Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок «А-1», загальною площею 69,2 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м. та господарські споруди: літню кухню «Б», сарай «В», навіс «Г», навіс «Д», навіс «Е», сарай «Є», гараж «Ж», убиральню «З», альтанку «Л», вимощення «І», колонку питну «К», огорожу «1, ворота № 2 , огорожу № 3 , хвіртку № 4 , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що згідно з свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданого 02.12.1987 виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , який був його дідом. [INFO] [PERSON] помер . [INFO] померла його бабця [PERSON] Ще за життя остання склала заповіт, яким заповіла все своє майно йому. Після смерті бабці, він звернувся у Стрийську державну нотаріальну контору для оформлення спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та надано пораду звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити. Доповнив, що проживав в [ADDRESS] до вересня 2013 р . , разом з батьком та матір`ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила, що позивач є її сином. Будинок [ADDRESS] побудували її батьки. Після смерті батька, матір фактично прийняла спадщину, оскільки проживала у вказаному будинку. Ще за життя матір склала заповіт на її сина. Позивач звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, однак 14.05.2019 на адресу суду подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, у зв`язку з перебуванням на лікуванні. Представник третьої особи Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області Брікнер Г.М. в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] та представника третьої особи Брікнер Г.М., які не заперечили щодо задоволення позовних вимог, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Стрийської районної ради народних депутатів Львівської області, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності; свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів №331 від 19.11.1987 /а.с. 12/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №13, виданого Лисятицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с. 7/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №22, виданого виконавчим комітетом Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] /а.с. 6/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №44, виданого сільською радою с. Лисятичі Стрийського району Львівської області, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9/. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №1, виданого Лисятицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, 04.02.1984 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » /а.с. 10/. Відповідно до довідки №267 від 22.02.2019, виданої виконкомом Лисятицької сільської ради Стрийської району Львівської області, згідно запису в погосподарській книзі за 1991-1995 рр., станом на 15.04.1991 у господарстві №593 були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/. Відповідно до довідки про технічну характеристику нерухомого майна від 19.02.2019, виданої фізичною особою підприємцем [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , має наступні характеристики: «А-1» житловий будинок; «Б» літня кухня; «В» сарай; «Г» навіс; «Д» навіс; «Е» навіс; «Є» сарай; «Ж» гараж; «З» убиральня; «Л» альтанка; «І» вимощення; «к» колонка питна; №1 огорожа; №2 ворота; №3 огорожа; № 4 хвіртка /а.с. 13/. 19.02.2019 на ім`я позивача [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] /а.с. 14-19/; Відповідно до заповіту від 30.01.2018, посвідченого секретарем Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області Брікнер Г.М., зареєстрованого в реєстрі за №14, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла своєму онукові [PERSON] /а.с. 30/. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Колгоспним двором вважалось сімейно-трудове об`єднання громадян, які сумісно ведуть господарство, і більшість з них обов`язково отримує основний дохід в колгоспі, працюючи в такому в якості його членів. Відповідно до ст.120 ЦК України 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження цим майном здійснюється із згоди всіх членів двору. За змістом ч.2 ст.123 ЦК 1963 р. розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. З врахуванням цього спадкування в колгоспному дворі мало свої особливості. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" від 26.03.1991, загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. За правилами ст. 563 ЦК 1963 р. у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування у майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, то до майна двору застосовуються загальні правила спадкування. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування такого майна, що визначаються на час відкриття спадщини, та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 19.06.2019 по справі № 157/679/16-ц. Згідно п. 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, правила книги шостої цього кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України №29 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (із наступними змінами та доповненнями), право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 Постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належав [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] фактично спадщину прийняла після смерті чоловіка, оскільки проживала у вказаному будинку на момент його смерті . [INFO] [PERSON] померла та залишила заповіт, яким все своє майно, що належатиме їй на момент смерті заповіла своєму онукові [PERSON] . Після смерті бабусі, позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок /а.с.5/. Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 19.02.2019 на ім`я [PERSON] , самочинно збудованих об`єктів не вбачається. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є позивач, [PERSON] , [INFO] , згідно заповіту від 30.01.2018, посвідченого секретарем Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області Брікнер Г.М. Інші спадкоємці майна, а саме відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від належних їм часток в спадковому майні, про що свідчать пояснення [PERSON] , надані останньою в судовому засіданні та заява [PERSON] від 14.05.2019, в якій остання не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Задовольняючи позовні вимоги частково, суд враховує долучену до матеріалів справи позивачем довідку про технічну характеристику нерухомого майна від 19.02.2019, видану фізичною особою підприємцем [PERSON] та оглянуту в судовому засіданні інвентаризаційну справу на житловий будинок в [ADDRESS] , який має наступні характеристики: «А-1» житловий будинок; «Б» літня кухня; «В» сарай; «Г» навіс; «Д» навіс; «Е» навіс; «Є» сарай; «Ж» гараж; «З» убиральня; «Л» альтанка; «І» вимощення; к колонка питна; №1 огорожа; №2 ворота; №3 огорожа; №4 хвіртка /а.с. 13/. Однак, враховуючи, що альтанка, яка позначена в технічній документації як «Л» побудована в 2010 р., остання не може входити в межі спадкового майна та включатись до майна колгоспного двору, яке було побудовано в період з 1956 р. по 1990 р. У зв`язку з відсутністю іншого способу щодо визнання права, з огляду на те, що спірне будинковолодіння відноситься до типу колгоспний двір, що позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] , а саме на «А-1» житловий будинок; «Б» літня кухня; «В» сарай; «Г» навіс; «Д» навіс; «Е» навіс; «Є» сарай; «Ж» гараж; «З» убиральня; «І» вимощення; «к» колонка питна; №1 огорожа; №2 ворота; №3 огорожа; №4 хвіртка.

Outcome: dismissed