Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «Компанія Дасті» за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення коштів, мотивуючи тим, що 18.06.2014 року [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» було укладено кредитний договір на інші споживчі цілі № 4702688/N-8 на суму 10000 грн. По кредитному договору позивачка виконувала зобов`язання належним чином, щомісячно сплачуючи платежі відповідно до графіка погашення кредиту. В подальшому керівництво Вінницького відділення ПАТ «Імексбанк» повідомило [PERSON] про те, що вона має сплачувати кредит та проценти за користування ним на рахунок ТОВ «Компанія Дасті», оскільки дане товариство набуло право вимоги до неї по кредитному договору на підставі договорів про відступлення права вимоги. В зв`язку із цим позивачка сплачувала кредит та проценти за користування ним на рахунок ТОВ «Компанія Дасті», що в загальній сумі склало 14861, 34 грн. Однак, наприкінці 2018 року позивачці зателефонували представники ФК «ЄАПБ», які діють від імені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з вимогою сплатити заборгованість по кредиту, оскільки ПАТ «Імексбанк» перебуває на ліквідації в ньому запроваджена тимчасова адміністрація. Також, листом ФГВФО від 23.08.2019 року повідомлено, що 21.11.2014 року, 26.12.2014 року та 06.01.2015 року колишнім керівництвом АТ «Імексбанк» були укладені нікчемні договори із змінами до них щодо відступлення прав вимоги по кредитним договорам фізичних осіб, в тому числі і по кредитному договору № 4702688/N-8 від 18.06.2014 року. Станом на 06.01.2015 року за даним кредитним договором обліковується заборгованість. Рішенням Уповноваженої особи ФГВФО № 01-ТА від 03.03.2015 року договори від 21.11.2014 року, 26.12.2014 року та 06.01.2015 року було віднесено до категорія нікчемних правочинів. В зв`язку із цим подано відповідний позов до Господарського суду Одеської області. Рішенням у справі № 916/1253/15 Господарський суд Одеської області від 15.08.2018 року, яке залишено в силі Південно - Західним апеляційним судом Одеської області 11.03.2019 року та Верховним Судом у складі колегії судів Касаційного господарського суду 13.06.2019 року задоволено позов уповноваженої особи ФГВФО, визнано недійсним договір відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат», визнано недійсним тристоронній договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26.12.2014 року, що укладений між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» визнано недійсним договорі від 06.01.2015 року. Отже, судом підтверджено, що єдиним кредитором за кредитним договором № 4702688/N-8 від 18.06.2014 року є АТ «Імексбанк». Позивачка 16.07.2019 року звернулась з листом - вимогою щодо повернення сплачених на рахунок ТОВ «Компанія Дасті» коштів на загальну суму 14 861, 34 грн. Однак дана вимога відповідачем проігнорована, кошти не повернуті. Просила суд, стягнути з ТОВ «Компанія Дасті» на користь [PERSON] 14 861, 34 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував, щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Компанія Дасті» в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представники третіх осіб: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належними чином, про причини неявки суд не повідомили. 20.01.2020 року на адресу суду надійшло пояснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому зазначено, що враховуючи той факт, що договір щодо відступлення права вимоги за кредитами фізичних осіб (в тому числі позивачки) було визнано недійсним, то відповідно до норм чинного законодавства кошти сплачені позивачкою на раахунок ТОВ "Компанія Дасті" підлягають поверненню, оскільки жодних правових наслідків договір не створю, а отже ТОВ "Компанія Дасті" набуло грошові кошти без достатньої правової підстави (а.с.44-45). За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 41-036-14665/19 від 23.08.2019 року, 18.06.2014 року [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» було укладено кредитний договір на інші споживчі цілі № 4702688/N-8. 21.11.2014 року, 26.12.2014 року та 06.01.2015 року колишнім керівництвом АТ «Імексбанк» були укладені нікчемні договори із змінами до них щодо відступлення прав вимоги по кредитним договорам фізичних осіб, з тому числі, і по кредитному договору № 4702688/N-8 від 18.06.2014 року. Станом на 06.01.2015 року за даним кредитним договором обліковувалась заборгованість. Рішенням Уповноваженої особи ФГВФО № 01-ТА від 03.03.2015 року договори від 21.11.2014 року, 24.12.2014 року та 06.01.2015 року було віднесено до категорії нікчемних правочинів, а 26.03.2015 року до Господарського суду Одеської області поданий позов про визнання недійсними нікчемні договори, по якому відкрито провадження по справі № 916/1253/15. Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.08.2018 року по справі № 916/1253/15 за результатами розгляду позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014р., що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат», визнано недійсним тристоронній Договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26.12.2014р., що укладений між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», визнано недійсним Договір від 06.01.2015р. Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду вії 11.03.2019 року, апеляційна скарга ТОВ «Компанія Дасті`залишена без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.08.2018 року по справі № 916/1253/15 - залишено в силі (а.с.4-6). Верховним Судом у складі колегії судів Касаційного господарського суду 13.06.2019 року задоволено позов уповноваженої особи ФГВФО, визнано недійсним договір відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат», визнано недійсним тристоронній договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26.12.2014 року, що укладений між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» визнано недійсним договорі від 06.01.2015 року (http://reestr.court.gov.ua/Review/82618041). Отже, судом підтверджено той факт, що єдиним законним кредитором за кредитними договорами, що були відступлені перед запровадженням тимчасової адміністрації на користь ТОВ «Компанія Дасті» був та залишається АТ «Імексбанк» (а.с.5). Відповідно до копій квитанцій [PERSON] сплатила на користь ТОВ «Компанія Дасті» 14 861, 34 грн. (а.с.7-14). [PERSON] 16.07.2019 року звернулась з листом - вимогою щодо повернення сплачених на рахунок ТОВ «Компанія Дасті» коштів на загальну суму 14 861, 34 грн. Однак дана вимога відповідачем проігнорована, кошти не повернуті (а.с.3). Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до вимого ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи вище викладене вимога [PERSON] про стягнення з ТОВ «Компанія Дасті» коштів на загальну суму 14 861, 34 грн. підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved