Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Одночасно просила стягнути з відповідача 300 гривень понесених витрат на правову допомогу. Сторони в судове засідання не з"явились. Позивач письмово повідомив про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про отримання судового виклику, про причини неявки не повідомив. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатком отримав 08.04.2017 року. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання доньки суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного, а також, що у батьків виникають відносно дитини однакові обов'язки по її утриманню та матеріальному забезпеченню, суд вважає, що відповідач, який позовні вимоги визнав в повному обсязі, зобов'язаний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать витрати на правову допомогу. З квитанції №б/н від 15.03.2017 року слідує, що позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Одночасно з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки на підставі ст.5 ч.1.п.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved