Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач у січні 2014 року звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він 20 років 9 місяців працював на шахті ім. «Карла Маркса» державного підприємства «Орджонікідзевугілля» м. Єнакієве, на шахті «Новодонецька» Добропільського виробничого об'єднання по здобичі вугілля м. Бєлозерська гірним майстром підземним, учнем гірноробочого очисного забою, гірноробочим очисного забою підземним, учнем гірноробочого очисного забою, проходчиком підземним, контрольним гірним майстром підземним, помічником начальника підземної ділянки, заступником начальника підземної ділянки, учнем горно робочого по ремонту гірних виработок підземним, горно робочим по ремонту гірних виработок підземним. Останнє місце праці він займав у структурному підрозділі шахта ім. «Карла Маркса», помічника начальника підземної ділянки. МСЄК від 1999 року йому було встановлено первинно 50 % втрати професійної працездатності по підтвердженому професійному захворюванню, інвалідність 3-ї групи. Після повторного обстеження був направлений на МСЕК, по висновку якої від 19 грудня 2013 року йому було встановлено з 19 грудня 2013 року безстроково по сукупності 65% втрати професійної працездатності, з яких підтверджено повторно 45% по пояснично-крестцовій радикулопатії, первинно встановлено 20% по підтвердженому професійному захворюванню пневмоконіозу, визнаний інвалідом 2-ї групи. Позивач вважає, що виробничим захворюванням йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він змушений регулярно звертатись за медичною допомогою до лікувальних установ, почуває себе немічним, не в змозі виконувати домашню роботу, та займатися іншим видами трудової діяльності. Все це порушило нормальні життєві стосунки, він прикладає зусиль для організації свого життя. Просить стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 100000 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив слідуючи фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно копії трудової книжки позивача, він працював у відповідача гірним майстром підземним, учнем гірноробочого очисного забою, гірноробочим очисного забою підземним, учнем гірноробочого очисного забою, проходчиком підземним, контрольним гірним майстром підземним, помічником начальника підземної ділянки, заступником начальника підземної ділянки, учнем горно робочого по ремонту гірних виработок підземним, горно робочим по ремонту гірних виработок підземним (а.с. 7-12). МСЄК від 1999 року йому було встановлено первинно 50 % втрати професійної працездатності по підтвердженому професійному захворюванню, інвалідність 3-ї групи. Після повторного обстеження був направлений на МСЕК, по висновку якої від 19 грудня 2013 року йому було встановлено з 19 грудня 2013 року безстроково по сукупності 65% втрати професійної працездатності, з яких підтверджено повторно 45% по пояснично-крестцовій радикулопатії, первинно встановлено 20% по підтвердженому професійному захворюванню пневмоконіозу, визнаний інвалідом 2-ї групи (а.с. 22-25); Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла при наявності її вини. Відповідно із ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичній болі та стражданнях, які фізична особа отримала внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, що дає підстави суду вважати про заподіяння позивачеві моральної шкоди. Відповідно до ст. 237-1 КЗОТ України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових старань для організації свого життя. Таким чином, судом безперечно встановлено, що внаслідок професійного захворювання, отриманого у результаті шкідливих та небезпечних умов виробництва з боку відповідача, [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його нормальні життєві стосунки, які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя - необхідністю звернення до лікарів, неможливість отримати високооплачувану роботу та таке інше. Відповідно до статті 12 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 року, в редакції, яка діяла на час встановлення позивачу вперше стійкої втрати працездатності в наслідок отриманого професійного захворювання /22 лютого 1995 року/, відшкодування моральної шкоди провадилось власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначався законодавством. У відповідності із ст. 173 КЗПП України в редакції, яка була прийнята Законом України № 3694-12 від 15.12.1993р., власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я пов'язаним із виконанням трудових обов'язків. Згідно із ст. 173-1 КЗПГІ України в редакції, яка була прийнята Законом України № 3694-12 від 15.12.1993р., відшкодування моральної шкоди провадиться власником або уповноваженим ним органом, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушили його нормальні життєві зв'язки і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, як ст. 12 Закону України "Про охорону праці" в редакції від 14.10.1992року, гак і ст. ст. 173,173-1 КЗПП України в редакції, яка була прийнята Законом України № 3694-12 від 15.12.1993р. було встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Конституційний Суд України своїм рішенням № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 визначив, що положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-X1V. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗПП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця). Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування на користь позивача, суд враховує ступінь втрати позивачем професійної працездатності, яка становить 65 %, конкретні обставини справи, стан здоров'я позивача, та з урахування усіх обставин, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем сума відшкодування у розмірі 100000 гривень занадто велика, тому на користь позивача повинно бути стягнуто моральна шкода у розмірі 8500 гривень.

Outcome: partial