overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач Харківський національний університет Повітряних Сил ім.Івана Кожедуба звернувся до суду з позовом до [PERSON], згідно якого вимагає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, що складає 442338 гривень 05 копійок. Відповідно до положень ст.ст.274, 279 ЦПК України, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу були належним чином вручені копія позовної заяви з доданими документами, а також ухвала про відкриття провадження у справі, проте він свій відзив на позовну заяву у визначений строк не подав. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з документів, поданих позивачем, вбачається, що 07.08.2014 року відповідач [PERSON] уклав з позивачем [PERSON] про проходження військової служби (навчання). 11.05.2018 року зазначений [PERSON] був достроково розірваний, та відповідач був виключений зі списків особового складу Університету згідно наказу № 116 від 10.05.2018 року через недисциплінованість. Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно зазначених положень закону, а також "Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого Постановою КМУ № 964 від 12.07.2006 року, здійснений розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача в Університеті; сума цих витрат склала 442338 гривень 05 копійок, з нею відповідач був ознайомлений при розірванні контракту та зобов'язався відшкодувати. Ніяких доводів і доказів проти доказів позивача відповідач суду не надав, доказів позивача взагалі не оспорив, зустрічного розрахунку заборгованості також не надав, і правильність розрахунку позивача не заперечував. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач Харківський національний університет Повітряних Сил ім.Івана Кожедуба звернувся до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого вимагає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, що складає 77256 гривень 52 копійки. У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно поданої заяви, просить розглянути позов за своєї відсутності. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, і не подав відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з документів, поданих позивачем, вбачається, що 16.11.2012 року відповідач [PERSON] уклав з позивачем Контракт про проходження військової служби (навчання). 31.05.2016 року зазначений Контракт був достроково розірваний, та відповідач був виключений зі списків особового складу Університету згідно наказу № 132 від 31.05.2018 року через службову невідповідність. Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно зазначених положень закону, а також "Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого Постановою КМУ № 964 від 12.07.2006 року, здійснений розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Університеті; сума цих витрат склала 77256 гривень 52 копійки. Ніяких доводів і доказів проти доказів позивача відповідач суду не надав, доказів позивача взагалі не оспорив, зустрічного розрахунку заборгованості також не надав, і правильність розрахунку позивача не заперечував. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач, яка діє в інтересах неповнолітнього сина, звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що її неповнолітній син являється власником квартири [ADDRESS]. В квартирі як її попередній власник зареєстрований відповідач, який з 2003 року в ній не проживає, однак з реєстрації не знімається. Вважає відповідача таким, що втратив право користування квартирою сина. Реєстрація відповідача в квартирі чинить її власникові перешкоди, оскільки призводить до збільшення витрат на оплату комунальних послуг. Просить усунути перешкоди в користуванні сином квартирою, визнати відповвдасча таким, що втратив право користування нею, зняти відповідача з реєстрації в ній. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, свої заперечення не надав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням житловим приміщенням, яке являється власністю неповнолітнього сина позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства. Неповнолітній син позивача являється власником квартири [ADDRESS], в якій, як попередній власник та член сім"ї, до 2003 року проживав відповідач. З вказаного часу відповідач житловою площею квартири не користується, однак з реєстрації в добровільному порядку не знімається, що чинить власникові перешкоди, оскільки впливає на розмір оплати за комунальні послуги. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягає застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Враховуючи, що відповідач як член сім"ї власника в жилому приміщенні відсутній понад рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування ним, тому вимога про визнання втративши право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позовна заява обґрунтована тим, що в зимку 2019 р. від відповідача ТОВ "Полтаваенергозбут" надійшло повідомлення про приєднання його до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та він, як споживач електричної енергії отримав рахунок за січень 2019 р. за спожиту електроенергію - сума до сплати в рахунку = 0. Але тільки після відключення йому електропостачання 19.03.2019 р. за борг у розмірі 612 грн. позивач 23.03.2019 р. отримав перший ненульовий рахунок (повідомлення) за лютий 2019 року де зазначено: "Заборгованість на 01.02.2019 р - 0 Заборгованість на 01.03.2019р на покази 16479 - 101,76 " 31.07.2019 р. він звернувся з усним зверненням на особистому прийомі до посадової особи відповідача яка приймає людей з села в приміщенні відповідача - в якому просив повідомити на якій підставі і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

позовні вимоги вмотивовані тим, що 11 червня 2008 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-08998-110608, відповідно до якого банк надав позичальниці кредит в сумі 3000 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи зі ставки 0.01 % в рік. Також за ведення кредитної справи відповідачка повинна була спалвчувати банку плату в розмірі 3.5 % в місяць. Таким чином, [PERSON] взяла на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом та ведення кредитної справи. Однак позичальниця умови договору належним чином не виконує, порушує договірні зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість і банк змушений звернутися до суду позовом про стягнення з відповідачки суми боргу в судовому порядку. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить позов задоволити, справу розглянути у відсутності представника. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин та не повідомила суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин суд, за згодою позивача та враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідачки, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно копії кредитного договору № 002-08998-110608, укладеного 11 червня 2008 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] (а.с.6-8), останній було надано кредит в сумі 3000 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0.01 % в рік за користування кредитом та 3,5 % в місяць за ведення кредитної справи. [PERSON] умови договору належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 20 лютого 2014 року утворилася заборгованість по вказаному кредитному договору на загальну суму 2200,28 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову (а.с.4,5). Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки також слід стягнути судові витрати по справі згідно поданих позивачем квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 527, 530, 610, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

позовні вимоги вмотивовані тим, що 21.03.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка взяла на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів. Однак позичальник [PERSON] умови договору не виконує, порушує договірні зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить позов задоволити, справу розглянути у відсутності представника. В судове засідання відповідачка не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обємі. Справу просить розглянути у її відсутності. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ст.158 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідачу надано кредитну карту та згідно договору № б/н, укладеного 21.03.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 300 грн. на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с. 6-31). Як вбачається з матеріалів справи, станом на 31.07.2015 року [PERSON] порушила умови договору, в зв'язку з чим заборгованість відповідачки по кредитному договору становила загалом 5627 грн. 99 коп. (а.с.4-5). Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки також слід стягнути судові витрати по справі згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 64, 88, 158, 174, 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

позовні вимоги вмотивовані тим, що 24.05.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 4100.00 грн., на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяв на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів. Однак відповідач [PERSON] умови договору не виконує, порушує договірні зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить позов задоволити, справу розглянути у відсутності представника. В судове засідання відповідач не зявився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обємі. Справу просить розглянути у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судом встановлено, що відповідачу надано кредитну карту та згідно договору № б/н, укладеного 24.05.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 4100.00 грн. на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с.6, 7, 8-31). Як вбачається з матеріалів справи, станом на 31.12.2015 року [PERSON] порушив умови договору, в зв'язку з чим заборгованість відповідача по кредитному договору становила загалом 12855,95 грн.(а.с.4-5). Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 530, 610, 611 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

позовні вимоги вмотивовані тим, що 28.12.2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 11401.12 грн., на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка взявла на себе зобов'язання по поверненню заборгованості, сплаті процентів. Однак відповідачка [PERSON] умови договору не виконує, порушує договірні зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідачки. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить позов задоволити, справу розглянути у відсутності представника. В судовому засіданні відповідачка надала суду відповідні пояснення та вказала, що позовні вимоги визнає в повному об'ємі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши відповідачку, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідачці надано кредит на платіжну карту та згідно договору № б/н, укладеного 28.11.2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 11401,12 грн. на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на суму залишку заборгованості за кредитом(а.с.5, 6). У відповідності до умов укладеного договору [PERSON] зобов'язана щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитом, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 29.08.2016 року [PERSON] порушила умови договору, в зв'язку з чим заборгованість відповідачки по кредитному договору становила загалом 14319,02 грн.(а.с.4). Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки також слід стягнути судові витрати по справі згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 530, 610, 611 ЦК України,

Outcome: approved