Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує у позовній заяві на те, що відповідно до Договору довічного утримання від 08 листопада 2002 року, вона, [PERSON], набула у власність житловий будинок за №28 по вул.. Коцюбинського в місті Липовець Вінницької області. Після набуття права власності на нерухоме майно, вони з чоловіком відповідачем у справі, здійснили реєстрацію свого місця проживання за адресою належного їй на праві власності обєкта нерухомості. Однак їх сімейне життя не складалось, а тому з 2004 року відповідач залишив сімю, у звязку із чим вони не підтримували жодних стосунків. За рішенням суду від 12 грудня 2014 року їх із відповідачем шлюб було припинено шляхом його розірвання. Вимоги позивача до відповідача про добровільне зняття із реєстрації місця проживання залишались ним поза увагою. Ураховуючи те, що у зв'язку із реєстрацією відповідача в належному їй житловому будинку вона позбавлена можливості отримати субсидію від держави, а також здійснювати свої правомочності щодо об'єкта нерухомого майна, чим порушуються її права, тому просила суд здійснити їх захист у спосіб, що передбачений законом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було направлено за адресою його зареєстрованого місця проживання. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи те, що позивач та її представник скористались своїми правами врегульованими ч.2 ст.158 ЦПК України, а відповідач, будучи належним чином повідомлений не з'явився в судове засідання без поважних причин, за таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України та проводить розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України.. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Договору довічного утримання укладеного 08 листопада 2002 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в місті Липовець Вінницької області по вул.. Коцюбинського 22. Вказаний договір зареєстровано органами державної реєстрації, на що вказує штемпель КП «Вінницьке ОО БТІ» від 22.11.2002 року на зворотній стороні такого договору. Як убачається із домової книги, належний позивачеві житловий будинок значиться за №28 по вул.. Коцюбинського в місті Липовець, Вінницької області. Згідно даних, які містяться у Домовій книзі 04.12.2002 року [PERSON], перебуваючи із позивачем у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 1993 року, здійснив реєстрацію свого місця проживання у вказаному обєкті нерухомості, про що проставлено штемпель відповідного зразка. 12 грудня 2014 року шлюб між сторонами було припинено за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області, яке набрало законної сили 05.01.2015 року. В підтвердження місця реєстрації відповідача за адресою: вул.. Коцюбинського 28 в місті Липовець Вінницької області, матеріали справи містять відомості із Липовецького РС УДМС України у Вінницькій області та відомості надані з підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області. Згідно довідки виданої Липовецькою міською радою за №937 від 11.03.2015 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], але за вказаною адресою не проживає з 2004 року по даний час. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі Закон). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст.ст.150, 156 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За згодою власника будинку член сім'ї власника вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Частиною 2 ст.405 ЦК України та ст.72 ЖК України, встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в порядку встановленому законом. Водночас ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи проводиться протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. З аналізу вказаної норми слідує, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміни чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що правовідносини виникли між власником та членом його сім'ї, згідно норм чинного законодавства позивач, як власник житла, має право вимагати визнання члена сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки той був відсутній за місцем проживання без поважних причин понад один рік, так як інше не було встановлено домовленістю між ними чи законом, відтак позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону, тому підлягають до повного задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України та присуджує із відповідача на користь позивача документально підтвердженні судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved