Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON], посилається на те, що згідно укладеного кредитного договору №бн від 19.01.2006 року останній отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Однак у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору, в звязку з чим станом на 30.04.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 44868,99 грн., яка складається із наступного: 9215,11 грн. заборгованість за кредитом; 33041,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2112,81 грн. штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № бн від 19.01.2006 року в розмірі 44868,99 грн. та судові витрати. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначав, що строк дії картки закінчився в січні 2009 року, нової картки не отримував і заборгованості по кредиту не погашав. Звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно заяви від 19.01.2006 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № бн, останній надано кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії строку картки, що підтверджується копією заяви. Згідно розрахунку заборгованості станом, 30.09.2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором становить 44868,99 грн. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 серпня 2013 року в задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.01.2006 року в сумі 44868,99 гривень - відмовлено за строками позовної давності. Ухвалою Апеляціййного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2013 року рішення Вижницького районного суду від 20.08.2013 року , залишено без змін. Згідно Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2013 року Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2013 року, скасовано, а справу передано на новий розгляд. Згідно ст.ст.526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як зазначено в п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). В матеріалах справи міститься підписана позичальником заява від 25.11.2005 року, з зазначенням умов кредитування. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 ЦК України і становить три роки. За змістом ч.2 ст. 259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із наявної у матеріалах справи заяви заяви від 19 січня 2006 року встановлено,що [PERSON]. ознайомлений та згідний з умовами Правилами та тарифами банку (а.с.6-9). Згідно з п.9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту укладання. Якщо протягом такого строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк. Отже, укладений між сторонами правочин передбачає автоматичну пролонгацію на новий строк,якщо жодна із сторін не висловила бажання його розірвати. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved