Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

позивач Червоноградська місцева прокуратура Львівської області подала позов до Княжівської сільської ради Сокальського району та [PERSON] , третя особа Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Сокальської РДА про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, виданого внаслідок вчинення корупційного правопорушення,, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повернення земельної ділянки з наступних підстав: 04.10.2016 року сесією Княжівської сільської ради Сокальського району Львівської області прийнято рішення № 108 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель гр. [PERSON] ». Вказане рішення органу місцевого самоврядування є протиправним і таким що підлягає скасуванню виходячи з наступних підстав. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однак, як вбачається з постанови Сокальського районного суду Львівської області від 20.02.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.1,2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. За результатами розгляду даної справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що вищевказана [PERSON] , будучи депутатом сьомого демократичного скликання Княжівської сільської ради Сокальського району Львівської області, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», 04.10.2016 року під час проведення 9-ої сесії 7-го скликання Княжівської сільської ради Сокальського району Львівської області не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів перед прийняттям рішення № 108 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель гр. [PERSON] », не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів між особистими інтересами або інтересами близьких їй людей, а також приймала участь у голосуванні про вищевказане рішення. Як наслідок, вищевказаною постановою Сокальського районного суду Львівської області підтверджено порушення [PERSON] вимог ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо дотримання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України "Про запобігання корупції", а тому останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Вказане судове рішення набрало законної сили 02.03.2017 року. Також прокуратурою з`ясовано, що 17.10.2016 року [PERSON] на підставі вищевказаного рішення сесії Княжівської сільської ради Сокальського району Львівської області зареєструвала право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] , про що державним реєстратором внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 16983706. Згідно Витягу з технічної документації, виданого відділом Держгеокадастру у Сокальському районі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 151894,5 грн. Окрім того, враховуючи те, що рішення сесії Княжівської сільської ради № 108 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель гр. [PERSON] », на підставі якого видане свідоцтво про право власності на земельну ділянку, може бути визнане судом незаконним та скасоване, зазначене є підставою для визнання недійсним і самого свідоцтва про право власності, яке є документом, яким підтверджується право власності, а питання правомірності видачі та дії свідоцтва про право власності на нерухоме майно безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого таке свідоцтво видане. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При розгляді справи № 6-2510цс 15 Верховний Суд України у своїй постанові від 16.12.2015 року зробив правовий висновок, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних правовідносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися у порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 ч.2 ст.16 ЦК України та повинна пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства. Відповідно до ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно положень ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку, у тому числі, за заявою прокурора. Частиною 2 вказаної норми визначено, що правочин, укладений внаслідок порушення вимог цього Закону, може бути визнаним недійсним. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки рішення Княжівської сільської ради від 04.10.2016 прийнято внаслідок вчинення депутатом цієї ради [PERSON] корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП у зв`язку із невиконанням останнім покладеного ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язання щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття оспорюваного рішення, тому таке рішення підлягає скасуванню у судовому порядку. На виконання положень ст. 25 Закону України «Про прокуратуру», щодо обґрунтування прокурором у позові підстав для самостійного подання позову в інтересах держави, позивач виходить з наступного. Згідно ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави полягають у необхідності здійснення загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. У відповідності до ч.З ст.23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Слід зазначити, що оскаржуване рішення Відповідача є рішенням органу місцевого самоврядування, носить ненормативний характер, та відповідно до абз.5 п. 5. Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі № 1- 9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення окремих положень Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) не може бути скасованим з ініціативи даного органу місцевого самоврядування. Тому, у даній цивільній справі прокурором визначено орган місцевого самоврядування в якості відповідача, що виключає можливість застосовувати заходи представницького характеру в його інтересах. Про оскаржуване рішення Відповідача (від 04.10.2016 року) місцевій прокуратурі стало відомо при забезпеченні участі у розгляді Сокальським районним судом адміністративної справи відносно [PERSON] за матеріалами перевірки УЗЕ у Львівській області, а тому причина пропущеного строку звернення до суду щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування є поважною. В судове засідання представник позивача [PERSON] з`явилась, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. В судове засідання представник відповідача Княжівської сільської ради та [PERSON] не прибула однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Третя особа Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Сокальської РДА в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Відповідно до постанови Сокальського районного суду від 20.02.2017 року вбачається, що [PERSON] визнали винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП. Згідно до Рішення №108 виданого Княжівською сільською радою від 04.10.2016 року вбачається, що [PERSON] було надано у власність земельну ділянку в розмірі 0.25га в [ADDRESS] . Згідно до Рішення №167 виданого Княжівською сільською радою від 22.05.2017 року вбачається, що було відмінене рішення Княжівської сільської ради від 04.10.2016 року № 108 [PERSON] було надано у власність земельну ділянку в розмірі 0.25га в [ADDRESS] . На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування запису № 16983706 про право власності, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.10.2016 державним реєстратором, а також слід витребувати із володіння [PERSON] та повернути у власність територіальної громади Княжівської сільської ради земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] , в [ADDRESS] , нормативна грошова оцінка якої 151894,5 грн.. Судові витрати по спрві слід стягнути з відповідачів по справі.

Outcome: approved