Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Представник Комунального підприємства Муніципальна дорожня компанія Чекайло В.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 11 739,60 грн. збитків завданих внаслідок ДТП, стягнення 1 762,00 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що позивач є підприємством, утвореним на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, предметом діяльності якого є утримання в належному стані покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок, технічних засобів регулювання дорожнього руху, шляхопроводів, відповідно до діючих норм і стандартів; утримання на балансі та експлуатації обєктів дорожньої інфраструктури міста знаків, аншлагів, огороджень, болардів, лежачих поліцейських тощо. 12.08.2018 року [PERSON] керуючи т/з Volkswagen Polo д.н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та допустив наїзд на дорожнє огородження, чим було пошкоджено майно, балансоутримувачем якого КП Муніципальна дорожня компанія. Вина відповідача у скоєнні вказаної ДТП встановлена постановою Івано-Франківського міського суду від 18.10.2018 року, яка набрала законної сили. Сума завданих збитків згідно локального кошторису становить 11 739,60 грн. Оскільки, саме з вини відповідача сталася ДТП, через яку було пошкоджено дорожнє огородження, то відповідачем комунальному підприємству нанесено шкоду. З метою врегулювання спору в позасудовому порядку позивачем [PERSON] двічі направлялись претензії з вимогою відшкодувати збитки, однак дані претензії були залишені без належного реагування. А тому, просив стягнути з відповідача на користь позивача 11 739,60 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та 1 762,00 грн. витрат по оплаті судового збору. Представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі, не заперечив щодо винесення заочного рішення (а.с. 38). 21.02.2019 року до суду надійшла довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] \~ зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться (а.с. 37). Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, проте, відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 41). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з листа начальника УПП в Івано-Франківській області Костенко О.О. від 23.08.2018 року №4899/м/20/01-2018 адресованого заступникові директора з комерційних питань Комунального підприємства Муніципальна дорожня компанія Шевчишину В.С., 12.08.2018 року в 05 год. в м.Івано-Франківську на вул. С.Бандери, 22, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Volkswagen Polo д.н.з. [NUMBER] , не вибравши безпечної швидкості руху не впорався з керуванням внаслідок чого допустив наїзд на металеву огорожу та пішохідний світлофорний обєкт пошкодивши їх при цьому. Після ДТП водій залишив місце прогоди. Відносно даного громадянина було складено протоколи про адміністративні правопорушення серії БД №231292 за ст. 124 КУпАП та БД №231293 за ст. 122-4 КУпАП, які разом із матеріалами дорожньо-транспортної пригоди направлені для прийняття рішення до Івано-Франківського міського суду (а.с. 4). Згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 18.10.2018 року, яка набрала законної сили 30.10.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП визначено [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. (а.с. 5, 6, 39, 40). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Комунальне підприємство Муніципальна дорожня компанія є підприємством, утвореним на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, предметом діяльності якого є утримання в належному стані покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок, технічних засобів регулювання дорожнього руху, шляхопроводів, відповідно до діючих норм і стандартів; утримання на балансі та експлуатації обєктів дорожньої інфраструктури міста знаків, аншлагів, огороджень, болардів, лежачих поліцейських тощо. Майно підприємства є власністю територіальної громади міста Івано-Франківська і закріплюється за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського, Підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном згідно з чинним законодавством, Статутом та відповідно до обмежень, встановлених Засновником. Згідно вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. П.4 вищезазначеної постанови передбачено, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з Локального кошторису з розрахунком договірної ціни, розмір завданих [PERSON] збитків стновить 11 739,60 грн. (а.с. 7-11). Позивачем двічі, 21.09.2018 року та 08.10.2018 року за №№1-6/208, 1-6/227 напрявлялись відповідачу претензії з проханням в добровільному порядку відшкодувати шкоду завдану пошкодженням металевого пішохідного огородження (а..12-16). Однак, такі вимоги зі сторони відповідача залишились без реагування. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про\~ стягнення з відповідача на користь позивача 11 739,60 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 762 грн. 00 коп. сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №714 від 29.10.2018 року (а.с.1). На підставі вищенаведеного, відповідно до постанови пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст. 15, 23, 280, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: approved