Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог, з урахуванням уточнень, посилається на те, що 17.11.2011 року о 13 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER], рухаючись по вул. Героїв Сталінграда з боку вул. Б.Кротова в напрямку проїзду О.Гальченко в м. Дніпропетровську, при виконанні розвороту ліворуч, не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-1103» д/н [NUMBER], яким керував позивач, і який належав йому на праві приватної власності. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - зазначеної ДТП та звільнено від відповідальності внаслідок закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. В наслідок ДТП йому була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 15804 грн. 27 коп., що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження, вартість проведення цього дослідження склала 450,00 грн. Позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], як власника наземного транспортного засобу «Mercedes-Benz 1827L», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована Приватним акціонерним товариством «АСК «ІнтерТрансПоліс», договір страхування, оформлений полісом №АА/2017136 від 22.02.2011 року, є дійсним на момент виникнення страхового випадку. Ним до представника страховика 22.11.2011 року було подано заяву про виплату страхового відшкодування, проте жодного повідомлення від страховика та страхового відшкодування він не отримав. Позивач зазначає, що сума страхового відшкодування, яку повинна була йому виплатити страхова компанія не пізніше 20.02.2012 року, складає 15 804,27 грн., а [PERSON] повинен сплатити йому суму визначеної договором франшизи в розмірі 1000,00 грн. Також, позивач зазначає, що невиплатою страхового відшкодування страховою компанією йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 5000,00 грн. Позивач, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «АСК «ІнтерТрансПоліс» на його користь 14 804,27 грн. страхового відшкодування, витрати на проведення експертизи в розмірі 450,00 грн., 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди, а всього 20 254,27 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь 1000,00 грн. франшизи. В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В дане судове засідання позивач не з»явився, його представником надана заява про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про мстягнення суми франшизи у розмірі 1000,00 грн. визнав, в дане судове засідання не з»явився, просив розглянути справу у його відсутність. Представник ПАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» в судове засідання не з»явився про день, час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача з представником та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вісутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положень ст.ст. 6, 626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов»язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ст.988 цього Кодексу страховик зобовязаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Підстави для відмови від здійснення страхової виплати передбачені ст. 991 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про страхування», договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Згідно до ч. 4 ст. 16 цього Закону договір страхування має обов'язково містити причини відмови у страховій виплаті. Ч. 1. ст. 26 Закону України «Про страхування» дає перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. У ч.2 цієї статті зазначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені і інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Відповідно до ст. цього 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик негайно, але не пізніше 3-х робочих днів, зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та до місця знаходження пошкодженого транспортного засобу для визначення причин настання страхового випадку і розміру збитків. Якщо в зазначений термін аварійний комісар або експерт не з»явились, потерпілий має право самостійно вибрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру збитків. В такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Згідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визначення ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Згідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення протягом трьох днів із дня прийняття відповідного рішення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, 17.11.2011 року о 13 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER], рухаючись по вул. Героїв Сталінграда з боку вул. Б.Кротова в напрямку проїзду О.Гальченко в м. Дніпропетровську, при виконанні розвороту ліворуч, не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачеві автомобілем «ЗАЗ-1103», д/н [NUMBER], під його керуванням. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2012 року, яка вступила в законну силу, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, а також в скоєнні зазначеної ДТП. Вказаною постановою провадження у справі закрито в наслідок закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. Разом з цим, згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини винності [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП, встановлені судовою постановою у адміністративній справі, яка вступила в законну силу, не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. В наслідок ДТП автомобіль позивача зазнав ушкоджень і відповідно до висновку №040/11 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля ЗАЗ-110307, р/н [NUMBER], виконаного судовим експертом Цаберябим В.М. 24.11.2011 року, вартість матеріальної шкоди, з технічної точки зору, спричиненої власнику автомобіля ЗАЗ-110307 складає 15804,27 грн. Вартість проведення даного експертного дослідження складає 450 гривень, які були сплачені позивачем відповідно квитанції №580786 від 24.11.2011 року. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], як власника наземного транспортного засобу «Mercedes-Benz 1827L», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована Закритим акціонерним товариством ««Акціонерна страхова компанія «ІнтерТрансПоліс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «АСК «ІнтерТрансПоліс», відповідно до договору страхування, оформленого полісом №АА/2017136 від 22.02.2011 року, дійсним на момент виникнення страхового випадку. Відповідно до п. 6 цього Полісу автомобілем, забезпеченим за цим договором є «Mercedes-Benz 1827L», номерний знак [NUMBER], відповідно до п.2 Полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановлений 50 000,00 грн., франшиза складає 1000,00 грн. Позивачем до представництва страховика, розташованого в м. Дніпропетровську, 22.11.2011 року було подано заяву про виплату страхового відшкодування та інші необхідні документи. Разом з цим, після подання документів страховику останнім не було проведено ані огляду, ані фотографування пошкоджень автомобіля позивача. Жодного повідомлення від страховика після цього він не отримував, і страхове відшкодування виплачене не було. В зв»язку з зазначеним позивач звернувся на урядову «гарячу» лінію щодо врегулювання відносин з ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс». 21.06.2013 року його звернення було розглянуто Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та листом від 21.06.2013 року позивача було повідомлено, що в результаті проведення планової інспекції було встановлено, що ПрАТ «АСК «ІнтерТранПоліс» відсутнє за місцезнаходженням відповідно до інформації, внесеної до державного реєстру фінансових установ, а саме: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 13Є. Також, відповідно до листа Моторного (транспортного) страхового бюро України від 03.07.2012 року № 17045/10-04-04 про позбавлення ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» членства в МТСБУ, Нацкомфінпослуг було прийнято розпорядження від 07.08.2012 року №727 про анулювання ліцензії на провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс», проте анулювання ліцензії на провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не звільняє ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» від виконання зобов'язань за укладеними договорами страхування. Встановлено, що Поліс №АА/2017136 укладено на умовах першого типу. Відповідно ч.15.1. ст. 15 Закону за першим типом застрахована відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну під час керування [PERSON] автомобілем марки Mercedes-Benz, номерний знак [NUMBER], станом на 17.11.2011 року було застраховано за вказаним полісом. Оскільки вина застрахованої особи [PERSON] визнана судом, то ДТП, що сталася 17.11.2011 року, відповідно до ст. 6 Закону є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. Враховуючи те, що заява про страхове відшкодування була подана позивачем страховику 22.11.2011 року, страховик був зобов'язаний не пізніше як до 20.02.2012 року прийняти рішення про здійснення сплати позивачеві страхового відшкодування і виплатити його, чи відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування, про що повідомити заявника відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону, що здійснено не було. Згідно п. 36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Так як майнова шкода заподіяна з вини відповідача [PERSON], який і є страхувальником за договором страхування, то обов'язок компенсації франшизи в сумі 1000,00 грн. покладається на нього. Таким чином, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» на користь позивача, становить 14804,27 грн. (15804,27 грн. - 1000,00 грн. франшизи). З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню франшиза в розмірі 1000,00 грн. Разом з цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення зі страхової компанії моральної шкоди, зважаючи на наступне. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із даного договору страхування, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який поширюється на правовідносини, які склалися між сторонами, передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Будь-яких доказів того, що невиплата відповідачем позивачу страхового відшкодування створила ситуацію, яка могла стати небезпечною для його для життя і здоров»я, суду не надано, крім того, зазначеним договором страхування, яким є поліс, виплата моральної шкоди за невиконання його умов не передбачена, тому вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.22 ЦК України суд вважає за необхідне стягнути з Приватного акціонерного товариства «АСК «ІнтерТрансПоліс» витрати на проведення експертного дослідження у сумі 450,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів витрати по справі у сумі 229,40 грн., а саме по 114 грн. 70 коп. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial