Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про визнання не дійсними прилюдних торгів, в результаті проведення яких в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» стягнутої за рішенням суду, було реалізовано нежитлові приміщення належні позивачу. Позивач зазначає, що прилюдні торги було проведено з порушенням вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки при їх проведенні було застосовано звіт про оцінку майна, який утратив свою чинність. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представники відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, ПАТ «Укрсоцбанк» проти задоволення позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість останнього, оскільки на час передання документів щодо реалізації майна спеціалізованій організацій, яка проводить прилюдні торги, звіт про оцінку майна був чинний. Позивач висновок звіту про оцінку майна не оскаржив, знав про його наявність, просив відкласти виконавчі дії для його вивчення, знав про проведення прилюдних торгів. Отже, позивач може звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця, як за самостійним способом захисту прав, пов'язаних із нездійсненням державним виконавцем відповідного контролю, зокрема і по чинності звіту про оцінку майна, проте не з вимогами про визнання прилюдних торгів не дійсними, оскільки процедура проведення останніх не порушена. Представник ПП «Нива - В.Ш.» до суду не з'явився, від відповідача надійшли пояснення щодо необґрунтованості вимог позивача, з підстав зазначених вище. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.08.2013 року відділом примусового виконання рішень ГУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження № 39474124 по стягненню з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості /а.с. 132, 133, 139, 141, 142/. 04.04.2014 року 10 філією ПП «Нива - В.Ш.» відповідно до договору з останнім та відділом примусового виконання рішень ГУЮ в м. Києві в рахунок погашення заборгованості було реалізовано майно позивача, а саме нежитлові приміщення з № 1 по № 20 (літ. А) загальною площею 374, 7 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]що було оформлено протоколом № 1014059/2 за стартовою ціною майна, визначеною звітом про незалежну оцінку майна станом від 03.09.2013 рік 2401972 грн. /а.с. 151 - 153, 168 - 170, 186/. Враховуючи те, що переможець торгів не вніс на депозитний рахунок відділу грошові кошти, переможцем було оголошено іншого учасника прилюдних торгівПАТ «Укрсоцбанк», що оформлено протоколом від 22.05.2014 року № 1014059/2/1 /а.с. 194/. Відповідно до ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. З матеріалів справи вбачається, що строк дії звіту про оцінку майна від 03.09.2013 року сплинув 06.03.2014 року, тоді як прилюдні торги по реалізації майна були проведені 04.04.2014 року, тобто після того як звіт про оцінку майна втратив чинність. Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 22 жовтня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-124цс14, предметом якої був спір про визнання прилюдних торгів недійсними. Суд зробив правовий висновок, про те, що виходячи з правового аналізу частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною відповідно до звіту про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження"; пунктів 3.2, 3.4 зазначеного Тимчасового положення. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Враховуючи наведене, саме на державного виконавця, покладено обов'язок контролю за дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», яким керується державний виконавець при вчиненні виконавчих дій, в межах виконавчого провадження, яке перебуває у нього. Разом з тим, державний виконавець допустив неуважність та не призначив повторну оцінку майна, що призвело до проведення прилюдних торгів на підставі нечинного звіту, що є підставою для визнання прилюдних торгів не дійсними. Крім того, що одним доказом порушення прав позивача через недотримання державним виконавцем вимог ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», є висновок про вартість об'єкту продажу, вартість якого, на час його реалізації з прилюдних торгів, була 7760959 грн. 89 коп., і мала визначатися як стартова, а не 2401972 грн., яка була визначена як стартова ціна майна, на підставі висновку, який у день проведення прилюдних торгів був недійсний. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відносить до угод купівлі - продажу, така угода може визнаватися не дійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 6 ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Доводи відповідачів, якими останні обґрунтовують заперечення, а саме, що позивач знав про оцінку майна, не оскаржив останню, був повідомлений про проведення прилюдних торгів; позивачем обрано не вірний спосіб захисту, оскільки у даному випадку можуть бути оскаржені дії державного виконавця, якщо позивач вважає, що порушені його права; на час передання документів для проведення реалізації майна, звіт про оцінку останнього був чинним, а отже державний виконавець виконав вимоги передбачені законом для підготовки до реалізації майна, і процедура проведення прилюдних торгів порушена не була, суд вважає неспроможними і такими, що не мають юридичного значення. Так, під час проведення прилюдних торгів в межах виконавчого провадження мало місце порушення вимог закону, а саме ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», що є наслідком визнання останніх не дійснимизгідно ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Суд вважає, що майнові права позивача, як боржника та учасника виконавчого провадження були порушені та підлягають судовому захисту. Разом з тим, у постанові ВСУ від 23 вересня 2014 року у справі №3-112гс14 визначено, що підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Що стосується порушень вимог ст. 58 закону № 606-ХІV, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених цим законом, щодо визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим законом. Таким чином, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Разом з тим, враховуючи різні правові позиції Верховного суду України з приводу одного і того самого питання, суд вважає за необхідно покласти в основу рішення правовий висновок Верховного суду України зроблений пізніше, тобто 22 жовтня 2014 року. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved