Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на майно, а саме, на [ADDRESS] загальною площею 40,4 м2 та житловою площею 23,8 м2, яке залишилося після смерті її батька - [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті батька - [PERSON] вона стала проживати в належній йому на праві власності двокімнатній квартирі [ADDRESS] загальною площею 40,4 м2 та житловою площею 23,8 м2, на землях Мар'янівської сільської ради. Позивач бажає реалізувати своє право на розпорядження зазначеним майном, однак у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, на підставі яких воно належало її померлому батькові та в зв'язку з цим, відсутнє свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач вказує, що її батько на момент життя був повноправним власником зазначеного приміщення, та на момент життя, будь-хто не оспорював право власності на зазначене майно. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі. Від третіх осіб надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. У відповідності до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 05 грудня 2006 року, [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Згідно архівної довідки від 29 квітня 2013 року №07-04/68.1 Рішенням Виконавчого комітету новомосковської міської ради народних депутатів від 15 лютого 1991 року № 47 затверджені акти державної комісії та визнане право власності на житлові будинки за радгоспом ім.50-річчя Великого Жовтня в м. Новомосковську: "..., 4 відділення №1, 2, 3, 6, 9, 4, 5, ...". Наказом директора колективного підприємства «Нива» від 14 грудня 1992 № 178 створена комісія по приватизації державного житлового фонду. У зв'язку з приватизацією житла, що знаходилося на балансі радгоспу, наказом директора від 14 грудня 1994 № 139а заступник директора з побуту та юрисконсульт радгоспу зобов'язувалися оформити належним чином приватизаційні документи на квартири, а бухгалтерія - списати з балансу господарства житло, передане в особисту власність громадянам. З 30 грудня 1991 року радгосп ім. 50-річчя Великого Жовтня перереєстровано у колективне підприємство «Нива» (рішення виконкому Новомосковської районної Ради народних депутатів № 531 від ЗО грудня 1991 року), з 29 серпня 1994 року - у радгосп «Нива» (розпорядження голови Новомосковської районної ради № 119 від 29 серпня 1994 року), з 22 лютого 1996 року - у колективне сільськогосподарське підприємство «Нива» (КСП «Нива») (розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації № 99 від 22 лютого 1996 року), з 2 червня 2000 року - у сільськогосподарський виробничий кооператив «Мирне» (СВК «Мирне»). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 1999 року порушена справа про визнання СВК «Мирне» банкрутом. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2001 року боржника визнано банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура. СВК «Мирне» ліквідований згідно із ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2005 року. Відомості про виділення житла та передачу у приватну власність [PERSON] у документах фонду «Радгосп ім. 50-річчя Великого Жовтня за 1971-1999 роки відсутні. Протоколи засідань правління за 1999-2003 роки та загальних зборів уповноважених членів КСП «Нива» за 1996- 2002 роки на зберігання до архіву не надходили. Документи робочкому (профкому) радгоспу приймалися до архіву у складі зазначеного фонду. За 1971-1975, 1981-1999 роки документи робочкому (профкому) радгоспу на зберігання до архіву не надходили. У відповідності до архівної довідки № Б-142, До КУ «Новомосковський районний трудовий архів» надійшли справи з особистого складу радгоспу ім. 50-річчя Великого Жовтня, з 30 грудня 1991 року радгосп перереєстровано у КП «Нива» (рішення виконавчого комітету Новомосковської районної Ради народних депутатів № 531), з 29 серпня 1994 року - радгосп «Нива» (розпорядження голови Новомосковської районної Ради народних депутатів №119), з 22 лютого 1996 року - КСП «Нива» (розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації №99) з 1968 року по 1999 рік включно. У книзі приказів з особового складу радгоспу ім. 50-річчя Великого Жовтня м. Новомосковськ встановлено що, [PERSON] прийнятий трактористом з 23/VІІІ-71р. (наказ № 58-к від 24/VІІI-71р. §3 ). У книгах приказів з особового складу радгоспу ім. 50-річчя Великого Жовтня та в книгах рішень правління КСП «Нива» звільнення [PERSON] відсутні. Інформація про те що [PERSON] перебував в списках членів радгоспу в книгах з особового складу відсутня. У відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи №001810 від 21 березня 2013 року - [PERSON], [INFO], останнього було зареєстровано за адресою: вул.4-те відділення КСП "Нива". Також, згідно довідки голови квартального комітету №15 м. Новомосковськ Дніпропетровської області, [PERSON] проживав по день смерті разом зі своєю донькою - [PERSON] з 2000 року. Згідно технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у приватній власності громадянина [PERSON] від 23 грудня 2004 року, квартира [ADDRESS] загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м. У відповідності до відповіді реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, інформація щодо об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: вул.4-те відділення КСП «Нива», Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, Дніпропетровської області відсутня, як відсутні і відомості щодо власника квартири, розташованої за адресою: квартира [ADDRESS]. Згідно інвентарної справи квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] значиться [PERSON] та [PERSON]. Матеріали інвентарної справи також містять заяву [PERSON] керівнику органу приватизації від 21 вересня 2004 року щодо приватизації означеної квартири, замовлення на приватизацію. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Із змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивачі, як володільці майна, протягом всього часу володіння ним мають бути впевненими, що на це майно не претендують інші особи, і вони отримали це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'являти, зокрема, особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна. У такого володільця право на чуже майно має похідний та обмежений характер. При вирішенні спорів, пов'язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань. Згідно наданої суду копії інвентаризаційної справи вбачається, що [PERSON] станом на 23 грудня 2004 року значився, як наймач спірного нерухомого майна. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя не набув права власності на спірну квартиру та згідно інформації КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» в інвентаризаційній справі відсутні відомості про реєстрацію права власності цією за адресою. Також матеріали, що надійшли до справи мають ряд протиріч щодо адреси майна, право власності на яке просить визнати позивач. Відсутні докази того, що позивач та його спадкодавець сумлінно і добросовісно виконували обов`язки за доглядом житла, відкритого ним користування, сплати комунальних послуг, відсутності заборгованості, проведення поточних і капітальних ремонтів. З огляду на зазначені обставини та докази в їх підтвердження, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин не можуть застосовуватись положення ст.344 ЦК України і в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed