Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 29 січня 2019 року о 09 год. 30 хв. на автодорозі Львів - Краковець (17 км + 900 м.), водій ПП «РОМА» [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «MERСEDES-BENZ SPRINTER» номерний знак [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «PEUGEOT 4007» номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 26 березня 2019 року постановою Жовківського районного суду Львівської області у справі №444/538/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ПП «РОМА» забезпечена полісом №AM/5879308 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК«ПЗУ Україна»), з лімітом відповідальності за завдану матеріальну шкоду - 100 000,00 грн. Жодних взаєморозрахунків між учасниками даної цивільної справи, з приводу даної пригоди, не проводилося. Транспортний засіб марки «PEUGEOT 4007», номерний знак [NUMBER] за договором добровільного страхування КАСКО застрахований не був. 02 травня 2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» провели виплату страхового відшкодування в сумі 99 662,05 грн. Згідно звіту №SOS_-190130-0073979 про оцінку вартості збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виготовленого на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «PEUGEOT 4007» номерний знак [NUMBER] становить 299 749,79 грн. Розмір матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 113 001,23 грн. Позивачем фактично понесено витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «PEUGEOT 4007» номерний знак [NUMBER] в сумі 187 820,75? грн.. Зазначає, що оскільки станом на час ДТП водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із Приватним підприємством «РОМА» та виконував трудові обов`язки, керуючи транспортним засобом підприємства марки «MERСEDES-BENZ SPRINTER», номерний знак [NUMBER] , то шкоду, заподіяну з його вини має відшкодувати роботодавець, а саме Приватне підприємство «РОМА» . А тому підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме 88158,70 грн. (187 820,75 грн. заподіяної шкоди - 99 662,05 грн. страхового відшкодування). Крім того, зазначає, що стягненню підлягає і моральна шкода, яка відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Внаслідок протиправних дій водія [PERSON] , позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виражається пошкодженням належного майна та стресовою ситуацією, що виникла. Зазначає, що у зв`язку із ДТП стягувач зазнала тривалих душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням автомобіля, що призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків і вимагають додаткових матеріальних затрат. Моральні переживання полягають у тому, що відповідач не виявив наміру в добровільному порядку відшкодувати заподіяні збитки, у зв`язку із клопотами, які виникли після ДТП, оскільки за кермом автомобіля пошкодженого під час ДТП перебував син позивачки, а також звернення в страхову компанію, пошуки запасних частин для ремонту автомобіля, судові спори, та ін. викликають роздратованість, порушення сну та впливають на нервову систему, що є беззаперечним фактором заподіяння моральної шкоди. Вважає, що її сім`я протягом тривалого часу, а саме чотирьох місяців, втратила можливість вільно пересуватися у зв`язку із пошкодженням належного автомобіля. Відтак, на дорогу з дому до місяця праці позивачка та її сім`я змушені були користуватися послугами громадського транспорту або витрачати кошти на таксі. Також, відсутність протягом вказаного часу власного автомобіля створили труднощі у догляді за батьками позивачки, які є особами похилого віку ( [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ) та проживають у місті Яворові, Яворівського району Львівської області. Зазначає, що вищевикладене свідчить про те, що в результаті ДТП вона зазнала глибоких моральних страждань, що являє собою заподіяння моральної шкоди та просить стягнути з ПП «РОМА» відшкодування у розмірі 10 000 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору за подачу позову -1650,00 грн. та 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Просить позов задоволити. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені, однак представник позивачки - адвокат Кацюба Л.М. подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити. Представник відповідач Герелей Ю.М. в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду клопотання, в якому просив справу розглядати у його відсутності. Проти позовних вимог заперечив повність, посилаючись на те, що надані позивачем докази понесених витрат є неналежними та суперечать постанові Правління НБУ №148 від 29.12.2017 року, а саме вимогам щодо розрахунку на суму понад 50000 грн. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів фактичних витрат, а наявні не можуть братися до уваги, оскільки висновок експерта суперечить п.8.5 "Метидики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", оскільки за умови повного відновлення ТЗ калькуляція експертом не складається і повідомляється про неможливість проведення дослідження. У зв`язку із вищевикладеним просить у позові відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак на адресу суду подав заяву про слухання справи у його відсутності. Заперечень проти позову не має та просить такий задоволити. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо стягнення матеріальної шкоди. Судом встановлено, що постановою Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 /триста сорок/ грн. 00 коп. в дохід держави. Дана постанова набрала законної сили 09.04.2019 року. Згідно ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено згідно постанови суду, що [PERSON] , 29.01.2019 року, о 09 год. 30 хв. на автодорозі Львів-Краковець 17 км+900 м., керуючи т.з. марки «MERSEDES BENZ SPRINTER», н.з. [NUMBER] , не оцінив дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «PEUGEOT 4007», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим своїми діями [PERSON] порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Крім цього, згідно звіту №SOS_-190130-0073979 про оцінку вартості збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виготовленого на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «PEUGEOT 4007» номерний знак [NUMBER] , становить 299 749,79 грн. Розмір матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 113 001,23 грн. Дані обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Із положень частини 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Оскільки станом на час дорожньо - транспортної пригоди водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із Приватним підприємством «РОМА» та виконував трудові обов`язки, керуючи транспортним засобом підприємства марки «MERСEDES-BENZ SPRINTER», номерний знак [NUMBER] , то шкоду, заподіяну з його вини має відшкодувати роботодавець, а саме Приватне підприємство «РОМА». Частинами 1,2 ст. 22 Цивільного кодексу України, встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Статтею 1166 Цивільного кодексу України, встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ПП «РОМА» забезпечена полісом №AM/5879308 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК«ПЗУ Україна»), з лімітом відповідальності за завдану матеріальну шкоду - 100 000,00 грн. Транспортний засіб марки «PEUGEOT 4007», номерний знак [NUMBER] за договором добровільного страхування КАСКО застрахований не був. 02 травня 2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» провели виплату страхового відшкодування в сумі 99 662,05 грн. Згідно звіту №SOS_-190130-0073979 про оцінку вартості збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виготовленого на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «PEUGEOT 4007» номерний знак [NUMBER] становить 299 749,79 грн. Розмір матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 113 001,23 грн. Позивачем фактично понесено витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «PEUGEOT 4007» номерний знак [NUMBER] в сумі 187 820,75? грн.. Як наслідок позовна вимога [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди є в повному обсязі обгрунтованою і тому з Приватного підприємства «РОМА» підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме 88158,70 грн. (187 820,75 грн. заподіяної шкоди - 99 662,05 грн. страхового відшкодування). Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів. Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Будь-яких доказів, які б свідчили про завдання шкоди внаслідок непереборної сили або ж умислу потерпілого, відповідач суду не надав. Отже внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відповідач зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Водночас суд враховує, що крім того вина водія ПП "РОМА" [PERSON] доведена постановою Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.2019 року. Суд враховує, що вина [PERSON] доведена пстановою Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.2019 року, яка набрала законної сили 09.04.2019 року . В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Внаслідок протиправної поведінки позивачці була завдана моральна шкода, яку вона оцінила в 10000 гривень. Вона полягає у душевних стражданнях, переживаннях та стресових моментах, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням свого майна, а саме транспортного засобу. Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд враховує характер та обсяг душевних страждань позивачки, які викликані наслідками ДТП. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд вважає, що у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 29.01.2019 року, вона зазнала моральної шкоди, оскільки внаслідок неправомірності поведінки [PERSON] , яка встановлена постановою суду, відбулися вимушені зміни у житті позивача через неможливість користування власним транспортним засобом. Відшкодування їй суми 5000 гривень є достатньою компенсацією цієї шкоди. При визначенні цієї суми суд виходить з принципу розумності та справедливості. Суд не може залишити поза увагою невідворотність наслідків події, яка спричинила моральні страждання позивачки, їх глибину і тривалість, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позивач при поданні до суду позовної заяви сплатив 1650,00 грн. судового збору, що вбачається з квитанцій в матеріалах справи, а тому суд приходить до висновку, що із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1566 грн. 02 коп. (94,91 % від 1650,00 грн.). Відповідно до вимог ч. 2 п.3 ст. 141 ЦПК України із відповідача в користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 2847 грн. 30 коп. (94,91 % від 3000,00 грн.). Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: partial