Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 08 вересня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір KF52074, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 112400 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 08.09.2033 року, під 12,5% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір від 09 вересня 2008 року, згідно якого відповідач надав в заставу позивачу нерухоме майно разом з усіма його при належностями, а саме: квартиру №2 в будинку №12 на пл.Данила Галицького в м.Львові, яка складається із двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., комора в підвалі 9,5 кв.м. Відповідач свої зобов?язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість 91229,87 доларів США, що еквівалентно 1890507,34 гривень. У звязку з цим просить суд звернути стягнення на квартиру №2 в будинку №12 на пл.Данила Галицького в м.Львові, що належить відповідачу, шляхом визначеним ст.38 ЗУ «Про іпотеку», Іпотечним договором,а саме на підставі рішення суду шляхом продажу майна ПАТ «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій третій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день продажу, для чого забезпечити право ПАТ «ВіЕс Банк» щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримати будь-які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором від 08.09.2008 року в розмірі 91229,87 доларів США, що еквівалентно 1890507,34 гривень; закріпити за позивачем права управителя, щодо вільного доступу представників та інших осіб визначених управителем до майна, що передано в управління; укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами, розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном, укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами, представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань повязаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів ( в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв?язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосується незалежного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним звязком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни, тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрації припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим договором; інші права необхідні для здійснення належного управління майном та стягнути судові витрати на його користь. Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала аналогічні пояснення викладенні у позові. Просила позовні вимоги задовольнити. Представниця відповідача в судовому засідання проти позову заперечила та пояснив, що лист-вимогу від банку його довіритель не отримував. Вважає, що дана сума заборгованості не є безспірною і вони її оскаржують у Франківському районному судді м. Львова. Просила зупинити провадження у справі до вирішення спору у Франківському районному судді м. Львова. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.09.2008 року між ВАТ «ФольксБанк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк») було укладено кредитний договір KF52074, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 112400 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 08.09.2033 року, під 12,5% річних (а.с.7-9). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 09 вересня 2008 року, згідно якого [PERSON] надав в заставу ПАТ «ВіЕс Банк» нерухоме майно разом з усіма його при належностями, а саме: квартиру №2 в будинку №12 на пл. Данила Галицького в м.Львові, яка складається із двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., комора в підвалі 9,5 кв.м. (а.с.13-18). Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором KF52074 від 08.09.2008 р. відповідач станом на 08.05.2015 року має заборгованість 91229,87 доларів США, що станом на день розгляду справи судом за офіційним курсом НБУ (23,54 грн. за 1 долар США) еквівалентно 2147551,14 грн. і яка складається із наступного: -заборгованість по кредиту - 85020,72 доларів США, що станом на день розгляду справи судом за офіційним курсом НБУ (23,54 грн. за 1 долар США) еквівалентно 2001387,75 грн.; -заборгованість по відсотках - 5473,96 доларів США, що станом на день розгляду справи судом за офіційним курсом НБУ (23,54 грн. за 1 долар США) еквівалентно 128857,18 грн.; -пеня 735,19 доларів США, що станом на день розгляду справи судом за офіційним курсом НБУ (23,54 грн. за 1 долар США) еквівалентно 17306,37 грн. Ст. 1 Закону України «Про іпотеку»\~встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку»,\~ іпотекодержатель вправі задовольнити своїх вимоги за основним зобов?язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов?язання. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає також з підстав, встановлених ст.12 Закону України «Про іпотеку», а саме: у разі порушення іпотекодавцем обов?язків, встановлених іпотечним договором, і іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов?язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно умов Іпотечного договору від 08.09.2008 року, позивач у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов?язання має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми. Яке було прямо передбачено умовами кредитного договору. Як зазначено у п.6.1 Іпотечного договору право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає в Іпотекодержателя - з наступних підстав: а) у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем-боржником основного зобов?язання; б) у разі порушення іпотекодавцем обов?язків (умов) встановлених іпотечним договором. Частиною першою статті\~33\~та статті\~39 Закону України "Про іпотеку"\~передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з\~ст.36 Закону України "Про іпотеку"сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з роз'ясненнями, в п.38 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних\~\~справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні\~\~спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачив би передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки, у рахунок виконання основного зобов'язання (ст.37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до\~ст.39 цього Закону. Доводи представника відповідача про те, що відповідачу не було надіслано лист-вимогу про повне виконання зобов?язання за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи міститься повідомлення-вимога, яка була надіслана відповідачу за місцем його реєстрації (а.с.21). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій часині є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Розглядаючи позовні вимоги про забезпечення права ПАТ «ВіЕс Банк» щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримати будь-які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, суд виходить із наступного. При набранні чинності рішенням суду про звернення стягнення на іпотечне майно позивач отримує на підставі цього рішення всі повноваження, щодо розпорядження квартирою. В тому числі позивач отримує на підставі рішення суду повноваження здійснювати дії щодо проведення всіх необхідний у всіх державних та недержавних органах/установах. Такі повноваження випливатимуть з самого рішення і є порядком його виконання. Тому такі позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду, які складалися з подачі позовної заяви до суду в розмірі 3654 грн. та 121,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, суд виходить із наступного. Оскільки судом було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 121,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Проте, з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3654 грн. за подачу позовної заяви.

Outcome: partial