Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] у м. Суми. В результаті залиття квартири нечистотами їй завдано матеріальну та моральну шкоду, тому просить стягнути її солідарно з відповідачів. Позивачка та її представник в письмових заявах позов підтримали, просили його задовольнити, заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі до суду не з'явились, повідомлені належним чином, тому суд вирішив здійснити розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] в м. Суми, що підтверджується договором купівлі - продажу та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5, 6). Відповідач [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS] Обслуговування та підтримання належного технічного стану будинку по [ADDRESS], що підтверджується копією Статуту (а.с.133-140), який також отримує оплату на надані послуги від мешканців будинку. Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що близько 13.00 [PERSON] з метою прочистки системи каналізації та проведення сантехнічних робіт запросив до квартири [NUMBER] сантехніка [PERSON], який проживає у даному будинку та постійно виконує сантехнічні роботи на користь інших мешканців. Зі слів [PERSON] він виконує дану роботу на громадських засадах, оскільки проживає у даному будинку. 01.07.2013р. квартиру позивачки було залито нечистотами з каналізаційної труби кухонного стояка, що підтверджено поясненнями позивачки, відповідача [PERSON] та актом, складеним членами комісії Житлово - будівельного кооперативу №?94 (а.с.10). З висновку комплексної будівельно - технічної та товарознавчої експертизи від 25.10.2013р. (а.с.63-89) судом встановлено, що виявлені експертом пошкодження квартир та кухонного гарнітуру утворилися в результаті залиття, на момент проведення огляду технічну причину такого залиття встановити неможливо, оскільки причини, які стали підставою для залиття - відсутні. Згідно Акту від 01.07.2013р. про залиття, аварію, що трапилася в системі каналізації, на думку комісії у складі голови кооперативу [PERSON], членів правління ЖБК-94 [PERSON], [PERSON] причинами залиття стали: · запрошення сантехніка в приватному порядку без письмового звернення до кооперативу, · не попередження про виконання сантехнічних робіт мешканців будинку; · не перекриття холодної води; · забиття каналізаційної труби в іншому місці; · нечистоти з каналізації, які йшли з поверхів вище потрапили в квартиру [NUMBER] через кухонну мийку. Свідки [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що дійсно мало місце затоплення, причини їм невідомі, оскільки акт вони підписали без огляду квартири, зазначили, що власники квартир повинні самостійно утримувати систему водовідведення, квартирної плати на виконання даних робіт не вистачає. Сантехнік [PERSON] не перебуває в штаті ЖБК-94, роботи виконує за власною ініціативою. Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина з заподіянні шкоди. Таким чином, делікатна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналізуючи наведені в акті причини залиття суд виходить з того, що запрошення сантехніка без попереднього письмового повідомлення ЖБК-94 не могло спричинити залиття квартири позивачки, оскільки з наданих учасниками пояснень судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спеціалістом - сантехніком, який обслуговує будинок [ADDRESS] в м. Суми, його телефонний номер відомий усім мешканцям будинку, розміщений на вхідних дверях експлуатаційної організації (підтверджують фото), інший порядок виклику сантехніка та обов'язок звертатися до ЖБК-94 письмово не доводився до відома співвласників. При цьому, суд враховує, що відповідач [PERSON] запросив для виконання сантехнічних робіт [PERSON] Суду не надано доказів, що [PERSON] є працівником ЖБК-94 або виконує роботи в інтересах експлуатаційної організації на підставі цивільно - правового договору. В судовому засіданні [PERSON] та директор ЖБК-94 [PERSON] пояснили, що розрахунки з сантехніком здійснюються власниками квартир, які його запрошують. З наданих [PERSON] та Головою Житлово-будівельного кооперативу-94 [PERSON] судом встановлено, що голова кооперативу розраховується з [PERSON] лише за технічний огляд запуск системи опалення взимку. Тому, суд виходить з того, що виконуючи сантехнічні роботи [PERSON] фактично виконував підрядні роботи в інтересах [PERSON] Суд також враховує, що між часом прочистки системи водовідведення в квартирі [PERSON] (близько 13.00) та початком затоплення квартири позивачки (близько 17.00) минув короткий проміжок часу, що усуває можливість засмічення від дій інших осіб. Виконання робіт щодо прочистки каналізаційної труби в квартирі [NUMBER] стало наслідком забиття каналізаційної труби в іншому місці, утворилось засмічення, що призвело для потрапляння нечистот до квартири позивачки, тобто роботи було виконано неналежним чином, засмічення остаточно не усунуто. Тому, при визначенні ступеня вини відповідачів в залитті квартири позивачки, суд враховує, що даний факт спричинено, зокрема, діями [PERSON] Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 ст.1172 ЦК України). Згідно висновку судової комісійного будівельно - технічної експертизи №448 від 13.06.2014р. (том.2 а.с.220-227) ймовірними причинами залиття стали експлуатація каналізаційного блоку в режимі, який не передбачений проектом - без витяжного вентиляційного трубопроводу; нерегулярне проведення профілактичного обслуговування каналізаційної системи житлового будинку. Таким чином, відповідальність за залиття повинні нести всі особи, причетні до даної події, які своїми діями або бездіяльністю сприяли створенню умов для залиття. З показів судового експерта [PERSON] судом встановлено, що на його думку згідно статуту та нормативних правил утримання будинку ЖБК-94 зобов'язаний був проводити профілактичний огляд каналізаційного каналу. Аналізуючи розмір завданих збитків та тривалість залиття квартир позивачки, суд вважає, що бездіяльність ЖБК-94 також призвела до негативних наслідків та завдання збитків позивачці. Відповідно до вимог ст.ст. 24, 176, 184 ЖК України, ЖБК-94 зобов'язано забезпечити технічне обслуговування закріпленого за ним будинку, високий рівень обслуговування населення, контролювати додержання громадянами правил користування жилими приміщннями, утримання будинку. Аналогічні обов'язки житлово-експлуатаційної організації витікають і зі змісту п.п.2.2., 3.4.2. Статуту (а.с.133-140). Утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 N 150 "Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд", зареєстрованим у Мін'юсті України 21.08.2004 за N 1046/9645, зокрема, усунення засмічень внутрішньобудинкових водопровідних мереж та каналізаційних випусків, перевірка несправностей каналізаційних витяжок (п.1.1.13.), тощо. Також, Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76, посилання на які здійснено в статуті ЖБК-94, передбачають проведення обов'язкових оглядів технічного стану будинку та вжиття відповідних заходів з ремонту конструкцій. Посилання на обов'язковість дотримання ЖБК-94 даних правил наявне в п.4.2. Статуту. Суд також враховує, що наслідком завданих збитків стало несвоєчасне реагування ЖБК-94 на затоплення квартири, оскільки голова кооперативу перебував поза межами міста Суми, на дзвінки позивачки не відповідав, сантехнік [PERSON] прибув до місця залиття лише через три години після одержання інформації щодо залиття, і лише в результаті звернення позивачки до Аварійної служби Виконавчого комітету Сумської міської ради було припинено постачання води та зупинено залиття квартири. Вказані обставини фактично не заперечувались сторона, повністю підтверджені [PERSON] та [PERSON], який підтвердив, що не перекрив стояк одразу через неможливість в подальшому виявити причину засмічення. З листа Виконавчого комітету Сумської міської ради (том.1 а.с.156) судом встановлено, що виконання робіт при виникненні аварійних ситуацій це повноваження Голови кооперативу [PERSON] Суд враховує, що лише у Голови ЖБК-94 був доступ до системи водопостачання та водовідведення будинку, тому він мав змогу в найкоротший термін припинити залиття, однак зазначені вимоги відповідач - ЖБК-94 не виконав, що є підставою для цивільно правової відповідальності за завдану майнову шкоду. Тобто, шкоди було завдано спільними діями (бездіяльністю) як [PERSON], як замовника з виконання сантехнічних робіт, так і ЖБК-94, як обслуговуючої організації. Підстав для стягнення завданої матеріальної шкоди з [PERSON] судом не встановлено, оскільки дана особа не перебувала у трудових чи договір них відносинах з ЖБК-94, що підтверджено листом Управління Пенсійного Фонду України в м. Сумах від 21.01.2014р. (том.2 а.с.57), та виконував роботи на замовлення [PERSON] Однак, при визначенні ступеню відповідальності відповідачів суд додатково враховує, що ЖБК-94 було створено до моменту початку будівництва житлового будинку [ADDRESS] у м. Суми з метою об'єднання зусиль власників для будівництва житла та подальшого утримання житлового будинку. Станом на час розгляду справи режим права власності у даному будинку змінився, будинок збудовано, на квартир оформлено право власності. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Таким чином, позивачка та інші власники квартир (треті особи), яких залучено до участі у справі є власниками всіх комунікацій та мереж, які наявні в будинку, зобов'язані утримувати їх в належному стані. Судом встановлено, що на даному стояку затоплення трапляються часто, причиною яких є застаріла мережа комунікацій з водовідведення, яку співвласники не бажають замінювати. Суду не надано доказів, що співвласники здійснювали систематичні очищення труби та вживали заходів спрямованих на усунення причин затоплень. Голова ЖБК-94 повідомив, що неодноразово роз'яснював мешканцям про необхідність замінити стояк, і лише в одному під'їзді цього зроблено не було, в результаті чого трапляються затоплення. З пояснень учасників процесу судом встановлено, що заміна стояка з моменту залиття не здійснювалась. Експерт [PERSON] в ході допиту підтвердив, що експлуатаційний термін чавунного каналізаційного стояка сплинув, він підлягає заміні. До ЖБК-94 сплачується лише квартирна плата, яка не охоплює ремонт сантехнічних труб. Таким чином, причиною залиття також стала бездіяльність всіх співвласників квартир на стояку та позивачки [PERSON] зокрема, оскільки така бездіяльність та недбале ставлення до своєї власності передували затопленню квартир позивачки. Враховуючи в сукупності зазначені обставини, які впливають на ступінь вини в залитті квартир позивачки суд вважає за необхідне покласти відповідальність за завдану шкоду на ЖБК-94 в розмірі 1/4. Висновком комплексної будівельно - технічної та товарознавчої експертизи від 25.10.2013р. (а.с.63-89) визначено, що розмір шкоди квартири [ADDRESS] в розмірі 10315,00грн., пошкодження кухонного гарнітуру позивачки в сумі 4266,00грн., всього 14581,00грн. Однак, суд критично оцінює даний висновок з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що висновок комплексної будівельно - технічної та товарознавчої експертизи №1260/1261 від 25.10.2013р. (а.с.63-99) було підписано двома судовими експертами [PERSON] (свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта №905 від 15.10.2013р.) та [PERSON] (свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта [NUMBER] від 25.02.2005р.). В силу ч.2 ст.10 Закону України «Про судову експертизу», судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. В якості експерта може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим статтями 10, 11 Закону N 4038-XII, і яка внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Міністерство юстиції України з травня 2011 р. відкрило доступ до Реєстру методик проведення судових експертиз. Це офіційна електронна база даних із атестованих в Україні та рекомендованих до впровадження в експертну практику методик проведення судових експертиз. Доступ до Реєстру відкритий (Лист Верховного суду України від 01.02.2013р. «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)». Відповідно до п.2.2. Інструкції про призначення і проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 8 жовтня 1998 р. N 53/5, на експерта покладаються такі обов'язки: прийняти до виконання доручену йому експертизу; особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз'яснити його, та інші. Тобто, виконувати такі дії може виключно судовий експерт, який відповідає вимогам ч.2 ст.10 Закону України «Про судову експертизу». Однак, станом на дату проведення обстеження квартири позивачки, яке проводилось 30.09.2013р., відомості щодо [PERSON] не було внесено до Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України, що підтверджено відповідним витягом. Тому, Ухвалою суду від 24.03.2014р. призначено повторну судову будівельну експертизу. Згідно висновку судової комісійного будівельно - технічної експертизи №448 від 13.06.2014р. (том.2 а.с.220-227) вартість ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири позивачки внаслідок залиття становить 16142,00грн. при проведенні робіт підрядним способом, 14572,00грн. при проведенні робіт господарським способом. Даний висновок виконано компетентними судовими експертами, які мають стаж роботи з 2011 року. Тому, в частині визначення розміру завданої шкоди у вигляді витрат на ремонтно будівельні роботи суд враховує останній висновок та виходить з вартості робіт господарським способом, який відображає розмір фактично завданих збитків та не залежить він розміру прибутку, який може отримати підрядна організації та системи оподаткування останньої. З показів в судовому засіданні експерта [PERSON] судом встановлено, що відмінність у визначених витрат залежно від способу виконання залежить лише від системи оподаткування, оскільки юридична особа сплачуватиме податок на прибуток в розмірі 23% та ПДВ, а ФОП лише фіксований податок. Тому, обираючи розмір витрат в сумі 14572,00грн., суд також враховує покази [PERSON], яка повідомила, що з особою, яка буде виконувати ремонт (ФОП чи юридична особа) ще не визначилась, однак відомості щодо спеціалізованої організації, яка має змогу виконувати ремонтні роботи, у неї відсутні. Оскільки, вимоги позову задоволено в частині ЖБК-94 на ?, то з відповідача слід стягнути 3643,00грн. на відшкодування витрат з проведення ремонтно - відновлювальних робіт. Крім того, висновком комплексної будівельно - технічної та товарознавчої експертизи №1260/1261 від 25.10.2013р. (том.1 а.с.63-99) визначено розмір шкоди, завданої [PERSON] в результаті пошкодження кухонного гарнітуру в сумі 4266,00грн. Базою для розрахунку витрат став Акт від 26.09.2013р. (том.1 а.с.59), складений ФОП [PERSON], згідно якого вартість робіт з усунення недоліків становить 5300,00грн. Тобто, експертом самостійно не визначено вартість завданих збитків (ринкову вартість гарнітуру, вартість пошкоджених деталей, витрати на їх придбання, тощо), а лише застосовано коефіцієнт фізичного зносу. Однак, в обґрунтування Акту від 26.09.2013р. (том.1 а.с.59), складеного ФОП [PERSON], ані позивачкою, ані підрядником не надано документів первинного бухгалтерського обліку, не надано калькуляції робіт (скільки часу слід витратити на їх виконання), обґрунтування вартості години роботи виходячи з оплати праці працівників, використання матеріалів, оподаткування отриманого прибутку, не надано специфікацію з вартість деталей, які підлягають заміні. Не досліджувались вказані документи і судовим експертом при складанні висновку. Тому, суду не доведено з яких мотивів та суджень виходив ФОП [PERSON] при складанні зазначеного акту. Водночас, в матеріалах справи наявний інший акт від 07.03.2014р. (том.2 а.с.166) та лист в його обґрунтування (том.2 а.с.193), згідно яких вартість робіт з усунення недоліків становить 6200,00грн. (5200,00грн. матеріали, 1000,00грн. роботи), а у випадку заміни всього гарнітуру - 13600,00грн. В силу ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.61 ЦПК України). На підтвердження акту від 07.03.2014р. позивачка не просила призначити економічну експертизу, суду не надано відомостей, що ФОП [PERSON] є спеціалістом в галузі оцінки вартості завданої шкоди. Тому, у визначений законом спосіб, позивачкою належним чином не обґрунтовано вартість завданої матеріальної шкоди в результаті залиття кухонного гарнітуру, отже в цій частині позов не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, тощо. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають необхідно з'ясувати, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди може бути визначено залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд зобов'язаний виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Однак, в підтвердження доводів цивільного позову позивачка, окрім власних пояснень, не просила допитати свідків, які могли б підтвердити порушення соціальних зв'язків, погіршення емоційного стану. Тому, суд не має змоги оцінити глибину та ступінь страждань позивачки, визначити наслідки завданої шкоди, нею не обґрунтовано з яких показників та матеріальних втрат або суджень, вона виходила, оцінюючи моральну шкоду в сумі 3000,00грн. Однак, суд враховує, що в результаті залиття було порушено нормальні умови існування позивачки, що стало наслідком виконання ремонтних робіт, виникнення незручностей, негативного запаху, порушення умов життєдіяльності, також погіршився стан здоров'я позивачки, вона змушена була придбавати ліки, відвідати профілактичний лікувальний заклад у м. Хмільник Вінницької області в зв'язку з загостренням хвороби, що підтверджено випискою. Тому, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди в сумі 1500,00грн. Оскільки, вимоги позову задоволено в частині ЖБК-94 на ?, то з відповідача слід стягнути 375,00грн. на відшкодування моральної шкоди. Тобто, всього позивачці завдано шкоди на суму 14572,00грн. (матеріальна) + 1500,00грн. (моральна) = 16072,00грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 4018,00грн., яку слід стягнути з Житлово - будівельного кооперативу [NUMBER]. Питання про судові витрати слід вирішити згідно ст.88 ЦПК України, стягнувши на користь сторін судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам. Заявлені позивачкою вимоги в сумі 73,00грн. на виготовлення фотокарток не входять до складу судових витрат, тому відшкодуванню не підлягають. Позивачкою при подачі позову заявлено вимоги про стягнення 17000,00грн. матеріальної та 3000,00грн. моральної шкоди, додатково збільшено вимоги щодо матеріальної шкоди на 6842,00грн. (том.2 а.с.190 - 192), тобто всього пред'явлено вимог на суму 26842,00грн.; сплачено судовий збір в сумі 229,40грн. при подачі позову (том.1 а.с.1,2) та 70,00грн. (том.2 а.с.189) та понесеного витрати на оплату вартості первісної судової експертизи в сумі 2461,00грн. (том.1 а.с.111) та повторної в сумі 738,00грн. (том.2 а.с.208, 209), всього 3199,00грн. Оскільки, загальна сума вимог 26842,00грн., то сплатити слід було 268,42грн. судового збору, отже позивачкою переплачено 299,40 - 268,42 = 30,98грн., які підлягають поверненню з Державного бюджету України. Отже, при компенсації на користь позивачки судових витрат суд виходить з розміру, який підлягав сплаті - 268,42грн. Тому, враховуючи часткове задоволення позовних вимог в сумі 4018,00грн., що становить 14,97%, на користь позивачки відшкодуванню підлягає сума в розмірі 40,18грн. судового збору та 478,89грн. витрат на оплату експертизи. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу судом встановлено, що згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. [PERSON], який здійснював представництво інтересів позивачки, є фахівцем у галузі права, що підтверджено дипломом спеціаліста (том.1 а.с.38). Між позивачкою та [PERSON] укладено угоду про надання правової допомоги та сплачено вартість послуг в сумі 2000,00грн. (том.1 а.с.36, 37). Представник приймав участь у судових засіданнях, подавав документи, тому дійсно надавав правову допомогу. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011р. встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Отже, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка становить 1218,00грн. (Закон України від 06.12.2012 р. № 5515-VI), погодинна оплата праці не повинна перевищувати 487,20грн. Довіреність на представництво інтересів (том.1 а.с.116) надано суду лише після надходження висновку експерта, тобто представник виконував повноваження в судовому засіданні 27.11.2013р., загальна тривалість якого з урахуванням часу очікування становила близько 6 годин, тобто вартість послуг за участь в судових засіданнях, враховуючи нормативно визначений погодинний розмір оплати праці відповідає фактично понесеним витратам на правову допомогу, доказів виконання інших юридичних робіт або надання послуг (акт виконаних робіт, звіт) суду не надано. Водночас, наданий звіт на суму 4641, 20грн. не підтверджено платіжними документами, тому суду не доведено, що дані судові витрати понесено позивачкою. Тому, суд виходить з документально обґрунтованих витрат в сумі 2000,00грн., що підтверджено розпискою(том.1 а.с.36, 37). Оскільки, позов задоволено на 14,97%, то згідно ст.88 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам підлягають відшкодуванню та стягненню з ЖБК-94 понесені витрати на правову допомогу в сумі 299,40грн. Судові витрати [PERSON] про оплату вартості експертизи в сумі 738,00грн. (том.2 а.с.208, 209) слід стягнути з позивачки, оскільки в задоволенні позову відносно [PERSON] відмовлено. Оскільки, позивачці відмовлено в позові відносно ЖБК-94 на 85,03% (100%-14,97%), то відшкодуванню підлягає 627,52грн. понесених ЖБК-94 витрат на оплату експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: partial