Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про звільнення майна з-під арешту. Позовна заява мотивована тим, що 25 квітня 1996 року між продавцем [PERSON] (який діяв від свого імені та імені неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] та продавцем [PERSON] (батько позивача) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 25 квітня 1996 року на Павлоградській товарній біржі за № 04/20 - НДТ. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області договір купівлі-продажу був визнаний дійсним. [INFO] [PERSON] , який є її батьком - помер. Вона є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] на підставі постанови б/н від 02 червня 2003 року Тернівського міського управління юстиції внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке належало її батькові на праві власності. Дане обтяження створює їй перешкоди у здійсненні права на отримання свідоцтва про право на спадщину та в подальшому володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Арешт на майно батька було накладено у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів її батьком її матері на її утримання за виконавчим листом № 2/905 від 10 грудня 2001 року. У червні 2020 року вона звернулася до відповідача з питанням зняття накладеного арешту на майно, що належало її батькові, однак їй було надано копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 31 липня 2007 року, згідно якої виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/905 від 10 грудня 2001 року - закінчено у зв`язку з досягненням нею 18 - річного віку та утримання заборгованості із заробітної плати боржника - тобто її батька та станом на червень 2020 року на виконанні відділу не перебувають відкриті виконавчі провадження боржником за якими є [PERSON] , а тому за таких обставин зняття арешту з майна за завершеним виконавчим провадженням можливо виключно на підставі рішення суду. Вважає, що майно [PERSON] підлягає звільненню з-під арешту, після чого вона в нотаріальному порядку зможе реалізувати свої права на отримання свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з чим, позивач просить суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 02 червня 2003 року відділу державної виконавчої служби Тернівського міського управління юстиції. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача - Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без їх представника, з будь-яким рішенням суду згодні, заперечень не мають. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року, яке набрало законної сили 28 лютого 2020 року, визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна - однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 25 квітня 1996 року Павлоградською товарною біржею Дніпропетровської області, зареєстрованого за номером 04/20-НДТ - дійсним (а.с. 11). Судом встановлено, що [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Згідно з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 02 червня 2020 року № 211093685, [PERSON] належить на праві власності квартири [ADDRESS] , на яку накладено арешт на підставі постанови про арешт Тернівського управління юстиції від 02 червня 2003 року (а.с. 12). З відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна видно, що зареєстровано тип обтяження: арешт (архівний запис) за реєстраційним номером 4815836, об`єктом обтяження є: "[ADDRESS] ", власник: [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 125 (а.с. 10). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС м. Тернівка Дніпропетровської області 23 березня 1989 року, актовий запис № 91 та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 07 вересня 2013 року, актовий запис № 119 (а.с. 8, 9). Як зазанчає позивач, обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке належало померлому [PERSON] на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права на отримання свідоцтва про право на спадщину та в подальшому володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. В статті 317 ЦК України. власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За нормами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З постанови про закінчення виконавчого провадження від 31 липня 2007 року, випливає, що виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого провадження № 2/905 від 10 грудня 2001 року закінчено (а.с. 13). З роздруківки з Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом час розгляду справи, видно, що виконавчі провадження відносно [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с. 21). Частиною другою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину та в подальшому володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, також враховуючи те, що виконавчі документи, відносно [PERSON] , станом на 11 серпня 2020 року на виконані Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не перебувають, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved