Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 7, що розташований по вул. Малиновського, с. Старокозаче, Білгород-Дністровський район, Одеська область. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] з 2005 року не проживає у вказаному житловому будинку понад встановлені строки та не сплачує комунальні платежі, не веде господарство, не отримує кореспонденцію за даною адресою, що відповідно до норми ст. 72 ЖК України є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з'явився, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач, у судове засідання не зявився, про час, день і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Старокозацької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність, заперечень проти позову не має. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач є власником житлового будинку №7, що розташований по вул. Малиновського, с. Старокозаче, Білгород-Дністровський район, Одеська область. Право власності на житловий будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 09.12.2004 року, реєстраційний номер 8278550. Відповідач, [PERSON], який зареєстрований в житловому будинку № 7, що розташований по вул. Малиновського, с. Старокозаче, Білгород-Дністровський район, Одеська область протягом 2016 року там не проживає та не сплачує комунальні платежі, не веде господарство, не отримує кореспонденцію за даною адресою. Дана обставина підтверджується актом обстеження житлово побутових умов про не проживання [PERSON] від 22.12.2016 року, складений комісією Старокозацької сільської ради, а також заявою свідка [PERSON] Відповідач [PERSON] в минулому був чоловіком доньки позивача [PERSON], але в 2005 році шлюб між ними розірвано. Наявність реєстрації відповідача, в житловому будинку, власником якого є позивач, порушує його права власності на вказаний житловий будинок. Згідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право користування цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону здійснення ним дій, які можуть порушувати його право, або з вимогою про здійснення певних дій про усунення такого порушення. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень\~ ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. У відповідності до статей 156, 64 Житлового кодексу УРСР до членів\~ власника будинку (квартири) належать дружина (чоловік) власника будинку, їх діти і батьки. Ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Статтею 72 ЖК України, визначено порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Законодавець встановлює вичерпний перелік причин відсутності члена наймача, та можливості збереження за ним права користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України). Відповідач не є таким, за ким у відповідності до вищезанзначеної норми зберігається право користування жилим приміщенням. Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на пiдставi заяви особи, остаточного рiшення суду, свідоцтва про смерть особи. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Старокозацька сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved