Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Представник позивача - адвокат Маліцький О.О. звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] [PERSON] - помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,1218 га, розташована на території Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, за цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем першої черги за законом є син померлого [PERSON] .. Проте, на даний час позивач не може прийняти спадщину та оформити відповідне свідоцтво в нотаріальній конторі, через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, який, як він вважає пропустив з поважних причин, а саме : на момент подачі заяви знаходився в місцях позбавлення волі та вважав, що прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем. Постановою державного нотаріуса Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А. від 16.03.2019 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій і тому за захистом свого права позивач вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гривачевська Л.М. у судовому засіданні просила відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на те, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] , а позивача за скоєння кримінального правопорушення було затримано 17.11.2018 року тобто протягом 4-ох місяців йому нічого не перешкоджало звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Доказів спільного проживання із спадкодавцем ні до нотаріуса, а ні суду надано не було. Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій є чинною та у встановленому законом порядку не оскаржена. Позивачу було відомо про обов`язок звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але останній в усній формі відмовився від прийняття спадщини тощо. Представник відповідача Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області сільський голова Денисюк В.В. в судовому засіданні при вирішення питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини покладався на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області 16.07.2018 року /а. с. 41/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,1218 га, розташована на території Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, за цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно свідоцтва про народження батьком позивача [PERSON] являється [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а. с. 38). Згідно оглянутої у судовому засіданні копії спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається 27.11.2018 року [PERSON] написала до Сквирської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , яка була посвідчена секретарем виконавчого комітету Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області та отримана 06.12.2018 року державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори Савченко М.А.. 07.02.2019 року заяву про прийняття спадщини після смерті батька написав позивач [PERSON] та яка була отримана 14.03.2019 року державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори Савченко М.А.. Також в матеріалах справи міститься відповідь Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області від 14.03.2019 року на адвокатський запит [PERSON] з якої вбачається, що [PERSON] проживав разом із батьком [PERSON] без реєстрації місця проживання в [ADDRESS] до моменту смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А. від 16.03.2019 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі Свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] з тих підстав, що спадкодавець на час відкриття спадщини мешкав в [ADDRESS] . Спадщину після смерті спадкодавця прийняла його сестра шляхом подачі відповідної заяви. [PERSON] з 13.06.2018 року не має місця реєстрації та не надано жодних документальних підтверджень щодо постійного проживання спадкодавця їх спадкоємцем. /а.с. 43/ Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до п.3.3-3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N 296/5 : 3.3. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. 3.4. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. 3.5. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" 30.05.2008 N 7 в абзаці 6 п. 24 роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічне зазначено також в роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування". Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. В даному листі також вказано, що відбування покарання в місцях позбавлення волі є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. Частиною третьою ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як встановлено судом, і це підтверджується наданими стороною позивача дослідженими доказами, [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] .. Місцем відкриття спадщини є: [ADDRESS] . Позивач є рідний син спадкодавця [PERSON] тобто спадкоємцем першої черги. Крім нього, спадкоємцем другої черги є сестра спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , за законом в ході судового розгляду справи не встановлено. Позивач не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки на час смерті останнього постійно не проживав разом з ним за місцем його реєстрації, та у строк визначений статтею 1270 ЦК України (протягом шести місяців) не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином позивач пропустив строк визначений статтею 1270 ЦК України (шість місяців) для прийняття спадщини (подачі відповідної заяви нотаріусу) після смерті спадкодавця (батька) Як зазначалося вище, спадщина після смерті батька позивачки відкрилася в день його смерті, а саме [INFO] . Саме з цього часу почався перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачем, як спадкоємцем першої черги, передбачений ст. 1270 ЦК України. Граничний термін подачі позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України закінчився 13.01.2019 року. Таким чином судом перевіряється поважність причин неприйняття спадщини позивачем, саме в період з 13.07.2018 року по 13.01.2019 року. Позивач в позовній заяві, посилається на обставини, за яких він не звернувся із заявою про прийняття спадщини, а саме вважав, що прийняв спадщину та перебував у місцях позбавлення волі. Проте, наведені причини пропуску строку для прийняття спадщини, на думку суду не є поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі нотаріусу відповідної заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 8 КВК України засуджені мають право: - звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні заяви подаються у двох примірниках, один з яких з відміткою про отримання залишається у засудженого; - давати пояснення і вести листування, а також звертатися з пропозиціями, заявами і скаргами рідною мовою. Відповіді засудженим даються мовою звернення. У разі відсутності можливості дати відповідь мовою звернення вона дається українською мовою з перекладом відповіді на мову звернення, який забезпечується органом або установою виконання покарань. Крім того, згідно ч. 2 цієї ж статті, засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Згідно із ст. 107 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України: - здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку, користуватися глобальною мережею Інтернет; - одержувати правову допомогу від адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Як зазначалось судом вище відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачає, що письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Аналізуючи положення вказаних нормативно-правових актів, слід дійти висновку, що особа, яка засуджена до відбування покарання у вигляді позбавлення волі, або перебуває під вартою має право направити поштою до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка буде прийнята нотаріусом, після чого нотаріус запропонує засудженому прибути особисто до нотаріальної контори. Отже, після звільнення така особа може звернутись до нотаріуса і оформити спадщину у встановленому законом порядку. Будь-яких обмежень щодо реалізації права на спадкування для засуджених до позбавлення волі законодавством не передбачено. Таким чином, сам по собі факт знаходження спадкоємця в місцях позбавлення волі не може бути непереборною причиною пропуску строку прийняття спадщини. Реалізуючи вище вказане положення [PERSON] 07.02.2019 року звернувся із заявою про прийняття спадщини. Крім того, суд, акцентує увагу, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] позивача [PERSON] в порядку ст. 208 УПК України було затримано 17.11.2018 року. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було обрано Сквирським районним судом Київської області 20.11.2018 року тобто позивач протягом 4-ох місяців після смерті спадкодавця на свободі мав змогу звернутись до нотаріуса, але не скористався своїми правами та крім того [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенні (злочину) передбаченого ч.1 ст. 115 КК України ( навмисне вбивство), яка відповідно до норм КПК України передбачає обов`язкову участь захисника, а тому він мав змогу, перебуваючи в умовах ізоляції, скористатись послугами захисника, які надавались, йому за рахунок держави. Інші доводи сторони позивача не спростовують висновків суду. Європейський суд з прав людини вказав, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Outcome: dismissed