Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1 / 4 частини доходу . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила , що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, протягом всього життя батько не спілкується з сином, не турбується про духовний та розумовий розвиток дитини, а внаслідок свідомої бездіяльності відповідача створюються перешкоди для реалізації творчих можливостей дитини. Оскільки відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, вимушена звернутися до суду . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2018 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району. У вступному слові позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві , наполягали на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце судового засідання , до суду не з'явився без поважних причин , в зв'язку з чим справу на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України розглянуто у його відсутність. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказавши, що з урахуванням досліджених обставин справи, орган опіки вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Представник третьої особи служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в наданому суду клопотанні просив справу розглядати у його відсутність та прийняти рішення з урахуванням вимог чинного законодавства та інтересів дитини, зазначивши, що у відповідності до Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському, Дніпровському, Заводському, Комунарському, Олександрівському, Хортицькому, Шевченківському району, затвердженого рішенням Запорізької міської ради № 75 від 30.08.2017 , саме на районні адміністрації міською радою покладено повноваження щодо здійснення у встановленому законодавством порядку функцій органу опіки та піклування. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO]. В свідоцтві про народження його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. У шлюбі сторони не перебували, а малолітня дитина з народження проживає з матір'ю. 15 січня 2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та взяла прізвище чоловіка «[PERSON]», що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] На даний час дитина мешкає разом із матір'ю у м. Києві, що підтверджено довідкою з ТОВ «БУДСЕРВІСЦЕНТР-КОМФОРТ» (а.с. 12). Також судом встановлено, що відповідно до довідки дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 244 "Біла лілея" від 20.02.2018 року № 20 виданої матері дитини [PERSON], - батько, [PERSON], протягом років навчання дитини у садку (28.01.2013-01.02.2014) до дошкільного закладу не приходив, батьківські збори не відвідував. Мати систематично відвідувала збори та інші заходи (а.с. 21). Відповідно до характеристики учня 4-А класу гімназії № 32 «Успіх» м. Києва [PERSON] від 12.02.2018 року № 29 батько, [PERSON], протягом років навчання до гімназії не приходив, до класного керівника не звертався, батьківські збори не відвідував. Мати, [PERSON], систематично відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям сина, підтримує зв'язок з класним керівником (а.с. 20). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], також підтвердили суду, що вихованням дитини [PERSON] займається мати [PERSON], дитина проживає та перебуває на її утриманні. Батько дитини [PERSON] з дитиною не спілкується, не приймає участі у її вихованні. Дитина не знає, що [PERSON] його батько, вважає своїм батьком чоловіка матері [PERSON], називає його «батько». Висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району , як органу опіки та піклування від 30.10.2018 року визнано можливим позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Слід зазначити, що відповідач до суду не з'явився, доказів того, що йому цікаве життя сина не надав, а позивачкою в свою чергу надані докази ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене , суд погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. У зв'язку з свідомим нехтуванням відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Статтею 166 Сімейного кодексу України передбачено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Оскільки за змістом вимог ч.2 ст. 183 СК України суд визначає єдину частку від заробітку батька на утримання малолітньої дитини , суд приходить до висновку, що з відповідача , з урахуванням вимог ст. 182 СК України та обставин справи слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, а тому позов в цій частині також слід задовольнити. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved