Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який ззареєстрований 17 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 108 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17 вересня 2011 року). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24 жовтня 2012 року). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в перші роки спільного проживання з відповідачкою мали повноцінну сім`ю. З часом їхні відносини змінилися, вони поступово стали відділятися один від одного і подальше спільне проживання стало не можливе. Причиною цьому є різні характери, погляди на життя та духовні цінності. Спільно не проживають протягом двох років. Позивач вважає, що всі можливі заходи для збереження їхньої сім`ї використані і не призвели до бажаного результату. А тому, подальше спільне життя, збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Звернення до суду про розірвання шлюбу позивачем добре зважене і викликане необхідністю юридично оформити припинення сімейних відносин. На даний час досягнута згода із відповідачкою, що після розірвання шлюбу дитина проживатиме з матір`ю. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Зазначену ухвалу поштовим зв`язком скеровано сторонам. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Однак, подав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтимує повністю та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Однак, подала через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву від 21.07.2021, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає, просить суд залишити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] " та розглядати справу без її участі. За таких обставин суд розгядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , уклали шлюб, який зареєстрований 17 вересня 2011 року відділом дердавної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 108 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17 вересня 2011 року). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24 жовтня 2012 року). З матеріалів справи вбачається, що в перші роки спільного проживання з відповідачкою мали повноцінну сім`ю. З часом їхні відносини змінилися, вони поступово стали відділятися один від одного і подальше спільне проживання стало не можливе. Причиною цьому є різні характери, погляди на життя та духовні цінності. Спільно не проживають протягом двох років. Позивач вважає, що всі можливі заходи для збереження їхньої сім`ї використані і не призвели до бажаного результату. А тому, подальше спільне життя, збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Звернення до суду про розірвання шлюбу позивачем добре зважене і викликане необхідністю юридично оформити припинення сімейних відносин. На даний час досягнута згода із відповідачкою, що після розірвання шлюбу дитина проживатиме з матір`ю. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя та інтересам дитини. Після розірвання шлюбу відповідці відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved