Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що 09.03.2017 року сторони уклали шлюб, від якого народився син [PERSON] [INFO] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2019 року по справі № 295/6842/19 ухвалено розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Житомирським міським відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 09.03.2017 року, актовий запис № 326. Неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , залишено на подальше проживання при матері. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 4000 грн., щомісячно, починаючи з 06.05.2019 року, тобто з дня звернення до суду позивача і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 06 травня 2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються матір`ю самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Слюсарчук Н.Ф. від 12.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2021, вищезазначена справа передана на розгляд судді Перекупці І.Г. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г. від 25.08.2021 роу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження. Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача направив на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала щодо заочного рішення суду. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача, проте, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання», причини неявки суду невідомі, окрім того судом було зроблено оголошення на сайті у зв`язку із чим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленою про розгляд справи. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав висновок щодо позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності в заочному порядку, на підставі вимог ст.ст. 211, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2019 року по справі № 295/6842/19 ухвалено розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Житомирським міським відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 09.03.2017 року, актовий запис № 326. Неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , залишено на подальше проживання при матері. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 4000 грн., щомісячно, починаючи з 06.05.2019 року, тобто з дня звернення до суду позивача і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 06 травня 2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років.На підставі данного рішення було видано виконавчий лист. (а.с. Відповідно до довідки-розрахунок начальникаБогунського ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №125655 від 15.09.2020 зазначено, що заборгованість по виконавчому листа №295/6842/19 виданого 17.10.2019 р. Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 06 травня 2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років,станом на 01.09.2020 року становить 18716,34 грн. (а.с. 7) Згідно довідки-розрахунок начальникаБогунського ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №125657 від 15.09.2020 зазначено, що заборгованість по виконавчому листа №295/6842/19 виданого 22.11.2019 р. Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 06.05.2019 року, тобто з дня звернення до суду позивача і до досягнення дитиною повноліття,станом на 01.09.2020 року становить 54220,00 грн. (а.с. 8) Згідно характеристики завідувача Житомирського дошкільного навчального закладу № 40 № 106 від 18.11.2020 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] відвідує заклад з 04.09.2019 року. За період перебування дитини в дошкільному закладі, батько [PERSON] , не відвідувавзаклда та заходи організовані для батьків. Мати хлопчика [PERSON] бере активну участь в освітньо-виховному процесі, відвіує всі заходи для батьків закладу та групи, цікавиться вихованням дитини. (а.с. 9) Згідно з Висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , який затверджений рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради №1273 від 03.11.2021 року, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Статтею 141 СК України передбачено рівні права та обов`язки обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що відповідач протягом останніх років не цікавився життям дітей, не приділяє їм уваги та не бере участі в їх вихованні, не надавав матеріальної допомоги. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідність вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню доньки, а відтак, суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача стягується судовий збір в розмірі 908 грн. на користь позивача.

Outcome: approved