Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з Департаменту патрульної поліції на свою користь матеріальну шкоду в сумі 26000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2018 року інспектором УПП в Харківській області ДПП НП України старшим лейтенантом поліції Гончаренко С.С. відносно нього було складено постанову за порушення правил дорожнього руху за ч. 1 ст. 126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В подальшому, завдяки належному здійсненню його захисниками покладених на них обов`язків за договором №3/10-18 від 30.10.2018 року про надання правової (правничої) допомоги, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року постанова про накладення адміністративного стягнення скасована. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.01.2019 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Позивачем при розгляді даних справ були понесені витрати на правову (правничу) допомогу на загальну суму 26000,00 грн., яка на думку позивача підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції в порядку ст. 1174 ЦК України. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.04.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 21.06.2019 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що факт наданої адвокатом правової допомоги та розмір гонорару адвоката не знаходиться у необхідному зв`язку зі шкодою встановленою ст. 1174 ЦК України, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.10.2018 року інспектором УПП в Харківській області ДПП НП України старшим лейтенантом поліції Гончаренко С.С. відносно позивача була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ №687239, відповідно до якої позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також, 24.10.2018 року інспектором УПП в Харківській області ДПП НП України старшим лейтенантом поліції Гончаренко С.С. відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №047892 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №687239 від 24.10.2018 року скасована, а справу зарито за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.01.2019 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП [PERSON] закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення). Позивач при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди зазначив, що у зв`язку із захистом своїх прав він вимушений був звернутись за правовою допомогою для доказування своєї невинуватості та ним понесені витрати на правову (правничу) допомогу на загальну суму 26000,00 грн. Вважає, що понесені витрати є матеріальною шкодою, яка в розумінні ст. 1174 ЦК України повинна бути відшкодована відповідачем Департаментом патрульної поліції. Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне. Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року № 266/94-ВР, відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів. Згідно зі ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає. Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з`ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП та постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача не мало місце незаконне застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу тощо. Під час закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення іншого також не встановлено. Зміст права на справедливий суд, в силу п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, полягає у праві кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим Законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. На думку суду, таке право особи не було порушено. Позивач мав можливість і скористаіся встановленими законом процедурами доведення своєї позиції при розгляді справ про адміністративне правопорушення. За результатами розгляду винесені постанови, якими провадження по справам про притягнення його до адміністративної відповідальності закриті за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, що є, на думку суду, достатньою сатисфакцією у даній ситуації. Жодні заходи примусу зі сторони держави до особи не застосовувались. Крім того, слід зазначити, що в ході розгляду справи про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, позивач міг скористатись нормами ст.ст. 132, 134, 139 КАС Україгт. Враховуючи наведене, принцип розумності і справедливості, суд вважає, що підстав для задоволення заявлених вимог немає.

Outcome: dismissed