Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 31 травня 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , який розірвано Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07 вересня 2017 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти сторін проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. При цьому, відповідач повністю усунувся від свого обов`язку щодо виховання та утримання неповнолітніх дітей, зокрема, не підтримує із дітьми жодного спілкування, не цікавиться їх життям, станом його здоров`я, навчанням, фізичним та психологічним розвитком, не проявляє щодо них жодного інтересу. Також, зазначає, що відповідач не надає коштів на утримання дітей, незважаючи на те, що за судовим наказом із нього стягнуто аліменти. Так, позивачка вважає, що поведінка відповідача свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку із чим просить позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позов відповідач [PERSON] до суду не подавав. 27 травня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Михалюк В.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Попередньо, у судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що діти не знають відповідача як батька, оскільки він не підтримує з ними жодного спілкування, не цікавиться їх життям, фізичним та психологічним розвитком. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавала. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, попередньо, надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, повністю підтримують висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачка не заперечила проти заочного вирішення справи. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 31 травня 2012 року. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №54 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 09 січня 2013 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 травня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1004. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 15 травня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ №607/7208/18, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах №82489 від 19 жовтня 2020 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, які стягуються за судовим наказом №607/7208/18 від 15 травня 2018 року станом на 01 жовтня 2020 року становить 54678,40 гривень. Відповідно до Довідки про неотримання аліментів №82491 від 19 жовтня 2020 року, виданої Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01 квітня 2020 року по 30 вересня 2020 року, згідно судового наказу №607/7208/18 від 15 травня 2018 року. Згідно довідки, виданої 16 жовтня 2020 року Тернопільським ліцеєм №21 - спеціалізованої мистецької школи ім. Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, [PERSON] , учениця 2-В класу і [PERSON] , учень 1-В класу навчаються у Тернопільському ліцеї 21 - спеціалізованій мистецькій школі ім. І. Герети з першого класу. За період навчання дітей, мати - [PERSON] добросовісно приділяє увагу вихованню і навчанню дітей. Відвідує батьківські збори, родинні свята, позашкільні заходи. Діти регулярно відвідують освітні та мистецькі заняття, завжди охайні, доглянуті і врівноважені, ввічливі. Мати дітей спілкується з педагогами, супроводжує дітей у ліцей і забирає із занять. Оплату за мистецькі дисципліни і харчування у ліцеї здійснює теж мама. За період навчання дітей батько - [PERSON] не цікавиться навчанням дітей, не приходив у ліцей не відвідував батьківські збори, не брав участь у шкільних заходах, не оплачував навчання за мистецьку освіту. З класним керівником, педагогами та адміністрацією ліцею, батько контакту не підтримує. Факт здійснення позивачкою витрат за мистецькі дисципліни і харчування у ліцеї підтверджується наявними у матеріалах цивільної справи дублікатами квитанції, зокрема №0.0.1717412044.1 від 25 травня 2020 року на суму 1250 гривень, №0.0.1849814134.1 від 25 вересня 2020 року на суму 500 гривень, №0.0.1849816642.1 від 25 вересня 2020 року на суму 500 гривень. Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» за №944 від 12 жовтня 2020 року, на обліку в IV поліклінічному відділенні КНП «ТМДКЛ» знаходяться діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти з народження спостерігаються у лікаря-педіатра [PERSON] . Зі слів лікаря, дітей у поліклініку для проведення профілактичних оглядів та по хворобі супроводжує мама. При відвідуванні лікарем дітей на дому батько присутній не був. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мати дітей на засіданні комісії повідомила, що з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] проведено бесіду під час якої з`ясовано, що вони батька не пам`ятають, він їм не телефонує, не вітає з днем народження. З урахуванням усіх встановлених обставин, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №311 від 21 квітня 2021 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Вимогами частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із вимогами статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є хрещеною матір`ю дочки сторін - [PERSON] , відповідача [PERSON] знала ще до його одруження із позивачкою. Останній раз бачила відповідача у 2017 році, з того часу на жодних святах вона не бачила батька дівчинки, на дні народження дочки відповідач не приходив. Знає, що аліменти він не сплачує, [PERSON] його практично не пам`ятає. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є хрещеним батьком сина сторін - [PERSON] . Останній раз відповідача [PERSON] бачив у 2017 році на дні народженні дочки сторін [PERSON] . Вказав, що він ходить на всі дні народження свого похресника [PERSON] , однак відповідач з 2017 року на днях народженнях сина не був. Зі слів [PERSON] знає, що колишній чоловік аліментів не платить. [PERSON] батька не пам`ятає. Судом установлено, що відповідач [PERSON] не цікавиться життям дітей: [PERSON] та [PERSON] , не підтримує із дітьми жодного спілкування, не цікавиться їх станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, діти не знають відповідача як батька. Установлені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] не надав жодних заперечень проти викладених у позові обставин. За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є підставними та підлягають до задоволення. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved