Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіллакт.нет» (далі - Відповідач про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 9 листопада 2018 року він звернувся в інтернет-магазин Відповідача, з метою придбання водонагрівача Drazice і зробив замовлення через електронний кабінет сайту Відповідача. Після розмови з оператором, в якому він підтвердив наявність вибраного товару на складі, позивачу на електронну пошту надійшов лист від відповідача, в якому були вказані інструкції щодо переведення коштів. Потрібно було перевести кошти на рахунок ФОП [PERSON] у сумі 9 289,00 грн. Позивач здійснив оплату 11 листопада 2018 через АТ КБ "Приватбанк". Після цього ніхто з представників магазину не зв`язувався з ним протягом десяти днів. 22 листопада 2018 року позивач сам зв`язався з відповідачем. Позивачу повідомили, що даного товару немає на складі і скасували замовлення. Гроші мали повернути на його картку протягом кількох днів. Після цього протягом ще кількох тижнівпозивач зв`язувався з менеджерами магазину, але кожного разу мені казали, що кошти повернуть через кілька днів. До теперішнього часу магазин повернув позивачу на картку лише 289 (двісті вісімдесят дев`ять) гривень 00 коп. Сума боргу досі складає 9000 (дев`ять тисяч) гривень. Тому позивач вважає, що таке затягування повернення сплачених ним коштів грубо порушує його права як споживача. Окрім того, внаслідок порушення прав споживача протиправною поведінкою відповідача, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем його законних претензій по відшкодуванню вартості, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, а відповідно, і до душевних страждань через постійні відмовки та зі сторони відповідача. Такі душевні страждання відповідно до ст. 23 ЦК України також підлягають відшкодуванню відповідачем, а, враховуючи їх тривалість та вперте невизнання відповідачем прав позивача як споживача і надалі, невиконання вимог законодавства по відновленню його прав, він вважає, що розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди повинен становити 3 000,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на його користь 9 000,00 грн. для повернення коштів за ненаданий товар. Стягнути з відповідача на його користь 3 000,00 грн. моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначає, що третьою особою на його рахунок було сплачено в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в сумі 500,00 грн., таким чином до сплати підлягає заборгованість в сумі 8 500,00 грн., моральна шкода та судові витрати. В судове засідання відповідач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання третя особа не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 9 листопада 2018 року позивач звернувся в інтернет-магазин Відповідача, з метою придбання водонагрівача Drazice і зробив замовлення через електронний кабінет сайту Відповідача. Після розмови з оператором, в якому він підтвердив наявність вибраного товару на складі, позивачу на електронну пошту надійшов лист від відповідача, в якому були вказані інструкції щодо переведення коштів. Потрібно було перевести кошти на рахунок ФОП [PERSON] у сумі 9 289,00 грн. Позивач здійснив оплату 11 листопада 2018 через АТ КБ "Приватбанк", що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1181547827.1 від 11.11.2018. Після цього ніхто з представників магазину не зв`язувався з ним протягом десяти днів. 22 листопада 2018 року позивач сам зв`язався з відповідачем. Позивачу повідомили, що даного товару немає на складі і скасували замовлення. Гроші мали повернути на його картку протягом кількох днів. Після цього протягом ще кількох тижнівпозивач зв`язувався з менеджерами магазину, але кожного разу мені казали, що кошти повернуть через кілька днів. До теперішнього часу магазин повернув позивачу на картку лише 289 (двісті вісімдесят дев`ять) гривень 00 коп. Сума боргу досі складає 9 000 (дев`ять тисяч) гривень. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов`яза-ний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 статті 530 ЦК України). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Згідно зі статтями 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (стаття 665 ЦК України). Відповідно до положень статті 693 ЦК України у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Ураховуючи те, що докази поставки товару позивачу за договором в матеріалах відсутні, то суд приходить до висновку, що позовна заява в частині повернення позивачу грошових коштів за ненаданий товар підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3 000, 00 грн., суд вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим в позовній заяві позивач належними та допустимими доказами не обґрунтовує позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди. Відповідно до п. 5 ППВСУ від 31.03.1995 р №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачем позивачу було завдано моральні, або фізичні страждання, або позивачем було понесено втрати немайнового характеру. З огляду на викладене вище вбачається, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення. Таким чином, позовна заява підлягає до часткового задоволення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевикладене та те, що задоволено одну з двох заявлених позивачем позовних вимог, то стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 840,80 грн./2=420,40 грн.

Outcome: partial