Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої пошкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, працюючи у шахті «ім. Челюскінців», яка на теперішній час входить до складу Виробничого об'єднання "Донецьквугілля", при виконанні трудових обов'язків отримав професійне захворювання, яке у нього виявлено 21 травня 2008 р. Висновком МСЕК від 02 липня 2008 року йому вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок зазначеного професійного захворювання на 30 % та його визнано інвалідом 3 групи. Висновком МСЕК від 13 липня 2011 року йому повторно встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок зазначеного професійного захворювання на 30 % та його визнано інвалідом 3 групи безстроково. Пошкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання йому завдано моральну шкоду, яку відповідач відмовляється відшкодовувати. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача 30 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явились, але надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні. Предстанвик відповідач в судове засідання не з'явився, про явку до суду був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні дані, які знаходяться в матеріалах справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач неодноразово викликався в судові засідання, будучи своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заперечень на позов суду не надіслав. Отже, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає дану цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. В судовому засіданні відповідними документами встановлено, що з 11 серпня 1980 року по 01 жовтня 1994 року позивач працював у шахті «ім. Челюскінців», яка на теперішній час входить до складу Виробничого об'єднання "Донецьквугілля" (а.с. 9-15). У відповідності зі ст. 153 КЗпП забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. В судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача в шахті «Трудівська» не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП, що підтверджується актом розслідування професійного захворювання від 10 червня 2008 р. ( а.с. 16). Зазначені умови праці стали причиною професійного захворювання позивача, яке у нього вперше виявлено 21 травня 2008 р. Висновком МСЕК від 02 липня 2008 року йому вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок зазначеного професійного захворювання на 30 % та його визнано інвалідом 3 групи. Висновком МСЕК від 13 липня 2011 року йому повторно встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок зазначеного професійного захворювання на 30 % та його визнано інвалідом 3 групи безстроково. Пошкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП відшкодування працівнику моральної шкоди у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, провадиться власником або уповноваженим ним органом в порядку, встановленим законодавством. В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, оскільки професійне захворювання позивача , у даному випадку, пов'язане з незабезпеченням безпечних і нешкідливих умов праці з боку роботодавця, недосконалістю, застосовуваних їм технологій, що є підставою для задоволення його позову. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я внаслідок професійного захворювання, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, повністю задовольнивши позов. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 30 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. Відповідно до ст. 88 ч.2 ЦПК з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial