - відповідач) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області. У шлюбі в подружжя народилась дочка - [PERSON] ([INFO]). Через різні погляди на життя спільне життя подружжя не склалося, спроби зберегти сім`ю позитивних результатів не дали. Формальне збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому він вирішив звернутися до суду з зазначеним позовом. До суду позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач подала до суду заяву про визнання позову, який просила розглянути у її відсутність. Оскільки сторони скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі матеріалів згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 26.06.1997 року виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області зареєстрував шлюб [PERSON] з [PERSON], у зв'язку з чим було складено актовий запис за № 5 (а.с. 7). Після реєстрації шлюбу відповідач обрала прізвище - "[PERSON]". У шлюбі в подружжя народилось дві дочки, одна з яких на даний час повнолітня, а інша - [PERSON] ([INFO]). Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. За змістом статті 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що через різні погляди на життя спільне життя подружжя не склалося, спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, у зв'язку з чим сім`я розпалась остаточно. Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно частини третьої статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За наведених вище обставин суд вважає за можливе розірвати шлюб, що зареєстрований виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області 26.06.1997 року, актовий запис № 5. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивував тим, що 26.11.2011 року між ним та [PERSON] (змінила прізвище на "Троянська", далі відповідач) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області. У подружжя народилась дочка [PERSON] ([INFO]). Через різні погляди на життя в сім`ї постійно виникали сварки та скандали, у звязку з чим спільне життя подружжя не склалося, на даний час сторони припинили спільне проживання. Формальне збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому він вирішив звернутися до суду з зазначеним позовом. Будучи повідомленим у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання позивач не з'явився, однак в прохальній частині позову просив суд розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача, дав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи оповіщеною у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 26.11.2011 року виконкомом Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON], у зв'язку з чим складено актовий запис № 7 (а.с. 5). Після реєстрації шлюбу відповідач обрала прізвище - "Троянська". У подружжя народилася дочка [PERSON] ([INFO], а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК), позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. За змістом статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що у звязку з різними поглядами на життя в подружжя постійно виникали сварки та непорозуміння, спроби налагодити відносини позитивних результатів не дали, у звязку з чим сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалась. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно частини третьої статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За наведених вище обставин суд вважає за можливе розірвати шлюб, що зареєстрований виконкомом Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області 26.11.2011 року, актовий запис № 7. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивував тим, що 29.01.2012 року між ним та [PERSON] (змінила прізвище на "[PERSON]", далі - відповідач) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. У шлюбі в подружжя народилась дочка - [PERSON] ([INFO]). Через різні погляди на життя спільне життя подружжя не склалося, сторони припинили спільне проживання. Формальне збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому він вирішив звернутися до суду з зазначеним позовом. Будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання [PERSON] не з'явився, проте в прохальній частині позовної заяви вказав на необхідність розгляду справи у його відсутність. Відповідач подала до суду заяву про визнання позову, який просила розглянути у її відсутність. Оскільки сторони скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні на підставі наявних у справі даних і доказів згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 29.01.2012 року виконкомом Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON], у зв'язку з чим було зроблено актовий запис за № 02 (а.с. 6). Після реєстрації шлюбу відповідач обрала прізвище "[PERSON]". У шлюбі в подружжя народилась дочка - [PERSON] ([INFO], а.с. 7). Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. За змістом статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що у зв'язку з різними поглядами на життя спільне життя подружжя не склалося, спроби налагодити відносини позитивних результатів не дали, сторони припинили спільне проживання і протягом 4 років проживають окремо. Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно частини третьої статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За наведених вище обставин суд вважає за можливе розірвати шлюб, що зареєстрований виконкомом Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області 29.01.2012 року, актовий запис № 02. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся 22.01.2014 року в суд з цим позовом, вказуючи, що відповідач - [PERSON], відповідно до умов договору на користування електроенергією №19/300417 від 23.01.2007 є споживачем ПАТ "Одесаобленерго", на підставі якого Котовський РЕМ поставляв електроенергію за адресою: [ADDRESS], а споживач повинен здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію. Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99 р. №1357 (зі змінами та доповненнями), які регулюють відносини між споживачами електричної енергії та енергопостачальниками, передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником (п.З Правил ). При цьому, користування електричною енергією - є споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії. Пунктом 42 Правил, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов'язані: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕ, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. З урахуванням п. 37 Правил, енергопостачальник має право, в тому числі перевіряти справність приладу обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку. Так, 20.02.2013 р. уповноваженими працівниками ПАТ "Одесаобленерго",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що згідно інвентарної картки №123 обліку основних засобів в 1970 року за кошти колишнього колгоспу ім.Кірова був побудований житловий будинок [ADDRESS]; з червня 1973 року вона була надана сім»ї працівника господарства [PERSON] На даний час в квартирі зареєстрована відповідач, однак в ньому не проживає, квартирну плату сплачує нерегулярно, в зв»язку з чим утворилася заборгованість; будинок не ремонтується; має заборгованість по сплаті за водопостачання, електроенергію та газопостачання; квартира відключена від цих послуг. [PERSON] у вказаній квартирі зареєстрована, але більше року в ній не проживає, що підтверджується актом обстеження квартири. Реєстрація відповідача в належному їй на праві власності житловому будинку чинить перешкоди вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, що створює незручності та змушує позивача нести додаткові витрати, в тому числі і комунальні. В судовому засіданні представник позивача не з"явився, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об"ємі, просив позов задовольнити; не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - шляхом публікації оголошення в ЗМІ. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, за згоди позивача ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно інвентарної картки №123 обліку основних засобів в 1970 року за кошти колишнього колгоспу ім.Кірова був побудований житловий будинок [ADDRESS]; який згідно інвентарного опису споруд станом на 01.12.2013 року перебуває на балансі ПОК «Зоря». [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрована, але з більше року в ньому не проживає, що підтверджується актами обстеження від 28.08.2013 року, 28.10.2013 року, 25.12.2013 року, 06.11.2013 року, Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінив та дослідив докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом відповідача. Із позовних вимог вбачається, що 14.12.2012 року представниками філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Косівський РЕМ» при проведенні обстеження схеми живлення та обліку електроенергії у житловому будинку [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS], виявлено порушення «Правил користування електричною енергією», а саме: самовільне підключення струмоприймачів без порушення схеми обліку з встановленим приладом обліку, який не зареєстрований у філії, на якому відсутні пломби енергонагляду, відсутній особовий рахунок. Про виявлене порушення складено відповідний акт та нараховано заподіяну шкоду, яка становить 1075 грн. 36 коп. В судове засідання представник позивача по довіреності - Чабанюк І.І. не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує, а справу просить розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 53 "Правил користування електричною енергією для населення", у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт. На підставі акту енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Відповідно до акту №078092 від 14.12.2012 року, складеного представниками позивача про те, що в присутності споживача в житловому будинку [PERSON], який знаходиться в [ADDRESS] виявлено самовільне підключення струмоприймачів без порушення схеми обліку з встановленим приладом обліку, який не зареєстрований у філії, на якому відсутні пломби енергонагляду, відсутній особовий рахунок, чим згідно проведеного розрахунку заподіяно матеріальну шкоду в сумі 1075 грн. 36 коп. (а.с. 4-10) На підставі наведеного, ст.ст. 256, 257, 1166 ЦК України, п. 53 "Правил користування електричною енергією для населення" та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому зазначив, що він являється сином [PERSON] та навчається на денній формі навчання в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі на 2-му курсі. Термін навчання встановлено до 30 червня 2018 року. В звязку із цими обставинами він не має свого заробітку і потребує матеріальної допомоги на час свого навчання. Відповідач коштів на його утримання і навчання в добровільному порядку не надає, тому він вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою та просить суд стягувати з відповідача на його користь аліменти на період навчання, тобто до 30 червня 2018 року в розмірі 600 грн. щомісячно з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання. Також просив стягнути з відповідача 150 грн. витрат, повязаних з наданням правової допомоги адвоката. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, які просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], являється сином [PERSON] (а.с.4). Позивач в даний час навчається на денній формі навчання в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі на 2-му курсі, що стверджується довідкою (а.с.5). Термін навчання встановлено до 30 червня 2018 року. В звязку із цими обставинами, позивач не має свого заробітку і потребує матеріальної допомоги на час свого навчання, а відповідач коштів на утримання і навчання в добровільному порядку не надає, хоча працездатний і в змозі надавати таку допомогу. Згідно ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України - "Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином." В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання сина на період його навчання - обґрунтований і підлягає задоволенню. Позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 150 грн. витрат, повязаних з наданням правової допомоги адвоката, теж підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч.1 ст.84 Цивільного процесуального кодексу України - "Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги." У матеріалах справи є довідка адвоката про надання правової допомоги позивачу та останній за це сплатив кошти в сумі 150 гривень (а.с.7).

Outcome: approved