Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 06.09.2008 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого виникають постійні сварки, скандали, під час яких застосовує фізичне насилля відносно неї. Крім того, відповідач постійно погрожує фізичною розправою її та її батькам, застосовує ненормативну лексику в присутності дитини. Близько двох місяців проживають окремо, оскільки відповідач вигнав її разом з дитиною із будинку на вулицю. Неодноразові прохання не вживати спиртні напої та змінити свою поведінку і спосіб життя не дали жодних результатів. Втратили один до одного почуття любові, довіри та поваги. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та їхньої дитини. Спору щодо спільно набутого майна на даний час не виникає.. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що не може жити з відповідачем, оскільки той вчиняє до неї фізичне насильство. Дитина проживає і проживатиме разом з нею, спору щодо цього немає. Зазначила, після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб, виданого повторно 25.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, вбачається, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 06.09.2008 року укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Лотівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис №1. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 11.05.2012 року Виконавчим комітетом Хролинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, сторони від шлюбу вони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 16.06.2014 року сторонам надавався строк для примирення - на два місяці. По закінченню строку на примирення сторони не примирилися, наполягають на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та дитини, що має істотне значення. Дитина фактично проживає разом з позивачкою, спору щодо цього у сторін немає. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає необхідним стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. з відповідача на користь позивачки. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат. Згідно ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається в судовому рішенні. Виходячи з того, що витрати на правову допомогу в розмірі 200,00 грн. згідно квитанції №4 від 19.05.2014 року не перевищують граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved