Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з трикімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 42,86 кв.м. Оскільки його дружина не залишила заповіту, то спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями за законом є він та сини - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Однак, відповідачі відмовились від прийняття спадщини після смерті матері на його (позивача) користь, склавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Позивач вказує на те, що для оформлення спадщини він звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори. Проте, державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Абісовою Т.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2015 року вих. № 2941/02-31, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв»язку з відсутністю реєстрації квартири [ADDRESS]. Як зазначає позивач, вказана квартира була придбана спадкодавицею, як членом ЖБК «Арсеналець-28». Сума пайового внеску за квартиру була внесена 29.02.1992 року. Вселення в квартиру відбулось на підставі ордера № 075150 серія Ж від 25.05.1989 року. З часу вселення в квартиру він, дружина та відповідачі проживали в ній постійно. В зв»язку з раптовою хворобою дружини вона не мала можливості належним чином відповідно до чинного на той час законодавства юридично зареєструвати право власності на придбану нею квартиру. В зв»язку зі смертю дружини в 1997 році відсутня можливість зареєструвати право власності у діючому на даний час Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що в зв»язку з відсутністю у нього можливості отримати правовстановлюючий документ на квартиру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про визнання позову, в якій також просить розглядати справу в його відсутність (а.с.35). Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.03.1977 року (а.с.49). [INFO] [PERSON] померла (а.с.42). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] в ЖБК «Арсеналець-28». Дана квартира отримана [PERSON] на підставі ордеру № 075150 серії Ж від 25.05.1989 року на сім»ю з 4-х осіб: неї, чоловіка [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки № 32/28 від 28.04.2015 року ЖБК «Арсеналець-28», [PERSON] є власником вказаної квартири, сума пайового внеску в розмірі 15080, 10 крб. сплачена 29.02.1992 року в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. [PERSON] є членом ЖБК «Арсеналець-28» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 21.04.1989 року № 354 (а.с.10). 23.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини, як спадкоємець, який прийняв спадщину згідно ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.41). Відповідно до відмітки державного нотаріуса на вказаній заяві, прийняття позивачем спадщини підтверджується його паспортом, в якому є відмітка про його реєстрацію спадковому майні 06.06.1989 року та відсутня відмітка про зняття з реєстрації (а.с.41, зворот). 23.06.2015 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Абісовою Т.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 2941/02-31, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв»язку з відсутністю реєстрації квартири [ADDRESS] (а.с.57). 23.11.2015 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] було складено нотаріально посвідчені заяви про їх відмову від спадщини за законом після смерті їх матері [PERSON] на користь їх батька - позивача [PERSON] (а.с.6,7). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO]. Як визначено ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 384 ЦК України визначено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Також, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Як встановлено судом, і це підтверджується наявними доказами, померла [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS] після сплати паю за дану квартиру у ЖБК «Арсеналець-28», однак у встановленому законом порядку не зареєструвала дане право власності. Позивач є спадкоємцем за законом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину та звернувся з заявою про прийняття спадщини, однак на даний час позбавлений можливості зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, чим порушується його право на спадкування, а тому його порушені права підлягають захисту в судовому порядку. Також, суд враховує і відмову відповідачів від отримання у спадщину спірного нерухомого майна, викладену ними в заявах від 23.11.2015 року. Крім того, суд приймає і визнання відповідачами вимог позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved