Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що після смерті його тітки - [INFO] року відкрилась спадщина, яка складається з будинку та земельної ділянки площею 6,29 га, розташованих на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області. За життя спадкодавицею було складено заповіт, згідно якого все майно вона заповіла позивачу. Проте, своєчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він не зміг, оскільки працює тренером по біатлону та часто перебував у відрядженнях. Звернувшись 27 травня 2014 року до приватного нотаріуса [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з пропущенням строку прийняття спадщини. А тому просить суд встановити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подано. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON], в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду повідомлені належним чином, надав суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина, а саме на належну їй земельну ділянку площею 6,29 га, розташовану на території Біловодської сільської ради Сумського району, Сумської області (а.с.7). Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя 11 червня 1998 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі № 70, посвідчений секретарем виконавчого комітету Біловодської сільської ради (а.с. 5). Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавець [PERSON] зробила розпорядження щодо належного їй майна, яке вона заповіла [PERSON] Заповіт підписаний власноруч заповідачем. Проте, [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся з заявою про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини закінчився 13 березня 2007 року. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. (а.с. 32-35). У даній справі спадкоємцю [PERSON] своєчасно було відомо про відкриття спадщини, але до нотаріуса він не звернувся. Суд звертає увагу на те, що відповідно до абз.6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування(а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, не може вважати об'єктивними, непереборними, непереборними , істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини роботу позивача тренерем з біатлону. Суд звертає увагу на те, що позивач протягом майже 8 років не вживав заходів щодо прийняття спадщини, що розцінюється судом як легковажне ставлення до своїх цивільних прав та обов'язків. Інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем в судовому засіданні не надано, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Вищевикладені обставини дають підстави для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed