Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, так як вона, працюючи кіоскером дільниці Кіровоградської дирекції УДППЗ "Укрпошта", будучи матеріально відповідальною особою, умисно, використовуючи своє службове становище, привласнила та розтратила грошові кошти, сплачені громадянами в якості оплати за природний газ та електроенергію, внаслідок чого вказані кошти не надійшли до енергопостачальних підприємств, і останніми були заявлені претензії до підприємства поштового зв'язку про невиконання договірних зобов'язань з вимогою перерахування коштів, які підприємство змушене було відшкодувати. Також вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року з засудженої [PERSON] стягнуто кошти на користь користувачів, вказаних у вироку, зокрема і на користь громадянки [PERSON], тому позивач звернувся до відповідача з проханням повернути зайво отримані кошти в розмірі 491 гривня 14 копійок, однак, відповідач не бажає повернути кошти в добровільному порядку, тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій прохав слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позов не визнала в повному обсязі, в задоволені позовних вимог просила відмовити. Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року(а.с.5-11) [PERSON] засуджено за ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, так як вона, працюючи кіоскером дільниці Кіровоградської дирекції УДППЗ "Укрпошта", будучи матеріально відповідальною особою, умисно, використовуючи своє службове становище, привласнила та розтратила грошові кошти, сплачені громадянами в якості оплати за природний газ та електроенергію, внаслідок чого вказані кошти не надійшли до енергопостачальних підприємств, і останніми були заявлені претензії до підприємства поштового зв'язку про невиконання договірних зобов'язань з вимогою перерахування коштів, які підприємство змушене було відшкодувати. Також вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року з засудженої [PERSON] стягнуто кошти на користь користувачів, вказаних у вироку, зокрема і на користь громадянки [PERSON] стягнуто кошти в сумі 491 гривня 14 копійок. Як вбачається з довідки №3304 від 29.08.2013 року, виданої відділом державної виконавчої служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області(а.с.4), виконавчий документ про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] на виконання не надходив. Таким чином, з вищевикладеного випливає, що з [PERSON] на користь відповідачки стягнення боргу в сумі 491 гривня 14 копійок за виконавчим документом не проводилось, а тому з відповідачки не можуть бути стягнуті вказані кошти. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, на підставі вищевикладеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.58, 60, 61 ЦПК України.

Outcome: dismissed