Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій вказують, що [INFO] померла [PERSON] За життя вона зробила заповітне розпорядження і все своє майно заповіла [PERSON], який в свою чергу в установлений законом строк прийняв спадщину до якої входить: земельна ділянка площею 4.590 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, але свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримав. [INFO] помер [PERSON], який є батьком позивачів. Після смерті батька в установлений законом строк позивачі вступили до спадщини на вищезазначену земельну ділянку. Однак у видачі свідоцтв про спадщину їм було відмовлено нотаріусом, у зв'язку з ненаданням усіх необхідних документів. Позивачі просять суд визнати за ними право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER] у порядку спадкування після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. На задоволенні позову наполягають. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду лист, в якому просив розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримав. Суд, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 27 грудня 2006 року, актовий запис № 1081 (а.с.10). Відповідно до копії заповіту, який зареєстровано в реєстрі за №901, [PERSON] 11 лютого 2004 року все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і в загалі все те, що їй належатиме на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON].(а.с.11) Судом встановлено, що [PERSON], в установлений законом строк прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48823799, до якої входила: земельна ділянка площею 4.590 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, але свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримав.(а.с.33) [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області від 08 січня 2013 року.(а.с.12) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.12.1981 року міським відділом РАГСа м.Красноармійська Донецької області, актовий запис №906, батьком [PERSON] є [PERSON].(а.с.13) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.04.1986 року міським відділом РАГСа м.Красноармійська Донецької області, актовий запис №379, батьком [PERSON] є [PERSON].(а.с.13) Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48823843 позивачі прийняли спадщину після смерті батька, [PERSON] в установлений законом строк. (а.с.32) 19 серпня 2017 року позивачі для отримання права на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатової І.О., але у видачі свідоцтв про спадщину було відмовлено, у зв'язку з ненаданням усіх необхідних документів, а саме: відсутністю витягу з Державного земельного кадастру, а також з причини, що право власності у ДЗК на земельну ділянку за адресою: Дніпропетровська область, Межівський район, Іванівська сільська рада за кадастровим номером [NUMBER] зареєстровано за іншою особою. (а.с.17,18) Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування", звертається увага на те, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що ще за життя [PERSON], відповідно до копії рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2004 року було прийнято рішення зобов'язати Іванівську сільську раду Межівського району Дніпропетровської області видати [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 4,590 га на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області.(а.с.29) Відповідно до висновку начальника Межівського районного відділу земельних ресурсів Дніпропетровського обласного головного управління земельних ресурсів №753 від 21 жовтня 2004 року було погоджено виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку спадкоємцю приватизованої ділянки [PERSON] на підставі рішення Межівського районного суду від 14 травня 2004 року за №2-460. Земельна ділянка знаходиться на території колишнього АТ «Іванівське» Іванівської сільської ради згідно схеми поділу під №649, площею 4,590. (а.с.26) Відповідно до висновку по обстеженню земельної ділянки загальною площею - 4.59 га під виготовлення державного акта на право власності на земельну частку (пай №649) на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (згідно з планом) №3200/2 від 13.09.05 наданого директором Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей, аналіз архітектурних матеріалів Центру пам'яток археології та історії на вказаній земельній ділянці не був виявлений. Заперечень проти надання земельної ділянки у власність не було.(а.с.28) 22 лютого 2007 року відповідно до висновка №24 головного архітектора району -начальника відділу Меліхова Ю.В. відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Межівської райдержадмінстрації було погоджено земельну ділянку у розмірі земельної частки (паю) для передачі її у приватну власність на території Іванівської сільської ради. Відповідно до акта про передачу та прийом земельної ділянки (паю) 649 в натурі, [PERSON] в 2007 році було передано земельну ділянку в натурі в розмірі 4,5900 га (фізичних) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с.30) Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 4.590 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області підтвернджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідно до копії реєстраційної картки земельної ділянки серії [NUMBER] з Центру державного земельного кадастру від 15 травня 2008 року на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку с кадастровим номером [NUMBER]. (а.с.31) Згідно відповіді в.о. начальника відділу Держземагенства у Межівському районі №1777 від 21.09.2015 року земельна ділянка загальною площею 4,590 га., кадастровий номер [NUMBER] на території Іванівської сільської ради, Межівського району, Дніпропетровської області, не зареєстрована за [PERSON] Отже, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] за життя не встигла здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку на своє ім'я. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Разом з тим, це не позбавляє спадкоємця права на спадкування майна, оскільки за життя спадкодавець не встиг оформити право власності на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації та ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України одним із способів набуття права власності на землю громадян є прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Частиною 1 статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. В силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 3, 15, 16, 18, 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами здійснюється лише за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, тобто можливості особи, яка вважає себе його власником, здійснювати будь-які правочини щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформити спадщину. В той же час, відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", відсутність реєстрації не позбавляє власника нерухомого майна його права на майно, набуте ним раніше. Згідно з підпунктом 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно ч.1 та п. б ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також, право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02. 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved