Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODH0GF02092051 від 13.06.2005року у розмірі 86 246,24 доларів США, що за курсом НБУ станом 24.09.2013року складає 689 107,46грн., звернути стягнення на квартиру, загальною площею 80,80кв.м., житловою площею 55,90кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 13.06.2005року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою - [PERSON] було укладено кредитний договір №ODH0GF02092051, відповідно до умов якого, [PERSON] отримала кредит у розмірі 27 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.06.2020року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13.06.2005року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою - [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобов'язань відповідачки за кредитним договором №ODH0GF02092051 від 13.06.2005року, іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під [ADDRESS], та складається в цілому з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 55,9кв.м., та підсобних приміщень, загальною площею 80,8кв.м., яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Невиконання відповідачкою зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом. У судове засідання 26.11.2014року представник позивача не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи (а.с. 38, 44), у судові засідання не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала. Крім того, суд зазначає, що декілька судових відправлень були повернуті поштою із відміткою «за зазначеною адресою не проживає» При цьому, відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачки, за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 13.06.2005року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою - [PERSON] було укладено кредитний договір №ODH0GF02092051, згідно до умов якого, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку на строк по 11 червня 2020року включно, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 33 630доларів США на наступні цілі: придбання нерухомості у розмірі 27 000,00доларів США та на оплату страхових платежів у розмірі 6 630,00доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 1.5. даного договору. Періодом спати вважається період з 13 по 18 число кожного місяця. Погашення заборгованості по даному договору проводиться у наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 358,77доларів США для погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, а також інших витрат банку згідно з п.п. 2.2.9, 4.3. Відповідно до п. 1.6. кредитного договору №ODH0GF02092051 від 13.06.2005року при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,30% в місяць нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості по кредиту. Відповідно до п.п. 2.2.1. - 2.2.4. кредитного договору №ODH0GF02092051 від 13.06.2005року позичальник зобов'язаний використати кредит на цілі, зазначені в п. 1.1 даного договору. Сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за використання кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити банку комісію згідно п.1.1, а у разі дострокового погашення сплатити комісію згідно п. 1.5 даного договору. Погашення кредиту здійснити в порядку, сумах та строки, передбачені п. 1.1, 2.3.3 даного договору. Згідно п. 3.1. кредитного договору №ODH0GF02092051 від 13.06.2005року за користування кредитом в період сплати з дати списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісячно в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 1.1. даного договору. Відповідно до п. 4.1. даного договору при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13.06.2005року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою - [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець - [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під [ADDRESS], та складається в цілому з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 55,9кв.м. та підсобних приміщень, загальною площею 80,8кв.м., та належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору №11200 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю 15.11.1995р. за реєстровим №11200, які продали громадянці [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 13.06.2005року Р№1784, та давали їй свою згоду на іпотеку вищевказаної квартири. Відповідно до п.п. 15.7.1., 15.7.2. договору іпотеки від 13.06.2005року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором у випадках, зокрема, порушення іпотекодавцем якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору. Кредитні кошти у сумі 27 000,00 доларів США були отримані відповідачкою - [PERSON], що підтверджується заявою на видачу готівки №01 від 13.06.2005року (а.с. 22). Крім того, відповідачкою було сплачено страховий платіж у розмірі 2 234,31грн., що підтверджується квитанціями за №01 та №02 від 13.06.2005року (а.с. 21 на звороті, 22). Враховуючи порушення відповідачкою строків повернення кредиту, 09.08.2013року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось на адресу відповідача з досудовою вимогою №30.1.0.0/2-250 повернути суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафні санкції, нараховані на день повернення кредиту, в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги, вказана вимога була надіслана на адресу відповідача, що підтверджується реєстром поштових відправлень (а.с. 15-18). Відсутність відповіді на надіслану вимоги, а також невиконання відповідачкою своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Як вбачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором №ODH0GF02092051 від 13.06.2005року (а.с. 8-11), у відповідачки наявна заборгованість за кредитним договором, яка дорівнює 86 246,24 долари США, та складається з: 26 811,63долари США - заборгованість за кредитом; 20 875,15доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 353,40доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 35 206,06доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Доказів сплати зазначеної суми відповідачкою, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. З урахуванням викладеного, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка дорівнює 86 246,24 долари США, що за курсом НБУ станом 24.09.2013року складає 689 107,46грн., та складається з: 26 811,63долари США - заборгованість за кредитом; 20 875,15доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 353,40доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 35 206,06доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 33 та Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.п. 15.7.1., 15.7.2. договору іпотеки від 13.06.2005року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором у випадках, зокрема, порушення іпотекодавцем якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. На вимогу вказаного закону, судом була витребувана інформація, та відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб'єкта індексний номер 28628734 від 27 жовтня 2014року, у відповідачки [PERSON] у власності є наступні об'єкти нерухомого майна: 2/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що є предметом іпотеки, а також домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Флотська, будинок 9. Судом було перевірено та з'ясовано, що у відповідачки у власності, окрім майна, яке знаходиться у іпотеці, ще є інше нерухоме житлове майно, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. З урахування викладеного, приймаючи до уваги, що у власності відповідачки, окрім квартири, яка знаходиться в іпотеці, є інші об'єкти нерухомого майна, що є житловим майном, з урахуванням положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд вважає за можливим задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звернення стягнення на 2/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що є предметом іпотеки. Разом з тим, суд вважає з необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звернення стягнення всю квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/3 частина вказаної квартири зареєстрована за [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2007року №2-4015/2007р., однак до участі у справі в якості співвідповідача його залучено не було, а за правилами ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд може виключно за клопотанням позивача здійснити заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Що стосується позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення з квартири, яка знаходиться: [ADDRESS], відповідачки [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони у цій частині є неконкретизованими та абстрактними, позивачем не надано до суду доказів, що відповідач взагалі проживає у вказаній квартирі, також суд не може вирішувати питання про виселення з квартири інших не встановлених осіб, які не приймали участі у справі в якості відповідачів. Відповідно до п.п. 8, 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким. Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення. Крім того, суд зазначає, що на момент ухвалення рішення суду ПАТ КБ «Приватбанк» не є власником зазначеної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial