Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.07.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Генеральний Договір про надання кредитних послуг № 051/8-7408, відповідно до якого надання кредитних послуг здійснюється шляхом укладення додаткових угод. Відтак 08.07.2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 051/8-7410 до Генерального Договору про надання кредитних послуг № 051/8/7408. Відповідно до п. 2 Кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 27\~261,65 дол. США. В подальшому між кредитором та позичальником було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору про внесення змін та доповнень щодо умов та порядку використання кредитних коштів: договір про внесення змін № 051/8-8009 до додаткової угоди № 051/8-7410 від 08.07.2008 року, додаткова угода №051/8-7607 до додаткової угоди № 051/8-7410 від 08.07.2008 року, договір № 051/27-2 про внесення змін до додаткової угоди № 051/8-7410 від 08.07.2008 року. У порушення умов договору та додаткових угод до нього, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 26.06.2017 року має прострочену заборгованість. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 55\~069, 22 дол. США . Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Згідно ч.2\~ст.158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили суд в задоволенні останніх відмовити, застосувавши до виниклих правовідносин загальний строк позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз'яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України \~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Генеральний Договір про надання кредитних послуг № 051/8-7408, відповідно до якого надання кредитних послуг здійснюється шляхом укладення додаткових угод. 08. 07. 2008 року між банком та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 051/8-7410 до Генерального договору, відповідно до якої позичальник отримала кредит в сумі 27261,65 дол. США. Строком повернення з 08.07.2008 р. до 07.07.2022 року включно зі сплатою 14 % річних. Судом встановлено, що 20.10.2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 051/8-7607 до Додаткової угоди № 051/8-7410 до Генерального договору, відповідно до якої було додано п.2.1 до Додаткової угоди № 051/8-7410 до Генерального договору про сплату комісії за ведення кредитної справи. 25.06.2009 року між банком та позичальником було укладено договір про внесення змін № 051/8-8009 до Додаткової угоди № 051/8-7410 до Генерального договору, відповідно до якого було змінено суми платежів по графіку сплати кредиту. 09.07.2010 року між сторонами було укладено Договір № 051/27-2 про внесення змін до Додаткової угоди № 051/8-7410 до Генерального договору , відповідно до якого було змінено суми платежів по графіку сплати кредиту, які були викладені в Додатку №1 до Додаткового договору № 051/8-7410 до Генерального договору та укладений новий графік сплати платежів шляхом підписання Додатку № 1. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконала та станом на 26.06.2017 року має прострочену заборгованість: 25\~628, 3дол. США сума заборгованості за кредитом, 29\~257,21 дол. США - заборгованість за відсотками. Згідно ст.ст.525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачем зобов'язань за договором. 29.11.2011 року Банком вручено відповідачу [PERSON] лист вимогу, згідно якої, банк вимагає достроково, протягом 30 календарних днів після отримання даної вимоги, повернути кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку (пеню, штраф) (а. с. 67). Відповідно до вимог ст.ст.257,\~\~261 ЦК України\~загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлена в три роки, щодо вимог про стягнення пені - один рік. Перебіг строку позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16, пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор, відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Відповідно до ст. 253 ЦПК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок Отже, Банк предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків та пені змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку розпочався з 30.12.2011 року. За таких обставин у даному випадку строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості сплив 30.12.2014 року, в той час як з позовом до суду позивач звернувся лише 15.08.2017 року. Згідно ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) Згідно ч.3\~ст.267 ЦК України\~передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). Таким чином, враховуючи вказані вимоги закону, зважаючи, що позивач пред'явив даний позов із пропуском строку позовної давності та наявність клопотання відповідача та її представника про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed