Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 02.11.2015 року між сторонами був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну картку строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії 30000,00 грн., а відповідач зобов'язувався сплачувати заборгованість, відсотки за користування кредитним лімітом та інші платежі, передбачені умовами договору. Однак, в порушення виконання зобов'язань, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 22.03.2017 року виникла заборгованість в сумі 41410,61 грн. Тому, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач позов визнає, проти задоволення вимог не заперечує. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.11.2015 року між публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" та [PERSON] був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну картку строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску(п.2 Угоди), встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії 30000,00 грн.(п.3.1.1 Угоди). Згідно до п.3.2 Угоди, процентна ставка за користування коштів при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою складає 40% річних. Згідно п.3.3 розмір обов'язкового мінімального платежу встановлено урозмірі 7% від суми загальної заборгованості, однак не може бути меншою 50,00 грн. (п'ятдесят гривень). Згідно до умов договору, строк погашення процентів за кредиту здійснюється в порядку - щомісячно за попередній місяць. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 22.03.2017 року виникла заборгованість в сумі 40410,61 грн., яка складається з наступного: - 20273,14 грн. - тіло кредиту; - 17600.45 грн. - прос рочка по тілу; - 358,19 грн. - відсотки за кредит; - 3178,83 грн. неустойка. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позичку частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Таким чином, зважаючи на викладене, суд вважає що оскільки відповідачем прострочено повернення чергової частини позички, тому з неї на користь позивача підлягає дострокове стягнення заборгованості за кредитним за договором та судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved