Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягувати з часу пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 30.08.2014 року між нею та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській облаттсі був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у них народився [PERSON], [INFO] який знаходиться на її утриманні та матеріальному забезпеченні. З [PERSON] вона не розлучена, однак шлюбне життя не склалось і вони проживають окремо. Відповідач, будучи здоровою, працездатою людиною, маючи можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, оскільки працює та має постійний, стабільний дохід в добровільному порядку свій батьківський обов'язок не виконує, матеріальної допомоги не надає, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка уточнений позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини, просила його задовольнити.Не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з"явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, відзиву на позов або заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов"язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року суд, повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що 30.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 30.08.2014 року (а.с. 2) Судом встановлено, що подружжя проживає окремо, спільного побуту не ведуть. Під час спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.09.2016 року (а.с. 3). Син проживає разом з матір'ю, знаходяться на повному її утриманні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 згаданої вище Конвенціїї ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, розом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що позивачка ніде не працює, відповідно до копії посвідчення [NUMBER] являється інвалідом дитинства ІІІ групи (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 вказаної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.В судовому засіданні встановлено, що відповідач є фізично здоровою людиною, працює охоронцем на Кременчуцькому нафтопереробному заводі та має постійний дохід у вигляді заробітної плати. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальне становище сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач не бере участі в матеріальному утриманні дітей, хоча може це робити, оскільки має постійне місце роботи та стабільний дохід, не має на утриманні інших осіб, прожитковий мінімум на одну особу віком до 6 років становить 1492,00 грн., суд вважає, що позов про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 181-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved