Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказує, що до виконкому Металургійної районної у місті ради з письмовою заявою звернулася гр. [PERSON] з питання неналежного виконання гр. [PERSON] батьківських обов'язків по відношенню до свого сина, [PERSON], [INFO] При розгляді даного звернення стало відомо, що на [ADDRESS] у гр. [PERSON] вже чотири роки мешкає малолітній [PERSON], [INFO] Мати дитини - [PERSON], [INFO] проживає на [ADDRESS], покинула дитину у 2014 році, веде асоціальний спосіб життя. На даний час місце її знаходження невідоме. Батько дитини - [PERSON], помер [INFO]. Мати фактично покинула дитину, не виявляє інтересу до її потреб, внутрішнього світу, не піклується про фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує належного рівня харчування, не спілкується з ним на рівні, необхідному для самоусвідомлення. Зазначені обставини свідчать про те, що мати свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з викладеним позивач просить суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON], по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO] Малолітнього передати органу опіки та піклування для вирішення питання влаштування до сімейних форм виховання або до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення; на підставі ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно стягнути з гр. [PERSON] аліменти на користь майбутнього опікуна або дитячого державного закладу де перебуватиме дитина, на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3% з усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача Кость Р.З. позовні вимоги підтримав, підтвердив факти, викладені у позові, просив позовну заяву задовольнити. Відповідачка в жодне судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву, заяв про перенесення судового засідання не надавала.. Третя особа [PERSON] з позовом погодилась, просила задовольнити. До початку судового засідання від представників позивача та третьої особи надійшли заяви про здійснення розгляду справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають. Крім того, до початку судового засідання від відповідачів надійшли заяви про визнання ними позовних вимог у повному обсязі та можливість розгляду справи у їх відсутність. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, в судові засідання не з'являвся. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Там, в судовому засіданні та з письмових матеріалів справи встановлено, що до виконкому Металургійної районної у місті ради з письмовою заявою звернулася гр. [PERSON] з питання неналежного виконання гр. [PERSON] батьківських обов'язків по відношенню до свого сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). Також, [PERSON] - батько, а [PERSON] - мати [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Батько дитини - [PERSON], помер [INFO] (а.с. 8). З наданої інформації Криворізькою педагогічною гімназією, де навчається [PERSON], свідчать, що мати вихованням дитини не займається, на батьківські збори жодного разу не з'являлася, не цікавилася успіхами дитини. Протягом чотирьох років проживання малолітнього у бабусі, мати відвідала його 2 рази, що свідчить про свідоме злісне ухиляння від виконання батьківських обов'язків (а.с. 9, 10). У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов'язків у повному обсязі знаходить своє відображення у письмових матеріалах справи. Оскільки на день розгляду позову відповідачка не вчинила жодних дій, направлених на виховання та сумісне проживання з дитиною, суд доходить висновку про доведеність позовних вимог позивачем. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Також, при винесені рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд доходить наступного висновку. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у відповідності до ст. 166 Сімейного Кодексу, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Водночас, позивач заявляє позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. Проте, ст. 183 СК України вказує, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідачки, а саме у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів). Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме з 14.09.2018 року. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial