overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Яготинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обгрунтувала наступним. [INFO] помер її рідний брат [PERSON] . Спадкове майно померлого складалося із земельної ділянки площею 3,19 га, яка розташована в адміністративних межах Ничипорівської сільської ради Яготинського району Київської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії III-КВ № 093467 від 25.12.2001 р., права власності на частку в пайовому фонді КСП АФ "Колос" в розмірі 694 грн., яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серія [NUMBER] від 14.10.2004 р. Вона є спадкоємицею другої черги після смерті брата. В передбачений законодавством шестимісячний термін вона не звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини, оскільки був втрачений оригінал державного акта на право приватної власності на землю серія III-КВ № 093467 від 25.12.2001 р. Таким чином, вона не може в установленому законом порядку прийняти спадщину, чим порушуються її права. Вона фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просила встановити факт її постійного спільного проживання разом з братом на день смерті останнього та визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 12 квітня 2021 р. відкрито провадження у справі. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки в заяві до суду просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідачки в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши процесуальні наслідки визнання позову, ураховуючи, що представник відповідача позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. З акту обстеження вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті постійно проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ураховуючи, що в силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім"я розпалась і примирення неможливе. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, сина [PERSON], [INFO],в розмірі в ? частині від усіх видів його доходів, посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач відмовляється. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 08.08.2010року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім»ї. З квітня 2013 року у відповідача фактично з»явилася інша сім»я, в якій у квітні 2014 року народилася дитина. Відповідач дані обставини в судовому засіданні підтвердив. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо. На примирення сторони не згодні. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Виходячи з викладеного вище, небажання сторін продовжувати шлюб,суд приходить до висновку, що сім»я сторін розпалась і поновлена бути не може, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Сторони підтвердили, що такої домовленості до звернення до суду вони не досягли. Виходячи з того, що відповідач працездатний, може працювати та утримувати свою неповнолітню дитину, зобов"язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона 27.09.1986 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між подружжям не склалося через несумісність характерів та втрату взаємної поваги, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникають сварки, внаслідок чого сім'я фактично припинила своє існування, а тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві на адресу суду наполягає на розірванні шлюбу та просить суд розглянути справу у її відсутність (а.с.10). Відповідач в судовому засіданні проти позову запереречував, зазначав, що бажає зберегти сім'ю з позивачкою. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Із повторної копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції у Сумській області 10.04.2014 року, вбачається, що 27.09.1986р. виконавчим комітетом Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 15 від 27.09.1986р. (а.с.4). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що сім`я вже повністю розпалася і зберегти її неможливо, оскільки вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивного результату не принесли, а позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу Таким чином, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України позивачці залишити прізвище - "[PERSON]". Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачці понесені нею судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом пр. визначення часток у спільній сумісній власності,посилаючись на те, що їй разом із [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] При зверненні до нотаріальної контори з метою укладення договору дарування частки квартири позивачці було відмовлено в укладанні такого правочину, оскілки в правовстановлюючому документі на квартиру не визначена частка кожного зі співвласників квартири. У зв'язку з цим, позивачка не має можливості реалізувати своє право власності в позасудовому порядку. Сторони в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка заявлений позов підтримує повністю. Відповідачі визнали позовні вимоги повністю, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Право на житло є одним із конституційних прав громадян. Гарантіями цього права є обов'язок створення державою умов, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступною ціною (ст. 47, ч. ч. 1,2 Конституції України). Дана квартира була набута у власність відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". В ст. 12 цього закону вказується, що власник приватизованого житла має право розпорядитися ним на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, обміняти, закласти, здійснити іншу не заборонену законом угоду. Порядок здійснення цих прав власником регулюється цивільним законодавством України. Статтею 368 ЦК України встановлено, що частки в праві спільної сумісної власності вважаються рівними. Статтею 370 ЦК України передбачено, що власник має право на виділ у натурі частки майна, що є спільною сумісною власністю. Оскільки дана квартира була набута у власність відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", то за своєю правовою природою, набуття права власності на дану квартиру не залежало від трудового внеску кожного співвласника. Тобто, розподіл часток майна передбачає їх рівність.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, визначеного рішенням суду від 29.11.2013 р., зазначаючи, що згідно цього рішення з відповідача на утримання сина, [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час ухвалення рішення судом відповідач працював у Комунальному закладі "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня". На даний час відповідач офіційно не працює, заборгованість по аліментах складає 1285,33 грн. Так, як майновий стан відповідача змінився, тому просить змінити розмір стягуваних аліментів і стягати такі в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки не повідомив, заперечення на позов не подав. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON], проти чого позивачка не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 29.11.2013 р. з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається з витягу з наказу №275 від 17.06.2015 року по КЗ "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" [PERSON] звільнений за власним бажанням з займаної посади - молодша медсестра палатна 12-го відділення, з 17.06.2015 відповідно до ст. 38 КЗпП України. Вирішуючи питання відносно зміни розміру стягуваних аліментів, суд враховує те, що [PERSON] на даний час має нерегулярний та мінливий дохід, проте інших аліментних зобовязань не має, інших обставин, які б звільняли його від обовязку утримувати дитину не встановлено, тому суд вважає за можливе змінити розмір аліментів та стягати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У зв`язку з тим, що подружжя має різні характери, різні погляди на життя, позивачка не має бажання надалі проживати з відповідачем; фактично вони проживають окремо тривалий час, позивачка просить суд розірвати шлюб. Також, просить понесені судові витрати стягнути з відповідача. Позивачка не з`явилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Стаття 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не проживають як сім`я протягом тривалого часу. Сторони мають різні характери, різні погляди на життя, позивачка не бажає надалі проживати разом з відповідачем. Тому суд дійшов висновку, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Виходячи з положень ст. ст. 110,\~112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 - 142 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просила шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що 11 листопада 1998 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем не змогли створити міцної сім'ї. Останній зловживав спиртними напоями, вчиняв сравки, застосовував до неї фізичну силу. Ввважає, що їхня сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Строк на примирення позитивних наслідків не дасть. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу слухати у її відсутності. Вiдповiдач, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, шляхом направлення рекомендованих листів за останнім відомим місцем проживання (а.с. 15 - 18) та опублікування оголошення в газеті "Галичина" (а.с. 28 - 31), в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про одруження І-НМ № 056765 від 11 листопада 1998 року [PERSON] та [PERSON] одружились 11 листопада 1998 року, актовий запис № 184. Прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с. 2). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, що привело до припинення шлюбних відносин та розпаду їхньої сімї. Позивачка не бажає зберегти сім'ю, наполягає на розлученні. Строк на примирення просила не надавати, оскільки він не дасть бажаного результату. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та роз'яснення, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільний та кримінальних справ № \~10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 р., а також те, що позивачка, позов якої задоволено, звільнена від сплати судового збору як інвалід ІІ групи (а.с. 6), суд вважажає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 640,00 гривень судового збору.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з 17.02.2012 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня місяця 2013 року, а з вересня місяця 2013 року відповідач проживає з іншою жінкою . Спільне господарство сторони не ведуть. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати. До початку судового засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка на позові наполягає, просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач позовні вимоги визнав. Про день та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: судом фактично встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 18. Шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня місяця 2013 року , сторони не ведуть спільне домашнє господарство. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їхнє з відповідачем подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити. Після розірвання шлюбу встановити прізвище [PERSON] за її вибором - "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 10.06.1997 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей які проживають разом з нею. Причиною розірваня шлюбу є негативна поведінка відповідача, який протягом багатьох років зловживає спиртними напоями, ображає її нецензурними словами, на грунті особистої неприязні та безпідставних підозр виникають постійні сварки, після яких тривалий період часу між собою не розмовляють. Між ними припинені подружні стосунки, спільного господарства не иведуть, проживають окремо один від одного. Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала заяву, просить справу розглядати у її відсутності, на позові наполягає, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву, позов визнає, просить шлюб розірвати. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 10.06.1997 року в Грибовицькій сільській раді Жовківського району Львівської області (актовий запис № 2), що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей які проживають разом із позивачкою. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання сторонами будувати у подальшому сімейні стосунки, позивачка втратила до відповідача поваги та любові і такі не відновити через його негативну поведінку в сім"ї, а саме через постійне зловживання алкоголем, що визнав сам відповідач, подавши заяву про визнання позову. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із позовної заяви відомо, що сторони тривалий час, як припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо один від одного. Крім цього, сторонам надавався термін для примирення і протягом цього строку сторони не помирилися, а відповідач подав заяву, якою позов визнав та просить такий задовольнити. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім"ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, позивачка втратила почуття любові до відповідача, сім"я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе, а відтак, на думку суду, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved