Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить: встановити факт належності [PERSON] , померлої [INFO] - Сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД №0318768 , виданого 10 жовтня 1997 року на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 03.10.1997 р. №331/97 на ім`я « [PERSON] », зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №689; встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини - [INFO] спадкодавцеві [PERSON] , померлої [INFO] із спадкоємицею - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право на земельну чкастку (пай) без визначення меж в натурі площею 0,60 га, розташованої на території Виноградівської сільської ради Одеської області , яка належала за життя [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку пай серії ОД №0318768 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) площею 4,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на (місцевості), яка розташована на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Виноградівський» та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0318768 . Однак в сертифікаті її прізвище зазначено як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». При видачі документа вона не звернула уваги на цю помилку та не виправила її. Крім цього, зазначила, що більше ніж вісім років її мати [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вважала, що вона фактично прийняла спадщину оскільки більше восьми років вона проживала разом з матір`ю. Окрім цього позивач зазначила, що [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Виноградівський» та приймала участь в приватизації зазначеного підприємства у 1997 році. В липні місяці 2018 року позивачу стало відомо, що Тарутинська районна Державна адміністрація на підставі виданих нею у 1997 році сертифікатів по КСП «Виноградівський», надає дозволи на виготовлення технічної документації, щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,60 га в натурі (на місцевості) на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області із земель колективної власності, які фактично у 1997 році були розпайовані, але залишилися в колективному користуванні. Земельну ділянку площею 3,47 га ріллі, розташованої на території Виноградівської сільської ради її мати [PERSON] , яка померла [INFO] ., отримала у власність на підставі державного акту серії ЯА № 156842. Підставою для отримання зазначеного державного акту був сертифікат на право на земельну частку пай серії ОД №0318768 , який при видачі було вилучено Тарутинською РДА. Позивач, як спадкоємиця першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на додаткові 0,60 га на які мала право і її мати [PERSON] , відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0318768 . 26.11.2010 року [PERSON] склала заповіт згідно якого заповідала: своїй онуці [PERSON] свою земельну ділянку, яка належала їй на підставі державного акту серії ЯА №156842, виданого 16.11.2014 року Тарутинською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки 5124781000:01:0082; своєму синові [PERSON] , житловий будинок з надвірними спорудами під номером [ADDRESS] , та земельну ділянку, на якій він розташований. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] прийняв у спадщину вищезазначене майно його син [PERSON] [PERSON] звернулась до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,60 га багаторічних насаджень, проте отримала відмову з рекомендацією звернутися за захистом порушеного права до суду, оскільки вона не має правових підстав на її отримання. Отже, на додаткову частину права на земельну частку (пай) без визначення меж в натурі у вигляді багаторічних насаджень площею 0,60 га, які належала померлій [PERSON] за життя, та вона не встигла виготовити правовстановлюючі документи. Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили позов задовольнити. Представник Тарутинської районної державної адміністрацій Одеської області, в судовому засіданні не заперечував проти вимог позивача. Представник Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області в судове засідання не з`явився, до суду надана заява про розгляд справи без їх участі. З позовною заявою згоден. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. З позовними вимогами згодні. Представник третьої особи: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. З урахуванням цих правових норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що 10 жовтня 1997 року [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Виноградівський» серії ОД №0318768, виданий на підставі рішення Тарутинської райдержадміністрації від 06 жовтня 1997 р. № 331/97, де в графі «прізвище, ім`я, по батькові» помилково записано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » (а.с.26). 16.11.2004 року [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0318768 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,47 га, розташованої на території Виноградівської сільської ради Одеської області. 26.11.2010 року [PERSON] склала заповіт згідно якого заповідала: своїй онуці [PERSON] свою земельну ділянку, яка належала їй на підставі державного акту серії ЯА №156842, виданого 16.11.2014 року Тарутинською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки 5124781000:01:0082; своєму синові [PERSON] , житловий будинок з надвірними спорудами під номером [ADDRESS] , та земельну ділянку, на якій він розташований (а.с.19). [INFO] [PERSON] померла, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (а.с.13). Земельну ділянку на підставі державного акту серії ЯА №156842, виданого 16.11.2004 року Тарутинською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки 5124781000:01:0082 відповідно до заповіту посвідченого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Давидовою Н.Г. 26.11.2010 р. (зареєстровано в реєстрі 2579) успадкувала донька позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.20). Позивач звернулась з проханням виправити помилку до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, але отримала відмову - роз`яснення щодо звернення до суду із заявою про встановлення факту належності зазначеного сертифікату [PERSON] (а.с.46). Згідно акту по визначенню земельного паю КСП "Виноградівський" загальна площа сільськогосподарських угідь, які перебувають в колективній власності зазначеного підприємства складає 4570,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.44). Згідно протоколу №2 загальних зборів трудового колективу КСП «Виноградівський» 21.09.1997 року було вирішено провести паювання земель колективної власності з визначенням розміру і вартості земельної частки (паю) без виділення земельної ділянки в натурі (а.с.42). Згідно Акта робочої комісії по визначенню розміру земельного паю від 13 серпня 1997 року та розпорядження Тарутинської РДА від 06.10.1997 року №331/97 розмір земельного паю в умовних кадастрових гектарах склав 4,97 умовних кадастрових гектарах (а.с.44-45) Відповідно до списку громадян членів КСП «Виноградівський» Тарутинського району Одеської області, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД №008-23 [PERSON] (№689) отримала право на земельну частку (пай) (а.с.39-41). Відповідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами . Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у п.п.2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30. 05.2008 р. «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.п.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, згідно пояснень позивача її мати [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом з позивачем, оскільки потребувала постійного догляду у зв`язку з похилим віком, крім того факт спільного проживання, підтверджується довідками Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, а також заявами свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-15, 50-55). Таким чином, суд вважає встановленим факт належності правовстановлюючого документу, а саме Сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД №0318768 , виданого 10 жовтня 1997 року на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 03.10.1997 р. №331/97 на ім`я « [PERSON] », зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №689 - [PERSON] , померлій [INFO] , та факт постійного проживання на час відкриття спадщини - [INFO] спадкодавцеві [PERSON] , померлої [INFO] із спадкоємицею - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог позивача про визнання в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (с. 2 Указу). Відповідно до ч. 9, 10 ЗК України 1990 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства,сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і уколективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Аналіз наведених норм вказує на те, що право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Таким чином, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого колективного сільськогосподарського підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю і, відповідно, для спадкування такого права, воно має існувати у спадкодавця на день відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON] за життя отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії ОД №0318768 , виданого 10 жовтня 1997 року на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 03.10.1997 р. №331/97, на підставі якого в подальшому було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 156842, площею 3,47 га, розташованої на території Виноградівської сільської ради. [INFO] [PERSON] померла. Згідно рішення власників земельних паїв колишнього КСП «Виноградівський», земля яких використовується ФГ «Попаз» від 01.02.2017 року про продовження 2 етапу розпаювання нерозподілених земель колективної власності, вирішено завершити розпаювання земель КСП «Виноградівський» по 0,60 га серед пайовиків. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи наявні в матеріалах докази, враховуючи, що [PERSON] не набула права на земельну частку (пай) на 0,60 га, рішення про продовження розпаювання нерозподілених земель колективної власності приймалась після смерті [PERSON] , суд прийшов до висновку, що вказана земельна ділянка не увійшла до складу спадщини, а тому вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: partial