Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [PERSON] була власницею земельної ділянки загальною площею 1,3883 га в адмінмежах Медведівської сільської ради Черкаської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР № 044786 від 16.06.2003 року. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті шляхом звернення до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори із відповідними заявами позивачка прийняла спадщину за заповітом від 26.11.2015 року, а відповідач [PERSON] , який є онуком померлої, прийняв за законом, де нотаріусом заведено спадкову справу. Однак, нотаріус роз`яснила позивачці право звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після померлої [PERSON] в зв`язку з відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, тому позивачка просять визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку в судовому порядку в порядку спадкування за заповітом. Представник позивачки в судове засіданння не з`явився, надавши суду заяву про підтримання позовонх вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача Медведівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надіславши листа, в якому просить розглянути справу без представника відповідача та про визнання позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання теж не з'явився, надіславши заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та зазначає про визнання позову в повному обсязі, оскільки оформлює свою частку спадщини у вигляді домоволодіння в с. Медведівка Черкаського району, на інше спадкове майно не претендує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2016 року померла [PERSON] . Після її смерті на території Медведівської сільської ради Черкаської області відкрилася спадщина. За [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЧР № 044786 від 16.06.2003 року, за № 16 було зареєстровано земельну ділянку загальною площею 1,3883 га, розташовану на території Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався, що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 07.06.2021 року № 29-23-0.340-106/112-21. Вищезазначений державний акт втрачено, про що свідчить оголошення з цього приводу в місцевій газеті "Чигиринські вісті" від 02.12.2017 року, № 49 (12787). Позивачка згідно з заповітом від 26 листопада 2015 року, посвідченого секретарем Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, який на день смерті заповідача не змінений та не скасований, є спадкоємцем належної померлій [PERSON] земельної ділянки розміром 1,3383 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Згідно з даними спадкової справи № 114/2017, заведеної 10.05.2017 року після смерті [PERSON] . Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою, після померлої [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом зверталася [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини за законом звертався [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися, що свідчить про те, що позивачка прийняла спадщину у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2021 року, виданої державним нотаріусом Корсунь-Шевченківською державної нотаріальної контори, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Незважаючи на те, що у заповіті [PERSON] заповіла позивачці земельну ділянку розміром 1,3383 га, однак згідно з даними відділу № 7 Управління у Черкаській області Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.340-171/335-21 від 01.09.2021 року відповідно до Книги записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю на території Чигиринського району (Медведівська сільська рада) на ім`я [PERSON] був зареєстрований Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ЧР № 044786 від 16.06.2003 року, реєстраційний номер 16, на земельну ділянку загальною площею 1,3883 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адмінмежах Медведівської сільської ради. Відомості щодо виділення інших земельних ділянок, виготовлених на ім`я [PERSON] інших державних актів у Відділі відсутні. Виходячи з цього, в заповіті має місце описка у площі земельної ділянки і правильним розміром земельної ділянки слід вважати саме площу 1,3883 га. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідачі не заперечують проти задоволення позову, тому суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на вказану земельну ділянку. Оскільки позивачка, як особа з інвалідністю ІІ групи, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то суд вважає необхідним віднести судові витрати на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved