Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить в стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 6914102 від 02.10.2008 року в розмірі 1 170 300,61 грн., а також судові витрати пов'язані зі сплати судового збору. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору № 6914102 від 02.10.2008 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 82000,00 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.10.2028 року. Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. У порушення умов кредитного договору № 6914102 від 02.10.2008р. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого, станом на 31.07.2013 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 146 415,69 доларів США, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вищезазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити . Представник відповідача проти позову заперечував повністю, подав суду заяву про застосування строків позовної давності у даній справі та просив залишити позов без задоволення у зв*язку з пропуском позивачем строку позовної давності . Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку . Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також в ч. 1 ст. 611, ч. 2-4 ст. 612, ч. 1,2 ст. 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6914102 від 02.10.2008 року, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 82000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.10.2028 року ( а.с. 8-10) В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки №6914163 від 02.10.2014 року, згідно з яким [PERSON] передав позивачу в іпотеку належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS].( 97-99) В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за кредитним договором та

Outcome: dismissed