Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача, в якому зазначили, що відповідач являється їхнім батьком, з яким їхня мати розірвала шлюб, а вони залишились проживати з матір'ю [PERSON]. На їхнє утримання з відповідача стягувались аліменти до виповнення повноліття, тобто до [INFO] року. З 1 вересня 2013 року вони навчаються на першому курсі денного відділення: [PERSON] - Житомирського державного університету ім. І.Франка, а [PERSON] - Національного транспортного університету. Оскільки відповідач офіційно працює у ВП ДТГО "ПЗЗ" Коростенське БМЕУ-4, то вони вважають, що він має постійний дохід, а тому фактично може надавати матеріальну допомоги. Просили суд стягувати з відповідача на їх користь аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожній дитині щомісяця до закінчення навчання. Під час розгляду даної цивільної справи позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили суд постановити рішення про стягнення з відповідача на їх користь аліменти у розмірі по 1/6 частині на кожну з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на період навчання. В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Вважають, що відповідач має змогу надавати їм матеріальну допомогу на час навчання, якої вони потребують. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити в його задоволенні, оскільки йому коштів не вистачає на своє утримання. Проаналізувавши пояснення сторін в їх сукупності з матеріалами справи та наданими сторонами доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], [INFO], являються дочками [PERSON] (а.с.2, 3) і в даний час навчаються на першому курсі (за денною формою навчання) в: [PERSON] - Житомирського державного університету ім. І.Франка, а [PERSON] - Національного транспортного університету, що вбачається з довідок №№ 45, 239 від 02.04.2014 року та №№ 204, 205 від 03 і 04.04.2014 року (а.с.4, 5). Термін навчання встановлено з 1 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року. Шлюб між [PERSON] (матір'ю позивачів) та відповідачем [PERSON] (батьком позивачів) розірвано 16.04.2010 року (а.с.10). Згідно ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України - "Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином." Встановлено судом і те, що до повноліття позивачів, тобто до [INFO] року з відповідача стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання позивачів згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.01.2010 року (а.с.11). З довідок видно, що відповідач працює у Коростенському будівельно - монтажному управлінні № 4 на посаді бетоняра, заробітна плата у якого складає у середньому 1483,08 грн. (а.с.16, 29), що є значно меншою ніж отримує мати позивачів - [PERSON], розмір якої у середньому становить 2390,37 грн. (а.с.28). Також позивачка [PERSON] за увесь час навчання з вересня 2013 року по травень 2014 року мала доход у сумі 7121,02 грн. (а.с.18), а [PERSON] за увесь час навчання з вересня 2013 року по квітень 2014 року мала доход у сумі 3650 грн. (а.с.20). Отже із наданих сторонами доказів та доведеними перед судом їх переконливості, суд вважає, що відповідач [PERSON] на даний час не має змоги надавати позивачам матеріальну допомогу на їх утримання. При цьому суд приймає до уваги і те, що позивач за місцем свого проживання [ADDRESS] проживає один і заборгованість за комунальні послуги становить значні суми. Бере до уваги суд і заробітну плату матері позивачів, отримувану стипендію позивачами. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову на даний час слід відмовити.

Outcome: dismissed