Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що з 09.06.2012 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2016 р. шлюб між сторонами було розірвано. За період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства за спільні кошти з відповідачем у 2013 р. на підставі договору купівлі продажу набуто спірне майно квартира [ADDRESS]. Оскільки оформленням документів займався відповідач, то у свідоцтві про право власності саме він зазначений як власник. У звязку з цим, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час і місце судового розгляду сповіщений у встановленому порядку. Згідно із ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України,- спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України,- об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2012 р. (а.с.9). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2016 р. шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10-11). З фотокопії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.01.2015 р. вбачається, що квартира, загальною площею 119,08 кв.м, житловою площею 61,4 кв.м, розташована за адресою: м.Суми, вул.Новомістенська, 23 Б, кв.15-16, належить на праві власності [PERSON] (а.с.12). Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України,- майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України,- у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За час шлюбу подружжя [PERSON] придбало наступне майно: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] в м.Суми. Вартість даної квартири складає 569348 грн. (а.с.22-24). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, -сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Жодних домовленостей між позивачем та відповідачем щодо розміру часток в спільному сумісному майні немає, шлюбний договір не укладався. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки квартира [ADDRESS] була придбана сторонами за час шлюбу, то за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України,- стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved