Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], у якій просить суд звернути стягнення за іпотечним договором від 11.09.2006 року на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування зазначив, що відповідач має заборгованість за кредитним договором між ним та ВАТ «Кредобанк» станом на 23.10.2014р. у розмірі 481919,22 грн. В забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір іпотеки, предметом якого є вищезазначене майно. Оскільки право вимоги до боржника ПАТ «Кредобанк», який є правонаступником ВАТ «Кредобанк» передано ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», то в рахунок заборгованості за кредитним договором позивач просить накласти стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, надав аналогічні пояснення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. 11.09.2006 р. між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № Ф1870/09-06 (А010137), згідно якого відповідач отримав 47240 доларів США строком до 01.09.2026р. Умови кредитного договору позичальник належним чином не виконував, в зв'язку з чим з'явилась заборгованість станом на 23.10.2014р. у розмірі 481919,22 грн. (69303,45 долари США), з яких: 40704,95 доларів США - заборгованість по кредиту; 20454,34 долари США - заборгованість по відсотках; 8144,16 долари США - штрафні санкції, 450 грн. - заборгованість по комісії. Сума заборгованості підтверджується розрахунком (а.с.13-16). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами. В забезпечення виконання умов договору кредиту 11.09.2006р. між банком та позичальником було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок літ.А-1, житловою площею 30 кв.м., та надвірні будівлі: сарай літ.Б, вбиральня літ.В, льох літ «Г», навіс літ. «Д»,огорожа 1-5, водпровід № 6, замощення №1, за адресою: [ADDRESS], що належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в КП «ХМБТІ» за № 15885355 (а.с.9-12, 44-45). Стаття 7 Закону України "Про іпотеку" регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи, що сума заборгованості за кредитним договором майже вдвічі перевищує вартість іпотечного майна, встановлену сторонами у п 1.4 договору іпотеки, суд вважає можливом накласти стягнення на нього в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Право звернення стягнення, передбачене п.5.3 договору іпотеки, перейшло від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на підставі договору факторингу від 29.11.2011р. (а.с.20-36), тому суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved