Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділення (визначення) частки у спільному майні. Визнання права власності на майно, визначення порядку користування спільним майном та про примусове вселення, згідно якого просить визначити частку співвласника [PERSON], [INFO], у праві спільної сумісної власності у вигляді 1/3 частки в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], визнати за [PERSON], [INFO], право спільної часткової власності на 1\\3 частку квартири за адресою: [ADDRESS], вселити [PERSON] в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], визначити наступний порядок спільного користування квартирою № 155 буд. № 4 по вул. Балакіна в м. Кривому Розі: - [PERSON] надати у користування кімнату площею 14, 9 кв.м.; - [PERSON] та [PERSON] надати у користування кімнату площею 13, 7 кв.м, кімнату площею 10, 3 кв.м. та кімнату площею 13,1 кв.м.; - залишити у загальному користуванні наступні приміщення в квартирі кухня 5,7 кв.м., ванна кімната 2,1 кв.м., вбиральня 0,9 кв.м, коридор 10, 6 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № С 414 від 14.04.2006 p., виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, 4-х (чотирьох) кімнатна квартира [ADDRESS] в Саксаганському районі м. Кривого Рогу належить на праві спільної сумісної власності наступним громадянам: - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]. [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується свідоцтвом про смерть матері - [PERSON] (актовий запис №.221 від 31.01.2005 р. та рішенням Саксаганського районного суду від 21.12.2005 року про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім з 01.01.2004 року. На теперішній час [PERSON] навчається в КЗО «Жовтневий навчально- ооітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» Дніпропетровської всвоТ ради та перебуває на повному державному утриманні. Всупереч безумовному праву [PERSON] на користування майном, що належить йому на праві спільної сумісної власності, [PERSON] та [PERSON] не дають можливості останньому потрапити до належної йому квартири [ADDRESS] та оселитися в ній, порушуючи таким чином права неповнолітнього співвласника вказаної квартири. Внаслідок вказаних обставин виникла необхідність визначити відповідну частку [PERSON] у спільному сумісному майні, а саме - в квартирі [ADDRESS] та визнати право власності [PERSON] на вказану частку. Беручи до уваги небажання [PERSON] та [PERSON] добровільно надати можливість [PERSON] як співвласнику житла оселитися в квартирі [ADDRESS] та вільно користуватися належним йому майном, виникла необхідність ухвалення рішення про примусове вселення останнього до вказаної квартири. Квартира [ADDRESS] складається з чотирьох кімнат житловою площею 52,0 кв.м у тому числі: 1-а кімната 10,3 кв.м, 2-а кімната 13.7 кв.м, 3-а кімната 14,9 кв.м, 4-а кімната 13,1 кв.м, кухня 5,7 кв.м, ванна кімната 2,1 кв.м, вбиральня 0, 9 кв.м, коридор 10,6 кв.м. Позиція відповідачів щодо відмови в наданні [PERSON] можливості оселитися у вказаній квартирі та користуватися майном, що належить йому на праві спільної сумісної власності, не залишає іншого, ніж вирішувати спір у судовому порядку. Слід вважати за доцільне визначити такий порядок користування квартирою, відповідно до якого одну жилу кімнату, площею 14,9 кв.м надати в користування [PERSON], а інші приміщення квартири, зокрема кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишити у загальному користуванні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надавали. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Суд, оцінюючі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановив наступні факти та обставини. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № С 414 від 14.04.2006 року (а.с. 5) та копії витяга з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 7), квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності в рівних долях [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії технічного паспорта на квартиру (а.с. 6) квартира № 155, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Балакіна, буд. № 4, розташована на третьому поверсі дев»яти поверхового будинку та складається з 4 кімнат житловою площею 52, кВ.м., у тому числі перша кімната10,3 кв.м., друга кімната 13, 7 кв.м., третя кімната 14, 9 кв.м., четвертак кімната 13. 1 кв.м., кухня площею 5, 7 кв.м., ванна кімната 2,1 кв.м., вбиральня 0, 9 кв.м., вбудована шафа 1, 2 кв.м., коридор 10. 6 кв.м., балкон 1, 1 кв.м, лоджія 1,3 кв.м.; загальна площа 74, 9 кв.м. Відповідно до копії довідки КП «ЖЕО № 35» (а.с. 8), за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно копії довідки, виданої КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» ДОР» (а.с. 10) [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі свідоцтва про смерть матері [PERSON] та рішення Саксаганського районного суду від 21.12.2005 року про визнання батька [PERSON]. [INFO], безвісті відсутнім з 01.01.2004 року. Згідно копії довідки КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» ДОР» від 02.02.2016 року (а.с. 11), [PERSON] дійсно навчається в КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» ДОР» з 01 вересня 2006 року та перебуває на повному державному утриманні. Згідно відповідей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області. Наданих на запит суду (а.с. 15, 16), відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Встановленим у судовому засіданні фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Так, за ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, судом встановлено, що частки кожного із співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - у праві спільної сумісної власності є рівними та складають по 1/3 частині у кожного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За приписами ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що співвласники самостійно не досягли згоди щодо визначення порядку користування приміщеннями квартири. Враховуючи те, що відповідачі не надали суду заперечень або пояснень на спростування доводів позивача, запропонований позивачем порядок користування житловими приміщеннями є співмірним часткам у праві власності, які належать кожному співвласникові, та не порушує прав та інтересів інших співвласників, суд приходить до висновку, що порядок користування квартирою за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Балакіна, буд. 4., кв. 155, слід визначити наступним чином - виділити позивачу [PERSON] у користування кімнату площею 14, 9 кв.м., відповідачам [PERSON] та [PERSON] надати у користування кімнату площею 13, 7 кв.м, кімнату площею 10, 3 кв.м. та кімнату площею 13,1 кв.м., залишити у загальному користуванні наступні приміщення в квартирі кухня 5,7 кв.м., ванна кімната 2,1 кв.м., вбиральня 0,9 кв.м, коридор 10, 6 кв.м. Захист прав позивача передбачено ст. 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Виходячи з обставин, вказаних позивачем в позові та представником позивача в судовому засіданні, суд вважає, що позивач має перешкоди в користуванні належною йому власністю і повинен бути вселений в квартиру [ADDRESS]. Також слід зазначити, що відповідно до Розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 "Про перейменування топонімів у населених пунктах області" вулиця Балакіна в Саксаганському районі м. Кривого Рогу перейменована на вулицю [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір 551, 20 грн в рівних частках, а отже по 275, 60 грн з кожного з відповідачів.

Outcome: approved