Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.03.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України. Вказаним вироком встановлено, що 25.12.2019 року о 00-30 год. [PERSON] спільно з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, спричинили позивачу тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 15.02.2020 року № 262 позивачу було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна в лобній області справа, садна в середній третині носа, садна на нижньому віці правого ока, з розповсюдженням на виличну (скулову) область; після травматична гематома з гноєнням лівої щоки, які по ступені тяжкості мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. За таких обставин позивачу було заподіяно майнову шкоду, яка була відшкодована відповідачем у повному обсязі. Окрім того, позивачу було завдано моральну шкоду, оскільки позивач зазнав фізичного болю, душевних страждань, які були спричинені тілесними ушкодженням, внаслідок чого порушено нормальний спосіб життя, оскільки позивач був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав та проведення лікування. Відповідачем спільно з іншою особою безпричинно було нанесено позивачу тілесні ушкодження, внаслідок яких на обличчі позивача почалось нагноєння ран, після тривалого лікування та одужання залишились декілька помітних шрамів. Крім того, позивач переніс сильний емоційний стрес та фізичні страждання, які призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, а саме: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість та інші. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, позивач не міг вести нормальний спосіб життя, переживав сильну фізичну біль під час одужання. Ще досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, а також на даний час появляються наслідки тілесних ушкоджень, які були завдані відповідачем у вигляді періодичних головних білей, головокружіння та запаморочення, порушення сну. На думку позивача кримінальним правопорушенням, скоєним відповідачем, йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 45\~000, 00 гривень, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму внаслідок моральної шкоди, спричиненої йому кримінальним правопорушенням. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 1 та ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 02.08.2021\~року,\~згідно ч.\~5\~ст.\~259\~та ч.\~1\~ст.\~281\~ЦПК України,\~не виходячи\~до нарадчої\~кімнати із\~занесенням до\~протоколу судового\~засідання,\~постановлено ухвалу\~про заочний\~розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно п. 10 ч. 1 ст.\~56\~КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Відповідно ч. 7 ст.\~128\~КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.4). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями Рубіжанської міської ради Луганської області від 18.06.2021 року № 023-122/3691 (а.с.15). Вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.03.2021 року, який 20.04.2021 року набрав законної сили, було встановлено, що в результаті злочинних дій [PERSON] та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, згідно висновку судово-медичної експертизи від 15.02.2020 року № 262 [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна в лобній області справа, садна в середній третині носа, садна на нижньому віці правого ока, з розповсюдженням на виличну (скулову) область; після травматична гематома з гноєнням лівої щоки, які по ступені тяжкості мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, та вказаним вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України (а.с.6-8). Відповідно ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу встановлена вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.03.2021 року, який 20.04.2021 року набрав законної сили, та відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України доказуванню не підлягає. Законодавець у ч. 1 ст.\~16\~ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст.\~16\~ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). Так, відповідно до ч. 1 ст.\~1195\~ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~1195\~ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Як передбачено п. п. 1, 2 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23\~ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч. 1 ст.\~1177\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст.\~1168\~ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вимоги ч. 3 ст. 23 ЦК України. Так, відповідно до наведеної вище норми, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. В пункті 3 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №4\~від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз`яснень, що містяться в п. 5 Постанови, при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Таким чином, суд дослідивши надані належні та допустимі докази, знайшов підтвердження у тому, що позивачу внаслідок протиправних дій відповідача було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, що встановлено вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.03.2021 року, який 20.04.2021 року набрав законної сили, внаслідок чого позивач зазнав також моральної шкоди, яка полягає у фізичних та психологічних стражданнях, необхідності вжиття зусиль та витрачання часу на відновлення звичайного способу життя. Доказів заподіяння позивачу моральної шкоди не з вини відповідача, суду надано не було та доказів, які б спростували наявність підстав для відшкодування позивачу спричиненої протиправними винними діями відповідача [PERSON] моральної шкоди також до суду надано не було. З\~огляду на\~те,\~що "розумність"\~і "справедливість"\~є оціночними\~поняттями, при визначенні розміру шкоди суд врахував характер, обсяг та тривалість страждань потерпілого, а також характер тілесних ушкоджень, тривалість їх лікування, глибину його душевних страждань з цього приводу, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем не було надано доказів заподіяння моральної шкоди в розмірі заявленого позову, а тому на думку суду з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 30\~000,00 грн. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 6\~ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим що, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволено частково (30\~000 * 100 : 45\~000 = 66 %), суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь держави в розмірі 599,28 (908 * 66 % : 100).

Outcome: partial