Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального Швець Руслан Олеговича, Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Східного межрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18.08.2017 року, реєстровий номер 11537, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Швець Русланом Олеговичем на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» боргу у сумі 125727,84 грн. у рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 03.12.2008 року та витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вона має на праві особистої власності земельну ділянку на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької обл.. У середині липня 2020 року їй подзвонили, що зареєструвати Договір оренди земельної ділянки неможливо за причиною реєстрації обтяження речового права на нерухоме майно на підставі постанови відділу ДВС Волноваського РУЮ від 08.04.2019 року. Звернувшись до виконавчої служби позивач з`ясувала, що 03.11.2017 року була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 11537 виданого 18.08.2017 року [PERSON] про стягнення з неї боргу у сумі 127527 грн. стягувану ПАТ КБ «Привабанк». Вважає, що зазначений виконавчий напис здійснено з грубим порушенням вимог законодавства, кредитну заборгованість вона не визнає. З огляду на це просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд такої проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подавав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. Позивач в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в заяві вказала про розглянд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечують проти винесення заочного рішення у разі неявки представника відповідача та третіх осіб. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального Швець Руслан Олеговича, Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Східного межрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, або про відкладення розгляду справи не подали. За таких обставин, суд, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 18.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 11537, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору б/н від 03.12.2008 року грошових коштів у сумі 125727,84 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14206,89 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 103895,81 грн; заборгованість з пені та комісії у розмірі 1400,00 грн; заборгованість по штрафам(фіксована частина) у розмірі 250,00 грн; заборгованість по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5975,14 грн. (а.с. 16). Постановою державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецької області від 03.11.2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 55040388, на підставі виконавчого напису №11537 від 18.08.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 127527,84 грн. (а.с. 15). Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Так, пунктом 2.3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Як зазначалось вище, пунктом 3.1 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, зокрема, що за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, та п. 3.4 Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Тобто, наведений у розділі 3 Порядку трирічний строк для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника, а не з виникненням у стягувача права на звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису у зв`язку з невиконанням боржником чи іпотекодавцем в тридцятиденний строк вимоги про усунення порушень, про яку (вимогу) зазначено в пункті 2.3. Порядку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подані банком документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі відсутнє посилання на конкретні документи, надані банком, є тільки посилання на загальні норми. Крім того, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, що передбачено також і Порядком № 296/5. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, нотаріус вчинив виконавчий напис 18 серпня 2017 року. Суд встановив, що у виконавчому напису зазначений період стягнення заборгованості з 03.12.2008 року по 31.05.2017 року, а згідно розрахунку заборгованості за договором з листопада 2011 року кредит вже не погашався, тобто, банк знав про порушення свого права ще з листопада 2011 року, отже, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку № 296/5, оскільки порушено встановлений трирічний строк позовної давності та вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п.2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017року. Таким чином, кредитний договір № 106950070 від 10.06.2013 на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за кредитним договором. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 18 серпня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 11537, про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.12.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved