overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін- Осипенка [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з посиланням на те, що сторони є батьками даної дитини, дитина проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, шлюбні відносини між сторонами не склалися, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач має неналежний рівень матеріального забезпечення, виконавчі провадження та аліментні зобов"язання щодо відповідача відсутні. Згідно клопотання до позовної заяви позивач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Відповідач в судовому засіданні проти стягнення аліментів не заперечував, пояснивши, що є батьком [PERSON], який проживає разом із позивачем, остання перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, домовленість сторін про сплату аліментів відсутня, тобто сторони повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача, який є працездатною особою, що визнано останнім в судовому засіданні і не заперечується, що є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, яка також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача. Із врахуванням звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у розмірі 640 грн. згідно положень ст.88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін- Шконда Данііла Валентиновича, [INFO], у розмірі 1 / 4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з посиланням на те, що сторони є батьками даної дитини, дитина проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, шлюбні відносини між сторонами не склалися, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач має неналежний рівень матеріального забезпечення, виконавчі провадження та аліментні зобов"язання щодо відповідача відсутні. В судовому засіданні позивач підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що шлюб між сторонами не розірваний, відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, з вересня місяця 2016 року сторони разом не проживають. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, домовленість сторін про сплату аліментів відсутня, тобто сторони повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача, який є працездатною особою, що визнано сторонами в судовому засіданні і не заперечується, що є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, яка також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача. Із врахуванням звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у розмірі 640 грн. згідно положень ст.88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини-[PERSON], 2004 року народження, у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) до досягнення дитиною повноліття, з посиланням на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2004 року, даний шлюб розірвано, останні є батьками [PERSON], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від обов"язку по утриманню дитини. Сторони в судове засідання не з"явились, відповідно до заяви від 15 грудня 2014 року позивач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, відповідач згідно заяви від 15 грудня 2014 року визнає позов, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 травня 2004 року, даний шлюб розірваний згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2013 року, яким відновлено дошлюбне прізвище "[PERSON], останні є батьками неповнолітньої дитини-[PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Вертіївської сільської ради від 07 жовтня 2014 року №976/03-25, домовленість сторін про сплату аліментів відсутня, тобто сторони повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, заперечення відповідача з цього приводу відсутні, що є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України та можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, яка також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, з посиланням на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2003 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач покинув сім"ю, матеріальне утримання дитини не здійснює. Позивач в судове засідання не з"явилась, відповідно до заяви від 29 травня 2014 року до позовної заяви підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, відповідно до заяви від 16 червня 2014 року визнає позов повністю, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2003 року, є батьками неповнолітньої дитини-[PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, домовленість сторін про сплату аліментів відсутня, тобто сторони, як батьки неповнолітньої дитини, повинні утримувати її до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, заперечення відповідача з цього приводу відсутні, що є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України та враховує можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, яка також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Днем пред'явлення позову вважається календарна дата на поштовому штемпелі-29 травня 2014 року, яка засвідчує прийняття відповідної поштової кореспонденції позивача поштою, що є підставою відповідно до ч.1 ст.191 СК України для присудження аліментів з 29 травня 2014 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачем подано до суду позов до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 41872,57 грн. Вимоги мотивуються тим, що за кредитним договором банк передав грошові кошти (кредит) відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та проценти, однак свого зобов'язання не виконує. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, настоює на позовних вимогах про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 41872,57 грн. В судове засідання відповідач не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутність чи про причини неявки не подано. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію боргу та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 19 березня 2013 року, відповідач отримав кредит в сумі 22616,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку боргу за кредитом. Відповідачем погашення боргу за генеральною угодою здійснюється з "01" по "25" число кожного місяця. Відповідачем боргові зобов'язання відповідно до укладеної генеральної угоди від 19 березня 2013 року, належним чином не виконувалися, залишок боргу по кредиту станом на 10 липня 2014 року згідно розрахунку становить: борг за кредитом - 18778,34 грн., борг по процентам за користування кредитом - 2599,24 грн., залишок за несплаченим штрафом Генеральної угоди - 20494,99, всього в сумі 41872,57грн. чим порушено зобов'язання за кредитним договором і позовні вимоги підлягають задоволенню як обгрунтованні відповідно до ст. ст. 525, 526, ч.1 ст.530, ч.1 ст.550, ч.1 ст. 1049 ЦК України. Судові витрати по справі, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивачем подано до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу не проживає в [ADDRESS] без поважних причин протягом року. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, проти заочно рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомляла. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Реєстраційного посвідчення від 26.10.2004, Довідки ЖБК "Жемчуг" № 112 позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки ЖБК "Жемчуг" № 21 від 02.03.2017 у спірній квартирі зареєстровані позивач, [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук), [PERSON] (онука), [PERSON] (правнучка), [PERSON] (правнук). Згідно актів від 19.12.2016, 20.02.2017, 21.04.2017 [PERSON] у спірній квартирі не проживає. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з тексту позовної заяви, відповідач з 2016 року в спірній квартирі не проживає, факт її не проживання з даного часу підтверджується наявним у справі актами. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що відповідача слід визнати такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивачем подано до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки ЖБК "Хімік-16" від 07.02.2017 у спірній квартирі зареєстровані 11 осіб, в тому числі відповідач [PERSON] Як вбачається з акту, складеного комісією ЖБК "Хімік-16" від 07.02.2017, 30.05.2017 [PERSON] у спірній квартирі не проживає з березня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з тексту позовної заяви, відповідач з березня 2016 року в спірній квартирі не проживає, факт його не проживання з даного часу підтверджується наявним у справі актами. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивачем подано до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, участі в утриманні квартири не приймає. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечували. Представник Деснянсьоїа районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести без його участі, прийняти рішення згідно законодавства. Зважаючи на викладене суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, пояснення третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В 1985 році [PERSON] була отримана на сім'ю з 4-х осіб квартира [ADDRESS], що підтверджується ордером [NUMBER] від 18.09.1985р. Згідно довідки КП "Центр комунального сервісу" Деснянського району м. Києва від 06.09.2016р. у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з актів, складених комісією ЖЕД -305 від 06.04.2016 р., 07.06.2016р., 19.08.2016р., [PERSON] у спірній квартирі не проживає. Згідно довідки КП "Центр комунального сервісу" Деснянського району м. Києва від 19.09.2016р. [PERSON] до ЖЕД - 307 з заявами про вчинення перешкод у проживанні в кв. [ADDRESS] не звертався. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з тексту позовної заяви, відповідач з жовтня місяця 2014 року в спірній квартирі не проживає, факт його не проживання з 07.06.2016р. підтверджується наявними у справі актами. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач є постачальником теплової енергії в будинок [ADDRESS] є відповідачка, що має заборгованість по оплаті по-слуг з теплопостачання за період з 1 жовтня 2010 року по 1 листопада 2014 року в сумі 2124,33 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті наданих послуг в сумі 2124,33 грн. та витрати по справі в сумі 243,60 грн., оскільки остання договір про на-дання послуг не підписала та їх не оплачує, хоча фактично ці послуги протягом строку виникнення заборгованості отримувала. На підтримку позовних вимог представник товариства пояснила, що фактично про-тягом кожного року контролери обходять абонентів своїх дільниць та надають для підпи-сання договори, або для ознайомлення і надання протоколу розбіжностей. Проте відпові-дачка до товариства не з'являлась, підписаний договір не надавала, не заявляючи при цьо-му ніяких вимог чи надаючи свої пропозиції до договору. При цьому вона практично зо-всім, за виключенням січня 2011 року та грудня 2012 рок, не проводить оплату за надані послуги у визначений строк та у необхідних розмірах. Відповідачка в судові засідання не з'являлася, хоча про час розгляду справи повід-омлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання та реєстрації (згідно довідки ОСББ «Успіх» від 24 грудня 2014 року є власником та проживає у квартирі [ADDRESS]), а тому за згодою представника позивача по справі по-становляється заочне рішення. Оскільки [PERSON] зобов'язана своєчасно вносити плату за комунальні по-слуги відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послу-ги" та ст. ст. 24,25 ЗУ „Про теплопостачання", але заборгувала позивачу 2124,33 грн., цей борг підлягає стягненню в примусовому порядку, з врахуванням вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України про виконання зобов'язання належним чином та у строк, визначений моментом пред'явлення вимоги. Позивач таку послугу надавав, а відповідачка її приймала та від неї не відмовлялася, а тому повинна оплатити вказані надані послуги, з врахуванням наявнос-ті актів про подачу теплоносія до будинку, де знаходиться і її квартира. Розрахунок боргу здійснено відповідно до рішень виконкому Смілянської міської ради про призначення ви-конавців житлово-комунальних послуг №661 від 21 червня 2007 року та № 651 від 20 жо-втня 2010 року і рішення виконкому Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 652 про встановлення тарифів на послуги з теплопостачання для ТОВ «Сміла Енергоін-вест», а також аналогічне рішення виконкому № 261 від 22 квітня 2011 року. Також з роз-рахунку боргу вбачається, що відповідачка здійснила оплату послуги, лише двічі у січні 2011 року та грудні 2012 року, що потягло утворення боргу. В зв'язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача необхідно стя-гнути судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги", ст. ст. 24,25 ЗУ „Про теплопостачання", ст. ст. 526, 530 ЦК України,

Outcome: approved