Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про скасування арешту на житловий будинок з надвірними побудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за [NUMBER], а також виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт зазначеного житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вищевказаний житловий будинок належить йому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 18.03.1988 року, рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів №27/12 від 18.01.1988 року та рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 11.11.1991 року №277/49 про затвердження акту прийомки житлового будинку з надвірними побудовами. Право власності він зареєстрував в Бюро технічної інвентаризації 17.12.1991 року за №297. В даному будинку з 1991 року прописаний лише він та члени його сім'ї. У червні 2016 він вирішив продати будинок, однак у приватного нотаріуса отримав відомості, з яких вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис: заборона (архівний запис) реєстраційний номер обтяження [NUMBER], зареєстрований 29 грудня 2005 року реєстратором Перша луганська державна нотаріальна контора, підстава обтяження - повідомлення б/н Ощадбанк №7511, власник [PERSON], додаткові дані: дата виникнення 13.06.1991 року, реєстр №297. Після з'ясування цього факту він звернувся до Першої луганської державної нотаріальної контори з питанням про знаття арешту з майна, але отримав відповідь, згідно якої дані щодо арешту зберігаються в архіві нотаріату Луганської області, проте через проведення антитерористичної операції доступу до цих даних немає. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач - Перша луганська державна нотаріальна контора про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень в матеріалах справи. Свого представника відповідач до суду не направив, причину неявки суду не повідомив. Треті особи, які були залучені до участі у справі - ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», а також [PERSON] про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Від представника АТ «Ощадбанк» надійшла письмова заява, згідно якої він просив розглянути справу за відсутності представника АТ «Ощадбанк», проти задоволення позовних вимог не заперечує. Причина неявки [PERSON] суду невідома. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів №27/12 від 18.01.88 р. «Про виділення земельної ділянки [ADDRESS], [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 599, 5 кв.м під індивідуальне будівництво по [ADDRESS], а рішення Виконавчого комітету №436 від 11.11.1986 року, яким гр..[PERSON] була виділена ділянка по [ADDRESS] під індивідуальне будівництво, від якого вони відмовились, втратило силу (а.с.14). Згідно типового договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 18.03.1988 року [PERSON] на підставі рішення Ради народних депутатів №27/12 була виділена земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], загальною площею 599,5 кв.м (а.с.10-12). Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 11.11.1991 року №277/49 був затверджений акт прийомки житлового будинку з надвірними побудовами по [ADDRESS] на підставі заяви [PERSON] (а.с.18). Згідно з копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по вул..Мусоргського, буд. І-а, власником зазначеного будинку є [PERSON] (а.с.21-29). Право власності [PERSON] на зазначене домоволодіння посвідчене 17.12.1991 року у бюро технічної інвентаризації (а.с.13). Позивачем був наданий витяг відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (дата формування 30.06.2016 року) згідно яких на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] і власником якого є [PERSON], накладене обтяження у вигляді заборони і зареєстровано в реєстрі 29.12.2005 року за [NUMBER] Першою луганською державною нотаріальною конторою. Підставою обтяження є повідомлення Ощадбанк №7511 (а.с.30). Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач мав намір розпорядитися своїм майном, однак, йому стало відомо про наявність обтяження на житловий будинок. Згідно зі ст.. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до обтяжень нерухомого майна належать: заборона відчуження, арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, ншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно із ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. При цьому, згідно з п.78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. 29.08.2016 року судом був зроблений запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна з метою перевірки того, чи дійсно житловий будинок, з якого просить зняти арешт позивач, знаходиться під забороною відчуження нерухомого майна. Згідно отриманих даних на будинок [ADDRESS], накладене обтяження у вигляді заборони, зареєстровано 26.12.2005 року за [NUMBER] Першою луганською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Ощадбанк №7511. Власником будинку зазначений [PERSON]. Крім того містяться відомості, згідно яких на зазначений будинок, власником якого є [PERSON] накладене обтяження у вигляді заборони і яке зареєстроване за 27.12.2005 року за [NUMBER] Першою луганською державною нотаріальною конторою. Також з цієї довідки вбачається, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON], на який також накладене обтяження у вигляді заборони за № [NUMBER] і яке зареєстроване 29.12.2005 року Першою луганською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Ощадбанк №7511. Позивач у позовній заяві просив скасувати арешт на житловий будинок і виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 29 грудня 2005 року за [NUMBER], в той час як у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна типом обтяження є заборона. Як вбачається зі змісту ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заборона та арешт є окремими самостійними типами обтяження. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відпали підстави для зняття обтяження з житлового будинку [ADDRESS], а також доказів того, кому на даний час належить зазначений житловий будинок на праві власності, оскільки в графі «Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно» у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 29.08.2016 року відомості про власника відсутні. Натомість у графі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна» власником даного житлового будинку зазначений як позивач [PERSON] так і третя особа - [PERSON]. Крім того, на спростування факту, що третя особа [PERSON] не є власником зазначеного житлового будинку, також ніяких доказів не надано. Тому, з зазначених вище обставин у суду немає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, ст..ст.317,319, 321 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: dismissed