Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.01.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11289451000, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти на споживчі цілі в іноземній валюті в сумі 84 000 (вісімдесят чотири тисячі) доларів США, строком користування до 31.01.2018 зі сплатою 13,4% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладений іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 80,39 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло. Також було укладено договір поруки №175593 від 31.01.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалась солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 22 червня 2011 року у цивільній справі №2-158/11 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за Кредитним договором №11289451000 від 31.01.2008 у розмірі 795 296 (сімсот дев`яносто п`ять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 46 коп. та судові витрати у розмірі 1820 грн. 08 листопада 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер:2949, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та Договором відступлення прав вимоги за іпотечним договором. За цим Договором право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008 перейшло до ПАТ «Дельта Банк». 07.08.2018 відбувся електронний аукціон, лот номер: F11GL27451, а саме Право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008, укладеним з фізичною особою, був придбаний заінтересованою особою [PERSON] , що підтверджується Протоколом електронного аукціону №UА-ЕА-2018-06-14-000085-b. 31.08.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав №708/К за яким до [PERSON] переходять у право власності усі майнові права за Договором про надання споживчого кредиту №11289451000, за Договором іпотеки, Договором поруки №175593, що підтверджується Договором та Актом приймання передачі кредитної справи від 31.08.2018. Відповідно до вищезазначених угод відбулась заміна кредитора та [PERSON] набуває всіх прав та обов`язків первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Вищезазначене рішення суду про стягнення заборгованості відповідачі не виконують. Відповідачі належним чином свої зобов`язання не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору відповідач має загальну суму заборгованість перед позивачем у розмірі 7\~338 019,09 грн. Сума простроченої заборгованості за кредитом 2 281 845,15 грн., сума простроченої заборгованості за відсотками 4\~282 758,13 грн., пеня нарахована на суму простроченого тіла кредиту 132 462,93 грн., пеня нарахована на суму прострочених відсотків 640 952,88 грн. Іпотекодержателі неодноразово зверталися до іпотекодавця з вимогами усунути порушення по договору та про звільнення житлового приміщення. Позивач просить суд в погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за кредитним договором №11289451000 від 31.01.2008 в сумі 7\~338 019,09 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки\~квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80,39 кв.м., жилою площею 51,6 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності відповідачам. Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотримання вимог Закону України «Про Іпотеку» за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності незалежним, експертом. Виселити з даної квартири відповідачів. Від представника відповідача надійшли до суду: 05.02.2020 відзив на позовну заяву, 02.04.2020 заперечення, 10.11.2020 письмові пояснення, які є аналогічними за змістом між собою та згідно яких представник відповідача позовні вимоги в повному обсязі не визнає, мотивуючи тим, що дійсно 31.01.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту в іноземній валюті №11289451000 від 31.01.2008. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти на споживчі цілі в іноземні валюті в сумі 84\~000 (вісімдесят чотири тисячі) доларів США строком користування до 31.01.2018 зі сплатою 13,4% річних за користування кредитними коштами. Згідно п.1.2.2. кредитного договору платежі позичальником здійснюються щомісячно відповідно до «Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту», що є додатком №1 до договору кредитування. В забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладений іпотечний договір, відповідно якого зазначені особи передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 80,39 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло. Також був укладений договір поруки №175593 від 31.01.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , відповідно до якого остання зобов`язалась солідарно з [PERSON] відповідати перед банком за виконання зобов`язань по вказаному кредитному договору. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 22 червня 2011 року у цивільній справі №2-158/11 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиаббанк» заборгованість за кредитним договором №11289451000 від 31.01.2008 у розмірі 795\~296 грн. 46 коп. та судові витрати у розмірі 1820 грн. Відповідно до договору купівліпродажу прав вимоги, серія та номер 2949 від 08 грудня 2011 року та договором про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передав на користь ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008. \~ \~ \~ \~Відповідно до договору купівліпродажу майнових прав №708/К від 31.08.2018 ПАТ «Дельта Банк» передав [PERSON] право власності на усі майнової права за Договором про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008, за договором іпотеки та за договором поруки. Таким чином, вбачається, що відбулась заміна кредитора та [PERSON] набуває всіх прав та обов`язків первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Варто підкреслити, що у підставах та предметі позову позивач зазначає, що відповідачі належним чином свої зобов`язання не виконують та надає розрахунок загальної заборгованості відповідача по кредитному договору на суму у розмірі 7\~338\~019, 09 грн., тобто сума грошей яка була нарахована позивачем вже після ухвалення рішення Южного міського суду від 22 червня 2011 року у цивільній справі №2-158/11, а саме: сума простроченої заборгованості за кредитом 2\~281\~845, 15 грн., сума простроченої заборгованості за відсотками 4\~282\~758,13 грн., пеня нарахована на суму простроченого тіла кредиту 132\~462,93 грн., пеня нарахована на суму прострочених відсотків 640\~952, 88 грн. У предметі позову позивач висуває вимоги згідно якої просить в погашення заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] за вказаним кредитним договором в сумі 7\~338\~019,09 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] . Але з такими підставами та предметом позову погодить не можна з наступних обставин: відповідачі не надають згоди на примусове стягнення на предмет іпотеки квартири [ADDRESS] ; вказана квартира є постійним місце проживання відповідачів та іншого житла у них немає, зазначена квартира має загальну площу 80,39 кв.м., кредит був наданий [PERSON] кредитною установою резидентом України в іноземній валюті. Таким чином вбачається, що відповідно до ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що вказані вище. Що стосується грошової суми що зазначена у підставах та предметі позову у розмірі 7\~338\~019,09\~грн.,\~тобто сума\~грошей яка\~була нарахована\~позивачем вже\~після ухвалення\~рішення Южного\~міського суду\~від 22\~червня 2011\~року у\~цивільній справі\~№2-158/11\~та пропуску\~позивачем позовної\~давності щодо\~стягнення на\~предмет іпотеки.\~06.05.2010 відповідно до\~п.12.1\~договору кредитування,\~ПАТ «УкрСиббанк»\~правонаступником якого\~на теперішній\~час є\~ [PERSON] \~направило на\~адресу [PERSON] \~та [PERSON] \~листи №138/30-81/1441,\~№138/30-81/140.\~Вказана обставина\~встановлена у\~мотивувальній частині\~рішення Южного\~міського суду\~від 22\~червня 2011\~року у\~цивільній справі\~у цивільній\~справі №2-158/2011.\~Необхідно зазначити,\~що [PERSON] \~у травні\~2010\~року отримав\~вказаного листа.\~Таким чином,\~враховуючи викладене\~можна дійти\~до висновку\~що такими\~діями кредитор\~в силу\~п.2\~ч.1\~ст.611\~ЦК України,\~ч.2\~ст.1050\~ЦК України,\~п.12.1\~Договору кредитування\~на власний\~розсуд змінив\~умови основного\~зобов`язання щодо\~строку дії\~договору,\~періодичність платежів,\~порядку сплати\~процентів за\~користування кредитом\~з чим\~погодився Южний\~міський суд\~коли задовольнив\~позов кредитора.\~У такому\~випадку,\~має застосовуватись\~вимога про\~сплату процентів\~від суми\~позики,\~передбачена ч.1\~ст.1048\~ЦК України\~до дня,\~встановленого кредитором\~у вимозі\~про дострокове\~повернення кредиту.\~Як наслідок,\~наявність судового\~рішення про\~дострокове задоволення\~вимог кредитора\~щодо всієї\~суми заборгованості,\~яке боржник\~виконав не\~у повному\~обсязі,\~не є\~підставою для\~нарахування процентів\~та пені\~за кредитним\~договором,\~який у\~цій частині\~змінений кредитором,\~що засвідчено\~у судовому\~рішенні,\~а отже\~строк дії\~договору змінився\~на 41\~(сорок\~перший)\~календарний день\~з дати\~відправлення Позичальнику\~повідомлення (вимоги)\~про дострокове\~повернення кредиту\~від Банку,\~відповідно до\~п.12.1.\~Договору кредитування.\~Необхідно зазначити,\~що висловлена\~думка повністю\~узгоджується з\~правовою позицією\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 04\~липня 2018\~року у\~цивільній справі\~№310/11534/13-ц.\~ Враховуючи\~викладене вбачається,\~що сума\~у розмірі\~7\~338\~019,\~09\~грн.,\~яка зазначена\~позивачем у\~підставах та\~предметі позову\~є безпідставною\~та необґрунтованою.\~Позивач пропустив\~строк позовної\~давності в\~рамках якого\~він мав\~звернутись до\~відповідачів з\~позовом про\~стягнення на\~предмет іпотеки.\~Так відповідно\~до статті\~257\~ЦК України\~загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю утри\~роки.\~За загальним\~правилом перебіг\~позовної давності\~починається з\~дня коли\~особа довідалася\~або могла\~довідатися про\~порушення свого\~права або\~про особу,\~яка його\~порушила (частина\~перша ст.261\~ЦК України).\~При цьому\~початок перебігу\~позовної давності\~пов`язується не\~стільки зі\~строком дії\~(припинення\~дії)\~договору,\~як з\~певними обставинами\~(фактами),\~які свідчать\~про порушення\~прав особи\~(стаття\~261\~ЦК України).Отже,\~за змістом\~цієї норми\~початок перебігу\~позовної давності\~збігається з\~моментом виникнення\~в зацікавленої\~сторони права\~на позов,\~тобто можливості\~реалізувати своє\~право в\~примусовому порядку\~через суд.\~Іпотекою є\~застава нерухомого\~майна,\~що залишається\~у володінні\~заставодавця або\~третьої особи\~(ст.575\~ЦК України).\~Відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про іпотеку»\~іпотека \~це вид\~забезпечення виконання\~зобов`язань нерухомим\~майном,\~що залишається\~у володінні\~і користуванні\~іпотекодавця,\~згідно з\~яким іпотекодержатель\~має право\~в разі\~невиконання боржником\~забезпеченого іпотекою\~зобов`язання одержати\~задоволення своїх\~вимог за\~рахунок предмета\~іпотеки переважно\~перед іншими\~кредиторами цього\~боржника у\~порядку,\~встановленому цим\~Законом.\~Згідно із\~частиною першою\~статті 7\~цього Закону\~за рахунок\~предмета іпотеки\~іпотекодержатель має\~право задовольнити\~свою вимогу\~за основним\~зобов`язанням у\~повному обсязі\~або в\~частині,\~встановленій іпотечним\~договором,\~що визначена\~на час\~виконання цієї\~вимоги,\~включаючи сплату\~процентів,\~неустойки,\~основної суми\~боргу та\~будь -\~якого збільшення\~цієї суми,\~яке було\~прямо передбачене\~умовами договору,\~що обумовлює\~основне зобов`язання.\~У статті\~33\~Закону України\~«Про іпотеку»\~передбачені підстави\~для звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки.\~Зокрема,\~частиною першою\~цієї статті\~передбачено,\~що в\~разі невиконання\~або неналежного\~виконання боржником\~основного зобов`язані\~іпотекодержатель вправі\~задовольнити свої\~вимоги за\~основним зобов`язанням\~шляхом звернення\~на предмет\~іпотеки.\~Право іпотекодержателя\~на звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~також виникає\~з підстав,\~встановлених статтею\~12\~цього Закону.\~Отже,\~ чинним\~законодавством передбачено\~право іпотекодержателя\~задовольнити забезпечені\~іпотекою вимоги\~за рахунок\~предмета іпотеки\~у випадку\~невиконання або\~неналежного виконання\~боржником забезпеченого\~іпотекою зобов`язання.\~Банк направив\~Позичальнику листа\~(повідомлення)\~від 06.05.2010,\~про який\~зазначав вище,\~чим змінив\~строк,\~спосіб виконання\~як кредитного\~договору так\~і договору\~поруки який\~носить додатковий\~(акцесорний\~характер). Тобто відповідно до п.12.1 кредитного договору термін повернення кредиту вважається що настав на 41 день з дня відправлення повідомлення Банком Позичальнику. Таким чином вбачається що 42 день (17.06.2010) від дня направлення листа Позичальнику є днем порушення зобов`язання Позичальника повернути всю суму кредиту та саме з 17.06.2010 у Банка виникло право стягнути всю грошову суму одразу та задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки. ПАТ «Укрсиббанк» - кредитор 01.06.2010 пред`явив позов до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008, що підтверджується довідкою Южного міського суду від 01.04.2020 вих. №2-158/11/1081/2020. Як наслідок в силу ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність перервалась - 01.06.2010. І позовна давність перервалась на час розгляду справі у суді та ухвалення рішення, а після подачі позову про стягнення боргу строк позовної давності у даному випадку щодо стягнення на предмет іпотеки почав спливати заново, починаючи з 01.06.2010 та у порядку ч.3 ст.264 ЦК України сплив 01.06.2013. Зі змістом ст.264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо, з того моменту коли подався первісний позов. Вказана думка узгоджується з правовими позиціями викладеними у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №357/9126/17ц\~та від\~25.07.2018\~у справі\~№522/31199/13-ц.\~Відповідно до\~ст.262\~ЦК України\~заміна сторін\~у зобов`язанні\~не змінює\~порядку обчислення\~та перебігу\~позовної давності.\~Тобто позивач\~ [PERSON] \~придбав 31.08.2018\~від ПАТ\~«Дельта Банк»\~право (вимогу)\~строк для\~захисту якого\~вже сплив.\~Вказана думка\~узгоджується з\~правовою позицією\~яка викладена\~у постанові\~Верховного Суду\~від 05.07.2017\~у цивільній\~справі №6-3116цс16. Від позивача надійшли до суду: 24.02.2020 заперечення на відповідь на відзив, 01.09.2020 письмові пояснення, які є аналогічними за змістом позовної заяви, в яких він зазначив, що мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону «Про мораторій». Саме до цього зводяться правові висновки ВС України по справі №6-2947цс15, та ВС по справі № 465/1310/17. Тому відповідач помилково посилається в відзиві на Закон України «Про мораторій», при цьому не врахував, що цей Закон та його норми не передбачають підстав для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів. Відповідно п.п.4.3. Договору іпотеки право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Статтею 35\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12\~цього Закону. Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека\~це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотекипереважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і за загальним правилом є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 цього Закону). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Натомість такої підстави для припинення іпотеки чи до вимоги щодо звернення на предмет іпотеки немає, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням, цей Закон не передбачає. Поряд з цим постановами Верховного суду України від 23.03.2016 у справі\~№ 3-137гс16 \~та від 21.09.2016 у справі\~№ 6-1685цс16 \~зроблено правовий висновок, суть якого зводиться до наступного: «Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: - припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; -знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.» Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання. Відповідно п.п.4.2 Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі п.п.4.2.1 за рішенням суду. А також іпотекодержателю відповідно п.п.4.3 Договору іпотеки надається право визначення підстави та способу звернення стягнення. Крім того рішення Южного міського суду Одеської області від 22 червня 2011 року у цивільній справі №2-158/11, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за Кредитним договором №11289451000 від 31.01.2008 у розмірі 795\~296,46 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн. перебуває на примусовому виконанні в Южненському МВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса), остання дата надходження коштів є 15.05.2017, в зв`язку з чим строк позовної давності не є порушеним. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 01.11.2019 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволені позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти на споживчі цілі в іноземній валюті в сумі 84 000 (вісімдесят чотири тисячі) доларів США, строком користування до 31.01.2018 зі сплатою 13,4% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладений іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 80,39 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло. Також 31.01.2008 укладений договір поруки №175593 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалась солідарно з [PERSON] відповідати перед банком за виконання зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору. 08 листопада 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 2949, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та Договором відступлення прав вимоги за іпотечним договором. За цим Договором право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008 переходить до ПАТ «Дельта Банк». 07.08.2018 відбувся електронний аукціон, лот номер: F11GL27451, а саме Право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11289451000 від 31.01.2008, укладеним з фізичною особою, був придбаний Заінтересованою особою [PERSON] , що підтверджується Протоколом електронного аукціону №UА-ЕА-2018-06-14-000085-b. 31.08.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав №708/К за яким до [PERSON] переходять у право власності усі майнові права за Договором про надання споживчого кредиту №11289451000, за Договором іпотеки, Договором поруки №175593, що підтверджується Договором та Актом приймання передачі кредитної справи від 31.08.2018. Відповідно до умов Договору іпотеки Іпотека забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, Відповідно до п.4.1 Договору іпотеки, у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання Боржником, що забезпечено іпотекою за цим договором Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до п.4.2 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших передбачених законодавством України, підстав. Позичальник належним чином не виконує свої зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, допустив порушення встановлених договором строків повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на 31.08.2018 прострочена заборгованість за кредитом Позичальника [PERSON] перед Банком складала 7 338 019,09 грн., з яких: заборгованість за кредитом 80\~689,20 доларів США, що становить 2 281 845,15 грн., заборгованість за відсотками 151\~444,25 доларів США, що становить 4 282 758,13 грн., пеня 773\~415,81 грн. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 22 червня 2011 року по цивільній справі №2-158/11 задоволенні позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №11289451000 від 31.01.2008 у повному обсязі, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість кредитним договором у розмірі 795\~296,46 грн. та судові витрати у рівних частках у розмірі 1 820 грн. Відповідно до ст.ст.12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є ч.3ст.36 Закону України «Про іпотеку»: 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст.39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст.38 Закону України «Про іпотеку»). У п.4.2 договору іпотеки зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішення суду; у безперечному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку (п.п.9,17,38 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку»). Велика Палата Верховного Суду у п.36 постанови від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15 висловила правову позицію, що ч.2 ст.36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у ч.3 ст.36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (ст.ст.37,38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса (близькі за змістом висновки сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/17423/17). Оскільки позичальник [PERSON] не виконав належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, які забезпечені іпотекою, тому відповідно до положень ст.12 Закону України «Про іпотеку» у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, але не в заявленій сумі. З системного аналізу положень ст.589 ЦК України, ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» можна дійти висновку, що лише правильно визначивши розмір кредитної заборгованості можна ухвалювати рішення про звернення стягнення цієї суми на предмет іпотеки. З матеріалів справи вбачається, що банком зроблено розрахунок заборгованості станом на 31.08.2018 на загальну суму 7 338 019,09 грн. З зазначеного розрахунку вбачається, що банк після 22 червня 2011 року (дата ухвалення рішення Южного міського суду Одеської області про стягнення заборгованості за кредитним договором) продовжував нараховувати відсотки, всупереч вимог діючого законодавства. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 22 червня 2011 року стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» солідарно на підставі розрахунку станом на 31.08.2010, який складається з: суми заборгованості за кредитом 80 689,20 доларів США, що становить 639\~534,53 грн., суми заборгованості по процентам за користування кредитом 16 691,96 доларів США, що становить 132 298,81 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 900,73 доларів США, що становить 7\~139,09 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 2\~059,58 доларів США, що становить 16 324,03 грн. заборгованість кредитним договором у розмірі 795 296,46 грн. та судові витрати у рівних частках у розмірі 1 820 грн. Рішення суду набрало законної сили. Також в рішенні зазначено та підтверджується копіями листів, 06.05.2010 Банк направив листи №138/30-81/1441, №138/30-81/1440 відповідачам з повідомленням про порушення зобов`язань боржником і вимогою про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів та комісій у повному обсязі, тобто змінив строк, спосіб виконання як кредитного договору. Відповідно до п.12.1 кредитного договору термін повернення кредиту вважається що настав на 41 день з дня відправлення повідомлення Банком Позичальнику. Таким чином вбачається що 42 день (17.06.2010) від дня направлення листа Позичальнику є днем порушення зобов`язання Позичальника повернути всю суму кредиту та саме з 17.06.2010 у Банка виникло право стягнути всю грошову суму одразу та задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Велика палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц зазначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює початок перебігу строку позовної давності. Звернення банку до суду з позовною заявою до позичальника [PERSON] про повернення кредиту і стягнення заборгованості за даним кредитом 01.06.2010, фактично змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору, строк виконання зобов`язання є таким, що настав 01.06.2010, а тому у кредитора з того часу виникло право вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 183/183/16 суд дійшов висновку, про те, що подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором не перервало позовної давності щодо вимог про звернення стягнення на предмет застави, що вимога про звернення стягнення на заставу «піддається» впливу позовної давності. До неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимоги про звернення стягнення на заставлене майно поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, що з цим позовом до суду позивач звернувся тільки 02.08.2019, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявив представник відповідача [PERSON] , у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском ним строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Оскільки вимоги про виселення є похідними від вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, у їх задоволенні також слід відмовити. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір за правилами ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачів не підлягає.

Outcome: dismissed