Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача, в позовній заяві вказавши, що [INFO] помер її дядько [PERSON] . Після смерті дядька залишилося спадкове майно, а саме пай площею 1,2400га без контурного визначення меж, що розташований на території Княжівської сільської ради. Вказаний пай дядько успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , однак за життя не оформив його належним чином. Оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючих документів на землю, відновити оригінал немає можливості так як спадкодавець помер, то на даний момент позивач не має можливості прийняти спадщину. Для прийняття спадщини за законом позивачці необхідно також встановити факт проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не прибула, однак суду надійшла заява її представника - адвоката Чернявського Р.І. про розгляд справи у без їхньої участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, та не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи у відсутності їхнього представника суду не поступало. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Із копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] набула право на земельну частку (пай) СС «Волинь» площею 1,2400 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж на місцевості. Із копії заповіту від 1997р., посвідченого секретарем Княжівської сільської ради, встановлено, що [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті та заповіла все своє майно синові - [PERSON] . Однак із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] та [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] а [PERSON] помер [INFO] . Згідно приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.п. 16, 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 - Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] видавася Сертифікат на право приватної власності на землю, однак після її смерті у спадкоємця [PERSON] немає можливості прийняти спадщину, тому для реалізації права на спадкування за позивачкою слід визнати право на спадкове майно. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як встановлено із матеріалів справи після смерті спадкодавця [PERSON] інших спадкоємців немає, а постійне місце проживання позивача зі спадкодавцем на час прийняття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріусом відмовлено у оформленні спадщини, проте враховуючи те, що відсутність реєстрації місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України та іншими законами. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що є достатньо підстав для того, щоб встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved