Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із вказаною вище заявою, в якій просить суд встановити факт постійного місця проживання заявника [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Заявник, будучи рідним сином спадкодавця спадщину прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки не підтверджується документально факт прийняття спадщини в порядку визначеному частиною третьою статті 1268 ЦК України. У визначений судом строк заінтересованими особами не було подано відзиву. Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, однак надали до суду заяву в якій вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, однак надали до суду заяву в якій вимоги в просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, суд встановив, що [INFO] в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим за життя спадкодавцем 11.10.2001, відповідно до якого вона заповіла усе належне їй майно в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] . Із матеріалів справи судом встановлено, що інший спадкоємець [PERSON] від своєї частки у спадщині відмовився, подавши заяву відповідного змісту. Постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Башта - Бєляєва М.О. заявникові було відмовлено у видачі на його нотаріального акту, оскільки він не підтвердив документально факт прийняття спадщин та пропустив шестимісячний строк для її прийняття. Із паспортних документів заявника встановлено, що зареєстроване його місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району (а.с.19), [PERSON] проживав без реєстрації разом із своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до дня її смерті [INFO] та здійснив її поховання. Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту про який просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця за законом, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має. Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України). З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв`язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Outcome: approved