Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідачки, мотивуючи тим, що фактично з самого моменту розлучення між ним та відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина. Відповідачка створює штучні перешкоди у його спілкуванні з сином. Відповідач не бажає присутності батька в житті сина, не реагує на прохання стосовно побачень з сином. 07.02.2019 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було винесено рішення № 118, яким встановлено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином: кожна п`ятниця, субота та неділя з 08.00 год. до 12.00 год. за згодою та в присутності матері. Але, з моменту прийняття вказаного рішення відповідач ігнорувала його та продовжувала чин6ити перешкоди у спілкуванні з сином. Відповідач відмовлялась відчиняти двері, не піднімала слухавки коли позивач телефонував, у з`язку з чим позивач змушений був звертатись до правоохоронних органів. Останній раз позивач бачився із сином ще в січні 2019 року Позивач неодноразово надсилав відповідачці кошти для потреб сина, але згодом припинив здійснювати перекази, оскільки не відомо куди вказані кошти витрачає відповідачка. Вищевказане свідчить, що відповідачка порушує права позивача, а тому він змушений був звернутись із позовом до суду. Відповідачка надіслала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Фактично в березні 2018 року сторони припинили спільне проживання із того часу позивач не цікавиться дитиною, жодних коштів на утримання сина не надавав, однак висловлював погрози щодо створення нестерпних умов проживання та висловлювався нецензурно, ініціативи щодо зустрічі з дитиною не проявляв. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.02.2019 року позивачу було встановлено порядок участі у вихованні сина із зазначенням обов`язкових умов такої участі - згода та присутність матері дитини. Жодних намірів перешкоджати позивачу у спілкуванні з сином відповідачка не має, проте позивач самостійно ухиляється від виконання рішення виконавчого комітету. Після зустрічей і спільного проведення часу з сином, дитина неодноразово перебувала в пригніченому стані. Долучені позивачем до позовної заяви листи правоохоронних органів не підтверджують ті обставини, що відповідачка чинить перешкоди у вихованні сина. Щодо переказу позивачем коштів, то слід зазначити, що з квитанцій вбачається, що платником та одержувачем коштів є позивач, крім того, позивач отримував кошти, які виплачувались Управлінням соціального захисту населення Надвірнянської райдержадміністрації, як допомога при народженні дитини. До цього часу жодних коштів на матеріальне утримання сина позивач не надає. Позивач надав відповідь на відзив в якій зазначив, що твердження відповідачки про те, що він ухиляється від виконання рішення, ігнорує та не бере участі у вихованні сина у зазначені в рішенні дати, не відповідає дійсності. Намір позивача брати участь у вихованні дитини є очевидним, про це свідчить факт звернення позивача до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з проханням встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні з сином, звернення до патрульної поліції, переказ коштів на картковий рахунок сина, звернення до суду за захистом своїх прав. Також не відповідає дійсності твердження відповідачки про те, що після зустрічей з позивачем дитина перебуває у пригніченому стані. При кожній зустрічі з батьком дитина перебувала в піднесеному настрої, причиною смутку і пригніченого настрою може бути сум за батьком. Рішення органу опуки та піклування фактично не вирішило спору між сторонами та його неможливо виконати без згоди відповідачки, оскільки всі зустрічі повинні відбуватися за її згоди та участі. Відповідачка надіслала заперечення на відповідь на відзив в якому вказала, що твердження позивача не відповідають дійсності. Позивач надав письмові пояснення в яких вказував на спростування тверджень відповідача. 24 вересня 2019 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просив зобов`язати [PERSON] припинити чинити перешкоди щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] та встановити наступний порядок участі батька [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] : п`ятниця з 17.00 год. до 20.00 год., субота, неділя з 08.00 год. до 12.00 год. без згоди та присутності матері. Позивач в підготовчому засіданні 17.09.2019 року позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у позовній заяві, відповіді на відзив, письмових поясненнях. В судові засідання позивач не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, відповіді на відзив, письмових поясненнях, просила позов задовольнити. Відповідачка в підготовчому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав наведених у відзиві та в заперечення на відповідь на відзив. 24.10.2019 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності у зв`язку із народженням дитини на необхідністю догляду за нею. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування прийняв своє рішення 07.02.2019 року та вважає, що воно в повній мірі відповідає обставинам справи та захищає права батька дитини, позивача по справі, [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є знайомою матері відповідачки та знайома з сторонами, в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що не знає де проживає [PERSON] з мамою, рік тому бачила як батько приходив до сина. Свідок [PERSON] , яка є тіткою позивача, в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що зі слів [PERSON] їй відомо, що його колишня дружина [PERSON] не дає йому бачитись із сином, не бере слухавки коли він телефонує. 13 квітня 2019 року свідок особисто прибула з [PERSON] до квартири відповідачки щоб побачитись з дитиною, але [PERSON] не пустила їх до дитини, двері ніхто не відчиняв, [PERSON] дзвонив, але ніхто не відповідав. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судове засіданні не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, сторони не наполягали на їх допиті. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2015 року, на підставі заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 12.02.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу місце проживання дитини визначено з матір`ю [PERSON] (а.с.7-8). Під час у шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.9). Як вбачається із витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.02.2019 року № 118 Про встановлення порядку участі батькам у вихованні дітей, встановлено такий порядок участі батькові [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] : п`ятниця, субота, неділя з 08.00 год. до 12.00 год. за згодою та в присутності матері дитини (а.с.10). Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитино, вказує що відповідачка перешкоджає йому бачитись з дитиною, рішення Служби у справах дітей не виконує, та його неможливо виконати, його виконання повністю залежить від волі відповідачки. В уточненні позовних вимог вказав, що оскільки дитина відвідує дитячий садок, то він не може бачитись з сином в п`ятницю з 08.00 год. до 12.00 год. На підтвердження своїх вимог позивач надав копії звернень до поліції, копії відповіді з поліції, копії довідки, копії пояснень. Із копій заяв [PERSON] до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 06.04.2019 року, 12.04.2019 року та 13.04.2019 року вбачається, що позивач звертався до правоохоронних органів з приводу того, що його колишня дружина [PERSON] не виконує рішення опікунської ради та не дозволяє йому бачитись з сином (а.с.71-73). З приводу звернень було опитано [PERSON] 06.04.2019 року, 12.04.2019 року та 13.04.2019 року. В своїх поясненнях він вказав, що [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки, не дозволяє бачитись з сином у визначені години (а.с.74-76). У своїх пояснення 15.04.2019 року [PERSON] вказала, що за адресою: [ADDRESS] вона проживає з сином та цивільним чоловіком, [PERSON] не підтримує фінансово дитину, не цікавиться розвитком сина, відмовляється від надання допомоги (а.с.77). Із довідки № 2587 від 24.04.2019 року за результатом звернень [PERSON] вбачається, що з [PERSON] проведено бесіду та попереджено про відповідальність за вчинення протиправних дій в подальшому, а також наголошено на посиленому контролі на належному виконанні батьківських обов`язків (а.с.70). Також із довідки від 11.05.2018 року вбачається, що 13.04.2019 року працівниками патрульної поліції, які прибули на виклик зафіксовано факт відсутності [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Вказані документи та покази свідка [PERSON] , в сукупності підтверджують факт того, що відповідачка [PERSON] чинила [PERSON] перешкоди у побаченнях з сином в квітні 2019 року, до подання позову до суду. Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.02.2019 року № 118 Про встановлення порядку участі батькам у вихованні дітей не вирішило спору між сторонами щодо участі батька у вихованні сина, оскільки воно повністю залежить від волі матері дитини [PERSON] , вказане рішення не захищає батьківські права позивача. Крім того, як вбачається із пояснень відповідачки, на даний час дитина відвідує дитячий садок, а тому позивач немає можливості бачитись з сином в п`ятницю з 08.00 год. до 12.00 год. Також, на час розгляду справи відповідачка народила другу дитину, яка потребує першочергової уваги відповідачки та вплине на можливість бачитись сина [PERSON] зі своїм батьком, відповідачка фізично не зможе брати участі в побаченнях сина [PERSON] зі своїм батьком. Таке рішення Служби у справах дітей є не обґрунтованим та недоцільним. Фотоматеріали та відео, які надані відповідачкою на підтвердження своїх заперечень не відповідають вимогам належності, допустимості та достовірності доказів, оскільки не відомо коли, ким та за яких обставин вони зроблені. Із фотографій неможливо встановити особу позивача. Із відеозапису та аудіо запису вбачається, що сторони домовляються про час та місце побачення сина з батьком, на відео видно як позивач спілкується з сином в коридорі в присутності невідомого чоловіка. Відповідачкою не надано пояснень чи повідомляла вона позивача, що здійснюється відеозапис та аудіо запис, та чи давав він на це свою згоду. Відповідно до ст.ст. 77-79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України, Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтями 15, 16 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд бере до уваги те, що хлопчик проживає з відповідачкою, потребує посиленого нагляду, уваги з боку обох батьків, а не тільки матері. Безпідставними є твердження відповідачки про те, що після побачень сина з батьком він перебуває у пригніченому настрої, причини такого настрою та поведінки дитини можуть бути різними, також сум сина за батьком. Позивач на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, характеризується позитивно, заборгованості по сплаті аліментів немає (а.с.97, 98). Для того щоб син та батько нормально спілкувались та щоб позивач міг брати участь у вихованні сина суд вважає за можливе та необхідне встановити такий порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON] , а саме: кожної п`ятниці з 17.00 год. до 20.00 год., кожної суботи та неділі з 08.00 год. до 12.00 год. без участі та згоди матері. Безпідставними є також твердження відповідачки про те, що позивач не бере участі в матеріальному утриманні сина Як вбачається із копій квитанцій про перерахунок коштів, призначення платежу «поповнення картрахунку готівкою для [PERSON] », позивач регулярно у вересні-листопаді 2018 року перераховував кошти сину (а.с.11-13). Також позивачем було укладено договір на вклад «Мій депозит» на користь фізичної особи від 05.06.2019 року (а.с.99). Договір укладено на користь [PERSON] . Не обґрунтовані твердження відповідачки про те, що кошти позивач перерахував на свій рахунок, але картку для зняття готівки мала в своєму розпорядженні відповідачка, яка користувалась карткою, що підтверджується випискою по рахунку. Про вказані факти зняття коштів відповідачка жодним чином у своїх запереченнях не згадує та не пояснює (а.с.121-130). З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 15, 16 Закону України "Про охорону дитинства", ст. ст. 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved