Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.05.2012 року у загальній сумі 92457,43 грн., в тому числі, заборгованість за кредитом 15560,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 69384,91 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2633,32 грн., штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина); 4378,93 грн. (процентна складова). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.05.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 08.11.2016 року має заборгованість 92457,43 грн., в тому числі, заборгованість за кредитом 15560,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 69384,91 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2633,32 грн., штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина); 4378,93 грн. (процентна складова). В подальшому 23.07.2019 року позивач уточнив позовні вимоги, а саме станом на 05.07.2019року має заборгованість 760 474,94 грн., в тому числі, заборгованість за кредитом 15560,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 744443,84 грн.; заборгованість за пенею та комісією 467,83 грн.,яку просив стягнути з відповідача. В подальшому 13.01.2020 року позивач уточнив позовні вимоги, а саме станом на 11.11.2019року має заборгованість 89 8640,15грн., в тому числі, заборгованість за кредитом тілом кредиту) 15560,27 грн., в т.ч.15560,27 грн.заборгованість за прострочення тілом кредиту; заборгованість по процентам за користування кредитом 34 743,65 грн.; заборгованість за відсотками нарахуванню на прострочений кредит згідно ст.. 625 ЦК України 25 78,34 грн.; заборгованість по пені 802489,31 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф(фіксована ціна);42 768,58 грн.штраф (процентна складова),яку просив стягнути з відповідача. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.06.2017року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] /ідентифікаційний номер [NUMBER] / на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 07.05.2012 р. в сумі 84945 /вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок п`ять/ грн. 18 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 15560,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 69384,91 грн. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за пенею в сумі 2633,32 грн., штрафів: 500,00 грн. (фіксована частина); 4378,93 грн. (процентна складова) - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 18 коп. 13.05.2019 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення від 27.06.2017року по справі № 219/11388/16-ц. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.07.2019 року заяву відповідача [PERSON] задоволено. Скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.06.2017року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до судового розгляду в спрощеному позовному провадженні. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, разом з тим про причини неявки суд не повідомив. Однак, на адресу суду надіслав відповідь на відзив, в якому зазначив, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, відповідач підписанням Анкетизаяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. В даному випадку позивач вважає, що надав докази, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг та наказ Банку, яким були затверджені зазначені Умови та Правила надання банківських послуг. Більш того, позивач зазначає, що згідно Заяви відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Позивач звертає увагу суду на те, що відповідач активно використовував кредитний рахунок: знімав готівку у банкоматах. Операції по картковому рахунку підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. Просить суд задовольнити позовні вимогу у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, також було подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що вВ «Анкете-заявлении о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в Приватбанке» від 07.05.2012 року, надалі за текстом Анкета-заява, відповідач проставив позначку в графі «Изъявляю желание оформить на свое имя зарплатний пакет».Анкета-заява не містить відомостей про бажання відповідача отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 16000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, у Анкеті-заявівідсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Тобто, Анкета-заява не містять доказів того, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору:розмірпозики (кредиту), розмірвідсотків за користування кредитом та строк, на який передано кошти і протягомякогопозичальникзобов`язанийповернути кредит та сплатитивідсотки, отже, немає правових підстав з огляду на ч. 1 ст. 638 ЦК України вважати кредитний договір укладеним, вчиненим. Письмового кредитного договору, який би відповідав вимогам законодавства додані до позову матеріали не містять і містити не можуть, бо він ніколи не укладався. В Анкеті-заяві не ідентифіковані Умови і Правила надання банківських послуг, Пам`ятка клієнта, а також Тарифи, шляхом зазначення реквізитів локального акту (актів) позивача, яким(и) вони затверджені та введені в дію. Зазначення в Анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами без їх ідентифікації фактично надає можливість банку надавати зазначені документи в будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову, та стверджувати, що саме вони погоджені з відповідачем.До позовної заяви додані «ИзвлеченияизУсловий и правил предоставлениябанковсих услуг», утвержденных приказом от 06.03.2010 г. № СП-2010-256», але матеріали справи не містять доказів введення їх в дію і чинності станом на 07.05.2012 року. «Извлечения из Условий и правил предоставления банковских услуг», утвержденные приказом от 06.03.2010 г. № СП-2010-256» підписані тільки головою правління банку (причому дата вчинення ним підпису невідома), вони не містять підпису відповідача, його реквізитів, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від Анкети-заяви відповідача від 07.05.2012 року.В матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні, достатні докази надання банком і отримання відповідачем кредиту. Так, відсутні письмові доказів, що об`єктивно засвідчують відкриття відповідачу карткового рахункудля зарахування на нього кредитних коштів. Підпункт 1.1.1.36 «ИзвлеченийизУсловий и правил предоставлениябанковсих услуг, утвержденных приказом от 06.03.2010 г. № СП-2010-256», які за версією позивача є складовою частиною договору приєднання, передбачає, що операції по платіжним карткам обліковуються на карткових рахунках. Абзац другий п. 3.3. Постанови Правління Національного банку Українивід 30 квітня 2010 року N 223«Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» (чинна до 12.11.2014 р.)передбачає, що кредитування користувачів для здійснення платіжних операцій з використанням спеціальних платіжних засобів проводиться шляхом зарахування коштів на їх банківські рахунки. До позовної заявине доданий платіжний документ за формою, наведеною в Інструкції пробезготівковірозрахунки в Україні в національнійвалюті, що затверджена Постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р., надалі за текстом Інструкція № 22, з якого б убачалось, що на конкретний картрахунок відповідача 07.05.2012року чи в іншу дату був зарахований однією сумою чи по частинам кредит на загальну суму16000,00 грн.на підставі договору б/н від07.05.2012року. Отже, ксерокопія Анкети-заяви не є доказом укладення кредитного договору, надання банком і отримання відповідачем кредиту.Доказом укладеннякредитного договору, надання банком і отримання відповідачем певної суми кредитних коштів може бути виключно платіжний документ, складений за формою, передбаченою Інструкцією№ 22,який засвідчує зарахування банкомна конкретний картрахунок відповідача07.05.2012року чи в іншу дату однією сумою чи по частинам кредитуна загальну суму16000,00 грн.на виконання договору б/н від07.05.2012року.Матеріали справи такого документу не містять. Позивач в односторонньому порядку неодноразово збільшував розмір процентної ставки за користування кредитннми коштами, що не грунтується на законі.З наданого при позові розрахунку убачається, що первісно процентна ставка була встановлена на рівні - 27,60% на рік, з 01.09.2014 р. - 32,40 %, з 01.04.2015 р. - 42,00 %. Але Анкета-заява (т. 1 а.с. 6) взагалі не містить і не могла містити відомостей про розмір процентної ставки на рівні 27,60% на рік, бо мета її заповнення викладена наступним чином: «Изъявляю желание оформить на свое имя зарплатний пакет». Далі, 10 січня 2009 року набрав чинності Закон Українивід 12 грудня 2008 року N 661-VI«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», надалі Закон N 661-VI, яким ЦК Українидоповнено ст. 1056-1, якоюпередбачено, щофіксованапроцентна ставка є незмінноюпротягомусього строку кредитного договору; установлений договором розмірфіксованоїпроцентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінюватирозмірпроцентівводносторонньому порядку є нікчемною. Виходячи із закріпленого ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, збільшення банком розмірупроцентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, щотаке збільшення мало місто до набраннячинності Законом N 661-VI, тобто, до 10 січня 2009 року.Неодноразові збільшення позивачем в односторонньому порядку після 10 січня 2009 року розміру процентної ставки за користування кредитом, зокрема, до 32,40 % і 42,00 %. є неправомірними і не можуть створювати жодних правових наслідків. При Уточнені позовної заяви до справи № 219/11388/16-ц про стягнення заборгованості від 09.07.2019 р. наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 28.12.2013 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] станом на 05.07.2019 р., який не містить підпису особи чи осіб, які його склали (т. 2 а.с. 20-23). Зазначений розрахунок не може бути взятий судом до уваги. З уточненої позовної заяви до справи № 219/11388/16-ц про стягнення заборгованості від 09.07.2019 р. убачається, що предмет позову стосується боргу за кредитним договором б/н від 07.05.2012 року.Розрахунок же наданий за договором б/н від 28.12.2013 р. Враховуючи вищенаведене, просить суд залишити без розгляду, як подану після закінчення строку встановленого законом уточнену позовну заяву до справи № 219/11388/16-ц про стягнення заборгованості від 26.12.2019 р. щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 07.05.2012 рокуу загальній сумі 898 640,15 грн. Відмовити позивачу у зв`язку з недоведеністю позовних вимог у задоволенні позовних вимог згідно уточненої позовної заяви до справи № 219/11388/16-ц про стягнення заборгованості від 09.07.2019 р.щодо стягнення з відповідача заборгованостіза кредитним договором б/н від 07.05.2012 рокуу сумі 122 381,53 грн., до складу якої входять заборгованість за кредитом 15560,27 грн., заборгованістьпо процентам за користування кредитомза період з 16.04.2019 р. по 05.07.2019 р. у сумі 106 821,26 грн. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.05.2012 року між позивачем та [PERSON] як клієнтом, укладено договір заповнення анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно з вказаною заявою, заявник згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифам складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений та згоден з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Відповідно до п.2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася. На його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.05.2012, згідно якої отримав кредит у розмірі 16 000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та привалами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. Вподальшому позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.05.5012 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] встановив, що станом на 05.07.2019 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 560,27грн. Окрім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 27,6%, з 01 вересня 2014 року банк збільшив процентну ставку та встановив її у розмірі 32,4%, з 01 квітня 2015 року банк збільшив процентну ставку та встановив її у розмірі 42,00%. Суд вважає, що позивачем незаконно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором б/н від 07.05.2012 року, оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, який не відповідає вимогам ст. 1056-1 ЦК України. Зокрема, відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять. Суд не може погодитись з доводами позивача, що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг є двосторонньою домовленістю сторін кредитного договору про право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку на свій розсуд. Згідно з ч. 1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана). Згідно з ч. 3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Суд зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст.1056-1 ЦК України. Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення. Як убачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку. Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою. Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Згідно до розрахунку заборгованості відповідача за період з 07.05.2012 року по 05.07.2019 року [PERSON] , починаючи з 01 вересня 2014 року кредитною карткою не користувалася, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснював, тому підстави для нарахування йому з 01 вересня 2014 року процентів за користування кредитом у розмірі 4,8 % на місяць (32,4% на рік) відсутні. Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати встановлену процентну ставку щомісяця, що складає 27,6% річних. Для з`ясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 31.07.2014р. по 05.07.2019 р., суд заборгованість по тілу кредиту, що становить 15 560,27 грн., перемножує на 27,6% річних, отриманий результат ділить на 360 днів, передбачених кредитним договором, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобов`язання з 31.07.2014 р. по 05.07.2019 р. Отриманий результат є розміром заборгованості по відсоткам за вказаний період, що становить 21 473,17 грн. (15 560,27 х 27,6% : 360) х 1800 дні прострочки. Станом на 31.07.2014 згідно розрахунку за період з 07.05.2012 по 31.07.2014 відповідач вже мав заборгованість за відсотками в розмірі 773,00 грн. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 05.07.2019 року у розмірі 22 246,17 грн. (21 473,17+773,00). Однак, як встановлено в судовому засіданні, а саме з розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.05.2012 року відповідачем з 31.10.2014 року по 16.04.2019 року була погашена сума заборгованості за кредитним договором у сумі 5382,17 грн. Вказану суму слід відрахувати з загального розміру заборгованості, тобто остаточний розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 07.05.2012 року становить 16 864,00 грн. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання повинна бути стягнена з відповідача. В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Бахмут (попередня назва міста Артемівськ) Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м.Бахмут (попередня назва міста Артемівськ) Донецької області.. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу, який проживає в м.Бахмут (попередня назва міста Артемівськ) Донецької області пеня, а також штрафи нараховані після 14.04.2014 і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені, штрафів у загальному порядку є неправомірним. Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Що стосується клопотання [PERSON] про залишення без розглядууточненої позовної заяви суд зазначає наступе. Так, відповідно п.2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч.ч. 2,3,4 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Таким чином, враховуючи, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 279 ЦПК України), перше судове засідання було призначено на 03.09.2019 року, позивач мав право вчинити всі процесуальні дії, зокрема подати заяву про збільшення або зменшення розміру позовних вимог - саме до початку першого судового засідання. Проте, вищезазначена заява, про зміну позовних вимог, подана позивачем лише 08.01.2020 року (час відправки кур`єрською поштою), тобто поза межами вказаного строку. Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що позивач на момент відправки заяви, про уточнення позовних вимог, втратив право на звернення до суду з зазначеною заявою, а тому вона підлягає залишенню без розгляду. З урахуванням висновків про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» суд вважає, що позивачу, на підставі ст.141 ЦПК України, слід відшкодувати понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі пропорційному задоволенню позовних вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial