Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом з наступних підстав. [INFO] помер його син [PERSON] , про що в книзі реєстрації смертей 04 березня 2019 року зроблено відповідний актовий запис за № 13. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у склад якої входить земельна ділянка, площею 5,180 га., що розташована на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області кадастровий № 1224286700:01:001:0520, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 078072 виданого Покровською РДА 27.12.2005 року. На випадок смерті померлий заповіт не складав, спадкоємцем померлого згідно закону стали його батьки: позивач та його бувша дружина, його мати [PERSON] . Позивач та його бувша дружина [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини після померлого сина [PERSON] 10.03.2020 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом за № 247 на Ѕ частку земельної ділянки площею 5,180 га., що розташована на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області кадастровий № 1224286700:01:001:0520, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 078072 виданою Покровською РДА 27.12.2005 року. В березні 2020 року позивач дізнався, що його бувша дружина [PERSON] померла [INFO] , та так і не дооформила свою частку в спадщині після померлого сина [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру, позивач дізнався, що після смерті його бувшої дружини [PERSON] спадкова справа не заводилась, тобто спадкоємців у неї не має, а тому позивач є єдиним спадкоємцем померлого, як його батько. Між тим, Ѕ частка земельної ділянки площею 5,180 га., яка є предметом позову - не відноситься до комунальної власності будь - якої територіальної громади та не відноситься до земель державної власності, оскільки вказана земельна ділянка передана громадянину України в приватну власність на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, а відповідно до Закону може бути прийнята ним у спадщину. У зв`язку з чим, позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,180 га., кадастровий номер 1224286700:01:001:0520, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 078072, виданого Покровською РДА 27.12.2005 року. Ухвалою суду від 17.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. З прийнятим рішенням згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, згідно копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 13.08.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис № 13 (а.с. 4). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 078072, померлому [PERSON] на підставі розпорядження голови Покровської районної державної адміністрації № 345-р від 17.10.2003 року належала земельна ділянка, площею 5,180 га., яка розташована на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (а.с. 5). Відповідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 202976476 від 04.03.2020 року, власником земельної ділянки, площею 5,18 га., кадастровий номер: 1224286700:01:001:0520 є [PERSON] (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, серії ННЕ № 049437 від 10.03.2020 року, посвідченого державним нотаріусом Покровської нотаріальної контори спадкоємцями майна [PERSON] , 1974 р.н. який помер [INFO] , а саме по Ѕ частці земельної ділянки, площею 5,18 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області є його мати - [PERSON] , [INFO] та батько - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 203573475 від 10.03.2020 року, власником Ѕ частки земельної ділянки, площею 5,18 га., кадастровий номер: 1224286700:01:001:0520 є [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 16.08.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , актовий запис № 450 (а.с. 9). З копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59800595 від 13.03.2020 року, виданої приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилася (а.с. 10). Так, відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved