Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість на свою користь за кредитно-заставним договором № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року станом на 22.06.2010 року у розмірі 33\~715,18 дол. США, що складає еквівалент 268\~293,66 грн.; з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.; солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач за основним позовом зазначив, що відповідно до кредитно-заставного договору № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 27 154,15 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.08.2015 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, договору поруки № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року, укладеного з відповідачем [PERSON], договору поруки № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року, укладеного з відповідачем [PERSON], договору поруки № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року, укладеного з відповідачем [PERSON], у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена (т. 1, а. с. 35-36). Ухвалою суду від 08 лютого 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано (т. 1, а. с. 46). При новому розгляді справи позивачем були уточнені позовні вимоги (т.1 а.с. 107-108) та збільшено розмір заявлених позовних вимог. Позивач просив суд: стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року яка виникла за період з 05.08.2008 р. по 17.04.2014 року у розмірі 74\~779,55 дол. США, що складає еквівалент 841\~425,33 грн. та складається : з заборгованості за тілом кредиту 20 574,77 дол. США, що еквівалентно 231\~508,92 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 13\~212,67 дол. США, що еквівалентно 148\~669,99 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3\~569,75 дол. США, що еквівалентно 40\~167,11 грн.; заборгованість з пені 33\~861,43 дол. США, еквівалент 381\~011,45 грн.; штраф відсоткова складова 3\~560,93 дол. США, що складає еквівалент 40\~067,86 грн. та фіксований штраф у розмірі 250 грн. 00 коп.; стягнути солідарно з ПАТ « Акцент-Банк» та [PERSON] солідарно 10 000 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги за основним позовом, та відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви, оскільки вона містить субєктивну думку позивача та є необґрунтованою. Відповідач за основним позовом [PERSON] позовні вимоги не визнав та подав зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання договору поруки недійсним. Вказав, що 05.08.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк» був укладений кредитно-заставний договір № K2P6AN05970017 на покупку автомобіля у сумі 27 154 доларів США 17 центів з процентною ставкою 15 річних на строк до 04.08.2015 року. [PERSON] є його сином, проживає від нього окремо. У вересні 2008 року [PERSON] повідомив його про те, що він взяв машину у кредит. У червні 2009 року [PERSON] не зміг сплачувати кредит, та їздив в Банк до м. Києва, де отримував кредит й віддав співробітникам Банку кредитний автомобіль для його подальшої реалізації для погашення кредиту. У грудні 2012 року на адресу бухгалтерії підприємства, де працює [PERSON], надійшла постанова № 4 від 11.12.2012 р. ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні про стягнення з нього боргу у розмірі 320 234,26 грн., шляхом щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходів), з цього часу відповідачу за основним позовом стало відомо, що 07.03.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська з нього як з поручителя була стягнута сума заборгованості за кредитно-заставним договором №\~K2P6AN05970017, укладеним його сином [PERSON] 05.08.2008 р. Наголошував, що ніякий договір поруки він не підписував, про те що він є поручителем йому стало відомо після того, як бухгалтерія підприємства, де він працює повідомила позивача за зустрічним позовом про утримання з нього на користь ПАТ «Приватбанк» суми заборгованості. Підпис на договорі поруки не його і він не їздив у м. Київ для підписання цього договору. Вважає, що діями ПАТ «Приватбанк» йому була причинена моральна шкода. Він є єдиним годувальником своєї родини, його дружина [PERSON] з вересня 2008 року є інвалідом 3 групи та у зв'язку із захворюванням не працює. У нього також є захворювання, яке не дає йому вільно пересуватися (кальциніровані бляшки та тромботичні маси ніг) та для полегшення пересування на роботу та з роботи ним, враховуючи характер його роботи був куплений автомобіль GEELY СК-2 MR7151, 2011 ріку випуску. У зв'язку із винесеним рішенням Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 07.03.2012 р. постановою ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні 11.12.2012 р. була винесена постанова про накладення арешту на його автомобіль та оголошення заборони на його відчуження, цією ж датою ВДВС була винесена постанова про розшук автомобіля. Тобто з цієї дати він не міг вільно пересуватися на автомобілі, та постійно відчував страх, що ДАІ м. Херсона у будь який час можуть вилучити у нього автомобіль. Просив суд: визнати договір поруки, укладений 05.08.2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] недійсним, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн., стягнути судові витрати з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судові засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення по вручення. Про причину неявки суд не повідомили. Представник відповідача ПАТ «Акцентбанк» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги за основним позовом такими, що підлягають задоволенню частково, та позовні вимоги за зустрічним позовом такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ ПриватБанк (відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» перереєстровано в ПАТ «КБ ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 27 154, 15 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.08.2015 року. З метою забезпечення виконання за даним кредитним договором, 05 серпня 2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк (відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» перереєстровано в ПАТ «КБ ПриватБанк») та [PERSON]був укладений договір поруки № K2P6AN05970017; між ЗАТ КБ ПриватБанк (відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» перереєстровано в ПАТ «КБ ПриватБанк») та [PERSON] був укладений договір поруки № K2P6AN05970017; між ЗАТ КБ ПриватБанк (відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» перереєстровано в ПАТ «КБ ПриватБанк») та [PERSON] був укладений договір поруки № K2P6AN05970017. Відповідно до п. 4 Договорів поруки у випадку не виконання Боржником зобовязань за Кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Згідно до п. 12 Договорів поруки порука за цим договором припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Також вимоги до відповідача [PERSON]були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитно-заставним договором № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року, розмір відповідальності 10\~000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років (т. 1, а. с. 6). Заборгованість за відповідачем [PERSON]за кредитно-заставним договором № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року станом на 17.04.2014 року склала 74779,55 дол. США, що за курсом 11,25 відповідно до службового розпорядження від 17.04.2014 року складає 841425 грн. 33 коп. і складається з наступного: 20\~574,77 дол. США. заборгованість за кредитом; 13 212,67 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3\~569,75 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 33 861,43 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 3\~560,93 дол. США штраф (процентна складова) (т. 1, а. с. 121-124). Згідно до ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивачем за зустрічним позовом заявлені позовні вимоги про визнання договору поруки, укладеного 05.08.2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON], недійсним, оскільки як вказує він даний договір поруки він не підписував. \~Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачам), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В судовому засіданні встановлено, що згідно до трудового договору № 914 від 12.07.2005 року, [PERSON] працював водієм у фізичної особи-підприємця [PERSON] (т. 1, а. с. 80). Відповідно до табелю обліку робочого часу ПП [PERSON] за серпень 2005 року, [PERSON] 05 серпня 2005 року виконував свої безпосередні робочі обов'язки, перебував на маршруті Херсон-Одеса. Тобто він не міг у цей час знаходитися у м. Києві, де був підписаний вищезгаданий договір поруки. Відповідно до висновку експерта № 70/04-223 від 09.06.2015 року, складеного судовим експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON], підпис від імені [PERSON] у графі "Поручитель" договору поруки № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою (т. 1, а. с. 226-230). Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом в частині визнання договору поруки між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] недійсним знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Стосовно заявлених позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10\~000 гривень. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачем не доведено факту завдання йому будь-яких збитків, не надано доказів, що підтверджують наявність реальних збитків, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача (позивача за основним позовом) моральної шкоди у зв'язку з їх необґрунтованістю. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав умови кредитної угоди, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості з позичальника та поручителів [PERSON], [PERSON]. Підстав для звільнення відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON]від сплати зазначеної суми, або зменшення її розміру судом не встановлено. Враховуючи, що згідно до Договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ Акцент-Банк поручився перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № K2P6AN05970017 від 05.08.2008 року, які останній не виконав, солідарному стягненню з відповідача ПАТ Акцент-Банк та [PERSON] підлягає заборгованість відповідно до договору поруки у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 927 грн. 64 коп. з кожного та на користь держави недоплачений позивачем при подачі уточненої позовної заяви судовий збір по 1\~102,35 грн. з кожного. Крім того з ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial