Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 61741,65 грн., яка складається з: 40997,52 грн. - заборгованість за послуги теплопостачання в сумі основного боргу, 17426,65 грн. - інфляційні збитки, 3317,48 грн. - 3% річних та судові витрати в розмірі 1762 грн., вказуючи, що відповідач є споживачем теплової енергії у квартирі [ADDRESS] та зареєстрований як побутовий споживач, особовий рахунок № [NUMBER]. Зазначає, що незважаючи на надання житлово-комунальних послуг в період з 01.10.2010 року по 01.11.2017 року, відповідач не здійснює їх оплату, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідач добровільно заборгованість не сплачує, в зв'язку з чим позивач вимушений звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання (зазначеній у позовній заяві) та розміщення оголошення на веб-сторінці суду. Відповідно до ст.130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що у Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр), що надає послуги з теплопостачання, відкритий особовий рахунок на ім'я відповідача [PERSON], за адресою: [ADDRESS] - № [NUMBER] (а.с.5-6). У відповідності до розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.10.2010 року по 01.11.2017 року по особовому рахунку [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 61741,65 грн., з яких: 40997,52 грн. - заборгованість за послуги теплопостачання в сумі основного боргу, 17426,65 грн. - інфляційні збитки, 3317,48 грн. - 3% річних. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг за послуги теплопостачання відповідач не надав. Приймаючи рішення, суд виходить з наступного. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами (аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 4 червня 2008 року). Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживач зобов'язаний вчасно, у встановлений строк оплачувати отримані послуги (п. 30). Відповідно до п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Тобто, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14. Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач відмовлялася від споживання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов'язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг. Згідно зіст. 68 ЖК України наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачем суду не надано достовірних доказів оплати вартості послуг з постачання теплової енергії, а тому суд вважає, що з вини відповідача порушено виконання зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими зобов'язаннями, у якому серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, - вимагати сплату грошей за надані послуги. Чинним законодавством передбачено, що споживач повинен сплатити вартість наданих послуг щомісячно. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі виробничої одиниці "Костянтинівкатепломережа" (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) за послуги теплопостачання у період з 01.10.2010 року по 01.11.2017 року в розмірі 61741,65 грн., з яких: 40997,52 грн. - заборгованість за послуги теплопостачання в сумі основного боргу, 17426,65 грн. - інфляційні збитки, 3317,48 грн. - 3% річних підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК. З огляду на викладене,

Outcome: approved