Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] - [INFO] та про стягнення з відповідачаа аліментів на утримання доньки [PERSON] - [INFO] в розмірі 1/2 від її заробітку(доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Свій позов мотивує тим, що малолітня дитина [PERSON] - [INFO] проживає разом з [PERSON], яка за нею здійснює опіку та піклування. У свідоцтві про народження дитини батьками записані: [PERSON] та [PERSON] - відповідач. [PERSON] стверджує, що є для дитини біологічною бабцею, по лінії тата, однак підтвердити своїх слів, не може, оскільки згідно з листом міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 29.10.2014 №622/04-06 відомості про батька [PERSON], [INFO], записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дитини ухиляється від виконання обов'язків, щодо виховання дитини, не піклується про фізичний та духовний її розвиток, не цікавиться навчанням, станом здоров'я, матеріально не підтримує, а тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні до викладеного у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подав, а тому згідно ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження, проти чого не заперечив представник позивача Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого не заперечив представник позивача Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON] - [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження Серія [NUMBER], яке видане 17.03.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції. Згідно з листа міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 29.10.2014 року №622/04-06 вбачається, що відомості про батька [PERSON] - [INFO], записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з довідкою від 04.05.2017 року №83-У та характеристикою [PERSON] - [INFO], наданими Львівською загальноосвітньою школою-інтернат №2, дитина навчається у 7 класі. Дівчинку виховує [PERSON], піклується про неї, годує, одягає її, дає кишенькові гроші. Мати - [PERSON], 1987 р.н., самоусунулася від виконання батьківських обов'язків; не цікавиться життям доньки, не утримує її матеріально. Відповідно до листа Комунальної 5-тої міської клінічної лікарні м. Львова від 30.10.2014 №12 [PERSON] - [INFO], спостерігається у вказаному закладі з 2-річного віку. Дитина відвідує поліклініку виключно з бабусею. Із заяв [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] (заява від 20.03.2017 року, [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] від 22.03.2017 року, [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] від 22.03.2017 року видно, що [PERSON] - [INFO] виховує бабця [PERSON], дитини знаходиться на повному утриманні бабці, а мати дитини не опікується, не цікавиться, не приходить, не займається вихованням та матеріально не підтримує свою доньку. Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради своїм висновком №35-6251543 від 05.07.2017 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] - [INFO]. [PERSON] - [INFO] відомо про розгляд питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення її матері батьківських прав щодо неї, щодо надання такого висновку, вона вказаного не заперечує, що підтверджується письмовою заявою від 14.06.2017 року. Крім цього, суд вважає, що відповідач свідомо самоусунулася від виховання батьківських обов'язків, не бажає виховувати та утримувати свою дитину, не вживав жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини(1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Згідно ст.164 СК України мати може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що і було доказано представником позивача в судовому засіданні, що відповідачка не займається вихованням і утриманням дитини. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що поведінка відповідача засвідчує, що вона не проявляє до доньки [PERSON] - [INFO] батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні доньки, матеріально не підтримує, не цікавиться станом її здоров'я. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що така поведінка відповідачів є достатньою підставою для застосування такої крайньої міри до них, як позбавлення батьківських прав, а тому слід позов в цій частині задовольнити, а саме позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] - [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі частин 1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно частин 2,3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Разом з тим, при визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище як дитини так і платника аліментів. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів(ч.8 ст.7 СК України), а також зобов'язує дотримання рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин( ч.9 ст.7 СК України). Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Дитина [PERSON] - [INFO] проживає з [PERSON] на сьогодніший день за адресою: [ADDRESS]. Однак відповідач не надає дитині матеріальної допомоги. Відповідач доказів перебування на утриманні відповідача, а саме: інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи не надала суду. Окрім цього, не надала доказів, що між сторонами є узгодженість способу утримання доньки [PERSON] - [INFO] у позасудовому порядку. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, що позов про стягнення аліментів є підставний і підлягає до часткового задоволення, а тому із відповідача слід стягувати на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах [PERSON] - [INFO] аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини від її заробітку(доходу), починаючи з дня звернення до суду з 25.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір по 640,00 грн.

Outcome: partial