Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 26.11.2017 року придбав у відповідача акумулятор 6СТ-77 0092BOSCH S5 (АD) BOSCH за 3 136, 00 грн., гарантійний термін якого складає 12 місяців. Під час експлуатації, в межах гарантійного строку акумулятор вийшов з ладу - автомобіль не заводився, при зовнішньому огляді від акумулятора йшов їдкий запах, був наявний наліт. 16.05.2018 року при зверненні до СТО СП ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» та після перевірки тестером акумуляторних батарей ЕХР - 717 акумулятор рекомендовано замінити. Позивач негайно звернувся до відповідача з вимогою замінити акумулятор або відшкодувати його вартість, однак йому повідомили про необхідність звернутися до сервісного центру для проходження експертизи, актом якої встановлено що відповідно до умов гарантійного талону п.п. 12, 13 обміну по рекламації акумулятор не підлягає. Позивач також зазначає, що ним було надано відповідачу висновок експертизи, проведеної СП ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц», однак його було проігноровано. Також у відповідача був наявний аналогічний тестер акумуляторних батарей, однак він не здійснив перевірку акумулятора позивача для спростування вказаних висновків. Крім того, у зв'язку з вище наведеними обставинами, позивачу було завдано моральної шкоди, а саме душевних страждань через нервову напругу під час вирішення конфлікту з відповідачем та додаткових затрат пов'язаних з необхідністю звертання до СТО для перевірки справності автомобілю в цілому та користування послугами таксі. У зв'язку з тим, що позивач вважає дій відповідача протиправними, просив суд розірвати договір купівлі-продажу зазначеного вище акумулятора, укладений 26.11.2017 року між сторонами, стягнути з відповідача на свою користь вартість даного акумулятора у розмірі 3 136, 00 грн. та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутність не надходило. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення. 25.09.2018 року згідно ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту (а.с.5-7). 26.11.2017 року між [PERSON] та ТОВ «АТЛ - Автосервіс» (м. Київ, вул. Братиславська, 52) укладено договір купівлі-продажу акумулятора 6СТ-77 0092BOSCH S5 (АD) BOSCH вартістю 3 136,00 грн. з гарантійним терміном експлуатації 12 місяців, що підтверджується фіскальним чеком від 26.11.2017 року та гарантійним талоном від 26.11.2017 року № 536673 (а.с.8, 9). Актом № 141 технічної експертизи акумуляторної батареї від 22.05.2018 року, проведеної ТОВ «Шанс» встановлено, що згідно умовам гарантійного талону, а саме п. 12 та п. 13, акумулятор 6СТ-77 0092BOSCH S5 (АD) BOSCH заміні по рекламації не підлягає (а.с.15). Відповідно до детальної інформації про юридичну особу кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «АТЛ - Автосервіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шанс» є [PERSON] (а.с. 29-30). Згідно акту виконаних робіт СП ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» від 24.05.2018 року, на підставі наряду - замовлення, в результаті проведеної перевірки автомобіля, встановлено, що акумуляторна батарея підлягає заміні, вартість вказаної перевірки, згідно чеку від 24.05.2018 року, склала 1 753,96 грн. (а.с.10-14). Відповідно до ч. 3 ст. 14 ЦК України виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснив заміни неякісного акумулятора 6СТ-77 0092BOSCH S5 (АD) BOSCH, не відновив його роботу та не повернув вартості товару у розмірі 3 136,00 грн. на вимогу позивача. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач придбав у відповідача вказаний акумулятор вартістю 3 136,00 грн. неналежної якості, що підтверджується актом виконаних робіт СП ТОВ «Автомобільний Дім Україна-Мерседес - Бенц» від 24.05.2018 року, та звернувся до відповідача в межах річного строку, передбаченого гарантійним талоном, з вимогою про заміну товару неналежної якості або повернення вартості товару, однак відповідач дані вимоги не виконав, посилаючись на акт № 141 технічної експертизи акумуляторної батареї 6СТ-77 0092BOSCH S5 (АD) BOSCH від 22.05.2018 року. Суд критично ставиться до акту № 141 технічної експертизи акумуляторної батареї 6СТ-77 0092BOSCH S5 (АD) BOSCH від 22.05.2018 року, який видано ТОВ «Шанс» (а.с.15), оскільки засновник даного товариства з обмеженою відповідальністю та засновник ТОВ «АТЛ - Автосервіс» є однією особою, що ставить під сумнів достовірність вказаної технічної експертизи. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі-продажу акумулятору 6СТ-77 0092BOSCH S5 (АD) BOSCH від 26 листопада 2017 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «АТЛ - Автосервіс», а також стягнення з відповідача вартості неякісного товару у розмірі 136,00 грн., підлягають задоволенню. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. У п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачам надано право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача. У ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Чинне законодавство не встановлює розмір морального відшкодування. Відповідно до положень ст. 23 ЦК це право залишено за судом і визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. До того ж зазначена норма містить порядок визначення судом розміру грошового відшкодування моральної шкоди і з цього приводу наявні відповідні роз'яснення Верховного Суду України у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", а саме: розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на вищевикладене та на наслідки, що настали внаслідок продажу неякісного товару, а згодом і відмову щодо заміни товару, які проявилися зокрема у не можливості позивачем користуватися своїм транспортним засобом, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу повинен становити 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при зверненні з вказаним позовом до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 704, 80 грн. Враховуючи те, що позов задоволено частково (стягнуто 3636, 00 грн. замість 5 136, 00 грн., а це становить 71 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму понесених судових витрат в розмірі 500, 40 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (704, 80 грн. х 71% / 100).

Outcome: partial