Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. На підтвердження позовних вимог посилається на наступне. 29.11.2012 року відповідач отримав, відповідно до договору № б/н, кредит у розмірі 50000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 29.11.2018 року має заборгованість в сумі 479 873 грн. 96 коп., що складається з: 270 729 грн. 94 коп. - заборгованість за кредитом; 209 144 грн. 02 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до того, що законодавством не передбачено вимагати від боржника лише повної суми заборгованості, позивач на свій розсуд може вимагати від боржника будь - яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 270 729,94 грн., що складається із заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачем сума заборгованості не сплачується, вимушені звернутись до суду. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2019 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.50-51). Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач посилається на те, що вимоги позивача ґрунтуються на тому, що він начебто отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит, що підтверджується: його заявою про отримання кредитної картки; Умовами та правилами надання банківських послуг і Правилами користування платіжною карткою, які начебто розміщені на сайті банку; розрахунком заборгованості за кредитним договором. Банк стверджує, що між ними був укладений договір б/н від 29.11.2012 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При цьому, до позовної заяви ні договору б/н, ні будь-якого іншого кредитного договору позивачем не додається. Він заперечує, що підписана ним заява є кредитним договором. Оскільки, вказана заява не міститься інформації про отримання відповідачем кредиту у розмірі 50 000,00 грн., а також не містить умов надання такого кредиту. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжною карткою не містять підпису відповідача. Тому, вважає, що позивачем не надано доказів укладення кредитного договору, на яких умовах укладено кредитний договір та не доведено отримання ним коштів від банку. Також підтверджує отримання кредитної карти, але не пам`ятає умови та суму в 50 000,00 грн. Навіть, якщо він й брав якийсь кредит у банку, то, на скільки він пам`ятає, його погасив. Документом, яким позивач підтверджує наявність за відповідачем заборгованості у розмірі 270 729,94 грн. за кредитним договором № б/н від 29.11.2012 року, є розрахунок заборгованості за договором, наданий представником банку до суду разом із позовом. Але цей документ не містить відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків позивачем, строки виникнення заборгованості за кожним платежем - для застосування строків позовної давності. Таким чином, у відсутності належного розрахунку заборгованості, неможливо встановити точну суму заборгованості, за якою взагалі минули строки позовної давності. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення з нього відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача, та не є підтвердженням того, що він взагалі укладав з ПАТ КБ «Приватбанк» договір № б/н від 29.11.2012 року. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Також відповідач вказує на пропуск позивачем позовної давності. Відповідно до наданого позивачем розрахунку за договором № б/н від 29.11.2012 року, заборгованість за даним договором виникла у 2013 році. Тому строки позовної давності сплили, в зв`язку з чим просить суд застосувати їх. Через наведене вище просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю обставин або застосувати строки позовної давності. 05 серпня 2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на позовних вимогах та наголошував, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг № б/н від 29.11.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підставі підписаної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок (ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач, та мобільний телефон, вказаний відповідачем в заяві). За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість дистанційного обслуговування. Також позивач вказує на те, що ним надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 29.11.2012 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що World Elite висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила (в), що "Я згодна(ен) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено Тарифи картки World Elite з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,1% (37,60% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Більш того, посилається на надану до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Щодо строків позовної давності зазначає, що по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою, строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня - 11.2017 року. Позов до відповідача поданий 27.12.2018 року, тобто, до спливу строку позовної давності. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 16 березня 2020 року від відповідача надійшло заперечення, в якому відповідач наголошував на незгоді із позовними вимогами, оскільки позивачем, на його думку, не подано належних доказів передачі коштів та заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим не погоджується із наданим розрахунком. 05 травня 2020 року позивач подав до суду пояснення на заперечення, в яких наполягав на задоволенні позовних вимог та наголошував на тому, що, згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування, не є обґрунтованими. В судове засідання представник позивача не прибув, раніше ним надавалось до суду клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні та за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, наполягав на відмові в задоволені позовних вимог. Додатково суду пояснив, що свою повну позицію стосовно даного позову виклав в письмових запереченнях, наданих до суду та направлених на адресу позивача. Однак, ще раз звертає увагу суду на ту обставину, що його довіритель не заперечує сам факт отримання ним карток для здійснення кредитних операції. Однак, він не пам`ятає, щоб брав кредити по цих картках в Приватбанку. В його довірителя багато різних кредитів в різних банках. Але пройшло вже 7 років і [PERSON] просто не пам`ятає, щоб він брав кошти в Приватбанка. А банк не надав належних і достатніх доказів того факту, що його довіритель брав в них кредит. З таблички, наданої позивачем, яка, на його думку, є неналежним доказом, нічого побачити та зрозуміти неможливо. А самого договору, як й інших належних доказів, банком суду надано не було. На його погляд, банк свої права використав недобросовісно. Вважають, що, навіть якщо припустити, що його довіритель брав кошти в Приватбанку, сума тіла кредиту, начебто заборгована його довірителем, банком не доведена. На його думку, позов задоволенню не підлягає, оскільки розрахунки банку не відповідають вимогам. Крім того, банком пропущено всі строки позовної давності. В своїх рішеннях, які є обов`язковими для виконання нижчим судам, Верховний Суд України вказує на те, що строки позовної давності обчислюються з моменту останнього платежу. Тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як встановлено судом, 29.11.2012 року між сторонами по справі було укладено договір № б/н у виді анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг і відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.16). У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 29.11.2018 року має заборгованість в сумі 479 873 грн. 96 коп. (що складається з: 270 729 грн. 94 коп. - заборгованість за кредитом; 209 144 грн. 02 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом) (а.с.6-15). У зв`язку з тим, що законодавство не передбачає стягнення повної суми заборгованості і кредитор має право вчиняти на власний розсуд, позивач заявив позовну вимогу про стягнення лише заборгованості за кредитом (тіло кредиту), а саме: 270 729 грн. 94 коп. - заборгованість за кредитом. Також судом встановлено, що відповідач з 29.11.2012 року отримував від позивача картки №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , термін дії останньої картки - до 11.2017 року (а.с.126). Крім того, як вбачається із досліджених в судовому засіданні виписок руху коштів по картковому рахунку [PERSON] з 01.09.2012 року по 22.07.2019 року останній активно користувався наданими позичальником на картковий рахунок коштами (а.с.95-125). Крім того, відповідач не заперечував факт отримання вказаних кредитних карток, а лише заперечував отриману суму у вигляді 50 000,00 грн., оскільки не пам`ятає факту отримання саме такої суми, а зобов`язання, наскільки він пам`ятає, ним виконано. З огляду на правову природу відносин, що склалися між позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку, що подана відповідачем до позивача анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та надання останнім грошових коштів на карткових рахунок відповідача є саме договірними відносинами та підпадає під дію параграфу 2 глави 71 ЦК України, а саме - є кредитним договором. Водночас, слід зазначити, що, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується факт наявного кредитного зобов`язання, а також не надано жодного належного та допустимого доказу, які б підтвердили його заперечення та твердження про повне виконання зобов`язання. Також суд враховує, що позивач не вимагає стягнути з відповідача відсотки або інші виплати, окрім тіла кредиту. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Положеннями ст.530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.525 ЦК України, забороняється одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов. Як встановлено судом, у порушення вищевказаних вимог закону та умов договору, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, суму заборгованості не повернув, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.11.2012 року. Надані позивачем докази, суд визнає належними, допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Тому на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, які належить задовольнити в повному обсязі. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що визначено ст.257 ЦК України. Відповідно до правил користування платіжною карткою, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі сплином останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (узагальнена практика Верховного суду України з цього приводу, що відображено у Постановах від 19.03.2014 року N 6-14цс14, 03.06.2015 року N 6-31цс1 та від 14.12.2016 року № 6-2462цс16). Як встановлено в судовому засіданні, рух коштів, в тому числі, погашення кредитних зобов`язань, за кредитною карткою № [NUMBER] , термін дії якої встановлено до 11.2017 року, було проведено в листопаді 2017 року включно. Тобто, відповідач усвідомлював наявність кредитного зобов`язання перед позивачем, періодично виконував взяті на себе зобов`язання. Тому, з огляду на це, строк позовної давності переривався. Враховуючи, що строк позовної давності три роки, а позивачем позов пред`явлено 28.12.2018 року, тобто в межах строку позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування строків позовної давності. Також, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 060 грн. 95 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.4).

Outcome: approved