Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача із позовною заявою про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виховання своїх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що є підставою для позбавлення останньої батьківських прав. У процесі розгляду справи, позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. У той же час 07.12.2018р. від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив не надала. Разом з тим, на адресу суду органом зв'язку повернуте рекомендоване повідомлення з відміткою «нет дома», з огляду на що відповідач, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. У процесі розгляду справи, повноважний представник третьої особи Органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Нікопольської міської ради позовні вимоги [PERSON] підтримала та вказала на доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей. У той же час 07.12.2018р. надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутністю. У процесі розгляду справи, повноважний представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області позовні вимоги [PERSON] підтримала та вказала на доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей. У той же час 07.12.2018р. надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є рідним сином позивача [PERSON] З 2002р. [PERSON] вступив в фактичні шлюбні відносини з відповідачкою [PERSON] Від даного шлюбу в них народились двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки батьки не перебували в офіційному шлюбі, в свідоцтві про народження дітей відомості про батька записані зі слів матері, в порядку ст..135 СК України. В 2011р. [PERSON] покинула родину та не цікавилась дітьми. В 2012р. батько дітей - [PERSON] виїхав на заробітки до Російської Федерації та залишив дітей бабусі - [PERSON] З 2012р. діти проживають з бабусею, що підтверджується довідкою №571 Квартального комітету №34 м.Нікополь від 24.05.2018р., яка видана [PERSON] в тому, що вона мешкає в [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON], онуком [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с. 8). Позивач [PERSON] піклується про своїх онуків, виховує їх та матеріально забезпечує. Так, згідно довідки КЗ «Нікопольський первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] та [PERSON] на час огляду здорові та на «Д» обліку у лікарів не перебувають (а.с. 9-10). Згідно характеристики виданої учениці 6 класу КЗ «НСЗШ- I-III ступенів №18» м. Нікополя [PERSON], дівчинка проживає разом з бабусею [PERSON], вона повністю забезпечена всім необхідним для відвідування школи, завжди охайна, доглянута, має гарні зачіски (а.с. 11). Згідно характеристики виданої учню 9 класу КЗ «НСЗШ- I-II ступенів №18» м. Нікополя [PERSON], хлопчик проживає разом з бабусею [PERSON], він повністю забезпечений всім необхідним для відвідування школи, завжди охайний, доглянутий. (а.с. 12). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14.11.2018р. [PERSON], [INFO] доцільно позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Окрім цього, як пояснила в судовому засіданні позивач [PERSON], у відповідачки [PERSON] взагалі відсутній материнський інстинкт по відношенню до своїх дітей, оскільки вона більше 7 років дітьми не цікавиться, не забезпечує їх матеріально та взагалі не приймає участі у їхньому житті. Стверджує, що вказана поведінка відповідача свідчить про те, що остання свідомо самоусунулась від виховання своїх дітей та вона свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання дітей. Повноважний представник третьої особи Органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Нікопольської міської ради в судовому засіданні вказує, що діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають на обліку як особи, які опинились в складних життєвих умовах. Вказує, що відповідач [PERSON] навмисно змінює адресу проживання та свідомо ухиляється від виховання своїх дітей. Діти проживають з бабусею, яка створює для них належні умови для проживання та піклується про них. Повноважний представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні вказала на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки мати свідомо ухиляється від їхнього виховання. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона більше 7 років не бачила свою матір. Вказує, що з матір'ю вона жити не хоче, оскільки та з нею не спілкується, з днем народження не вітає, грошових коштів не надає. Стверджує, що вона хоче проживати разом зі своєю бабусею, а також хоче щоб бабуся нею опікувалась. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він хоче проживати разом з бабусею та дідусем. Стверджує, що він більше 7 років не бачив свою матір, оскільки вона з ним не спілкується, не виховує, не допомагає та взагалі не цікавиться його життям. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин, суд погоджується із доводами позивача про свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками по вихованню дітей (винна поведінка), коли вона не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, не виявлення до них інтересу, а тому позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 243 Сімейного Кодексу України над дітьми, які залишилися без батьківського піклування встановлюється опіка. Так, опіку над дітьми бажає встановити [PERSON], яка є їх рідною бабусею. Інших осіб, які б виявили бажання бути призначеними опікунами над [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] судом не встановлено. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Нікопольської міської ради №885 від 14.11.2018 року служба у справах дітей Нікопольської міської ради вважає можливим та доцільним призначити опікуном над [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO]. При цьому, органом опіки перевірено, що [PERSON] матеріально та житлом забезпечена, позитивно характеризується, за станом здоров'я може бути опікуном, з правами та обов'язками опікуна ознайомлена. На час розгляду справи діти проживають разом із [PERSON], яка доглядає їх, піклується про здоров'я, духовний та фізичний розвиток, має можливість надалі створити дітям належні умови проживання, догляду та розвитку. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] довела суду можливість виконувати обов'язки опікуна, її інтереси не суперечать інтересам дітей. Враховуючи особисті якості позивача, її бажання та можливість дбати про дітей, про створення їм необхідних побутових умов, забезпечення їх доглядом, вжиття заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів дітей, суд вважає можливим призначити позивача опікуном над [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд, може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги своїм дітям [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved