Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Територіальна громада в особі Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про визнання права власності на домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] в Куйбишевському районі м. Донецька, за набувальною давністю. В обґрунтування вказавши, що 04.06.2000 року за домашньою угодою позивач придбала за 11500гривень у [PERSON] домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] в Куйбишевському районі м. Донецька, де мешкає по теперішній час, разом зі своїм сином. Однак, нотаріально право власності оформлено не було, у зв'язку з відсутністю у [PERSON] правовстановлюючих документів на зазначений будинок. Таким чином, позивач з 04.06.2000 року по теперішній час мешкає у спірному домоволодінні, відкрито та безперервно володіє цим будинком, сплачує комунальні платежі, здійснює нагляд за усім домоволодінням та прилеглою територією, здійснює ремонт, тощо. Оскільки позивач відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаним будинком [ADDRESS] в Куйбишевському районі м. Донецька більш 13-ти років, вона вважає, що набула право власності на це майно за набувальною давністю. Просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 32,2 кв.м., житловою - 11,4 кв.м., житлової прибудови літ. А1-1 загальною площею 12,8кв.м., житловою - 12,8кв.м. (загальна площа житлового будинку літ. А-1 з житловою прибудовою літ. А1-1 складає 45,0кв.м., житлова - 24,2кв.м.), прибудови літ. «а», погребу літ. «а1», сараю літ. Б, сараю літ. В, огородження № 1, тротуар І в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити на підставі викладених доводів у позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, позовні вимоги позивача підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про час та дату була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Територіальної громади в особі Куйбишевської районної в м. Донецьку ради не з'явився про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки останнього суду не відомо, заяв про відкладання слухання справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2000 році за домашньою угодою [PERSON] придбала за 11500гривень у [PERSON] домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в Куйбишевському районі м. Донецька, що підтверджується розпискою, (а.с. 22), де постійно мешкає разом зі своїм сином з вказаного часу, що підтверджується відповідними довідками, (а.с. 58, 59). Згідно зі з свідоцтвом про смерть 22 лютого 2002 року померла [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька, зроблений актовий запис № 235, (а.с. 23). 12.05.2014 року між Донецькою міською радою, в особі начальника управління будівництва та перспективного розвитку міської ради Тарабановським Володимиром Івановичем та [PERSON], укладений договір користування земельною ділянкою № 8/7412, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в Куйбишевському районі м. Донецька, загальною площею 777 кв.м. без виносу меж земельної ділянки в натурі, на земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, (а.с. 48-51). Згідно з технічним паспортом на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в Куйбишевському районі м. Донецька вбачається, що воно складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 32,2 кв.м., житловою - 11,4 кв.м., яка збудована була у 1955 році, житлової прибудови літ. А1-1 загальною площею 12,8кв.м., житловою - 12,8кв.м., яке збудоване у 1960 році, (загальна площа житлового будинку літ. А-1 з житловою прибудовою літ. А1-1 складає 45,0кв.м., житлова - 24,2кв.м.), прибудови літ. «а», погребу літ. «а1», сараю літ. Б, сараю літ. В, яке було збудоване у 1955 році огородження № 1, тротуар І, (а.с. 25-30). Згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» вбачається, що право власності на будинок [ADDRESS] в Куйбишевському районі м. Донецька не зареєстровано, (а.с. 57). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону бо на незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно з ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації право власності виникає з моменту його прийняття до реєстрації. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель та споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних садибних житлових будинків, , які не потребують прийняття в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для необхідності державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, виготовлений за результатами технічної інвентаризації. Існуючий порядок прийняття в експлуатацію житлових будинків, господарських споруд та будівель згідно п. 9 Розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» розповсюджується лише на об'єкти, побудовані в період з 05 серпня 1992 року по 12 березня 2011 року. Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до часу набрання чинності даного Закону, вважаються дійсним у випадку відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на час виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до проведеного ДФ ГП «Судовий будівельно-експертний центр» від 31.03.2014 року, звіту № 31/03-1 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. А1-1, а, сараю літ. Б по [ADDRESS] в м. Донецьку встановлено їх відповідність вимогам Державних будівельних норм та можливість їх надійної та безпечної експлуатації. Також будівельні матеріали, з яких збудовано житловий будинок з житловою прибудовою та господарськими спорудами відповідають будівельним та санітарним нормам, (а.с. 31-47). Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України, в редакції 2004 року, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в редакції 2004 року, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давності володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Так, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач у розумінні положень частини 1 статті 60 ЦПК України, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Крім цього, враховуючи роз'яснення викладені у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визначається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визначається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, набувальна давність може бути застосована тільки щодо об'єктів, які згідно з чинним законодавством можуть бути у власності давнісного володільця за умови що він добросовісно заволодів цим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном протягом десяти років. Так, в розумінні наведених норм, встановлених обставин судом під час розгляду справи, а саме у судовому засіданні позивачем доведено, що остання добросовісно заволоділа спірним домоволодінням, відкрито та безперервно володіє зазначеним домоволодінням з 04.06.2000 року по теперішній час, сплачує всі комунальні платежі, здійснює нагляд за будинком та прилеглою територією, здійснює ремонт та інші заходи. За таких обставин, визнання права власності на спірне домоволодіння саме за позивачем, не порушить прав або інтересів держави чи окремих громадян, а навпаки, приведе до відповідності майнові інтереси позивача, тому суд вважає, що доводи викладені в позовній заяві, позивачем доведені та позов підлягає задоволенню. Згідно з роз'ясненнями викладеними у п. 14 вищезазначеної постанови № 5 Пленуму ВСУ України від 07.02.2014 року, рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). На підставі викладеного,

Outcome: approved