Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ майна і з урахуванням змінених позовних вимог просить розділити будинок [ADDRESS] , визнавши за нею право власності на 3/4 частини даного будинку , а за відповідачем право власності на 1/4 частину будинку. Мотивує тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 2003 року по 2010 рік . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] В період шлюбу 09.04.2008 року за її згодою відповідач уклав договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . На даний час відповідач в даному будинку не проживає , не несе витрат по утриманню будинку. Так як з нею проживає їхній неповнолітній син, то вважає, що її частка в спільному майні повинна бути збільшена. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просить його задоволити. Відповідач позов визнав частково , погоджується на визнання за кожним права власності на 1/2 частину будинку. Пояснив, що будинок придбаний за рахунок кредитних коштів і знаходиться в іпотеці ПАТ « УкрСиббанку». З 2012 року вони з відповідачкою в будинку не проживають і не погашають заборгованість за кредитом з 2012 року. Представник ПАТ « УкрСиббанку» в судове засідання не з' явився, про час розгляду справи повідомлений, направив в суд копії договору іпотеки та кредитного договору від 09.04.2008 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно п.1 ст.69 СК України чоловік і жінка мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно п.1 ст.70 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 2003 року по 2010 рік . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] Судом встановлено, що 09 квітня 2008 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, зареєстрованого в БТІ, відповідач [PERSON] придбав будинок [ADDRESS]. Для придбання даного будинку відповідач отримав у ПАТ "УкрСиббанк " кредит у розмірі 12000 доларів США, для забезпечення кредитного зобов'язання він уклав з банком 09.04.2008 року договір іпотеки, відповідно до якого передав в іпотеку зазначений будинок. Нотаріальну згоду на договір іпотеки надала позивачка [PERSON] ( п.1.6 договору іпотеки).В договорі іпотеки зазначено , що даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Позивачка просить розділити даний будинок між нею та відповідачем в ідеальних частках, визнавши за нею право власності на 3/4 частини даного будинку , а за відповідачем право власності на 1/4 частину будинку. Суд вважає, що даний будинок ,не дивлячись на те, що він знаходиться в іпотеці , можливо розділити між сторонами , оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Також ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Таким чином, у результаті придбання подружжям будинку в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Суд вважає , що спірний будинок можливо розділити між сторонами в ідеальних частках, визнавши за кожним із них право власності на 1/2 частину будинку , враховуючи, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя, такий поділ відповідає принципу справедливості, при цьому враховуються інтереси дитини і не порушуються майнові права сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати . Вартість спірного будинку складає 90647 грн. (п.4 договору купівлі-продажу). Ціна позову складає 1% від вартості майна - 906 грн.47 коп. Позивачка за подачу даного позову майнового характеру сплатила судовий збір в сумі 906 грн. 48 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Так як позов задоволено частково і за позивачкою визнано право власності на 1/2 частину будинку, вартість 1/2 частину будинку складає 45 323 грн. 50 коп. Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 453 грн. 23 коп.

Outcome: partial