Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні квартирою №42 по вул. Обліски, 22 в м.Долина, Івано-Франківської області, власником якої є вона, [PERSON] , шляхом виселення відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] з даної квартири . Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати по оплаті судового збору та послуг з надання правової допомоги адвокатом. Свої вимоги мотивує тим, що їй, [PERSON] на підставі рішення Долинського районного суду від 03.04.2013 року, на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №12121813 від 02.11.2013 року. Однак вселитись у належну їй квартиру вона разом з членами сім»ї не має можливості , оскільки в ній проживають відповідачі без належних правових підстав та без реєстрації, що порушує її право власності на дану квартиру. Відповідач [PERSON] зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS], у квартирі, частка в якій належить йому на праві власності. Про те, що відповідачі проживають в її квартирі без реєстрації, свідчить довідка реєстратора територіальної громади Долинської міської ради за №8329 від 27.06.2017 року. Вона неодноразово зверталась до відповідачів з проханням звільнити її квартиру, а 27.06.2017 року рекомендованим листом направила відповідачам повідомлення, яким просила припинити чинити їй перешкоди в користуванні квартирою і виселитись з неї до 15.07.2017 року. Однак, відповідачі в добровільному порядку не бажають звільнити належне їй житло, що послужило підставою звернення до суду. Ухвалою Долинського районного суду від 18.09.2017 року (а.с.36), до участі в розгляді справи притягнуто в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Службу у справах дітей Долинської РДА. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному об»ємі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Додатково пояснила, що відповідачі по справі мають де проживати, зокрема [PERSON], який являється її рідним дядьком, є співвласником двохкімнатної квартири в м.Долина вул. Антоновича 48/1. Цивільна дружина [PERSON] [PERSON]та їх спільна дитина [PERSON] зареєстровані в м.Долина просп.Незалежності 13/55, де також мають можливість проживати. Відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] поміняв вхідні двері, а також поміняв замок. Ключів від нового замка їй не дали, до квартири її не допускають. Вона неодноразово зверталась до відповідачів з проханням звільнити квартиру. 27.06.2017р. вона рекомендованим повідомленням просила [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні квартирою та звільнити її, однак результату це не принесло. Згоди на вселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вона як власник квартири -не давала. На даний час вона має бажання проживати разом з своєю сім»єю, в т.ч. і малолітньою дитиною, у квартирі [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. Просила позов задоволити. Відповідач [PERSON]А, він же представник малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що йому не було відомо про те, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Про це він дізнався з документів отриманих від Долинського районного суду в липні 2017 року. Він думав, що вказана квартира належить його матері, з дозволу якої він і проживає там. За проживання в спірній квартирі він оплачує комунальні платежі в повному об»ємі. Будь-якого договору на проживання його , цивільної дружини [PERSON] та неповнолітньої дочки [PERSON] ,в квартирі [ADDRESS] - немає. Приблизно рік назад , він поміняв вхідні двері, ключі від яких надав своїй матері. Він являється співвласником двохкімнатної квартири, яка розташована за адресою м.Долина вул. Антоновича, 48/1. Однак в даній квартирі немає умов для проживання малолітньої дитини. Його цивільна дружина [PERSON] та неповнолітня дочка зареєстровані в [INFO]. Він бажає, щоб позивачка повернула йому кошти, які він затратив на облаштування балкону.Просив у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] ( договір про надання юридичної (правової) допомоги а.с.29-32), в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що [PERSON] вселився у спірну квартиру з дозволу бабусі [PERSON]Н в 1991 році і з цього часу там проживає та оплачує комунальні послуги. Цивільна дружина [PERSON] та неповнолітня дитина [PERSON] вселились в квартиру №42 по вул. Обліски22 м.Долина з дозволу чоловіка та батька -[PERSON] Для вселення дружини та неповнолітньої дитини згоди власника житла згідно законодавства не потрібно. [PERSON] не чинить перешкоди у користуванні квартирою. Після заміна вхідних дверей , він віддав один комплект ключів своїй матері, яку вважав власницею квартири. Позивачка по справі до липня 2017 року не заявляла претензій відносно квартири, чекала поки [PERSON] зробить ремонт, що суттєво підніме вартість самої квартири. Виселення відповідачів без надання їм іншого житла , порушить їх права, а також права неповнолітньої дитини. Просила відмовити у позові. Відповідачка [PERSON] в судові засідання на неодноразові виклики не з»явилась, причини своєї неявки суд не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом (а.с.18,21,26,37). Від неї не поступило заяви про розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - Служби у справах дітей Долинської РДА [PERSON] (довіреність а.с.45), в судовому засіданні пояснила, що в даному випадку виселення неповнолітньої [PERSON] [INFO] з квартири [ADDRESS] не порушить її права, оскільки неповнолітня зареєстрована разом з своєю мамою [PERSON] в м.Долина по просп. Незалежності 13/55, де і має право проживати, а отже вона забезпечена житловою площею. Крім цього батько [PERSON] являється співвласником двохкімнатної квартири по вул.Антоновича 48/1 в м.Долина, в якій може проживати сім"я [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення.\~ Позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Ст. 41 Конституції України та ст.1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до ЗУ від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів « 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Ч.3 ст. 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Вимогами ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У відповідності до рішення Долинського районного суду від 03 квітня 2013 року , по справі №343/775/13-ц (а.с.27-28), задоволено позов [PERSON] до Долинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Встановлено факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 27.05.2002 року. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру №42, яка знаходиться в м.Долина по вул. Обліски 22, Івано-Франківської області і складається з однієї кімнати, житловою площею 16.8 кв.м., кухні площею 5.8 кв.м., яка належала [PERSON], померлій 27.05.2002 року. Рішення набрало законної сили. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 12121813 (а.с.8), [PERSON] являється власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачці [PERSON] квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності на законних підставах. Довідка №8329 від 27.06.2017 року , видана реєстратором територіальної громади Долинської міської ради (а.с.9) підтверджує, що у квартирі [ADDRESS] - ніхто не зареєстрований. Свідоцтво про право власності від 25.12.2008 року, видане виконавчим комітетом Долинської міської ради (а.с.11) , свідчить, що квартира №1, яка знаходиться за адресою м.Долина вул. Антоновича, 48, дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім»ї: [PERSON]. Загальна площа квартири становить 42.1 кв.м. У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 28.09.2017р. (а.с.49) [PERSON] зареєстрований в [INFO] в приватизованій двохкімнатній квартирі, а фактично проживає в [INFO]. У відповідності до довідки №10487 від 27.09.2017р. відповідачка [PERSON] та неповнолітня [PERSON] зареєстровані за адресою : просп.Незалежності 13/55 м.Долина, Івано-Франківської області. В судовому засіданні встановлено, та не заперечується учасниками процесу, що в квартирі [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності позивачці [PERSON], проживають відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.ст. 317,321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, а тому відповідно до ст. 391 ЦК України [PERSON], як власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що проживання відповідачів в спірній квартирі [ADDRESS] , небажання виселитись на вимогу позивачки, навіть після подачі 17.07.2017 року позову в Долинський районний суд, порушує право власності [PERSON], так як створює їй перешкоди у володінні та користуванні її майном, тому підлягає захисту шляхом виселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з квартири [ADDRESS], а тому позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають до задоволення. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] у відповідності до посвідчення серії УБД №071185 (а.с.47) являється учасником бойових дій, однак у відповідності до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" - учасники бойових дій, герої України звільняються від сплати судового збору у справах пов"язаних з порушенням їхніх прав, а в даному випадку саме він порушив право власності позивачки. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316,317,319,321,391 ЦК України,

Outcome: approved