Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до Артемівського районного м. Луганська із відповідною заявою до відповідачів, в обґрунтування якої зазначив, що відповідачі мешкають у квартирі [ADDRESS] та є членами ЖБК «Будівельник», який є балансоутримувачем та здійснює експлуатацію та утримання вказаного будинку, тобто є виконавцем комунальних послуг: холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. ЖБК уклало договори на постачання комунальних послуг з постачальниками цих послуг. Боржники отримували від заявника послуги, та з претензіями про надання послуг неналежної якості чи ненадання послуг не зверталися. Таким чином, між ЖБК «Будівельник» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово - комунальних послуг, оскільки останні є членами кооперативу та статутом ЖБК «Будівельник» окреме укладання договорів з членами ЖБК не передбачено. Однак, користаючись послугами позивача, оплату за надані комунальні послуги відповідачі не здійснювали, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по сплаті за комунальні послуги за період з 01 січня 2007 року по 01 листопада 2013 року в сумі 17546,34 грн. Тому позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за комунальні послуги за період з 01 січня 2007 року по 01 листопада 2013 року в сумі 17546,34 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача ЖБК «Будівельник» - Іванова Л.А. у судове засідання не з'явилася до початку розгляду справи від неї на адресу суду надійшла заява, в якої вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила провести розгляд справи за її відсутністю. Відповідачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи на адресу суду від неї надійшла заява, згідно якої вона визнала заявлені вимоги ЖБК «Будівельник» у повному обсязі та просила провести розгляд справи за її відсутністю. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився та до початку розгляду справи надав на адресу суду заяву згідно якої заявлені позовні вимоги ЖБК «Будівельник» не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі, а також надав до суду заперечення в яких не був згоден з вимогами ЖБК «Будівельник», оскільки не укладав з позивачем договір на постачання тепло забезпечення та не погоджувався з отриманням послуг тепло забезпечення. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачі [PERSON], та [PERSON] не з'явилася до суду без поважних причин. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS], відповідно до довідки № 94 від 18 листопада 2013 року, виданої ЖБК «Будівельник» /а. с. 6/. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є членами ЖБК «Будівельник», який є балансоутримувачем та здійснює експлуатацію та утримання вказаного будинку, тобто є виконавцем комунальних послуг: холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Судом встановлено, що між сторонами склалися житлові правовідносини. Статтями 64, 68, 162 ЖК України встановлено обов'язок наймача (наймачів), (власника) житлового приміщення сплачувати комунальні послуги, у тому числі і послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання. Плата за комунальні послуги стягується, крім квартирної плати, по затвердженим в встановленому порядку тарифам. Квартирна плата та плата за комунальні послуги вноситься щомісяця в строки, встановлені діючим законодавством. Відповідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р., споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки,платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 151 Житлового кодексу України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Згідно ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється за рахунок коштів власників згідно діючих Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 3 цього Закону передбачено, що предметом його регулювання є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово - комунальних послуг. Виконавці житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначаються органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків відповідно до Порядку, встановленому наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року N 60 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 р. за N 541/10821. Відповідно до статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Згідно Правил утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, комунальні послуги, це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, установленому законодавством. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до п. 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Комунальні послуги, тарифи на які визначені з розрахунку на 1 кв. м загальної площі квартир, оплачуються незалежно від факту проживання. Доводи [PERSON] про те, що між позивачем та відповідачами не укладався договір на постачання тепло забезпечення та не погоджувався з отриманням послуг тепло забезпечення, а тому підстав для нарахування та стягнення заборгованості немає, на увагу не заслуговують. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтею 29 цього Закону передбачено, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", п. 32 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15 вересня 1992 року №56, п. п. 13, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572, для власників приватизованих квартир є обов'язковим укладення договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території і внесення відповідної плати власнику будинку чи уповноваженому органу за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до вимог частини 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов'язки можуть виникати, не тільки з договорів, а й безпосередньо з актів цивільного законодавства. Отже, відсутність укладеного між відповідачами та позивачем договору про надання житлово - комунальних послуг не є підставою для несплати вказаних послуг, оскільки, обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладається саме на власника житла (п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків), а не реалізація відповідачами цього права за наявності доказів підтвердження фактичного надання послуг, не може бути підставою для відмови виконавцю цих послуг у стягненні заборгованості по ним. Крім того відповідач не визнаючи позовні вимоги в частині надання позивачем послуг опалення посилався на те, що у нього встановлене автономне опалення, та послугами центрального опалення він не користується. Відповідно до стаття 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем [PERSON] на підтвердження обставин, в цій частині не надано суду належних та допустимих доказів, таким чином в цій частині доводи [PERSON] також на увагу не заслуговують. Разом з цим, у судовому засіданні було встановлено, що позивач послуги відповідачам надав, і має право вимагати від відповідачів оплати наданих послуг, однак є підстави для зменшення суми боргу, з застосуванням строку позовної давності. Позивачем [PERSON] було надано до канцелярії суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість утворилася з 01 січня 2007 року, доказів поважності пропуску позивачем трирічного строку позовної давності суду не надано та позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права 17 грудня 2013 року, згідно з штампом Артемівського районного суду м. Луганська на позовній заяві /а. с. 2/, тому у відповідності до ст. 256, 257 ЦК України сума заборгованості відповідача за комунальні послуги з 17 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року складає (337,69 : 31) х 15 = 152,46 грн. та з 01 січня 2011 року по 01 листопада 2013 року складає - 8838,88 грн., що взагалі становить (152,46 + 8838,88 ) = 8991,34 грн. Таким чином, на думку суду, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає солідарному стягненню заборгованість за комунальні послуги із застосуванням строку позовної давності за період з 17 грудня 2010 року по 01 листопада 2013 року у розмірі 9002,27 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача ЖБК «Будівельник» підлягає солідарному стягненню сума судового збору у розмірі 229,40 грн., відповідно до фотокопій платіжних квитанцій: № 4837.936.3 від 12 грудня 2013 року та № 4837.888.1 від 21 листопада 2013 року /а. с. 1/ . На підставі викладеного та

Outcome: partial