Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 450 881 грн. 47 коп.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 450 881 грн. 47 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,0 кв.м. шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу предмета іпотеки у розмірі 378\~750 грн. 76 коп. та стягнути пропорційно з відповідачів судовий збір в розмірі 3\~654 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.03.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1304/0308/88-005, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється в розмірі 50\~000 дол. США. з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк до 10.03.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 1304/0308/88-005-Р-1, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність перед банком на рівні з позичальником за кредитним договором. Крім того, в якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] 11.03.2008 року було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 25.05.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої обов'язки за кредитним договором та договором поруки не виконують, станом на 19.11.2014 року загальна сума заборгованості відповідачів стоновить 450 881 грн. 47 коп. Про виникнення заборгованості та необхідність виконання зобов'язань відповідачі повідомлялись письмово, проте безрезультатно. Просить позов задоволити. Представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у їхній відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Клопотання представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи суд до уваги не приймає, оскільки останній в судове засідання 25.05.2016 р. не зявився з причин, які суд вважає не поважними, оскільки зайнятість представника в іншому судовому процесі належним чином не підтверджена, а тому, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Виходячи з положень ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. На підставі ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що 11 березня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1304/0308/88-005, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 50\~000 доларів США., зі сплатою за користування кредитом 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом, строком до 10 березня 2018 року. На забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] що випливають з кредитного договору, між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] 11.03.2008 року укладено договір іпотеки. Предметом договорi іпотеки є квартира [ADDRESS], належна відповідачу на праві власності відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 01 серпня 2007 року. В якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] 14.07.2010 року було укладено договір поруки № 1304/0308/00-005-Р-1, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність перед банком на рівні з позичальником за кредитним договором. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами. Умовами кредитного договору передбачено, що позивачальник зобов'язаний сплачувати кошти в погашенння кредиту і відсотки та комісію за користування ним у строки та у розмірі визначеному кредитним договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №1304/0308/88-005 від 11.03.2008 року така станом на 19.11.2014 року становить 450\~881 грн. 47 коп. з яких: 412\~482 грн. 80 коп. заборгованість по кредиту; 38 398 грн. 67 коп.- заборгованість по відсотках. 23.08.2014 року позивачем на адресу відповідачів були скеровані досудові вимоги про усунення порушення кредитного договору та повернути сум кредиту та відсотків, однак такі виконані не були. Враховуючи те, що договір іпотеки укладений із [PERSON] є чинним, судом встановлені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідачі належним чином не виконують зобов'язання, передбачені кредитним договором та договором поруки, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] та [PERSON] в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1304/0308/88-005 від 11.03.2008 року в розмірі 450 881 грн. 47 коп. та в погашення вказаної заборгованості слід звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. Оскільки іпотека є видом забезпечення виконання зобовязання, то кредитор у грошовому зобовязанні, при його порушенні боржником, має право вимагати як стягнення боргу, так і звернення стягнення на предмет іпотеки на погашення такого боргу. Звернення стягнення на передане в іпотеку майно не позбавляє кредитора права на стягнення заборгованості. З огляду на викладене стягнення суми боргу за грошовим зобовязанням і звернення стягнення на предмет іпотеки, яким було забезпечене це грошове зобовязання, не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільній справі № 6-1080 цс 15 від 03 лютого 2016 року. Крім того, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення має відповідати вимогам ч.6 ст.38, ст.39 Закону України «Про іпотеку»\~і положенням п.4 ч.1\~ст.215 ЦПК України\~й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.\~При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільних справах № 6-1205 цс 15 від 23 грудня 2015 року. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Разом з тим, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до положень якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Враховуючи вищезазначені положення Закону які є перешкодою для виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, зважаючи на положення ст. 217 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність відстрочення виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в рівних частках по 1218 грн. з кожного. На підставі ст.ст.553, 554, 572, 575, 589, 590, 591, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056' ЦК України, ст.ст. 1, 11, 33, 38-40 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та

Outcome: approved