Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства " Приват Банк" про зняття арешту з майна , третя особа : Козятинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області. Свої вимоги мотивував тим , що йому [PERSON] на праві власності належить автомобіль «FORD SIERRA» легковий седан -В, номер об'єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER]. В травні місяці 2018 року позивач виявив бажання зняти належний йому автомобіль з реєстраційного обліку, і дізнався, що автомобіль знаходиться під арештом. Через Державний реєстр обтяжень рухомого майна було з'ясовано, що постановою ВП №39473145 від 22.08.2013 відділом державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції (старшим державним виконавцем Альцивановичем О.С.) був накладений арешт на все рухоме майно позивача. Позивач [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з проханням надання інформації щодо статусу даного виконавчого провадження, а також про зняття арешту з майна. 21 травня 2018 року була отримана відповідь, що відповідно до даних спецрозділу автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» завершено 22.08.2013 на підставі п.2 ч.І ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та повернуто стягувачу. Станом на 21.05.2018 виконавче провадження знищено відповідно до Наказу №2274/5 Міністерства юстиції України про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби зазначено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Вказано, що у зв'язку з цим відсутні підстави для зняття арешту та запропоновано позивачу звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна (копія відповіді додається). Позивач звернувся до ПАТ «ПРИВАТБАНКУ» за відповідним роз'ясненням щодо стягнення боргу та отримав відповідь, що заборгованості по кредитному договору за номером VIKWAN00001257 від 07.02.2007 немає. Дата закриття кредиту 15.02.2013. Саме стягнення боргу за вказаним кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду від 29.03.2013, стало підставою для накладення арешту на рухоме майно позивача. Отже, виходячи з наведеного вище - виконавче провадження знищене, та як зазначено в відповіді відділу державної виконавчої служи має статус завершеного, а накладений арешт на майно позивача не скасовано. Учасники справи в судове засідання не з'явилися , хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, але від представника позивача - адвоката [PERSON] до суду надійшла заява про слухання справи у її та позивача відсутності , позов підтрумує в повному обсязі. Від представника відповідача Ткача Ю.А. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі , при вирішенні справи просить покластись на розгляд суду. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль «FORD SIERRA» легковий седан -В, номер об'єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER]( а.с.5). В травні місяці 2018 року позивачу стало відомо про знаходження автомобідя під арештом. Відповідно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, постановою ВП №39473145 від 22.08.2013 відділом державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції (старшим державним виконавцем Альцивановичем О.С.) був накладений арешт на все рухоме майно позивача( а.с.6). Позивач [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з проханням надання інформації щодо статусу даного виконавчого провадження, а також про зняття арешту з майна. Відповідно до листа Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 21 травня 2018 року , виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» завершено 22.08.2013 на підставі п.2 ч.І ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та повернуто стягувачу. Станом на 21.05.2018 виконавче провадження знищено відповідно до Наказу №2274/5 Міністерства юстиції України про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби зазначено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Вказано, що у зв'язку з цим відсутні підстави для зняття арешту та запропоновано позивачу звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна ( а.с. 7). Позивач звернувся до ПАТ «ПРИВАТБАНКУ» за відповідним роз'ясненням щодо стягнення боргу та отримав відповідь, що заборгованості по кредитному договору за номером VIKWAN00001257 від 07.02.2007 не має. Дата закриття кредиту 15.02.2013.( а.с.8). Саме стягнення боргу за вказаним кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду від 29.03.2013, стало підставою для накладення арешту на рухоме майно позивача. Отже, виходячи з наведеного вище - виконавче провадження знищене та як зазначено в відповіді відділу державної виконавчої служи має статус завершеного, а накладений арешт на майно позивача не скасовано. Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на той час - «у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника». Тобто, відповідно до Закону, державний виконавець ще у 2013 році, під час закінчення виконавчого провадження, повинен був звільнити майно боржника з-під арешту та скасувати заборону на його відчуження. Частина 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (діюча редакція) вказує, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права власника майна. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, враховуючи все вище викладене, відсутня правова підстава для примусових дій державного виконавця - які полягають в арешті майна. Тому підставою для зняття арешту майна є рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Враховуючи викладене та

Outcome: approved