Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачі 17.06.2015 року звернулись до суду із вказаним позовом. Посилались на те, що вони родичі, [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] та є власником квартири [ADDRESS], яка складається із однієї кімнати (2) площею 18.4 кв.м, передпокою (1) площею 13.6 кв.м, загальною площею 32.0 кв.м. На підставі договору купівлі-продажу комунального майна від 22 лютого 2000 року [PERSON] придбав нежитлове приміщення загальною площею 23.5 кв.м. в житловому двоповерховому чотирьохквартирному будинку по [ADDRESS] в м. Полтава. Рішенням установчих зборів власників квартир будинку від 12 квітня 2011 року вирішено створити ОСББ « Сінна 16-Б». ОСББ «Сінна 16-Б» зареєстроване як юридична особа 12.02.2012 року в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, код ЄДРПОУ 38115984 та затверджений статут ОСББ « Сінна 16-Б». Вони, позивачі, є членами ОСББ « Сінна -16-б». Загальними зборами ОСББ « Сінна 16-Б» від 10 липня 2012 року прийняте рішення про розподіл допоміжних приміщень житлового будинку, де всі співвласники квартир прийняли рішення про розподіл допоміжних приміщень напівпідвального приміщення першого поверху будинку, що належить всім співвласникам ОСББ на праві приватної власності. Цим рішенням [PERSON] передали у власність і користування передані приміщення 10, 11 загальною площею 22.7 кв.м Вони проживають разом однією сім»єю в кварртирі, що належить [PERSON] , їхні житлові умови були незадовільними, бо квартира [NUMBER] мала тільки одну кімнату, не було кухні, вбиральні та ванної кімнати, а тому вони вирішили об»єднати належні їм приміщення в одну квартиру, шляхом реконструкції та перепланування, для чого виготовили предпроектну реконструкції та перепланування , їхнє житло складатись із квартири посімейного заселення, у тому числі: 1-а кімната ( 4) площею 16.8, 2-а кімната (9) площею 6,9 кв.м, 3-а кімната (11) площею 18.4 кв.м, сходів (1) площею 3.9 кв.м., коридору (2) площею 2.8 кв.м., душової 3 площею 5.5 кв.м., вбиральні (5) площею 1.3 кв.м., кухні (6) площею 4.8 кв.м, коридору (7) площею 2.5 кв.м., шафи (8) площею 1.5 кв.м, передпокою ( 10) площею 13.6 кв.м. загальною площею 78 кв.м , житловою площею 42.1 кв.м. Вони зверталися в реєстраційну службу Полтавського МУЮ із заявою про реєстрацію за ними права власності на вказану квартиру, однак їм відмовили в реєстрації перепланованого приміщення - квартири. Вони зверталися до виконавчого комітету Полтавської міської ради із заявою про надання дозволу на узаконення здійсненого нами перепланування квартири , однак відповідно до протоколу засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтава ( № 02 від 10.04.2015 року ) при розгляді питання , щодо самочинно виконаних реконструкції належного приміщення та об»єднання їх з квартирою [ADDRESS] в м. Полтава запропоновано для вирішення зазначеного питання звернутись до суду . При вирішенні цього питання виконком покладається на суд. Зазначали, що переплановані та реконструйовані приміщення їм передані у власність у законний спосіб, які вони використали для покращення житлових умов, а отже відмова в реєстрації за нами права власності на вказані переплановану та реконструйовану квартиру порушує їхні права власників цих приміщень та підлягають захисту у судовому порядку . Просили припинити право особистої власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] загальною площею 32.0 кв.м , яке зареєстроване за нею на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 16.11.2011 року видане відділом обліку , розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради, припинити право власності [PERSON] на нежитлові приміщення у будинку [ADDRESS] в м. Полтава загальною площею 23.5 кв.м., що становить 7/100 від усього будинку та зареєстроване за ним на підставі договору купівлі-продажу комунального майна від 22 лютого 2000 року . Визнати за ними право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 78 кв.м, житловою площею 42.1 кв.м. у тому числі : 1-а кімната ( 4) площею 16.8, 2-а кімната (9) площею 6,9 кв.м, 3-а кімната (11) площею 18.4 кв.м, сходів (1) площею 3.9 кв.м., коридору (2) площею 2.8 кв.м., душової 3 площею 5.5 кв.м., вбиральні (5) площею 1.3 кв.м., кухні (6) площею 4.8 кв.м, коридору (7) площею 2.5 кв.м., шафи (8) площею 1.5 кв.м, передпокою ( 10) площею 13.6 кв.м. . Визначити розмір часток співвласників квартири [ADDRESS], а саме: за [PERSON] 59/100 , [PERSON]. 41/100 частини. У судове засідання позивачі не з»явились, надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідачі, « ОСББ Сінна 16-б» , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити. Представник відповідача, виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладався на суд. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] ( а.с. 16, 17). Позивачі проживають разом в [ADDRESS] Однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 32 кв.м, житловою площею 18.4 м. , яка складається із кімнати площею 18.4 кв.м, передпокою площею 13.6 кв.м. та не має комунальних зручностей, на підставі свідоцтва про право власності від 16.11.2011 року належить [PERSON].( а.с. 46). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2000 року є власником нежитлового приміщення у будинку [ADDRESS] Рішенням установчих зборів власників квартир та приміщень будинку [ADDRESS] в м. Полтави від 12 квітня 2011 року вирішено створити ОСББ « Сінна 16-Б» ( а.с. 25-26). ОСББ «Сінна 16-Б» зареєстроване як юридична особа 12.02.2012 року в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, код ЄДРПОУ 38115984 та затверджений статут ОСББ « Сінна 16-Б». ( а.с. 28-34). Позивачі, є членами ОСББ « Сінна -16-б». Загальними зборами ОСББ « Сінна 16-Б» від 10 липня 2012 року прийняте рішення про розподіл допоміжних приміщень житлового будинку, де всі співвласники квартир прийняли рішення про розподіл допоміжних приміщень напівпідвального приміщення першого поверху будинку, що належить всім співвласникам ОСББ на праві приватної власності. Цим рішенням [PERSON] передали у власність і користування приміщення 10, 11 загальною площею 22.7 кв.м ( а.с. 27). Згідно пункту 3.1 Статуту ОСББ « Сінна 16-Б» майно ОСББ складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно це неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частин допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання, що забезпечують належне функціонування житлового будинку. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню. Загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватись згідно з їх призначенням на умовах, визначення цим статутом ( кладових, майстерні тощо). Відповідно до п 4.1 Статуту органом управління об'єднання є загальні збори його членів, правління та ревізія комісія об'єднання П. 4.2 Статуту визначає, вищим органом управління є загальні збори. П. 4.5 підпункт 3 Статуту до виключної компетенції загальних зборів відноситься питання про використання об'єктів, що перебувають у спільній власності членів об'єднання . Загальними зборами ОСББ « Сінна 16-Б» від 10 липня 2012 року , протокол №5, прийняте рішення про розподіл допоміжних приміщень житлового будинку, між співвласниками будинку напівпідвального першого поверху будинку, що належить співвласникам будинку на праві приватної власності, кожному співвласнику будинку виділені допоміжні приміщення, а саме загальне майно ОСББ Частинами 1, 2 статті 369 ЦК України передбачено , що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Рішеннм Контитуційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" , справа N 1-22/2011 від 9 листопада 2011 року, що гідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднанняспіввласників багатоквартирного будинку" від 29 листопада 2001 року N 2866-III спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їхній спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майну у спільній частковій власності. Таким чином, на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку поширюється правовий режим як спільної сумісної, так і спільної часткової власності, який передбачає особливий порядок здійснення правомочностей власника щодо володіння, користування і розпорядження. При цьому в законодавчому порядку не відокремлюються суб'єкти права спільної власності залежно від підстав набуття права власності на квартиру. Беручи до уваги зміст вищевказаного рішення Конституційного Суду України суд дійшов до висновку , що співвласники квартир «ОСББ Сінна 16-б» при вирішенні питання про розподіл між співвласниками будинку загального майна ОСББ діяли у спосіб, який не суперечить вимогам діючого законодавства , оскільки одностайно прийняли рішення про поділ між ними спільного загального майна. Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Як зазначено вище квартира, в якій проживали позивачі не відповідала санітарно-технічним нормам, встановленим для квартири, оскільки не мала кухні, вбиральні та не відповідала вимогам ДБН В.2.2.-15-2005, а саме пункту 2.22, який передбачає, що у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. Як убачається із технічного паспорту на спірне нерухоме майно, позивачі об»єднали в одну квартиру належні їм квартиру і приміщення у вказаному будинку та в результаті їх реконструкції квартира стала складатись із: 1-а кімната ( 4) площею 16.8, 2-а кімната (9) площею 6,9 кв.м, 3-а кімната (11) площею 18.4 кв.м, сходів (1) площею 3.9 кв.м., коридору (2) площею 2.8 кв.м., душової 3 площею 5.5 кв.м., вбиральні (5) площею 1.3 кв.м., кухні (6) площею 4.8 кв.м, коридору (7) площею 2.5 кв.м., шафи (8) площею 1.5 кв.м, передпокою ( 10) площею 13.6 кв.м. житловою площею 42.1 кв.м., загальною площею 78 кв.м. Статтею 152 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку ( квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Позивачі виготовили на проведення перепланування та переобладнання належних їм приміщень передпроектну документацію, однак дозволу на таке переобладнання в виконавчому комітету не отримали. Після проведення перепланування вони звертались до виконавчого комітету Полтавської міської ради із заявою про надання дозволу на реєстрацію вказаного перепланування, однак листом Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 31.04.2015 року ям запропонували звернутись до суду, зазначивши, що при вирішенні цього питання вони покладаються на суд ( .с. 50) Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 01-15 від 19.01.2015 року квартири [ADDRESS] в м. Полтава № 01-15 від 19.01.2015 року встановлено наступне. Реконструйовані нежитлові приміщення під житлові приміщення та квартиру [ADDRESS] можливо використовувати самостійний об»єктнерухомого майна - квартиру у разі зміни цільового призначення приміщень у квартирі, а саме 1-а кімната ( 4) площею 16.8, 2-а кімната (9) площею 6,9 кв.м, 3-а кімната (11) площею 18.4 кв.м, сходів (1) площею 3.9 кв.м., коридору (2) площею 2.8 кв.м., душової 3 площею 5.5 кв.м., вбиральні (5) площею 1.3 кв.м., кухні (6) площею 4.8 кв.м, коридору (7) площею 2.5 кв.м., шафи (8) площею 1.5 кв.м, передпокою ( 10) площею 13.6 кв.м. Відповідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за N 582/5773 не належать до самочинного будівництва: для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: Пункт 3.2 розділу 3 доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012 перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу або влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень; Відповідно до пункту 7 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами:- про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир; Співвласники будинку, члени ОСББ, кожен окремо, не заперечують проти реєстрації за позивачем здійснених перепланувань у квартирі, про що вони підтвердять у судовому засіданні. Здійснене позивачами перепланування відповідає ДБН, що підтверджується висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 01-15 від 19.01.2015 року. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Оскільки позивачі на законних правових підставах отримали спірні приміщення , здійснили перепланування квартири з метою покращення наших житлових умов , але їм відмовили в узаконенні та реєстрації права власності на вказані приміщення, їхнє право власності підлягає захисту шляхом визнання за позивачами права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 78.2 кв.м. яка складається із кімната 10 площею 16.8 кв.м, 1-а кімната ( 4) площею 6.9 , кімната 2 площею, 18.4 кв.м, передпокій ( 1) площею 13.6 кв.м, коридору (1) площею 2.8 кв.м., вбиральні (1а) площею 1.3 кв.м, , сходів (2) площею 3.9 кв.м, коридору (3а) площею 2.5 кв.м, шафи (4а) площею 1.5 кв.м, душової ( 11) площею 5.5 кв.м., загальною площею 78.2 кв.м. Оскільки позивачі об»єднали належне їм на праві власності нерухоме майно, та в результаті об»єднання і перепланування отримали одну спільну квартиру , право власності за ними повинно бути зареєстроване, як спільна часткова власність. Відповідно до висновку експертного будівельно - технічного дослідження № 01-15 від 19.01.2015 року розмір часток співвласників квартири [ADDRESS] визначений [PERSON] 59/100 частини, [PERSON] 41/100. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання за позивачами права спільної часткової власності на спірну квартиру є підстави для задоволення позовних вимог про припинення за позивачами права власності на квартиру і нежитлові приміщення у будинку, якими вони володіли до об»єднання їх в одну квартиру. Висновком . експертного будівельно -технічного дослідження № 01-15 від 19.01.2015 року визначена вартість спірної квартири, яка становить 523 224 грн. При зверненні до суду із цим позовом позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп., тоді як позивачі повинні сплатити судовий збір у розмірі 3654 грн., тобто по 1782 грн. кожен. Отже підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1538.40 грн., а з [PERSON] 1782 гривні.

Outcome: approved