Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . [INFO] померла мати позивачів [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняли позивачі. До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померлі [PERSON] та [PERSON] за життя не оформили відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину. Просять суд визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] . Позовна заява надійшла до суду 15 червня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 16 червня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 15 липня 2021 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 28 вересня 2021 року. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 624/2008 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та № 10/2019 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.13). Згідно довідки виконкому Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 9/03-22/156 від 14 травня 2021 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] (а.с.15). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 1959 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] було побудовано в 1964 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались "Кодексом законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР" від 31.05.1926 року з наступними змінами. Статтею 125 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. З 01.01.1970 року по 01.01.2004 рік майнові відносини подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України, у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 624/2008 вбачається, що 10 грудня 2008 року [PERSON] звернулася до Куликівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті чоловіка [PERSON] . [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] . Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено. [INFO] померла [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 9/03-22/153 від 13 травня 2021 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю дочкою [PERSON] , яка зареєстрована у місті Ніжин, але з 2014 року постійно проживала разом із матір`ю (а.с.16). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно з яким 30 травня 1981 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації якого останній присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.11-12). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.9). За життя [PERSON] залишила заповіт, за яким земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 068614, виданого 30 серпня 2004 року заповіла дочці [PERSON] ; земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 024000, виданого 30 серпня 2004 року заповіла сину [PERSON] . Заповіт складений 06 жовтня 2015 року, посвідчений секретарем Хибалівської сільської ради та виконкому Данілевською Г. С., зареєстрований у реєстрі за № 8 (а.с. 28). З матеріалів спадкової справи № 10/2019 вбачається, що 22 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] (а.с.49-50). [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало [PERSON] (а.с.61-64,66). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняли її син - [PERSON] та дочка [PERSON] . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено. Згідно з постановою приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2021 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.25). Згідно довідки КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації ЧОР № 115 від 28.05.2021 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 26). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, погріб з шийкою Б-1, веранда а-1, сараї В-1, Г-1, ґанок а1-1, рік побудови 1964 (а.с. 29-31). У витягах з погосподарських книг Хибалівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 1996-2010 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , являється [PERSON] (а.с.17-22). У витягах з погосподарських книг Хибалівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 2011-2020 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.23-24). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає встановленим, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності фактично належав спірний будинок, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , спадкоємцями якої є позивачі, однак не можуть оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, право власності на який належним чином не зареєстровано, що є підставою для визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на вказане майно. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved