Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить спірна квартира, в якій зареєстрований відповідач, яка з 2012 року у спірній квартирі не проживає. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась - про місце, дату та\~ час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В зв`язку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачеві [PERSON] , що підтверджено договором купівлі-продажу від 15.07.2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1030129 від 17.07.2003 року. Згідно довідки від 20.12.2016 року №123 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, виданої ОСББ "І. Куліка 114-д", за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки №82 від 13.07.2016 року виданої ОСББ "І. Куліка 114-д", з 22.10.2012 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає. Згідно відповіді №36.1/535 від 25.07.2016 року Херсонського відділу поліції Дніпровського ВП, в ході проведення перевірки встановлено, що в бесіді з сусідами та головою ОСББ, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2012 року. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, \~спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, відсутня за місцем мешкання понад п`ять років, без поважних причин та враховуючи відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач [PERSON] , не мешкаючи в спірному домоволодінні з 2012 року, без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.\~ Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення\~ відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням\~ адреси\~ одного\~ житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної\~\~ установи,\~\~ закладу\~\~ соціального\~ обслуговування\~ та соціального\~ захисту, військової частини до визначених цим Законом документів\~\~ та\~\~ до\~ реєстраційного\~ обліку\~ центрального\~ органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб (далі - орган реєстрації). Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення на підставі заяви особи або її законного представника; судового\~ рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~ власності\~ на житлове\~ приміщення\~ або\~ права користування житловим\~ приміщенням,\~ про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта\~ або\~ паспортного\~ документа,\~ що\~ надійшов з органу державної реєстрації\~ актів\~ цивільного\~ стану, або документа про смерть,\~\~ виданого\~ компетентним\~\~ органом\~\~ іноземної\~\~ держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав\~ для\~ перебування\~ на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав\~\~\~ для\~\~\~ проживання\~\~\~ або перебування\~\~ особи\~\~ у спеціалізованій\~\~\~ соціальній\~\~\~ установі,\~\~ закладі\~ соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому відповідач додатковому визнанню таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку не підлягає, та в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. На\~ підставі викладеного,

Outcome: partial