Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Боронявської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Посилається на те, що 30.07.2012 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 1,00 га , призначеної для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому на підставі державного акту серії IV-ЗК №024333 від 28.05.2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7058. Рішенням Хустського районного суду від 25.09.2017 року державний акт на право приватної власності на землю було визнано недійсним у звязку з тим, що земельна ділянка не відноситься до земель пайового фонду, крім того, конфігурація земельної ділянки не відповідала зазначеній у державному акті. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 1,00 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с.Бороняво,вул.Поляна, що належала померлому [PERSON]. В судове засіданні позивачка [PERSON] не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач представник Боронявської сільської ради в судове засідання не зявився. Голова Боронявської сільської ради [PERSON] подав до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що громадянка [PERSON] самовільно відмовилася від права власності на вказану земельну ділянку і в даний час вказана земля є землями запасу сільської ради. Крім того основною причиною скасування державного акту є те, що на даній земельній ділянці побудований будинок. Просить суд розглянути справу у відсутності представника Боронявської сільської ради, питання щодо прийнятого рішення по справі залишає на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що 30.07.2012 року помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I- ФМ №141930 від 01.08.2012 року/а.с.11/. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 1,00 га , призначеної для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому на підставі державного акту серії IV-ЗК №024333 від 28.05.2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7058./а.с.12/ Рішенням Хустського районного суду від 25.09.2017 року державний акт на право приватної власності на землю визнано недійсним у звязку з тим, що земельна ділянка не відноситься до земель пайового фонду, крім того, конфігурація земельної ділянки не відповідала зазначеній у державному акті /а.с.13/. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи наведене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності у померлого [PERSON] на спадкове майно, оскільки на час смерті державний акт на землю був чинний, а також не встановлено інших осіб які б мали право на спадкове майно або які б претендували на це право, окрім [PERSON], суд приходить до переконання про достатність підстав для визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 1,00 га., призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Бороняво, вул. Поляна Хустського району, що належала [PERSON], який помер 30 липня 2012 року.

Outcome: approved