Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Снятинської міської ради про визнання права власності на будинковолодіння. В обґрунтування позовних вимог вказала, що згідно записів погосподарської книги №1 за 1991-1995 р. станом на 1991 р. [PERSON] , 1929 р.н. та [PERSON] , 1934 р.н. були єдиними членами, проживали та були зареєстровані в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, які належали до колгоспного двору по [ADDRESS] . Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] помер [INFO] , після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини будинку [ADDRESS] . [PERSON] за життя скалав заповіт на користь доньки [PERSON] . Однак остання спадщину не прийняла. Крім цього, 09.12.2019 р. [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори в якій зазначила, що спадщину по смерті батька не прийняла, і не буде звертатися із заявою про продовження терміну на прийняття спадщини. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] стала його дружина - позивачка [PERSON] , яка вступила в управління спадковим майном, і на час смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою. Однак в зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на будинковолодіння відсутній державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності. Представник відповідача Снятинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З довідки від 05.02.2020 р. № 181, виданої Потічківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, слідує, що станом на 1991 р. згідно погосподарської книги №1 1991-1995 рр. в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1929 р.н., [PERSON] , 1934 р.н. Господарство належало до колгоспного двору. З свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що останній помер [INFO] . Згідно довідки від 31.01.2020 р. №143/02-14, виданої державним нотаріусом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що проживав с. Потічок, Снятинського району, Івано-Франківської області заведена спадкова справа за № 462/2019 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом №1180 від 09.12.2019 р. [PERSON] , [INFO] , жительки с. Потічок, Снятинського району, Івано-Франківської області. [PERSON] був складений заповіт на ім`я [PERSON] 09.12.2019 р. за №1181 до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] , [INFO] , жительки с. Потічок, Снятинського району, Івано-Франківської області про те, що вона спадщину після смерті [PERSON] не прийняла і звертатися до суду про продовження терміну на прийняття псадщини не буде. Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] , жительці с. Потічок, Снятинського району, Івано-Франківської області, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки від 30.06.2020№ 488, виданої Потічківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, згідно погосподарської книги №1 за господарством в [ADDRESS] числиться земельна ділнка розміром 0, 25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями, що в [ADDRESS] , відповідає будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним нормам та правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людей експлуатацію об`єкта. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що відсутність правовстановлюючого документу не є підставою відмови у захисті права позивачки, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивач набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved