Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна,обґрунтувавши свої вимоги тим, що 20.02.1993р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області. За період перебування у шлюбі було придбано, збудовано, рухоме та не рухоме майно, яке складається із однокімнатної квартири, по [ADDRESS] . Відповідачем отримано у спадок після смерті батька будинок по [ADDRESS] , який за спільні кошти сторони ремонтували, та облаштовували територію домогосподарства. Крім того за час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти в гаражному кооперативі «Промстрой» в м. Обухів по вул. Каштановій №11, було придбано гаражні бокси № [NUMBER] та № [NUMBER] , право на які зареєстровані за відповідачем. Просить суд винести рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] гаражні бокси № [NUMBER] та [NUMBER] в гаражному кооперативі «Промстрой» що по вул. Каштанова 11в м. Обухів Київської області, визнати за позивачем право власності на Ѕ частини однокімнатної квартири [ADDRESS] , визнати за позивачем право власності на гаражний бокс № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Промстрой» що в м. Обухів по вул. Каштанова №11, одночасно припинивши право позивача на гаражний бокс № [NUMBER] в даному кооперативі. Визнати спільною частковою власністю подружжя домогосподарство що по [ADDRESS] , визнати за позивачем право на 1/3 частини домогосподарства (будинку, господарських споруд та земельної ділянки) по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 10.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою судді від 11.07.2019 року заяви позивача про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] , які належать [PERSON] . Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 06.08.2019 року надано дозвіл за участі експерта (спеціаліста) що має знання в сфері будівництва на огляд домогосподарства [ADDRESS] з метою проведення обстеження домогосподарства та подальшої оцінки вартості даного домогосподарства, зобов`язавши відповідача надати вільний доступ до домогосподарства на підставі клопотання представника позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 07.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала частково та повідомила, що 20 лютого 1993 року вона з відповідачем уклала шлюб, весь час проживали на орендованих квартирах, після смерті батьків переїхали в будинок. За час спільного проживання за спільні кошти придбали квартиру, гаражні бокси, в спільному будинку робили ремонт, облаштовували домогосподарство. Будинок в якому проживали, чоловік, відповідач по справі отримав у спадок після смерті його батька в 2006 році. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково та просив визнати право спільної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Визнати за позивачем право на 1/3 частини домогосподарства (будинку, господарських споруд та земельної ділянки) по [ADDRESS] у зв`язку з збільшенням вартості будинку на даний час. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 3059 грн. 20 коп.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав частково,та повідомив, що в 2006 році після смерті батька він прийняв в спадок будинок в такому стані як він є, заявлені вимоги позивача в частині визнання за нею 1/3 частини домогосподарства є безпідставними та не обґрунтованими. Квартира за адресою [ADDRESS] була придбана за спільні кошти під час перебування у шлюбі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав частково та повідомив, що квартира за адресою [ADDRESS] була придбана за спільні кошти сторін під час перебування у шлюбі, будинок відповідачем отриманий у спадок після смерті його батька, вказаний будинок є його особистою власністю. Позивачем та його представником не надано доказів суду про збільшення спадкового майна за рахунок спільних коштів. Заявлені вимоги позивача в частині визнання за нею 1/3 частини домогосподарства є безпідставними та не обґрунтованими, оскільки відповідно до висновку експертизи наявної в матеріалах справи вартість об`єкту змінилась в зв`язку з зміною економічного стану в країна, до того ж правовстановлюючі документи на домоволодіння за 2012 та 2019 роки не мають розбіжностей. Суд, заслухавши позивача та відповідача, представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідност.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Судом встановлено та не оспарюється сторонами факт придбання в період шлюбу квартири [ADDRESS] за спільні кошти. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Стаття 70 СК України, встановлює, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України, передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власністю подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Квартира була придбана сторонами у шлюбі 12.12.2005 року за спільні кошти, право власності на квартиру виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванцівом В.П., договір зареєстровано в реєстрі №67-88, бланк договору ВКС №647839. Право власності на вказане майно було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 2ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1,5,6ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в повному осязі, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки суд ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи спір у даній справі, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин спору, що виник між сторонами, та з урахуванням вищенаведеного, на засадах справедливості, дійшов висновку, що пред`явлений позивачем позов підлягає частковому задоволенню судом, та відповідно підлягає поділу спільне сумісне майно подружжя - квартира [ADDRESS] , шляхом визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки 3059 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial