Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що з відповідачем по справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося у звязку з тим, що у подружжя виявились різні погляди на питання сімейного життя внаслідок чого між ними постійно виникають сварки, що привело до втрати почуття кохання, взаєморозуміння та до розпаду сімї. Намагання зберегти сімю результату не дали, просить суд розірвати шлюб. Крім цього позивач зазначає, що він як батько усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоровя, духовного та розумового розвитку, та вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з ним. У звязку з чим просить суд визначити місце проживання дитини з позивачем. В судовому засіданні позивач підтримав повністю заявлені вимоги, просив суд задовольнити їх Відповідач та її представник в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, однак заперечувала проти визначення місця проживання дитини з позивачем, та в цій частині позовних вимог просила відмовити. Третя особа в судове засідання не зявилась, про слухання справи повідомлені належним чином. Вислухавши позивача, відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено згідно свідоцтва про шлюб серія І-КГ №046778 виданого 01.08.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, 01 серпня 2009 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №528. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Крім цього згідно Договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2006 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають однакові права та обов'язки щодо дитини. Згідно із ч.4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони не проживають однією сімєю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сімї. Майнового спору між сторонами немає. На думку суду подальше збереження сімї неможливе, тому шлюб повинен бути розірваний. Крім цього судом встановлено, та сторонами не заперечено, що дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю відповідачем по справі. Принципом 6 "Декларації прав дитини", прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім'ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім'ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей. Зі змісту "Декларації прав дитини" випливає, що малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Враховуючи вищевикладене суд, з метою забезпечення сприятливих умов для проживання й навчання дитини, гармонійного розвитку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, вважає за необхідне залишити місце проживання [PERSON], [INFO], з її матір'ю [PERSON] за місцем проживання останньої, а отже в цій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Разом з цим у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 гривень.

Outcome: partial