Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначає, що він у період з 09.02.2013 року по 14.04.2015 року року надав відповідачу послуги з постачання електричної енергії у приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нікопольська, 15, проте боржник не здійснив належно оплату за надані послуги. Позивач просить суд стягнути з відповідача виниклу заборгованість в розмірі 4813,65 гривень та судові витрати. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судове засідання сторони не явилися, представник позивача просив справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562. Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачається, що споживач енергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач є споживачем електричної енергії за особовим рахунком № 532409114, яку йому на вищевказану адресу постачає енергопостачальник ВАТ «Запоріжжяобленерго», на підставі договору від 27.07.2012 року. Так, у період з 09.02.2013 року по 14.04.2015 року надав відповідачу послуги з постачання електричної енергії у приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нікопольська, 15. Пунктом 2 «Правил користування електричною енергією для населення» (N 1357, 26.07.1999, Постанова, Кабінет Міністрів України) дано визначення об'єкта споживача електроенергії, яким є житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. Пунктом 20 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1357 від 26.07.1999 року, визначено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Проте відповідач не здійснив належно оплату за надані послуги та має заборгованість в сумі 4813,65 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за спожиту електроенергію. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача законними та обґрунтованими. В порядку ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача і відповідний судовий збір за подання позову у цій справі.

Outcome: approved