Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 07.12.2010 року відповідно до наказу № 1303 [PERSON] (далі відповідач) був прийнятий на роботу на ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" (далі за текстом - ПАТ НЗФ або позивач) електрогазозварником 5 розряду, у структурний підрозділ товариства - цех вторинної переробки феросплавного виробництва (ЦВПФП). За перший робочій рік з 07.12.2010 р до 06.12.2011 р, відповідачем була використана щорічна відпустка тривалістю 38 календарних днів (з 21.11.2011 до 28.12.2011). За другий рік роботи у товаристві, що дає право на щорічну відпустку (з 07.12.2011 до 06.12.2012). Відповідачем була використана щорічна відпустка тривалістю 38 календарних днів (з 03.09.2012 до 10.10.2012). Далі, за наступний період роботи, який дає право на щорічну відпустку, тобто з 07.12.2012 р до 06.12.2013 р, відповідач використав 37 календарних днів щорічної відпустки з 08.01.2013 р до 13.02.2013 р. Дана інформація підтверджується довідкою відділу управління персоналом ПАТ НЗФ № 4011-376 від 01.07.2013 р. 04.03.2013 року [PERSON] подав заяву на ім'я директора з персоналу та соціальних питань Дьомочкіна Д.В., якою просив звільнити його з заводу за власним бажанням з 07.03.2013 року. Так відповідно до наказу № 92 від 04.03.2013 року про припинення трудового договору, відповідача 07.03.2013 року було звільнено з заводу за ст. 38 КЗпП України. Під час звільнення, при проведенні розрахунку з працівником, за відповідачем виникла заборгованість перед підприємством в розмірі 4 932,06 грн. за невідпрацьовані дні відпустки (розрахунковий лист та довідка-розрахунок додаються) у кількості 27 календарних днів. У день звільнення, тобто 07.03.2013 року відповідач не з'явився до відділу управління персоналом ПАТ НЗФ для отримання трудової книжки, про необхідність отримання якої був попереджений 04.03.2013 року при реєстрації наказу № 92 про його звільнення. 12.03.2013 року та 03.07.2013 року позивачем на адресу відповідача направлялись додаткові повідомлення з проханням з'явитися для отримання трудової книжки. Проте до теперішнього часу [PERSON] не з'являвся, трудової книжки не отримав та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості в розмірі 4 932.06 грн. З урахуванням того, що при розрахунку на день звільнення за відповідачем виникла заборгованість перед підприємством, просять стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 4932,06 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено наступне. 07.12.2010 року відповідно до наказу № 1303, відповідач був прийнятий на роботу на ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" електрогазозварником 5 розряду, у структурний підрозділ товариства - цех вторинної переробки феросплавного виробництва (а.с.6). За перший робочій рік з 07.12.2010 р до 06.12.2011 р, відповідачем була використана щорічна відпустка тривалістю 38 календарних днів (з 21.11.2011 до 28.12.2011). За другий рік роботи у товаристві, що дає право на щорічну відпустку (з 07.12.2011 до 06.12.2012). Відповідачем була використана щорічна відпустка тривалістю 38 календарних днів (з 03.09.2012 до 10.10.2012). Далі, за наступний період роботи, який дає право па щорічну відпустку, тобто з 07.12.2012 р до 06.12.2013 р, відповідач використав 37 календарних днів щорічної відпустки з 08.01.2013 р до 13.02.2013 р. Дана інформація підтверджується довідкою відділу управління персоналом ПАТ НЗФ № 4011-376 від 01.07.2013 року (а.с.12). 04.03.2013 року [PERSON] подав заяву на ім'я директора з персоналу та соціальних питань Дьомочкіна Д.В., якою просив звільнити його з заводу за власним бажанням з 07.03.2013 року(а.с.7).Так відповідно до наказу № 92 від 04.03.2013 року про припинення трудового договору, відповідача 07.03.2013 року було звільнено з заводу за ст. 38 КЗпП України (а.с.8). Під час звільнення, при проведенні розрахунку з працівником, за відповідачем виникла заборгованість перед підприємством в розмірі 4 932,06 грн. за невідпрацьовані дні відпустки, у кількості 27 календарних днів (а.с.13-17). У день звільнення, тобто 07.03.2013 року відповідач не з'явився до відділу управління персоналом ПАТ НЗФ для отримання трудової книжки, про необхідність отримання якої був попереджений 04.03.2013 року при реєстрації наказу № 92 про його звільнення. 12.03.2013 року та 03.07.2013 року позивачем на адресу відповідача направлялись додаткові повідомлення з проханням з'явитися для отримання трудової книжки (а.с.10). Проте до теперішнього часу відповідач не з'являвся, трудової книжки не отримав та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості в розмірі 4 932,06 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 4932 грн. 06 коп. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. сплачений останнім при подачі позову (а.с.1).

Outcome: approved