Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, просить звільнити з-під арешту все майно, яке належить їй на праві власності. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що в провадженні Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим знаходяться матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2679/05, виданого 14.03.2006 Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості в розмірі 145 035 грн. 55 коп. Постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим Анохіним А.В. від 14.07.2006 Серії [NUMBER] накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна. Станом на 14.04.2015 у [PERSON] відсутня заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк». За вказаних обставин, позивач звернулась до Департаменту державної виконавчої служби МЮУ з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного вказаною постановою. Разом з тим, вказана вимога залишилась не виконаною. Оскільки рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 145035,55грн. виконане в повному обсязі, позивач просить звільнити належне їй на праві власності майно з-під арешту. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 28.07.2015 підсудність даної цивільної справи визначено Печерському районному суду м.Києва. Протокольною ухвалою суду від 18.04.2016 замінено первісного відповідача Залізничний відділ державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим на відповідача ПАТ «ПриватБанк». Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача 11.01.2016 до суду надішла заява про розгляд справи без участі представника позивача, одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, про причини неявки представника суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Третя особа, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника також не направила, направила заяву про розгляд справи за відсутності представника. За вказаних обставин, суд на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, який не направив до суду свого уповноваженого представника, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, позивача та третьої особи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим Анохіна А.В. від 14.07.2006 Серії [NUMBER] при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2679/05, виданого 14.03.2006 Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості в розмірі 145 035 грн. 55 коп. накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна.(а.с.9) Згідно наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим від 14.07.2006 про арешт майна, накладено арешт на все майно, належне на праві власності [PERSON] (а.с.10-16) 04.06.2015 позивач звернулась до Департаменту державної виконавчої служби МЮУ з заявою стосовно виконання рішення суду органами державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим. Листом Департаменту від 16.07.2015 № 17302-0-33-15/20.3, позивачу повідомлено про неможливість з'ясувати інформацію щодо стану виконання рішень судів, що перебувають в органах державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим, оскільки діяльність територіальних органів Міністерства юстиції України, у тому числі органів державної виконавчої служби, на окупованих територіях є об'єктивно неможливою. (а.с.44) Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на відсутність у неї заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», про що позивач надала суду довідку від 10.02.2016 №SOBK-3РKV-K5JH-37QB, видану ПАТ КБ «ПриватБанк».(а.с.57) Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (далі-Закон) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Статтею 50 Закону передбачені наслідки завершення виконавчого провадження. Так, відповідно до ч.2 ст. 50 Закону у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно з ч.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи, даних, які б свідчили про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2679/05, виданого 14.03.2006 Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості в розмірі 145 035 грн. 55 коп. у зв'язку з виконанням в повному обсязі рішення суду немає. Інших належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України, які б підтверджували факт виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва, згідно якого з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість в розмірі 145 035 грн. 55 коп. суду не надано. Сама по собі відсутність заборгованості у позивача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» не може слугувати підставою для звільнення майна з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця. Крім того, надана позивачем довідка про відсутність у позивача заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним доказом в розумінні ст. 58 ЦПК України, оскільки не містить інформації щодо виконання вказаного рішення суду. За змістом ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін, позивачем не доведено і судом не встановлено факт виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва, згідно якого з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість в розмірі 145 035 грн. 55 коп., а тому позов не підлягає задоволенню, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed