Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про відшкодування 4200 грн. реальних збитків, понесених позивачем при оплаті юридично-представницьких послуг [PERSON] обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в 2009 році звернулися до суду з позовом про визнання недійсними нікчемних правочинів : договору купівлі-продажу від 29.03.2007 року, додаткової угоди від 25.09.2007 року та скасування свідоцтва про право власності. По даній справі [PERSON] був одним із відповідачів і у відповідності до ст.38 ЦПК України брав участь у зазначеній справі не особисто, а через представника [PERSON] юрисконсульта ВАТ «Житомирдезактиваціябуд», який діяв на підставі довіреності. Завдяки сумлінно та фахово виконаній [PERSON] роботі по захисту прав [PERSON] в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції в кінцевому результаті в задоволенні зазначеного вище позову було відмовлено. У відповідності до укладеної між [PERSON] та [PERSON] угоди за надання юридично-представницьких послуг останньому [PERSON] було сплачено 4200 грн., які позивач вважає витратами на правову допомогу і, згідно ч.1 ст.22 ЦК України, реальними збитками та просить їх стягнути з відповідачів по даній цивільній справі в солідарному порядку. Позивач в судове засідання не зявився, у відповідності до ч.1 ст.38 ЦПК України брав участь у справі через свого представника [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи їм було повідомлено. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. В своїх запереченнях представник відповідача [PERSON] зазначив, що взагалі довіреність, видана [PERSON] [PERSON], була видана в порушення вимог ЦК України. Вважає, що позивач мав би надати докази того, що він працює юрисконсультом ВАТ «Житомирдезактиваціябуд», і взагалі являється юристом. Так як він не надав доказів, що він являється адвокатом, тому витрати на правову допомогу йому не підлягають відшкодуванню. [PERSON] крім того зазначила, що позивач не надав ніяких доказів щодо факту передання грошей в сумі 4200 грн. [PERSON] [PERSON] за оплату його послуг. Заслухавши доводи сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в 2009 році відповідачі звернулися до суду з позовом про визнання недійсними нікчемних правочинів : договору купівлі-продажу від 29.03.2007 року, додаткової угоди від 25.09.2007 року та скасування свідоцтва про право власності (а.с.32-36). По даній справі [PERSON] був одним із відповідачів і у відповідності до ст.38 ЦПК України брав участь у зазначеній справі не особисто, а через представника [PERSON], який діяв на підставі довіреності. При цьому, з метою надання та отримання відповідної оплатної правової допомоги при розгляді в суді зазначеної справи між [PERSON] та [PERSON] було укладено цивільно-правову угоду «Про надання юридично представницьких послуг» від 27.01.2010 року, у відповідності до умов якої [PERSON] зобовязався домогтись у зазначеному цивільному процесі відмови у задоволенні заявленого позову в повному обсязі. Вартість обумовлених юридично-представницьких послуг встановлена в сумі 4200 грн. (а.с.47). В подальшому [PERSON] представляв інтереси [PERSON] і в суді апеляційної інстанції, і в суді касаційної інстанції, в результаті у задоволенні позову по зазначеній вище справі було відмовлено (а.с.37-46). 05.12.2013 року [PERSON] та [PERSON] було складено [PERSON] приймання-передавання виконаних робіт про те, що [PERSON] фактично виконав взяті на себе зобовязання, а [PERSON] передав йому готівкою 4200 грн. (а.с.48). Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. У відповідності до п.2 ч.3 цієї ж статті витрати на правову допомогу належать до витрат, повязаних з розглядом судової справи. Згідно статті 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Частиною 1 ст.88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~№ 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" розяснено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи. У п.2 зазначеної постанови визначено, що згідно із главою 8 розділу I ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обовязок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК України. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. Крім того, в абзаці 6 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розяснено, що у тому разі, коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі. Враховуючи зазначені розяснення суд вважає недоцільним досліджувати зазначені відповідачем обставини щодо правомірності надання [PERSON] довіреності [PERSON], чи має останній право на надання правової допомоги і, відповідно, чи підлягають витрати на правову допомогу відшкодуванню.

Outcome: dismissed