Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. У позовній заяві зазначив, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг, що надаються позивачем. За період з 01 грудня 2013 року по 01 жовтня 2018 року відповідач не оплатив надані йому послуги, які отримані за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 9994 грн. 74 коп. Вказану заборгованість позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з [PERSON] нарахований індекс інфляції в розмірі 2455 грн. 11 коп. та 3 % річних в сумі 585 грн. 34 коп. Всього просив стягнути 13035 грн. 19 коп. Ухвалою судді від 30 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Під час розгляду справи виникла необхідність встановити місце знаходження відповідача, визначити обсяг його прав та обов`язків у правовідносинах з надання послуг теплопостачання у кімнату за адресою: [ADDRESS], а також обсяг його зобов`язань у цих правовідносинах. Тому з метою встановлення всіх обставин у справі ухвалою від 28 січня 2019 року суд перейшов до розгляду справи у загальному позовному провадженні. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, у якому зазначив, що позов він не визнає. При цьому вказав, що до кімнати № 28 ,яка вказана в позовній заяві, він жодного відношення не має. Він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але у вказаній кімнаті жодного дня не проживав через неможливість заселення. Дана кімната вже багато років використовується мешканцями гуртожитку як підсобне приміщення (кладова), і в ній відсутні прилади опалення. Договір про надання послуг з централізованого теплопостачання по вказаній причині ним з позивачем не укладався. Оскільки послуг від позивача він не отримував, позивач доказів на отримання ним таких послуг не надав, відповідач в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі (а.с.52-53). Позивач надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що правовідносини з надання послуг теплопостачання між сторонами виникли на підставі заяви [PERSON] з проханням проводити нарахування за послуги з теплопостачання з 12 листопада 2013 року. Також уточнив, що у позовній заяві ним помилково вказано номер кімнати, за якою він просить стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання, а саме вказано номер кімнати №28 замість кімнати [ADDRESS] . Натомість до позовної заяви доданий правильний розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання, а саме за адресою: [ADDRESS]. Відсутність між сторонами письмового договору про надання послуг не звільняє споживача від виконання зобов`язань. Тому просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с.63-64). Відповідач подав заперечення, у яких зазначив, що під час його спроби заселитися у кімнату після одержання ордеру на приміщення опалювальний прилад, що знаходився у приміщенні, був у неналежному та непрацюючому стані. ВП «Полтаватеплоенерго» не є щодо нього виконавцем послуг, оскільки договір про надання послуг ним з позивачем не укладався. Крім того, посилався на ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг. Тому в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явилась, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності. У клопотанні вказувала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в засідання також не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві зазначив, що проти позовних вимог ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заперечує в повному обсязі. Інших клопотань або заяв по суті справи сторони суду не подавали. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглядати справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини, що виникли між сторонами щодо надання послуг теплопостачання, врегульовані нормами чинного законодавства. Договір між сторонами не укладався, але одна сторона - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавала другій стороні - [PERSON] , як споживачу послуг за адресою: [ADDRESS], послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся. При цьому, як встановлено судом, [PERSON] звернувся до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з заявою від 25 листопада 2013 року, у якій просив проводити нарахування за послуги теплопостачання з 12 листопада 2013 року згідно ордера від 12 листопада 2013 року (а.с.66). Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Відмовившись в подальшому від оплати наданих позивачем послуг, відповідач фактично в односторонньому порядку відмовився від зобов`язання. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Посилання відповідача на те, що у кімнату [ADDRESS] він не вселявся та у ній не проживає, а також, що у кімнаті відсутнє теплопостачання, жодним доказом у справі не підтверджується. В той же час, як вбачається з даних ордера на жиле приміщення, виданого 12 листопада 2013 року ТОВ «Управлінська житлова компанія», ордер видано [PERSON] з сім`єю з 1 чоловіка на право зайняття жилого приміщення жилою площею 13,4 кв.м. у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.67). Як підтверджується даними довідки №2628 від 29 листопада 2013 року, виданої ТОВ «Управлінська житлова компанія» [PERSON] , він дійсно зареєстрований в [ADDRESS] , опалювальна площа - 22,38 кв.м. (а.с.68). На підтвердження своїх заперечень проти позову [PERSON] надав два акти без зазначення дати їх складення та без інших реквізитів, складені гр. [PERSON] та [PERSON] , згідно яких [PERSON] дійсно проживає постійно за адресою: [ADDRESS] протягом останніх десяти років (а.с.54, 55). Оскільки дані акти не містять дати їх складення, з них неможливо з достовірністю встановити час, з якого відповідач проживав за адресою: [ADDRESS] . Також згідно листа, підписаного гр. [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично у ній не проживає з грудня 2013 року по теперішній час (а.с.56). При цьому даний документ не містить даних щодо не проживання відповідача у цій кімнаті у листопаді 2013 року. Крім того, факт проживання за іншою адресою не є доказом того, що відповідач не продовжує користуватися і кімнатою №28А у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , зберігати у ній свої речі, тощо. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на п.6 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, та згідно якої споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Проте позивач не надав суду доказів тимчасової відсутності у вказаному вище приміщенні його та\\або членів його сім`ї, доказів фактичної відсутності послуг, що мала б підтверджуватися згідно вимог ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) відповідними актами-претензіями. На підставі викладеного судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг теплопостачання, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що надаються за адресою: [ADDRESS]. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла за час виникнення заборгованості) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла за час виникнення заборгованості) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тарифи на послуги з централізованого опалення на період з 01 грудня 2013 року по 01 жовтня 2018 року затверджено наступними нормативними актами: постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі в тексті рішення - НКРЕКП) від 17 жовтня 2014 року №146, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2014 року за №1376/26153, «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення, які надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії встановлено у розмірі 8,83 грн. за 1 кв.м. за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість); постановою НКРЕКП від 31 березня 2015 року №1171, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 квітня 2015 року за №433/26878 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення складав 14,86 грн. за 1 кв.м. за місяць протягом періоду надання послуги; постановою НКРЕКП від 09 червня 2016 року №1101 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року N 1171», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 30,26 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість); постановою НКРЕКП від 28 грудня 2017 року №1536 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року N 1171», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 29,86 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 23,48 грн. за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 6,38 грн. за 1 кв. м). Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані ним послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] в період з 01 грудня 2013 року по 01 жовтня 2018 року отримані послуги не оплачував. У зв`язку з цим за період з 01 грудня 2013 року по 01 жовтня 2018 року виникла заборгованість в сумі 9994 грн. 74 коп. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до вказаних вище тарифів. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Станом на 01 жовтня 2018 року борг відповідача за послуги теплопостачання становить 9994 грн. 74 коп., інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг - 2455 грн. 11 коп., 3% річних - 585 грн. 34 коп. (а.с.5-6, 7, 8). Враховуючи, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 30 травня 2016 року зверталось до суду з заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з листопада 2013 року, чим переривався перебіг строків позовної давності, позовна заява, що надійшла до суду 01 листопада 2018 року, є такою, що подана в межах встановленого строку для звернення до суду. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги в розмірі 9994 грн. 74 коп., компенсації інфляційних втрат підприємства у розмірі 2455 грн. 11 коп. та 3% річних в розмірі 585 грн. 34 коп. Крім того, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1762 грн. 00 коп. на відшкодування понесених судових витрат. Всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 14747 грн. 19 коп.

Outcome: approved