Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, вказавши, що із відповідачем [PERSON], позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2010р. по 19.09.2012р. [INFO] від даного шлюбу у них народився син [PERSON]. Після реєстрації шлюбу та до народження дитини вони проживали у будинку матері позивача у [ADDRESS]. Уже під час вагітності позивача, стосунки між подружжям почали погіршуватися, часто виникали непорозуміння через неправильне розуміння відповідачем сімейних стосунків та цінностей. Відповідач без попередження міг зібрати речі та на декілька тижнів поїхати проживати до своїх батьків в Івано-Франківську область, де, за його словами, проводив час з друзями. Після народження дитини ситуація не змінилася. У травні 2011 року позивач з відповідачем та дитиною переїхали проживати в м.Червоноград, де орендували квартиру. Відповідач на той час працював на шахті та частково сплачував оренду за квартиру. [PERSON] не змінив своєї поведінки, виявився не готовим до виконання своїх батьківських обов'язків. Почав рідше з'являтися додому, зовсім не допомагав по догляду за сином, заробітну плату не приносив додому, а витрачав на власні потреби. Позивачеві постійно матеріально допомагала її мати. З часом, відповідач повністю перестав приділяти увагу дитині. В сім'ї відбувалися постійні сварки, непорозуміння. З метою збереження нормального емоційного стану дитини, позивач в серпні 2011 року повернулася із сином в будинок своєї матері. З того часу відповідач жодного разу не цікавився станом здоров'я та розвитком дитини. У вересні 2011 року позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина. Згідно довідок ВДВС Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області, відповідач ухиляється від сплати аліментів, заборгованість становить 17207.94 грн. Як стверджує позивач, 19.02.2013 р. відповідач звільнився з роботи, переїхав проживати до своїх батьків. На сьогоднішній день він одружився вдруге та має із цією жінкою спільну дитину. Відповідач жодного разу не відвідав сина, не спілкується з ним, не цікавиться його життям, не проявляв до нього щонайменшої батьківської турботи. На сьогоднішній день, відповідач повністю не виконує свої батьківські обов'язки відносно їх спільної дитини, спілкування з дитиною уникає, не цікавиться її життям, не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Ігнорує будь-які звернення позивача щодо надання згоди на вчинення дій в інтересах дитини. Все вищезазначене свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. На підставі наведеного позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] та змінити розмір аліментів і надалі стягувати з [PERSON] аліменти в користь сина у розмірі 1/10 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач, [PERSON], не прибула, але подала заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, де просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Зазначає, що на даний час перебуває у шлюбі з іншою жінкою та чекають дитину. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, але подала заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності. Вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Як встановлено з Свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серія [NUMBER] від 28.03.2011р., виданого Сілецькою сільською радою Сокальського району Львівської області його батьками є [PERSON] та [PERSON] Як встановлено з довідки про склад сім'ї №811 від 29.10.2013р., виданої виконкомом Сілецької сільської ради [PERSON] проживає у [ADDRESS] з мамою - [PERSON], її братом - [PERSON] та матір'ю - [PERSON] Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, тому таке право має [PERSON] Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Як зазначено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року із змінами №20 від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов'язку виховувати дитину, передбаченого п.2 ч.1 ст.164 СК України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи й свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, підтверджених належними доказами. Таким доказом, згідно із положеннями ч.5 ст.19 СК України є письмовий висновок органу опіки та піклування за місцем проживання дитини щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини її батьків та інших осіб, які бажають проживати з дитиною й брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Відповідач в судовому засідання позов визнає у повному обсязі, зазначає, що перебуває у новому шлюбі та чекає на дитину у цьому шлюбі. Також судом із заяви від 29.11.2013р. посвідченої приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] встановлено, що [PERSON] повідомляє про свою відмову від виховання та утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] З довідки №339 від 07.11.2013р., виданої ДНЗ №4 ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» вбачається, що [PERSON] є вихованцем цього навчального закладу та з 01.09.2013р. його батько [PERSON] жодного разу дитини у ДНЗ не відвідав. Окрім того, згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Сокальської РДА №6 від 11.02.2014р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO] до таких висновків прийшов і орган опіки та піклування Сокальської РДА № 194/02-25 від 13.02.2014 р. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно матеріалів справи, зокрема з Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №39899018 від 29.10.2013р. рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27.10.2011р. вирішено стягувати з [PERSON], [INFO] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно, але, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим , ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 29 вересня 2011 року до повноліття дитини. Згідно ст..192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що у відповідача змінився матеріальний стан, зараз він вдруге одружився та чекає на дитину від цього шлюбу, тому в нього на утриманні перебуватимуть ще дві особи, на даний час він ніде не працює офіційно та має велику суму заборгованості за попереднім виконавчим листом про стягнення аліментів. В силу постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином, з'ясувавши всі обставини, що мають істотне значення для справи, враховуючи, що позов про зміну розміру аліментів заявлено самою позивачкою та матеріальний стан відповідача, суд вважає, що цю позовну вимогу слід задовольнити.

Outcome: approved