Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради звернувсядо суду із позовом до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У своєму позові позивач посилався на те, що відповідач має двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у полі зору служби родина відповідача потрапила у листопаді 2017 року, у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків, відповідно до листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Так як [PERSON] не забезпечена сезонним одягом, мати дитини невчасно її приводить до закладу. Під час перевірки місця проживання відповідача було з`ясовано, що діти проживають в жахливих умовах в квартирі відсутнє газопостачання, немає ванної, ліжок, письмового столу, речей першої необхідності, з відповідачем було проведено профілактичну роботу. Після проведення профілактичної роботи мати створила мінімальні належні умови для проживання дитини, від сусідів припинились скарги щодо зловживання відповідачем алкогольних напоїв, влаштувалась на роботу - двірником, але це тривало не довго. 14,15 липня 2018 року співробітниками поліції було знайдено [PERSON] , який бродяжив містом. Місце знаходження на той час відповідача встановити не можливо. З спілкуванням з дітьми було встановлено, що мама постійно відсутня дома, не готує їжу, не наглядає за ними. Тому просять суд відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав по відношенню до дітей; стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь майбутнього опікуна чи осіб, яким дитина буде передана на виховання на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини зазначені в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що на даний час працює, має дохід, закодувалась, тобто не зловживає спиртними напоями. Про дітей піклується. постійно відвідує дітей НВК «Гармонія». Представника третьої особи НВК «Гармонія» в судовому засіданні Найко І.М. в задоволенні позовних вимог заперечує, мати дітей відвідує, приносить їм необхідні речі. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , батьками дітей записана відповідно до ст. 135 СК України (а.с.6,7). Відповідно до характеристики на дітей [PERSON] , [PERSON] наданої НВК «Гармонія» діти мають низький рівень засвоєння шкільної програми, мати недостатньо приділяє уваги дітям, зі слів сусідів мати зловживає спиртними напоями (а.с.8). Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до висновку Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради від 30 жовтня 2018 року № 9-06/138, вбачається, що у поле зору служби сім?я [PERSON] потрапила у листопаді 2017 року, в зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, відповідно до листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Так як [PERSON] не забезпечена сезонним одягом., мати дитини невчасно її приводить до закладу. Під час перевірки місця проживання відповідача було з`ясовано, що діти проживають в жахливих умовах в квартирі відсутнє газопостачання, немає ванної, ліжок, письмового столу,ю речей першої необхідності, з відповідачем було проведено профілактичну роботу. Після проведення профілактичної роботи мати створила мінімальні належні умови для проживання дитини, від сусідів припинились скарги щодо зловживання відповідачем алкогольних напоїв, влаштувалась на роботу - двірником. Але це тривало не довго. 14,15 липня 2018 року співробітниками поліції по пр. Т.Шевченка було знайдено [PERSON] , який бродяжив містом. Місце знаходження на той час відповідача встановити не можливо. З спілкуванням з дітьми було встановлено, що мама постійно відсутня дома, не готує їжу, не наглядає за ними. Таким чином, адміністрація Заводського району Кам`янської міської ради вважає доцільним відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав по відношенню до дітей; стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь майбутнього опікуна чи осіб, яким дитина буде передана на виховання на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] працює ПАТ «Дніпровагонмаш» ученик токаря, має дохід (а.с.30) Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Відповідно до ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до частини 2 статті 78, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктами 4,5 статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно частини 6 статті 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, суд не погоджується з висновками щодо доцільності відібрання дітей у відповідача та ставиться до них критично, оскільки такі висновки винесено без достатніх правових підстав, невмотивовано, не містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дитину. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що неспроможність відповідачів забезпечити дитині кращі умови, пояснюється лише тим, що вони самі опинилася у складних життєвих обставинах, при яких неможливо було забезпечити повноцінний догляд дитини. Відсутні будь-які докази того, що на виконання вимог статей 1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини», державні органи вживали необхідних та достатніх заходів щодо надання необхідної допомоги сім`ї відповідача, що відповідачу реально був наданий комплекс соціальних послуг з метою покращення ситуації в її родині. Відповідно до статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини". Враховуючи матеріали справи, суд не вбачає наявність у відповідача свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. У пункті 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з частини другої, четвертої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 19 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно із статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). З урахуванням наведеного, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, захисту і піклування, які необхідні для їх благополуччя, передбаченого статтею 152 СК України права дітей на належне батьківське виховання, суд не вбачає підстав для відібрання у відповідача її дітей, що є підставою для відмовити у задоволенні позовних вимог,. Оскільки, в задоволенні позову відмовлено судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: dismissed