Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 2 грудня 2013 року між ним та відповідачем укладено договір № 12895507 на вклад "депозитний", згідно якого по квитанції № 12895507 він вніс в касу 120000 грн. По депозитному договору внесена сума 120000 грн. строком на шість місяців згідно п. 1.1. договору, згідно п. 1.2. встановлена процентна ставка у розмірі 17,25% річних. Днем повернення депозиту є 3 червня 2014 року. Згідно п. 4.1. цього договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовя'зань за договором. Після закінчення дії договору він звернувся до відділення в якому було укладено договір для отримання суми вкладу та процентів по ньому, однак позивачу було відмовлено в його видачі, він письмово звернувся з заявою до Запорізького обласного управління Державного ощадного банку України Публічного акціонерного товариства Філії-Запорізького обласного управління та отримав незрозумілу для нього відповідь, в якій вказано що з приводу порушеного ним питання у ТВБВ № 10007/0204 (Запорізька обл., Оріхівський р-н, смт. Комишуваха, вул. Артема, 27) проведено службове розслідування, в результаті чого встановлено факт зловживання службовими обовя'зками Матеріали передані до правоохоронних органів. Порядок повернення коштів буде визначено рішенням суду. Вказана відповідь не відповідає вимогам договору та діючому законодавству, тому що п. 4.5. вказаного договору вичерпно встановлені випадки звільнення від відповідальності за невиконання умов договору, а вказаний випадок не є підставою звільнення від виконання умов договору з боку відповідача. Прохає суд стягнути з ПАТ «Державного ощадного банку України» філії Запорізьке обласне управління на його користь суму вкладу «депозитного» у розмірі 120 000,00 гривень та проценти у розмірі 17,25 річних у період строку дії вкладу та судові витрати у розмірі 1200,00 гривень. Позивач, представник позивача [PERSON] на позовних вимогах наполягали, прохали їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Мерліч П.В. прохав суд відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, докази надані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 2 грудня 2013 року між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» укладено договір № 12895507 на вклад "депозитний"/а.с.6-7/. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що договір, який укладений між позивачем та АТ «Ощадбанк» є нікчемним, так як відсутній підпис представника банку, а ощадна книжка не є підтвердженням того, що договір банківського вкладу укладений. Також доповнив, що відносно касира [PERSON] та [PERSON] відкрито прокуратурою Жовтневого району м.Запоріжжя кримінальне провадження за ст.190 КК України про привласнення грошових коштів з рахунку [NUMBER] відкритого на ім'я [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Поряд із цим, згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Частина 2 ст. 1059 ЦК України визначає, що в разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. З квитанції № 12895507 вбачається, що [PERSON] виконав умови договору шляхом внесення на депозитний рахунок готівкою 120 000 ,00грн (а.с. 5). Позивачу була видана ощадна книжка, відповідно до якої внесена інформація про вклад [PERSON] на суму 120 000,00 гривень./а.с.5/. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно із п. 2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення). Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні (далі - Інструкція), затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Відповідно до заяви від 6 серпня 2014 року позивач просив повернути йому депозитний вклад відповідно до договору від 2.12.2013 року/а.с.10/. У визначений договорами строк за заявою позивача Банк не повернув йому вклад та не сплатив проценти за користування ним, надіслав позивачу лист, яким відмовив у задоволенні заяви про повернення банківського вкладу/а.с.9/.. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Приймаючи до уваги встановлені обставини, ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, ІV Інструкції НБУ від 01 червня 2011 року № 174 Про ведення касових операцій банками України- письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Таким чином, в матеріалах справи достатньо належних і допустимих доказів наявності договірних відносин між банком та [PERSON], між сторонами укладені договори банківських вкладів, відповідно до умов яких банк приймав грошові кошти, що надходили до банку на ім'я вкладника і брав на себе зобов'язання на вимогу вкладника повернути вклади і це право гарантовано вкладнику ст. 1060 ЦК України. Щодо викрадення винними особами - працівниками банку коштів з вкладу позивача, наявність яких підтверджується належно оформленими банківським договором та ощадною книжкою на поточний рахунок, не спростовує наявність між банком та вкладником договірних відносин. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved