Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на їх користь 7621,04 грн. страхового відшкодування та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначає, що 15.06.2018 року в смт.Покотилівка мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ніссан» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] автомобіля марки «Фіат», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Харківського районного суду Харківської області від 04.09.2018 року [PERSON] було визнано винною у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. В результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» транспортний засіб «Фіат» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , яка звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі наданих документів було розраховане та виплачене страхове відшкодування у розмірі 7621,04 грн. Позивач, виплативши потерпілій стороні страхове відшкодування, в порядку положень ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст..993 ЦК України набув право вимоги до особи, яка спричинила збитки. Так як в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду відповідач відмовляється, оскільки на досудові вимоги позивача щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування не реагує, тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 14.07.2021 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 28.07.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Ситник О.А., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, а також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 червня 2018 року о 17 год.00 хв. в смт.Покотилівка Харківського району Харківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Note» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «Fiat», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу автомобіля Fiat, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , на момент ДТП була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» за договором добровільного страхування наземного транспорту №3014/227/005654 від 18 травня 2018 року. Потерпіла сторона, власник транспортного засобу «Fiat» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , 18.06.2018 року звернулася до ПАТ «СК`Універсальна» із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. На підставі заяви, протоколу огляду транспортного засобу «Fiat» реєстраційний номер [NUMBER] від 18.06.2018 року, замовлення-наряду СТО № 46-0000139 від 29.09.2018 року, та інших документів був складений Страховий Акт №41660/1 і здійснений розрахунок страхового відшкодування до страхового акту. ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» здійснила страхове відшкодування в розмірі 7621,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням №147986 від 22.06.2018 року. За вих. №1412 від 05.11.2019 року ПрАТ «СК «Універсальна» направила на адресу [PERSON] вимогу про сплату суми боргу. Як вбачається із Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» №02/19 від 30.07.2019 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» 07.08.2019 року змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна». Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтями 979, 980 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Підставою для виплати страхового відшкодування в даному випадку став страховий акт № 41660/1, складений ПАТ "Страхова компанія «Універсальна" за наслідками дослідження фактичних даних та обставин ДТП, у результаті чого вказану ДТП визнано страховим випадком. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Таким чином виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у зобов`язанні. Тобто, заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Універсальна» виплатило на користь ФОП [PERSON] страхове відшкодування у сумі 7621,04 грн., тобто виконало своє зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/227/005654. Відповідно до вищевказаних вимог закону, у зв`язку з виплатою страховою компанією страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги до завдавача шкоди відповідача [PERSON] у межах виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки позовні вимоги підтверджується належними та допустимими доказами та приймаючи до уваги те, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували вимоги позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ПрАТ «СК «Універсальна» і сума страхового відшкодування у розмірі 7621,04 грн. підлягає стягненню з відповідача в порядку суброгації. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2270,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved