Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом в якому просять суд: -визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Червоний прапор» розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах та розташована на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0233536, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 538; -визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Червоний прапор» розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах та розташована на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0233536, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 538. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що [INFO] помер [PERSON] , який є чоловіком та батьком позивачів. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Червоний прапор» розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах та розташована на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0233536, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 538. Зазначають, що як спадкоємці за законом на дану спадщину після смерті [PERSON] прийняли, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) не мають можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку. Посилаючись на вказані обставини та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом. З урахуванням наведеного просять задовольнити позовні вимоги. 23.07.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 27.07.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 07.08.2020 та 17.09.2020 судом здійснено запит до Козелецької районної державної нотаріальної контори про надання спадкової справи. 23.09.2020 на адресу суду від Козелецької районної державної нотаріальної контори надійшла відповідь, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Позивачі та їх представник в підготовче судове засідання не з`явилися, до суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника та відсутності заперечень щодо позовних вимог. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.8) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Червоний прапор» розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах та розташована на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0233536, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 538 (а.с.11) Відповідно до довідки, виданої виконкомом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області №15 від 2015 року, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] та мав склад сім`ї: дружина - [PERSON] , пасинок - [PERSON] та син - [PERSON] (а.с.10) Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як встановлено судом, позивачі, на виконання вимог ст. 1296 ЦК України, звернулися до Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської областіз заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало померлому [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на земельну ділянку в рівних частках, оскільки оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку втрачено, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення та надана довідка Козелецького ВПГУНП в Чернігівській області (а.с.а.с.13,18) У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивачі належним чином прийняли спадщину після померлого [PERSON] , але у зв`язку з відсутністю у них правовстановлюючих документів на спадкове майно не можуть оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачами права на спадкове майно в рівних частках. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved