Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивачка заявила позов до відповідача про збільшення розміру стягнення аліментів. Заявлений позов обґрунтувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду від 18 червня 2010 року з відповідача стягують аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. Позивачка вважає, що на даний час такого розміру аліментів не вистачає для забезпечення потреб дитини, оскільки з 2015 року вартість продуктів харчування, одягу та комунальних платежів втричі зросла. Відповідач фізично здоровий, немає іншої сімї та дітей, на його утриманні не перебувають престарілі батьки, а тому має змогу у повному обсязі приймати участь в утриманні їх сина. Він має непостійний мінливий дохід, оскільки займається торгівлею на ринку. У звязку з вищевказаним позивачка просить збільшити розмір стягнення аліментів у твердій грошовій сумі до 1500 грн. на місяць. Позивачка в судове засідання не зявилась, від її представника адвоката [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без участі позивачки, позовні вимоги зменшує, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO], в розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнення проводити до досягнення сином повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, його представник адвокат [PERSON] подав до суду заяву, якою визнає розмір аліментів на користь [PERSON], що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1300 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду від 18 червня 2010 року з відповідача стягують аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. Позивачка вважає, що на даний час такого розміру аліментів не вистачає для забезпечення потреб дитини. Відповідач є фізично здоровий, немає іншої сімї та дітей, на його утриманні не перебувають престарілі батьки, а тому має змогу у повному обсязі приймати участь в утриманні їх сина. Він має непостійний мінливий дохід, оскільки займається торгівлею на ринку. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6-ти до 18 років з 01.01.2018 року становить 1860 грн. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід враховувати , що згідно розяснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" , у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи містяться квитанція до прибуткового касового ордера від 08 травня 2018 року №69/1 на суму 2100 грн. 00 коп., яка завірена печаткою адвоката [PERSON], Акт передачі-приймання наданих послуг №69/1 до Договору про надання правничої допомоги № 69 від 01.12.2017 року, Договір № 69 про надання правової допомоги від 01 грудня 2017 року. За таких обставин, суд стягує з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2100 грн. 00 коп., оскільки вони підтвердженні документально та є співмірними із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved