Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач ПрАТ «»СК «Здорово» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 23.04.2013 по вулиці Вільямса в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідачки, та автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2013 відповідачку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 391 грн. Цивільно-правовова відповідальність особи, яка на законних підставах експлуатувала автомобіль марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП була застрахована у позивача згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ № 5162938 від 22.05.2012. У зв'язку із цим, після встановлення причин та обставин події, позивачем було визнано зазначену подію страховим випадком, здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування на підставі Звіту № 8460 з оцінки транспортного засобу від 15.05.2013 а саме виходячи з вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номер [NUMBER], та здійснено виплату [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 16201,57 грн. Оскільки всупереч нормам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачка [PERSON] не повідомила страховика ПрАТ «СК «Здорово» про настання ДТП від 23.04.2013 на підставі п.п.38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 вищевказаного закону до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача за матеріальну шкоду, заподіяну. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Тому просив стягнути з відповідачки 16201 гр. 57 коп. страхового відшкодування , також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав, вважає його необгрунтованим та безпідставним, посилаючись на те, що відповідачка не мала змоги у встановлений триденний строк повідомити страховика про настання ДТП, у зв'язку з тим, що вона з 24.04.2013 по 29.04.2013 перебувала на амбулаторному лікуванні, до того ж відповідачка 23.04.2013 в телефонному режимі повідомляла страховика про настання ДТП. Крім того, представник відповідача зазначає, що право подачі регресного позову згідно до п.п.38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можливе лише за умови не виконання страхувальником умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, а не як посилається позивач на п.п.33.1.4 п. 33.1. ст. 33 вказаного Закону, а оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не вжитя заходів з метою запобігання чи зменшення шкоди.. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.04.2013 по вулиці Вільямса в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2013 року у справі № 752/7555/13-п, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 391 грн. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правовова відповідальність особи, яка на законних підставах експлуатувала автомобіль марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Здорово» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ № 5162938 від 22.05.2012 року. Відповідно до Звіту № 8460 з оцінки транспортного засобу від 15.05.2013 , вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 16201,57 грн. Позивач на підставі заяви власника автомобіля марки «КІА», державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], та Страхового акту № 394/13-369/13 від 30.11.2013 здійснив виплату страхового відшкодування останньому у розмірі 16201,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 743 від 24.12.2013 . Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє трансопртним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.п.33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Таким чином даним Законом чітко передбачено необхідність повідомлення страховика у письмовій формі встановленого зразка про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), тому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на повідомлення відповідачкою страховика про настання ДТП від 23.04.2013 в телефонному режимі, а також на те, що відповідачка перебувала на амбулаторному лікуванні з 24.04.2013 по 29.04.2013 у зв'язку з чим остання не мала змоги письмово повідомити страховика про настання ДТП, оскільки згідно вищевказаної норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати обов'язок у триденний строк повідомити страховика про настання ДТП, він має підтвердити це документально. Натомість представником відповідача не надано жодного доказу, та їх не встановлено судом на підтвердження того, що [PERSON] зверталась до позивача із письмовим повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. За приписами підпункту "ґ" підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Тобто зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а не відсутність такого права. Крім того, нормами п.п.33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов'язок страховика повідомити письмово страхувальника про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди. Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду регламентовано положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страховика у встановлені законом строки. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на можливість подачі регресного позову згідно до п.п.38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» лише за умови не виконання страхувальником умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, оскільки неузгодженість пунктів статей 33 та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може обмежувати встановлене статтею 38 цього Закону право страховика подати регресний позов у разі недотримання строків і умов повідомлення його про дорожньо-транспортну пригоду, а відтак і не може бути підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved