Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Представник позивача 23.07.2015 звернувся до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу(завдатку) за попереднім договором. Між позивачем, [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] 13 лютого 2009 року було укладено попередній договір та врегульовані відносини з приводу купівлі -продажу об'єкту нерухомого майна, а саме предметом договору являлась трикімнатна квартира [ADDRESS] житловою площею в 66 кв.м. Згідно з умов договору «Продавець» зобов'язувалась продати вищевказаний об'єкт нерухомого майна в строк не пізніше 15.03.2009. Попереднім договором встановлено, що продавець стверджував, що він був згоден продати, а покупець купити вищевказану квартиру за 29000 (двадцять дев'ять тисяч) "доларів США, тобто була визначена валюта виконання зобов'язання. Пунктом 1.3 договору було встановлено, що до підписання договору на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання з метою реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу об'єкту та своєї платіжно спроможності покупець вносить суму у розмірі 4 000 (чотири тисячі) доларів США, яка зберігається у посередника до підписання договору купівлі-продажу. На виконання даного пункту договору, [PERSON], були передані [PERSON] грошові кошти у вищевказаній сумі в якості завдатку. Визначаючи правову форму сплачених грошових коштів - саме завдатку, слід констатувати, що дане питання врегульовано п.6.8 укладеного між ними попереднього договору, в якій сказано, що в разі настання непередбачуваних обставин, вказаних в п.6.7 договору, сума завдатку повертається покупцю в повному розмірі.Характеристика переданих грошових коштів, переданих «Покупцем» також визначена в п.6.2 договору, яким передбачалось не повернення завдатку в разі односторонньої відмови від купівлі об'єкту нерухомості та в п.6.3, яким передбачалось у разі зміни в односторонньому порядку умов договору «Продавцем», «Покупцеві» мав повернути завдаток в повному обсязі. Враховуючи, що позивачем передавались посереднику лише грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США, то йдеться мова саме про завдаток. Дане питання висвітлено в науково-практичному коментарі.Статтею 570 Цивільного кодексу України, в якому вказується про виділення платіжної функції завдатку викликало на практиці гостре питання про можливість забезпечення завдатком попередніх договорів (ст. 635 ЦК України) , зокрема попередніх договорів, що укладаються з наміром украсти в майбутньому договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості. Оскільки попередній договір не передбачає оплати, часто виникає сумнів у можливості забезпечення його виконання завдатком (завдаток передається в рахунок належних за договором платежів). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк передбачений договором. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, в разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так у відповідності до ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Так ч.2 п.1 ст.571 ЦК України передбачено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Слід констатувати, що вищевказаним договором встановлено строк виконання, а саме п.1.1 встановлено, що «Покупець» та «Продавець» зобов'язуються до 15.03.2009 укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна. Договір купівлі-продажу не був укладений з причин ненадання дозволу органом опіки та піклування Придніпровського району м.Черкаси. З наведеного вбачається, що у разі неукладення договору «Посередник» мав повернути завдаток «Покупцеві», однак цього не зробив.Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином в розрізі ст.258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність з приводу неустойки (штрафу, пені) застосована строком в один рік та становить 3 % річних починаючи з 15.07.2014 по 15.07.2015 становить 1407,85грн. У відповідності до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання», зокрема ст.1 встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та передбачено, що розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яким сплачується пеня. Таким чином розрахунок суми пені - подвійна облікова ставка НБУ в період з 15.07.2014 по 15.07.2015 становить 18523, 82 грн. Згідно ст.256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 цього ж кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так відносно ст.261 вищевказаного кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач зазначив, що в його випадку позовна давність почалась орієнтовно в десятих числах липня 2015, оскільки ФОП [PERSON] повідомив позивачу, що не має наміру повернути сплачений завдаток, хоча до цього часу обіцяв розрахуватись, однак пояснював, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі та просив його почекати з розрахунком. Окрім майнової шкоди, неправомірними діями/бездіяльністю відповідача позивачу завдано немайнової моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Ситуація що виникла завдала позивачу душевних страждань, рідні та знайомі постійно звинувачували у втраті даних грошових коштів та виникали сварки . У вище вказаному договорі та за усною домовленістю з відповідачем було закріплено, що грошові кошти повинні повертатись у валюті виконання тобто доларах США, що у відповідності до чч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України «грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом». З метою відновлення своїх прав, між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] 07.07.2015 було укладено договір «Про надання правової допомоги», згідно з яким вартість послуг адвоката складає 6500 грн. та у відповідності до ст.79 ЦПК України відноситься до судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача по даній справі. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] згідно умов попереднього договору та вище зазначених уточнень, на свою користь заборгованість у сумі: 211171,67грн., а саме: - 8000 доларів США - подвійна сума завдатку (що становить на день подачі позовної заяви 176240грн.); -19931,67 грн. штрафні санкції( 3% річних та пеня); -15000 грн. моральна шкода. Та витрати на правову допомогу в сумі 6500 грн. Представник позивача [PERSON] надав заяву від 04.09.2015 в якій просив розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримав в повній мірі та просив задовольнити. В разі не явки відповідача в судове засідання просив ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем, [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] 13 лютого 2009 року було укладено попередній договір та врегульовані відносини з приводу купівлі -продажу об'єкту нерухомого майна, а саме предметом договору являлась трикімнатна квартира [ADDRESS] житловою площею в 66 кв.м. Згідно з умов договору «Продавець» зобов'язувалась продати вищевказаний об'єкт нерухомого майна в строк не пізніше 15.03.2009. Попереднім договором встановлено, що продавець стверджував, що він був згоден продати, а покупець купити вищевказану квартиру за 29000 (двадцять дев'ять тисяч) "доларів США, тобто була визначена валюта виконання зобов'язання. Пунктом 1.3 договору було встановлено, що до підписання договору на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання з метою реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу об'єкту та своєї платіжно спроможності покупець вносить суму у розмірі 4 000 (чотири тисячі) доларів США, яка зберігається у посередника до підписання договору купівлі-продажу. На виконання даного пункту договору, [PERSON], були передані [PERSON] грошові кошти у вищевказаній сумі в якості завдатку. Визначаючи правову форму сплачених грошових коштів - саме завдатку, слід констатувати, що дане питання врегульовано п.6.8 укладеного між ними попереднього договору, в якій сказано, що в разі настання непередбачуваних обставин, вказаних в п.6.7 договору, сума завдатку повертається покупцю в повному розмірі. Характеристика переданих грошових коштів, переданих «Покупцем» також визначена в п.6.2 договору, яким передбачалось не повернення завдатку в разі односторонньої відмови від купівлі об'єкту нерухомості та в п.6.3, яким передбачалось у разі зміни в односторонньому порядку умов договору «Продавцем», «Покупцеві» мав повернутись завдаток в повному обсязі. Враховуючи, що позивачем передавались посереднику лише грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США, то йдеться мова саме про завдаток. Дане питання також висвітлено в науково-практичному коментарі до ст.570 Цивільного кодексу України, в якому вказується про виділення платіжної функції завдатку викликало на практиці гостре питання про можливість забезпечення завдатком попередніх договорів (ст. 635 ЦК України) , зокрема попередніх договорів, що укладаються з наміром украсти в майбутньому договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості. Оскільки попередній договір не передбачає оплати, часто виникає сумнів у можливості забезпечення його виконання завдатком (завдаток передається в рахунок належних за договором платежів). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк передбачений договором. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, в разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так у відповідності до ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Так ч.2 п.1 ст.571 ЦК України передбачено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Вищевказаним договором встановлено строк виконання, а саме п.1.1 встановлено, що «Покупець» та «Продавець» зобов'язуються до 15.03.2009 укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна. Договір купівлі-продажу не був укладений з причин ненадання дозволу органом опіки та піклування Придніпровського району м.Черкаси. З наведеного вбачається, що у разі неукладення договору «Посередник» мав повернути завдаток «Покупцеві», однак цього не зробив. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином в розрізі ст.258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність з приводу неустойки (штрафу,пені) застосована строком в один рік та становить 3 % річних починаючи з 15.07.2014 по 15.07.2015 становить 1407,85грн. У відповідності до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання», зокрема ст.1 встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та передбачено, що розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яким сплачується пеня. Таким чином розрахунок суми пені - подвійна облікова ставка НБУ в період з 15.07.2014 по 15.07.2015 становить 18523, 82 грн. Згідно ст.256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 цього ж кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так відносно ст.261 вищевказаного кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач зазначив, що в його випадку позовна давність почалась орієнтовно в десятих числах липня 2015, оскільки ФОП [PERSON] повідомив позивачу, що не має наміру повернути сплачений завдаток, хоча до цього часу обіцяв розрахуватись, однак пояснював, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі та просив його почекати з розрахунком. У вище вказаному договорі та за усною домовленістю з відповідачем було закріплено, що грошові кошти повинні повертатись у валюті виконання тобто доларах США, що у відповідності до чч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України «грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом». Щодо вирішення позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходив з наступного: Частина 1 ст. 23 ЦК України зазначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 3-5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній особі. В позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає, зокрема, наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, у якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить. Отже, з урахуванням вищевказаних положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 та ст. 60 ЦПК України, позивач повинен був надати докази про моральні переживання в зв'язку з протиправними діями відповідача. Не дивлячись на спроби суду встановити існування та ступінь моральних або душевних страждань позивача, ним та його представником не було надано жодних доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, заподіяної позивачу діями [PERSON] Крім того, не було визначено чим саме керувався позивач при обчисленні розмірів грошової компенсації його душевних страждань, яку він визначив в сумі 15000 грн. Тому, суд вважає за можливе в частині відшкодування моральної шкоди -відмовити. Щодо вирішення позову в частині витрат на правову допомогу, суд виходив з наступного: Між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] 07.07.2015 було укладено договір «Про надання правової допомоги», згідно з яким вартість послуг адвоката складає 6500 грн. Згідно ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу відноситься до судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача по даній справі. Відносно ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлює, що станом на день подачі позовної заяви позивачем , а саме 23.07.2015 розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 грн. Отже 40 відсотків становить 487,20 грн. Орієнтовно представнику позивача знадобився час у розмірі 5 годин, а саме : - 1 година на попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин по справ; - 1,5 години вивчення та правовий аналіз матеріалів справа; - 1,5 години підготовка процесуальних документів; - 1 година час розгляду (засідань)по справі. Згідно зазначених норм та доводів випливає, що гонорар в суму 6 500грн. є завеликий, а підлягає до задоволення сума 2436 грн. В судовому засідання об'єктивно встановлено, що відповідачем взяті на себе зобов'язання не виконуються. А тому, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 196171,67грн., а саме: 8000 доларів США - подвійна сума завдатку (що становить на день подачі позовної заяви 176240грн.); -19931,67 грн. штрафні санкції( 3% річних та пеня). Та витрати на правову допомогу в сумі 2436 грн. Судові витрати по розгляду справи підлягають до стягнення з відповідача у прибуток держави в сумі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 23, 256, 258, 261, 509, 526, 527, 530, 570, 571, 610-612, 625, 635 ЦК України,

Outcome: approved