Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 25 тисяч 463 гривні 79 копійок, заборгованість за невикористані дні відпустки у розмірі 3 тисячі 759 гривень 82 копійки, вихідну допомогу при звільненні у розмірі 17 тисяч 707 гривень 20 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 12 тисяч 731 гривня 88 копійок. Мотивував свій позов тим, що 21 квітня 2017 року його було звільнено з ТОВ "ПАПІРУС [PERSON]". На день звільнення відповідачем не сплачено заробітну плату у повному обсязі, не виплачено компенсацію за 19 днів невикористаної відпустки. Також, не виплачено вихідну допомогу при звільненні, оскільки трудовий договір розірвано на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП. Тому просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 59662,69 грн. без утримання податків, обовязкових зборів і платежів. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв та клопотань не надав. Суд вважає, що за таких умов можливо розглянути справу у заочному порядку. Суд, дослідивши докази, приходить до такого. На підставі наказу 41-К від 30.12.2016р. позивача [PERSON] було прийнято на посаду головного бухгалтера ТОВ "ПАПІРУС [PERSON]". 21.04.2017 р. позивач був звільнений з посади у звязку порушення власником законодавства про працю (невиплата заробітної плати) за п.3 ст.38 КЗаП України, що підтверджується копією наказу №14-к від 21.04.2017 про звільнення. /а.с.8/. З довідки від 21.04.2017 №3, виданої ТОВ «ПАПІРУС [PERSON]» вбачається, що станом на 21.04.2017 заборгованість по заробітній платі за період з 01.12.2016 по 21.04.2017 становить 25463,79 грн., заборгованість за невикористані 19 днів щорічної відпустки 3759,82 грн., вихідна допомога при звільненні становить 17707,20 грн. /а.с. 12/ Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до ст.44 Кодексу законів про працю України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Пунктом 20 постанови Пленум Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Виходячи з положень п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (з послідуючими змінами), про те, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках чинних законодавством, календарних днів. Середній заробіток визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 з подальшими змінами. З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення його з роботи. Середній заробіток становить: заробітна плата за два останні місяці роботи 12731,90. : 42 робочих дні (з 21 лютого 2017р по 21 квітня 2017р) = 303,14грн. за день. Отже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2017 року по 26.06.2017року (день подачі позову) становить: 303,14грн х 42робочих днів =12731,88 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved