Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Представник позивача - Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що АТ "Криворізька теплоцентраль" є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення та з жовтня 2013 року є виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку [ADDRESS] . Відповідачі є власниками вказаного нежитлового приміщення в житловому будинку та на адресу приміщення позивачем направлено листи від 13 січня 2021 року з вимогами підписати підготовлені позивачем два екземпляри Договору купівлі-продажу теплової енергії, однак такі листи відповідачами отримано не було та повернуто на адресу позивача. Система опалення нежитлового приміщення відповідачів є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку [ADDRESS] , а отже відповідачі фактично отримували теплову енергію. Згідно з актом позивача від 08 грудня 2020 року №457 встановлено, що в приміщенні зоомагазина за адресою: [ADDRESS] здійснено самовільне втручання в діючу систему теплопостачання, яке призводить до порушення теплового балансу житлового будинку. Між сторонами фактично склались господарські відносини, що породили взаємні обов`язки. Відповідачі продовжують ухилятися від укладення договору на постачання теплової енергії. За період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року заборгованість відповідачів склала 123017,30 грн, яка повинна відшкодована позивачу. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та понесені судові витрати у справі. У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надходило клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за їх відсутності, відзиву на позов не надали. Про причини неявки в судове засіданні не повідомили, участь свого представника [PERSON] відповідач [PERSON] не забезпечив. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] і [PERSON] є співвласниками нежитлового приміщення, вбудованого в підвальний та перший поверхи житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказане приміщення належить відповідачам на праві приватної спільної часткової власності, з розміром часток - 1/2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.28-29). При цьому, право спільної часткової власності [PERSON] на вказане нежитлове приміщення зареєстровано 31 жовтня 2013 року, за співвласником [PERSON] - 28 листопада 2014 року. Позивачем регулярно надавалися комунальні послуги до будинку [ADDRESS] , що також підтверджується відповідними Рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів, а також актами про подачу та припинення подачі теплоносія (а.с.32-54). Із Акту №457 від 18 листопада 2020 року, складеного представниками АТ «Криворізька теплоцентраль», видно, що при обстеженні споживачів згідно із списком службової записки ВЗТЕ встановлено, що в приміщенні зоомагазина за адресою: [ADDRESS] здійснено самовільне втручання в діючу систему теплопостачання, яке призводить до порушення теплового балансу житлового будинку, та є порушенням п. 11 п.40, п. 41 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року №1198. Запропоновано відновити систему центрального опалення згідно проекту житлового будинку терміном до 02 грудня 2020 року (а.с.31). На момент перевірки представником АТ «Криворізька теплоцентраль» припис на відновлення центрального опалення нежитлового приміщення не виконано, пропонується власнику негайно відновити систему центрального опалення згідно проекту житлового будинку та заключити договір купівлі-продажу теплової енергії з АТ «Криворізька теплоцентраль», що видно із акту №570 від 08 грудня 2020 року, складеного за участі представника відповідачів (а.с.31 зворотній бік аркуша). Листом АТ «Криворізька теплоцентраль» від 13 січня 2021 року відповідачу [PERSON] як власнику нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , направлялось два екземпляра Договору купівлі-продажу теплової енергії з проханням підписати їх та повернути екземпляр договору на адресу товариства. Додатками до договорів є обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу, умови припинення постачання теплової енергії, дислокація (а.с.5-20). Відповідно до вказаних додатків до договору купівлі-продажу теплової енергії видно, що загальна площа нежитлового приміщення 149,4 м.кв. Обсяг теплової енергії на опалення вказаного нежитлового приміщення становить 0,0071 Гкал/год (а.с.12-18,20). Аналогічні документи були направлені відповідачу [PERSON] листом від 20 січня 2021 року (а.с.5-11,19). Листи з договорами повернулись без вручення відповідачам із приміткою поштового відділення: адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.21,22). Таким чином, договори купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладено. Згідно з наданим до суду розрахунком споживання теплової енергії відповідача [PERSON] за період з 31 жовтня 2013 року по 01 березня 2021 року за адресою: [ADDRESS] значиться заборгованість в розмірі 133943,13 грн. Обсяг спожитої теплової енергії склав 84,23 Гкал (а.с.23-25). За розрахунком споживання теплової енергії відповідача [PERSON] за період з 28 листопада 2014 року по 01 березня 2021 року, за вказаною вище адресою значиться заборгованість в розмірі 123017,30 грн. Обсяг спожитої теплової енергії склав 71,77 Гкал (а.с.26-27а). Адреси зареєстрованого місця проживання відповідачів судом не встановлені, що видно із довідок Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради та відомостей Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС Дніпропетровської області (а.с.66-69). Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року за № 1198. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно зі ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Згідно з положеннями п.3 Правил користування тепловою енергією № 1198, споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил). Згідно з п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил). Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення приміщення №16 зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідачі фактично отримували теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що матеріали справи не містять доказів, зокрема, копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення нежитлового приміщення відповідачів від мереж центрального теплопостачання та ненадання їм послуг з постачання тепла. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Відповідно до ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. При цьому, до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Встановлено, що відповідачі, як фізичні особи, є співвласниками нежитлового приміщення [ADDRESS] , позивач направляв їм договори купівлі-продажу теплової енергії, але відповідачі ухиляються від укладання таких договорів. Позивач продовжує надавати послуги з централізованого теплопостачання до нежитлового приміщення, яке є власністю відповідачів. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачами не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Отже суд приходить до переконання, що відповідачі повинні оплачувати надані послуги. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №869 від 17.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються для трьох категорій споживачів: населення, бюджетних установ та інших споживачів. При цьому, у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 за №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів». Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Згідно зі ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Встановлено, що відповідачі за рахунок позивача за адресою нежитлового приміщення користувались тепловою енергією без укладеного договору, тобто без достатніх правових підстав, тому відповідно до ст.ст. 1212, 1213 ЦК України вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована позивачу. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості відповідачів за період бездоговірного користування з 28.11.2014 року по 01.03.2020 року у розмірі 123017,30 грн., який проведено з дати набуття співвласником [PERSON] спірного нежитлового приміщення у власність та із застосуванням тарифів, передбачених для групи «інші споживачі» за відповідні періоди. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом досліджені всі докази наявні у справі, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідачі відзив на позов не надали, в судове засідання не явились та не довели перед судом неправильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості або неправомірності позовних вимог. Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засідавнні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 123017,30 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, слід стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, в рівних частинах з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved