Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] площею 0,05 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 23.06.2017 державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі серія та номер 2-377, спадкова справа № 678 за 2002 рік, на земельну ділянку кадастровий номер 3522587600:53:000:0014, площею 0,05 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора - нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д. від 23.06.2017 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер 3522587600:53:000:0014, індексний номер 35833706, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1283563235225 за адресою: [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію Державного Акту на право приватної власності землю на ім`я [PERSON] , серії КР 002151, зареєстрованого в Книзі записи Державних актів на право приватної власності на землю під № 1152, 27 грудня 1996 року, який був визнаний частково недійсним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2000 року та частково «відмінений» Рішенням № 115 від 27 грудня 2000 року Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, зареєстрованого відділом у Кіровоградському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградської області 07.04.2017, кадастровий номер 3522587600:53:000:0014; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3522587600:53:000:0014, в Державному земельному кадастрі, зареєстрованої відділом у Кіровоградському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградської області 07.04.2017; та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначив, що він, як спадкоємець за заповітом, після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , в установлений законом строк прийняв спадщину на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельну ділянку площею 0,05 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, власником яких був його батько, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II- КР № 000262. У процесі оформлення спадщини виявилось, що земельні ділянки, що належали його батькові за адресою: [ADDRESS] перетинаються з суміжними ділянками з кадастровими номерами: 3522587600:53:000:0013, 3522587600:53:000:0014 за адресою [ADDRESS] , що належать [PERSON] , на підставі договорів дарування, укладених між ним та [PERSON] , яка в свою чергу отримала дані земельні ділянки у спадщину після смерті [PERSON] , які належали їй на підставі державного акту серії КР 002151. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.07.2000 вказаний державний акт був визнаний частково недійсним, в частині приватизації земельної ділянки площею 795 кв. м та рішенням Федорівської сільської ради № 115 від 27 грудня 2000 року за [PERSON] було залишено земельну ділянку площею 0,22 га, а його батькові було передано у користування земельну ділянку 795 кв.м. Рішенням № 116 від 27 грудня 2000 року земельну ділянку площею 0,3 га було передано в приватну власність батьку та виданий Державний Акт на право приватної власності на землю серії II- КР № 000262, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 квітня 2001 року за № 5577, визначені у натурі межі земельної ділянки, якою батько користувався протягом 18 років до самої смерті. Проте, при оформленні спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємцем якої була відповідач [PERSON] та розробці технічної документації із землеустрою вказані обставини не були враховані, що призвело до виникнення накладення меж земельних ділянок з кадастровими номерами: 3522587600:53:000:0013, 3522587600:53:000:0014 та земельних ділянок, які належали його батьку і які він успадкував після його смерті. Тому в 2020 році він вимушений був звернутися до суду з позовом до [PERSON] , який був власником цих земельних ділянок, під час розгляду справи спір щодо меж земельної ділянки з кадастровим номером 3522587600:53:000:0013, вдалось вирішити в позасудовому порядку, а стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 3522587600:53:000:0014 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області 01.12.2020 було ухвалено рішення, яким визнано недійсним договір дарування земельної ділянки серія та номер 2-652, від 12.10.2017 площею 0,05 га, кадастровий номер 3522587600:53:000:0014, укладеного між відповідачем по справі [PERSON] та [PERSON] та скасувано її державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі з одночасним скасуванням рішення державного нотаріуса про державну реєстрацію права власності [PERSON] на дану земельну ділянку. На виконання даного рішення, рішенням державного реєстратора Соколівської сільської ради право власності Бойченка А.О. було скасовано, але відділом у Кропивницькому районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовлено у скасуванні державної реєстрації земельної ділянки кадастровим номером з 3522587600:53:000:0014, оскільки реєстрація даної земельної ділянки відбулась на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, на ім`я [PERSON] КР 002151, зареєстрованого під № 1152, 27 грудня 1996 року, який не був змінений згідно рішенням суду Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2000 року, та який зареєстрований в Державному земельному кадастрі та право власності на яку, після смерті [PERSON] , зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину. Отже, вищевказаний правочин та реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером з 3522587600:53:000:0014 в Державному реєстрі речових прав та в Державному земельному кадастрі унеможливлюють на даний час завершення виготовлення позивачем технічної документації із землеустрою на його земельні ділянки та присвоєння їм кадастрових номерів, а тому він звернувся до суду з даним позовом. До початку судового засідання представник позивача надала до суду заяву, в якій просила, з врахуванням повного визнання позову відповідачем, розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без її участі та задовольнити позов в повному обсязі, а також прийняти рішення про повернення позивачу 50 % судового збору з державного бюджету і інші 50 % стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті подала заяву про визнання позову, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України при визнанні позову відповідачем в підготовчому засіданні ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.206 цього ж Кодексу. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняв позивач по справі [PERSON] ( а.с.9, 10). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0, 3002 га, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II- КР № 000262, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 квітня 2001 року за № 5577 (а.с.42). 05 травня 2011 року [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-КР № 000262, була виготовлена технічна документація із землеустрою за результатами якої, відповідно до діючого на той час законодавства, земельна ділянка загальною площею - 0,3002 га розділена на: земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,2500 га; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства - 0, 0502 га та присвоєні кадастрові номери: 3522587600:53:000:064; 3522587600:53:000:063 (а.с.14-16). Під час оформлення спадщини, позивачу, державним кадастровим регістратором було відмовлено в прийнятті заяви про внесення відомостей до ДЗК, у зв`язку з тим, що земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] перетинаються із земельними ділянками з кадастровими номерами: 3522587600:53:000:0013, 3522587600:53:000:0014, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що позивачу направлено повідомлення № ПВ-3500027412020 від 02.06.2020 (а.с.8). Згідно інформації відділу у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.06.2020, адміністраторами програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру (далі ДЗК) (Національна кадастрова система) не було здійснено перенесення в автоматизованому порядку земельних ділянок з кадастровими номерами 3522587600:53:000:064; 3522587600:53:000:063 до Державного земельного кадастру, тому відомості в ДЗК про них відсутні. Земельні ділянки з кадастровими номерами 3522587600:53:000:0013, 3522587600:53:000:0014 зареєстровано в Державному земельному кадастрі 07.04.2017 на підставі технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розроблена фізичною особою - підприємцем [PERSON] 13.01.2017, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР 002151, зареєстрованого 27.12.1996 за № 1152 ( а.с.12). Державний акт на право приватної власності на землю серії КР 002151, зареєстрований 27.12.1996 № 1152 був виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,30 га на території [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (0,25 га) та ведення особистого селянського господарства (0,05 га) (а.с.43). Проте, рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2000 року за позовом [PERSON] , державний акт на право приватної власності на землю серії КР 002151, зареєстрований під № 1152, виданий Федорівською сільської Радою 27 грудня 1996 року - [PERSON] , в частині приватизації земельної ділянки площею 795 кв.м визнаний недійсним та зобов`язано [PERSON] повернути зазначену ділянку [PERSON] (а.с.28-38). Рішенням Федорівської сільської ради № 115 від 27 грудня 2000 року «Про виконання рішення Кіровоградського районного суду», державний акт на земельну ділянку відмінено, за [PERSON] залишено земельну ділянку площею 0,22 га, [PERSON] передано у користування земельну ділянку площею 795 кв.м, відновлено його право на користування земельною ділянкою розміром 16 на 20 кв.м, загальна площа земельної ділянки становить 0,25 га під забудову та 0,05 га для ведення підсобного господарства, всього 0,30 га, ділянка надана з право приватизації (а.с.39-40). Рішенням Федорівської сільської ради № 116 від 27 грудня 2000 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» земельну ділянку площею 0,30 га за адресою: [ADDRESS] передано в приватну власність [PERSON] (а.с.48) та відповідно виданий державний акт на право приватної власності на землю серії II- КР № 000262, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 квітня 2001 року за № 5577 (а.с.41). Рішенням Федорівської сільської ради № 33 від 22 грудня 2015 року [ADDRESS] (а.с.44). Відповідно до Витягу № НВ-3512596062021 від 31.03.2021 з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 3522587600:53:000:0014 площею 0,05 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована відділом у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 07.04.2017 за адресою [ADDRESS] , на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої 13.01.2017 року ФОП [PERSON] (а.с.23-25). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-377 від 23.06.2017, [PERSON] після смерті [PERSON] отримала у спадщину земельну ділянку площею 0,05 га кадастровий номер 3522587600:53:000:0014, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] № 678/2002, яка витребувана судом (а.с.64-115). Отже, як встановлено з матеріалів справи, після смерті [PERSON] , під час виготовлення технічної документація ФОП [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР 002151, зареєстрованого 27.12.1996 за № 1152, реєстратором не було враховано, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2000 року даний державний акт в частині приватизації земельної ділянки площею 795 кв.м був визнаний недійсним та земельну ділянку площею 795 кв.м повернуто [PERSON] , в результаті чого при оформленні спадщини [PERSON] , а саме при видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-377 від 23.06.2017, до свідоцтва було включено майно, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тобто земельна ділянку площею 0,05 га кадастровий номер 3522587600:53:000:0014. Дані обставини призвели до того, що земельні ділянки, що належали батьку позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а на даний час належать позивачу, перетинаються з суміжними ділянками за адресою [ADDRESS] . Оскільки в подальшому земельна ділянка з кадастровим номером 3522587600:53:000:0014 була подарована [PERSON] - [PERSON] (а.с.20), позивач звернувся до суду з позовом до нього, як власника даної земельної ділянки та рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2020 було визнано недійсним договір дарування земельної ділянки серія та номер 2-652, від 12.10.2017 площею 0,05 га, кадастровий номер 3522587600:53:000:0014, за адресою [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Кропивницької районної державної нотаріальної контори Лебедченко А.Д., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1283563235225 та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3522587600:53:000:0014, в Державному земельному кадастрі з одночасним скасуванням рішення державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори Лебедченко А.Д. від 12.10.2017, індексний номер 37536221 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3522587600:53:000:0014, площею 0,05 га, номер запису про право власності № 22790253, за адресою: [ADDRESS] . Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. На виконання рішення суду позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора, який зазначив, що він не має технічної можливості виконати рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2020, оскільки на даний час право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] (а.с.21-22). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.03.2021, власником земельної ділянки площею 0,05 га кадастровий номер 3522587600:53:000:0014 є [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-377 від 23.06.2017 ( а.с. 26). Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 31.03.2021, право власності на земельну ділянку площею 0,05 га кадастровий номер 3522587600:53:000:0014, зареєстровано за [PERSON] , дата державної реєстрації права 23.06.2017, номер запису 21072851. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, як підстава виникнення права власності [PERSON] на дану земельну ділянку, її реєстрація в Державному реєстрі речових прав, та Державному земельному кадастрі унеможливлює (перешкоджає) завершення виготовлення позивачем технічної документації із землеустрою та завершення оформлення спадщини на будинок та земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] . Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до ч.10 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Статтею 26 ЗУ «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн, згідно квитанції 0.0.2085940255.1 (а.с.1) та в сумі 2724 грн, згідно квитанції 0.0.12106860319.1 від 28.04.2021 (а.с.52-53). Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнала позов в повному обсязі та рішення ухвалене в судовому засіданні в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України, а тому позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 1 816 грн, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 1816 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved