Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 42814,15 грн. В обґрунтуванні позову посилається на те, що з 05.08.2000 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2006 року шлюб розірвано та вирішене питання про стягнення аліментів на її корись у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача до повноліття дітей. Відповідач свої батьківські обов'язки виконує неналежним чином, сплачує аліменти в меншому розмірі, не піклується про розвиток і здоров'я дітей, внаслідок чого станом на 27.12.2018 року утворилась заборгованість із сплати аліментів у розмірі 42814,15 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просила про його задоволення. Відповідач позов не визнав та пояснив, що кожного місяця сплачує аліменти на утримання своїх дітей, цікавиться їх життям, зустрічається з ними, купує речі. Звертався до державного виконавця, надавав йому квитанції про перекази аліментів та отримав розрахунок державного виконавця про те, що станом на 31.05.2018 року заборгованість по сплаті аліментів, відсутня. Будь-які листи від виконавчої служби про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів не отримував. Про її існування дізнався лише тоді, коли отримав копію позовної заяви та доданих до неї документів. Представник відповідача адвокат Лихосенко Є.О. заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень посилається на те, що його довіритель не знав про наявність заборгованості по сплаті аліментів, не згоден з розрахунком державного виконавця, оскільки щомісяця сплачує аліменти. З цих підстав просив про відмову у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, доводи його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 05 серпня 2000 року, який розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2006 року (а.с. 8). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 07 листопада 2008 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-207-0, виданого 16.03.2006 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини (а.с. 8). За положеннями ст. ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертиз, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Спірні правовідносини урегульовано положеннями ст. 196 СК України. Згідно ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. На підтвердження позовних вимог позивач надала розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем 27.12.2018 року, зі змісту якого випливає, що станом на 31.10.2018 року загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим документом, становить 42814,15 грн.(а.с. 9-10). Проте, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що виконавець повідомив боржника [PERSON] про розрахунок заборгованості, або з інших джерел йому було відомо про існування заборгованості зі сплати аліментів. Враховуючи те, що позивачем жодними доказами не доведено вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, що є підставою для стягнення пені, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed