Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та відшкодування моральної шкоди. 06.05.2010 вона уклала із [PERSON] (надалі - Відповідачем) договір позики, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі, еквівалентній 1800 (одна тисяча вісімсот) євро, з умовою їх повернення до 06.09.2010. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. Окрім цього, 06.08.2010 вона уклала із Відповідачем договір позики, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі, еквівалентній 2375 (дві тисячі сімдесят п'ять) євро, з умовою їх повернення до 06.12.2010. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. Також, 09.02.2011 вона уклала із Відповідачем договір позики, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі, еквівалентній 1950 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят) євро, з умовою їх повернення до 09.08.2011. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. З указаної суми Відповідач повернув їй гроші в сумі, еквівалентній 400 (чотириста) євро, та залишається винним 1550 (одну тисячу п'ятсот п'ятдесят) євро. По закінченню зазначених строків Відповідач борг не повернув. Відповідно до усереднених даних мережі інтернет. станом на 06.05.2010 курс євро (EUR) становив 10,24 грн. за 1 євро. Станом на 06.08.2010 курс євро (EUR) становив 10,40 грн. за і євро. Станом на 09.02.2011 курс євро (EUR) становив 10,83 грн. за 1 євро. Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу за вказаними курсами з урахуванням 3% річних та індексу інфляції становить 125094 (сто двадцять п'ять тисяч дев'яносто чотири) грн. 10 коп.. Несплата Відповідачем своєчасно заборгованості завдала значних моральних переживань, оскільки не маючи вказаних коштів вона не змогла своєчасно забезпечити належний рівень лікування тяжкохворого чоловіка її рідної сестри - [PERSON], внаслідок чого останній передчасно помер, що призвело до порушення нормального співжиття та спілкування з рідними та близькими, заподіяло їй сильних моральних страждань, відтак, розмір завданої їй моральної шкоди вона оцінює на суму 100 (сто тисяч) гривень. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду зданим позовом. Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Просять позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" належить задоволити з наступних підстав. Щодо стягнення суми основної заборгованості, 3 % річних та індексу інфляції. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії розписок вбачається, що 06.05.2010 позивачка [PERSON] уклала із [PERSON] (надалі - відповідачем) договір позики, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі, еквівалентній 1800 (одна тисяча вісімсот) євро, з умовою їх повернення до 06.09.2010. Крім того, 06.08.2010 р. позивачка [PERSON] уклала із відповідачем договір позики, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі, еквівалентній 2375 (дві тисячі сімдесят п'ять) євро, з умовою їх повернення до 06.12.2010. Крім того, 09.02.2011 позивачка [PERSON] уклала із відповідачем договір позики, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі, еквівалентній 1950 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят) євро, з умовою їх повернення до 09.08.2011. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. З указаної суми відповідачем повернуто гроші в сумі, еквівалентній 400 (чотириста) євро, та залишається винним 1550 (одну тисячу п'ятсот п'ятдесят) євро Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ч. 1 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) В силу ч. 1 ст. 207 ЦК України розписка, підписана відповідачем, є документом підтверджуючим укладення договору позики між позивачем та відповідачем. Судом встановлено, що позивачка свої зобов'язання за договорами позики виконала у повному обсязі, надавши відповідачу позику в загальній сумі, еквівалентній 6 125 Євро. З позовної заяви, пояснень даних позивачкою в судовому засіданні вбачається, що станом на день подання позовної заяви відповідач виконав свої зобов'язання лише частково, виплативши позивачці 400 Євро, зокрема не повернув суму позичених коштів у розмірі 5 725 Євро. З розрахунку заборгованості наданого позивачкою вбачається, що відповідно до усереднених даних мережі інтернет станом на 06.05.2010 курс євро (EUR) становив 10,24 грн. за 1 євро. Станом на 06.08.2010 курс євро (EUR) становив 10,40 грн. за і євро. Станом на 09.02.2011 курс євро (EUR) становив 10,83 грн. за 1 євро. А від так, сума боргу за вказаними курсами з урахуванням 3% річних та індексу інфляції становить 125 094 (сто двадцять п'ять тисяч дев'яносто чотири) грн. 10 коп. Згідно с. 526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Однак, суд враховує те, що відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд враховує те, що несплата відповідачем своєчасно заборгованості завдала значних моральних переживань позивачці, оскільки не маючи вказаних коштів вона не змогла своєчасно забезпечити належний рівень лікування тяжкохворого чоловіка її рідної сестри - [PERSON], внаслідок чого останній передчасно помер, що призвело до порушення нормального співжиття та спілкування з рідними та близькими, заподіяло їй сильних моральних страждань При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачці дійсно спричинена моральна шкода внаслідок дій відповідача, було порушено нормальні життєві зв'язки сім'ї позивачки. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння відповідача, яке характеризується неумисною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності і справедливості. Тому позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. суд задовольняє частково, та вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки 10 000 грн. моральної шкоди. Щодо стягнення судових витрат. З квитанцій № 10 від 24.12.2015 року вбачається, що позивачкою за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2251 грн.. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1350,94 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги є підставними і підлягають до часткового задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення часткового позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial