Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що з 18.02.2006 перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 21.10.2013 року, спільно придбали майно: меблевий гарнітур для дитячої кімнати, диван-малютку, стілець для комп'ютера, меблевий гарнітур для спальні, домашній кінотеатр, відеокамеру, обігравач-конвектор, машину пральну, приставку дитячу, кухонний комбайн, котел, мобільний телефон, транспортний засіб. Просила визнати зазначене майно сумісною власністю подружжя та провести його розподіл, залишивши в її користуванні відеокамеру, стілець комп'ютерний, котел, домашній кінотеатр, меблевий гарнітур дитячий, диван-малютку, в користуванні відповідача - телефон, приставку дитячу, обігрівач, кухонний комбайн, пральну машину, спальний гарнітур, транспортний засіб, стягнути з відповідача вартість частки транспортного засобу, витребувати у відповідача особисто належне майно - телевізор марки "Сатурн". В подальшому позивач змінила свої позовні вимоги та просила визнати все перелічене в позовній заяві майно спільною сумісною з відповідачем власністю, поділити це майно, залишивши його в користування та власності відповідача, замість належної їй в праві спільної сумісної власності частки стягнути з відповідача 19655,50 грн. грошової компенсації, витребувати у відповідача особисто належний їй телевізор. Відповідач пред'явив зустрічний позов, в якому просив визнати сумісною власністю зазначене позивачем майно та вентилятор, тумбу під телевізор, холодильник, розподілити майно між сторонами, визнавши за ним право власності та транспортний засіб, а за позивачем - на решту майна, в разі відхилення від рівності часток стягнути на користь позивача грошову компенсацію. В подальшому позов уточнив та просив визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя, визнати право власності за кожною зі сторін на його 1/2 частину, повести розподіл спільного сумісного майна, визнавши за ним право особистої власності та транспортний засіб та припинити право власності на нього позивача, визнати право особистої власності позивача на решту спільного майна, припинивши на нього право власності відповідача, у разі відхилення від рівності часток - стягнути на користь позивача грошову компенсацію, яка внесена ним на депозитний рахунок. В судовому засіданні сторона позивача свої вимоги, викладені в уточненій позовній заяві підтримала та просила їх задовольнити. Зустрічний позов відповідача не визнала. Позивач та її представник пояснили, що все вказане в позовній заяві майно було придбано під час шлюбу сторін, до шлюбу позивачеві належав телевізор. В даний час все майно перебуває у володінні та користуванні відповідача, місце його знаходження позивачеві не відомо, про добровільний розподіл майна сторонам домовитись не вдалось. Оскільки майно знаходиться у відповідача, то позивач бажає отримати компенсацію за половину його вартості. Представник відповідача первісний позов в редакції уточненої позовної заяви не визнав, зустрічний позов підтримав та пояснив, що його довіритель виявив бажання добровільно повернути позивачеві речі, ініціював мирову угоду, однак домовитись вони не змогли. Відповідач виявив бажання залишити в своїй власності лише транспортний засіб, а все інше рухоме майно передати позивачеві та згоден сплатити різницю відхилення від рівності часток. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя, який регулюється положеннями глави 7 Сімейного кодексу України (далі: СК України), ст.368 Цивільного кодексу України (далі: ЦК України). Згідно ст.60,ч.2 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Закон (ст.368,ч.3 ЦК України) зазначає, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Сторонами визнано, що під час їхнього перебування в шлюбі з 18.02.2006 року до часу його розірвання рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 21.10.2013 року, ними було придбано наступне майно: меблевий гарнітур для дитячої кімнати (стіл,шафа,полиця) вартістю 3300,00 грн., диван-малютку вартістю 2500,00 грн., стілець для комп'ютера вартістю 369,00 грн., меблевий гарнітур для спальні (двоспальне ліжко, дзеркало, шафа, дві тумби, комод) вартістю 1800,00 грн., домашній кінотеатр вартістю 975,99 грн., відеокамеру вартістю 1099,00 грн., обігравач-конвектор вартістю 244,00 грн., машину пральну вартістю 2590,00 грн., приставку дитячу вартістю 139,00 грн., кухонний комбайн вартістю 1249,00 грн., котел вартістю 2500 грн., мобільний телефон вартістю 624 грн., вентилятор вартістю 100,00 грн., тумбу під телевізор вартістю 400,00 грн., холодильник вартістю 2000,00 грн., транспортний засіб - автомобіль марки IVECO 49.10.(1999 р.) д.н.з.[NUMBER], вартістю 21921,00 грн.. Загальна вартість спільного майна сторін становить 41810,99 грн., відповідно вартість частки кожної сторони - 20905,50 грн.. Сторони дійшли згоди про те, що транспортний засіб має залишитись у відповідача. Позивач виявила бажання отримати грошову компенсацію вартості належної їй в спільній власності частки, залишивши все майно відповідачеві. Відповідач, в свою чергу, виявив бажання, щоб все майно, крім транспортного засобу, було виділено позивачеві, погодився сплатити різницю вартості їх часток, внісши на відповідний депозитний рахунок 2301,50 грн.. Відповідач не заперечив факт перебування в його володінні телевізора марки "Сатурн", який є особистою власністю позивача. Позивачем не представлено доказів того, що відповідач чинить їй перешкоди в доступі до спільного майна. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про необхідність поділу спільного сумісного майна сторін наближено до належних їм ідеальних часток із стягненням компенсації за відхилення від вартості належної кожному ідеальної частки. Визначаючи конкретний перелік майна, суд виходить з можливих потреб кожного з колишнього подружжя та їх дітей. За таких обставин, первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial