Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який був власником земельної ділянки загальною площею 2,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області. Як спадкоємець за законом першої черги вона своєчасно прийняла цю спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено в зв'язку з розбіжностями в кадастровому номері земельної ділянки, зазначеному у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданому [PERSON], та витягу з Державного земельного кадастру. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва виходячи з відмостей Державного земельного кадастру, а саме: рілля (кадастровий № 5923886300:05:001:1191) площею 1,8467 га, сіножаті (кадастровий № 5923886300:04:001:0162) площею 0,7668 га, розташовані на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, витрати по справі покласти на неї. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнав, а справу просив слухати без участі його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. Треті особи в судове засідання також не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, заперечень проти позову не мали. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Нова Слобода Путивльського району помер [PERSON], чоловік позивача, що підтверджено відповідними свідоцтвами (а.с. 5-6). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2010 року та державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 9, 11) померлому належала земельна ділянка загальною площею 2,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області. Вказана земельна ділянка складається з рілля (кадастровий № 5923886300:05:001:0698) площею 1,8467 га і сіножатей (кадастровий № 5923886300:04:001:0162) площею 0,7668 га. Як спадкоємець першої черги за законом, позивач прийняла цю спадщину шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори, якою зареєстрована спадкова справа № 138/2013 (а.с. 8). Листом державного нотаріуса № 393/01-16 від 12.06.2014 року (а.с. 19) у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві нотаріусом відмовлено в зв'язку з розбіжностями в кадастровому номері земельної ділянки у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 01.12.2010 року і витязі з Державного земельного кадастру. Згідно пунктів 9-10 розділу VII Закону "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013 року. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Згідно витягів з Державного земельного кадастру за [PERSON] рахуються земельні ділянки для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва: рілля (кадастровий № 5923886300:05:001:1191) площею 1,8467 га, сіножаті (кадастровий № 5923886300:04:001:0162) площею 0,7668 га (а.с. 14-17). З Додатку до витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що в зв'язку з встановленням нових меж кадастрової зони, земельній ділянці рілля кадастровий № 5923886300:05:001:0698 площею 1,8467 га було присвоєно новий кадастровий № 5923886300:05:001:1191 у відповідності до її фактичного місця розташування на час реєстрації (а.с. 18). Відповідно до ч.ч. 1,6,7 ст. 16 Закону "Про Державний земельний кадастр" земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, що є підставою для задоволення позову. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved