Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просять суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 31 грудня 1990 року виконавчим комітетом Саксаганської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу на ім`я відповідача [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення за номером 1800, де зазначено що сім`я складається із чотирьох осіб, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які мають право на заняття площі розміром 39,25 кв.м., яке складається з трьох кімнат за адресою: [ADDRESS] . Підставою для видачі вказаного ордер було рішення виконавчого комітету №422/2 від 20.12.1990 року Саксагнського районного виконавчого комітету. З 2010 року відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі, не приймає участі у сплаті комунальних платежів. У зв`язку з чим позивачі. як користувачі квартири змушені на протязі тривалого часу утримувати квартиру, сплачувати комунальні платежі. Позивачі та представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , кожен окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, позивачі просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, заяв до суду не надавав. В матеріалах справи маються поштові повідомлення де значиться, що відповідач не проживає за вказаною адресою. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини і визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Згідно ордеру на житлове приміщення №1800 від 047.07.1980 року на підставі рішення Саксаганського виконавчого комітету №455 від 31.12.1990 року, видано відповідачу [PERSON] з сім`ю з чотирьох чоловік на право заняття жилого приміщення площею 39.25 кв.м., яке складається з трьох кімнат за адресою квартира [ADDRESS] .(а.с.11) Відповідно до довідки Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова-Ком» від 25.03.2019 року, в тому що сім`я складається з чотирьох чоловік, а саме відповідач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] .(а.с.12) Відповідно до акту, складеного мешканцями буд [ADDRESS] , відповідач [PERSON] у кв. 65 не проживає з 2010 року по теперішній час. (а.с.13) Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів 768 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.2). Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved