Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, в якому з урахуванням поданих уточнень позовних вимог просив суд встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини; та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставісертифікату на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 грудня 2007 року померла [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної частки (паю). За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. На момент смерті [PERSON] позивач хоч і не був зареєстрований за адресою її проживання, проте постійно з нею проживав. У встановлений законом строк позивач звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю доказів його проживання разом зі спадкодавцем на момент її смерті та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на землю. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 грудня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №151304, виданим 13 грудня 2007 року Старогнилицькою сільською радою Чугуївського району, Харківської області (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області. Відповідно до листа Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області від 21.09.2015 року № 29-04-2072/0-15 право померлої [PERSON]на вищезазначену земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №028663, виданим 29 вересня 2001 року на підставі рішення Чугуївської районної державної адміністрації від 14 квітня 2000 року № 187, записаним в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №447 (а.с. 8). Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №028663 був втрачений. 18 жовтня 2001 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося взагалі все, що їй належить на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. На момент смерті [PERSON]позивач хоч і не був зареєстрований за адресою її проживання, проте постійно з нею проживав за адресою: [INFO]. Вказаний факт в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 45,46). Окрім цього, Позивач не заявляв про відмову від спадщини. Отже, Позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. У встановлений законом строк Позивач звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з тим, що для отримання спадщини як спадкоємець, що фактично проживав зі спадкодавцем, відсутні докази його проживання разом зі спадкодавцем на момент її смерті та відсутній оригінал право установчого документу на землю. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, факт проживання позивача разом із [PERSON] на момент відкриття спадщини. Також суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом, оскільки заповіт покійною [PERSON] не складався. Отже у суду є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), в порядку спадкування після смерті [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved