Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, якій у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 6374 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 28938 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн., посилаючись на те, що після звільнення з роботи йому не було виплачено заблоргованість по заробітній платі чим завдано моральну шкоду, а тому відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, а його представник підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював вантажником в складі готової продукції ТОВ "Ренесанс Траст" з 07.12.2015 року по 04.01.2016 року. Відповідно до відомості на виплату грошей №6 за грудень 2016 року від 25.12.2015 року відповідачем було виплачено позивачу заробітну плату в розмірі 1000 грн. В день звільнення позивача з роботи відповідачем не було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі за весь час роботи в розмірі 5374 грн. Вказані обставини визнані представниками сторін в судовому засіданні, а тому, відповідно до ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Таким чином заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем становить 5374 грн., а середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення по справі (91 робочий день) складає 28938 грн. 00 коп., а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (із змінами) розяснено, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи ступінь порушення відповідачем законних прав позивача, характер, обсяг та глибину заподіяних позивачу моральних страждань, їх тривалість та наслідків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial