Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом який мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який мешкав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому майно, в тому числі квартиру [ADDRESS]. Заповіт батько не складав. Вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька проживала із спадкодавцем за однією адресою. Дружина батька від прийняття спадщини відмовилась, інших спадкоємців немає. Вона у встановлений законом строку звернулась до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки її батько при житті не отримав правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру. Вказує, що квартира [ADDRESS] була надана батькові як члену Житлово-будівельного кооперативу «Осінь» на підставі ордеру №117 від 06.01.1974 р. Пай за квартиру сплачений батьком в 1991 році, таким чином він став власником квартири. На підставі викладеного просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO]. Позивач [PERSON] до початку судового засідання надала заяву з проханням слухати справу без її участі, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ЖБК «Осінь» до початку судового засідання надали суду заяви, просять слухати справу за їх відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представники третіх осіб: Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих доказів. Суд, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордеру №117 від 06.01.1974 року, виданого на підставі рішення загальних зборів виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих від 19.01.1974р., [PERSON], як члену ЖБК «Осінь», було надано трикімнатну квартиру [ADDRESS] в ЖБК «Осінь». Відповідно до довідки, виданої ЖБК «Осінь», вартість вищевказаної квартири в розмірі 8040,50 руб. була виплачена [PERSON] в 1991 році повністю. Право власності на квартиру не оформлялось. Згідно вимог діючого законодавства, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, відповідно до раніше діючого Закону України «Про власність» № 697-XII від 07.02.1991 року, право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. Так, в силу вимог ст. 15 Закону України «Про власність», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно із статтею 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно із ст. 22 КпШС України, якій діяв на час придбання квартири, майно, нажите подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю останнього. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 31 грудня 1981 року. Розірвання шлюбу зареєстровано Ленінським відділом ЗАГС м.Запоріжжя, актовий запис №1241. З урахуванням того, що пай за квартиру членом ЖБК [PERSON] був виплачений повністю у 1991 році, він набув право власності на квартиру. [INFO] [PERSON] помер. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому квартири [ADDRESS]. Судом також встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, а тому спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про укладання шлюбу та про народження. Згідно положень ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шістьох місяців, встановлених ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На час відкриття спадщини позивач була зареєстрована та мешкала разом зі спадкодавцем. Відповідно до матеріалів спадкової справи №38-2015, [PERSON] 10 лютого 2015 року звернулась до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 28 лютого 2015р. постановою державного нотаріуса Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Котькорло В.А. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Таким чином, вирішити питання про оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливо у зв'язку із тим, що за життя [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ на спірну квартиру. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що [PERSON], будучі спадкоємцем першої черги, реалізувала своє право на прийняття спадщини за законом після свого померлого батька [PERSON], шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк та не здійснювала відмову від прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, іншим шляхом оформити право власності неможливо. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і підлягають задоволенню.

Outcome: approved