Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до суду до відповідача до [PERSON]про стягнення заборгованості за договором позики. У позові вказує, що 17 грудня 2013 року відповідач підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 7500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 24.10.2017 відповідач не виконав свої зобов'язання у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 76494,81 грн. Тому, позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений звернутися до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, також зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки № П 4128 від 27.11.2017 виданої відділом державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради дані щодо реєстрації місця проживання [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 224, 280 ЦПК України у разі неявки в судовезасідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 16 січня 2018 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» знайшли своє підтвердження та підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 17.12.2013 позивачем було підписано заяву № б/н, відповідно до тарифів та умов якого відповідачу наданий кредитний ліміт в сумі 7500,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 6). При оформленні кредиту позичальник була ознайомлена і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також встановленими тарифами банку (а.с. 7-31), що підтверджується її підписом на заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Згідно п. 2.1.1.12.2 договору за користування кредитом при наявності пільгового періоду позичальник сплачує відсотки по пільговій відсотковій ставці (0.1 % річних) у рамка установленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. (а.с. 29) Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом договором клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.5.32 договору при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову (а.с. 17). Окрім цього, відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 "Умов та правил надання банківських послуг", при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування (а.с. 29). В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує,щомісячні внески згідно договору кредиту не проводяться, а тому заборгованість станом на 24.10.2017 становить 76494,81 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 6850,15 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 62384,16 грн; заборгованість за пенею та комісією - 3141,70 грн; а також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 3618,80 грн (а.с.4-5). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, при цьому, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої банком неустойки до розміру заборгованості по самому кредиту, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Як роз'яснено у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Враховуючи наведені норми та роз'яснення, а також з огляду на майновий стан боржника, який не має роботи, або будь-яких інших доходів та зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач з часу початку порушення зобов'язань вживав заходів спрямованих на отримання від боржника прострочених сум, хоча б шляхом його повідомлення про існуючу заборгованість, суд вважає за необхідне зменшити нараховану банком неустойку до розміру заборгованості по основному зобов'язанню. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальному розмірі 73197,02 грн, яка складається з: - 6850,15 грн - заборгованість за кредитом; - 62384,16 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1 грн - заборгованість за пенею; а також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн штраф (фіксована частина); -3461,71 грн штраф (процентна складова). У відповідності до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позов задоволено часткового, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (73197,02 х 1600/31831,41 = 1531,02). Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір 1531,02 грн та поніс витрати в сумі 102 грн 60 коп - на публікацію оголошення в газеті «Зоря Полтавщини» про виклик відповідача до суду. Таким чином, його судові витрати склали 1633,62 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: partial