Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 6 300 грн. Відповідач свої зобов`язання по поверненню суми кредиту не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 16.07.2020 року становить 78 486,27 грн. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором. 17.11.2020 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково та просив їх задовольнити у розмірі 15 300,72 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що наданий позивачем розрахунок позовних вимог не є доказом, оскільки таких розрахунок не є первинним бухгалтерським документом, а інших доказів підтвердження заборгованості у заявленому розмірі позивачем не надано. Зазначив, що позивачем не надано доказів видачі позичальнику кредиту, а саме підписаних сторонами документів з істотними умовами кредитного договору, інформації про те, які з виданих відповідачу карток є кредитними, а які дебетовими, які рішення банку при встановлення відповідачу кредитного ліміту приймались, заяву на видачу готівки з позичкового рахунку позичальника чи будь-яких інших документів про отримання позичальником коштів банку. Крім того зазначив, що АТ КБ "ПриватБанк" надав до суду розрахунок заборгованості, який не відповідає наданим ним же тарифам та доводить застосування підвищених процентних ставок (нарахування Відповідачу процентів за ставкою 2,9%, 3,5%, 3,6% замість 3,0% вказаних у Витязі з Тарифів на обслуговування картки з 30 днів пільгового періоду). Вважає, що нарахування процентів не на суму позики, а процентів на проценти, процентів на пеню, взагалі не передбачене законом. Враховуючи викладене, вважає, що відсутність достатніх, допустимих та достовірних доказів, якими є первинні бухгалтерські документи про відповідні операції означає недоведеність позовних вимог. 17.12.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що умовами кредитного договору, а саме п. 2.1.1.2.3 визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт, згоду на що засвідчив відповідач своєю згодою на умови та правила надання банківських послуг. Зауважив, що банківські картки відповідача підв`язані під його особовий рахунок, який не змінювався з моменту укладання кредитного договору та до якого підв`язані банківські картки, які згодом підлягають перевипуску. Зазначив, що відповідачем здійснювалось погашення заборгованості на перевипущені картки, а тому його посилання на неотримання кредитних коштів є недоречним, оскільки він був обізнаний про існування кредиту та здійснював його погашення. 17.12.2020 року представником позивача подана заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 41 929,18 грн. 05.08.2021 року відповідачем подані додаткові пояснення, в яких позовні вимоги визнав частково та просив стягнути з нього на користь позивача заборгованість у розмірі 15 300,72 грн, а в іншій частині позовних вимог відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності її учасників. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 21.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 6 300 грн. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті позивача та згідно яких обслуговується відповідач. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною першою статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, яку було подано Позивачем, у Відповідача нарахована кредитна заборгованість у сумі 41 929,18 грн., яка складається з 39 312,51 грн заборгованості за тілом кредиту та 2 616,67 грн заборгованості за відсотками нарахованими за прострочений кредит. Для підтвердження вказаної заборгованості Банк додав до заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором. З наданого Банком розрахунку вказано, що станом на 01.02.2020 відповідач вже мав прострочене тіло кредиту у розмірі 39 312,51 грн. У другій частині Розрахунку у колонці № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» відображені витратні операції Відповідача, зокрема 15.08.2017 дві останні витратні операції, що у Виписці відображені як «поповнення мобільного» та «Продукти» на загальну суму 572,27 грн. Після 15.08.2017 у Розрахунку відсутні подальші витратні операції Відповідача. Але зазначено щомісячні витратні операції - списання Банком по 2597,92 грн. за «Оплату частинами» 9 разів, востаннє - 17.04.2018, всього Банком списано коштів на 23 381,28 грн. Ці операції відображені і у Виписці. Водночас, 17.07.2017 відповідачем у магазині побутової техніки було оформлено послугу Банку «Оплата частинами» за якою було розстрочено на 10 місяців суму покупки у розмірі 24 980,00 грн. рівними платежами по 2498 грн., відповідно до Виписки по карті Відповідач протягом 6 місяців вносив платежі за вказаною послугою і загальна сума внесених коштів на погашення боргу становить 15 582 грн. Отже, розмір залишку боргу Відповідача за послугою «Оплата частинами» становить 9 398 грн., оскільки ніякої переплати за «Оплату частинами» Відповідач не погоджував, не підписував, а у наданому відповідачу позивачем чеку від 17.07.2017 зазначено: «Кількість платежів: 10. Щомісячні платежі: 2498 UAH». Також у Розрахунку у колонці № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» відображено щомісячні списання Банком комісії за обслуговування на власну користь по 20 грн., тобто цих коштів Відповідач також не використовував, а це є комісії, списані Банком, що вказані у Виписці. Внаслідок зарахування Банком відсотків, комісій та пені у суму основного боргу у підсумку другої частини розрахунку на 31.01.2020 заборгованість відповідача складає 39 312,51 грн., що Банк вказує як «Заборгованість за тілом кредиту», натомість з колонок № 3-6 Розрахунку та Виписки вбачається, що до них включені проценти, комісії та пеня, списані Банком на власну користь. АТ КБ "ПриватБанк" надав до суду Розрахунок заборгованості, який доводить застосування підвищених процентних ставок (нарахування Відповідачу процентів за ставкою 2,9%, 3,5%, 3,6% замість 3,0% вказаних у Витязі з Тарифів на обслуговування картки з 30 днів пільгового періоду). Як вбачається з наданої позивачем Виписки та Розрахунку, Позивачем систематично допускались списання пені та відсотків у різних сумах, які додавались до суми використаного кредиту та згодом пеня і відсотки за наступний період нараховувалась із врахуванням сум раніше списаних штрафних санкцій. Крім того позивачем систематично підвищувався розмір відсоткової ставки за кредитом та допущено нарахування відсотків не на тіло кредиту, а на загальний розмір заборгованості, до якої входили штрафи, пеня та нараховані раніше відсотки. Вказані обставини в повній мірі підтверджують заперечення відповідача і вказують на помилковість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. У поданій до суду відповіді на відзив ці доводи позивачем жодним чином не спростовані. Перевіривши розрахунок заборгованості, наданий позивачем, враховуючи те, що розрахунок заборгованості, який розрахований самим відповідачем позивачем не спростований, змін до власного розрахунку не здійснено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 15 300, 72 грн.

Outcome: approved