Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , інтереси яких представляє адвокат Дидинська Б.М., звернулися в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] , останнє місце проживання та реєстрації якого було [ADDRESS] . До спадкової маси належить 1/2 частина цього житлового будинку з надвірними спорудами, а інша 1/2 частина належить позивачу [PERSON] , як частка у спільному майні подружжя. Будинок позивачкою [PERSON] та [PERSON] збудований у шлюбі. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки на день його смерті проживала з ним у спадковому будинку. Відповідач [PERSON] , син спадкодавця, спадщину не прийняв, претензій до спадкового майна не має. Звернувшись до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на об`єкт спадкування. Позивачі вважають, що наявні всі правові підстави для визнання за ними права власності по 1/2 частині спадкового будинку. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивачів подала до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги заяви підтримують повністю та просять суд такі задовольнити. Відповідачем подано до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує відносно заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позовні вимоги визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позовних вимог прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , останнє місце проживання та реєстрації якого було [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] будинок по [ADDRESS] завершений будівництвом, рахується за [PERSON] на підставі свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, будівельного паспорта та довідки, виданої виконкомом Фанчиківської сільської ради від 02.04.2019 р. № 262. Відповідно до Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , складеного 10 квітня 2019 року та підписаного керівником суб`єкта господарювання [PERSON] , інвентаризаційна вартість будинку становить 333251,00 гривень. На земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ. А - цегла, саман, вбиральня літ. Б - саман, господарська будівля літ. В - саман, свинарник літ. Г - саман, гараж літ. Д - бет.блоки, сарай літ.Е - бет.блоки, сарай літ. Ж - бет.блоки, сарай літ.З - бет.блоки, ворота №1 - метелеві, огорожа №2 - металева, огорожа № 3 - металева, хвіртка №3. Загальна корисна площа житлового будинку становить 110,7 кв.м., в тому числі житлова - пл.77,4 кв.м. На правовідносини по спадкуванню спадщини за законом після померлого [PERSON] поширюються норми ст. ст. 1261, 1266, 1268, 1270 в редакції Цивільного кодексу України від 2003 року. До спадкової маси належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] 1/2 частина будинку належить [PERSON] , як частка у спільному майні подружжя. Будинок позивачкою [PERSON] та [PERSON] збудований в шлюбі. Подружжя перебувало в шлюбі з 25 вересня 1982 року і до 22 грудня 2005 року. Земельна ділянка для будівництва будинку була виділена [PERSON] на підставі рішення колгоспу «Іскра» від 18.02.1983 року. Збудовано будинок в 1986 році. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України). Спір між позивачкою та братом, який є відповідачем по справі, за 1/2 частину спадкового майна відсутній. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину в порядку ст.1268 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем в спадковому будинку на час його смерті, що підтверджується довідкою за №276, виданою Фанчиківською сільською радою від 08 квітня 2019 року. Відповідач [PERSON] спадщину не прийняв, претензій до спадкового майна не має, так як на час смерті батька проживав разом із дружиною по [ADDRESS] . В нотаріальну контору із заявою на прийняття спадщини в 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця не звертався. У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва по тій причині, що відсутні правовстановлюючі документи на об`єкт спадкування. Відповідно до п. 4.15 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно представити правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності. Представити такий документ позивачі не можуть, так як відповідно до вимог статті 331 ЦК України право власності виникає з часу державної реєстрації. Житловий будинок завершений будівництвом, але не зданий в експлуатацію та не зареєстрований у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно до п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. В Інформаційному листі вказано, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Як випливає з Інформаційного листа підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, технічний паспорт на будівлю, документи про відведення в установленому порядку земельної ділянки під забудову. Таким чином, позивач [PERSON] прийняла спадщину в 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця, але не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, що є перешкодою для набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в нотаріуса. У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року N 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачами вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що наявні всі правові підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину спадкового будинку після смерті батька в порядку спадкування за законом, а за [PERSON] на 1/2 частину будинку як на частку у спільному майні подружжя.

Outcome: approved