Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], третя особа Славутський міськрайонний центр зайнятості, про розірвання безстрокового трудового договору, стягнення втраченого заробітку та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує про те, що 03 жовтня 2013 року між нею та відповідачем було укладено безстроковий трудовий договір, який був зареєстрований в Славутському міськрайонному центрі зайнятості. З березня 2014 року ФОП [PERSON] не здійснює підприємницьку діяльність і виплату їй заробітної плати. Трудовий договір з нею не розірвав і не зняв його з реєстрації в центрі зайнятості. Позивачка двічі направляла відповідачу попередження про розірвання трудового договору, проте відповідачем вказані вимоги залишилися без задоволення. Внаслідок таких дій відповідача позивачка не може працевлаштуватись, здійснювати загальнообов'язкові соціальні страхові виплати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, крім того, вказує про те, що неправомірними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає в перенесених хвилюваннях в зв'язку з втратою заробітку, неможливістю працевлаштування, втратою нормальних життєвих зв'язків та організації свого життя в зв'язку з неможливістю розірвання трудового договору з відповідачем. В судове засідання 16 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] не з'явилася, направила на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд розірвати безстроковий трудовий договір та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, не заперечує щодо заочного розгляду справи та просить закінчувати судовий розгляд у її відсутність. Відповідач - фізична особа - підприємець [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи за місцем, але в судове засідання повторно не з'явився і не подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи - Славутського міськрайонного центру зайнятості Кравчук М.Є. подала заяву про розгляд справи у відсутність представника та визнання позовних вимог в частині розірвання трудового договору. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, згідно поданої заяви позивачки, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року "Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю" та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, зареєстрованого в Міністерством юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Відповідальна особа центру зайнятості в день подання трудового договору реєструє його у книзі реєстрації трудових договорів за формою, згідно з додатком. Трудовому договору присвоюється номер, за яким він зареєстрований у книзі, і ставиться дата його реєстрації. Фізична особа зобов'язана вручити під розписку працівникові один примірник зареєстрованого трудового договору протягом трьох робочих днів з дня його надходження, про що робиться відповідний запис у книзі реєстрації, а також повернути йому трудову книжку із записом про прийняття на роботу. Судом встановлено, що 03 жовтня 2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та громадянкою [PERSON] було укладено трудовий договір про прийняття її на роботу на посаду продавця продовольчих товарів безстроково. Договір зареєстрований 03 жовтня 2013 року у встановленому законом порядку в Славутському міськрайонному центрі зайнятості за № 22131300286. З березня 2014 року ФОП [PERSON] підприємницьку діяльність не здійснює, свої обов'язки за трудовим договором № 22131300286 від 03 жовтня 2013 року не виконує, [PERSON] роботу не надає, заробітну плату не виплачує, в установленому законом порядку трудовий договір не розриває. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижні до цього, або якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. 16 квітня та 05 травня 2014 року позивачкою [PERSON] направлялося попередження про розірвання трудового договору, проте дані попередження відповідачем залишені без задоволення. Оскільки ФОП [PERSON] не виконує своїх обов'язків, визначених у трудовому договорі, об'єм робіт для [PERSON] не надає, заробітну плату не виплачує, чим порушує її трудові права. А отже, позивачка має право на розірвання трудового договору відповідно до ст. 38 ч. 3 КЗпП України. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року "Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю" та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, у разі закінчення строку трудового договору або припинення дії трудового договору фізична особа робить в ньому запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодекс законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Проте, відповідач - фізична особа підприємець [PERSON] запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України у трудовому договорі № 22131300286 від 03 жовтня 2013 року не зробив, центр зайнятості про припинення цього трудового договору не сповістив, запис у трудову книжку позивачки про звільнення з роботи не вніс, ухиляється від виконання покладеного на нього обов'язку щодо захисту трудових прав працівника, зокрема, позивачки [PERSON] Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що діями відповідача, які виразились в припинення своєї підприємницької діяльності без розірвання трудового договору з позивачкою, невиплата їй заробітної плати та ненадання об'ємів роботи, що перешкоджало [PERSON] працевлаштуватися за новим місцем роботи та отримувати заробітну плату, призвело до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, підставними та обґрунтованими, а отже їх слід задовольнити. В частині заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача втрачений заробіток, визнав за необхідне залишити вказані вимоги без розгляду в зв'язку з відмовою позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved