Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ТзОВ «Львівські автобусні заводи» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 01 вересня 2016 року по 05 червня 2017 року у сумі 12\~295, 62 грн. Позивач заявлені вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 6 червня 2006 року по 11 травня 2010 року. Звільнена з підприємства відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (наказ по товариству від 11 травня 2010 року №41/вк. За час роботи на підприємстві відповідач постійно порушував норми чинного трудового законодавства. Вчасно не нараховувалася і не виплачувалася заробітна плата, заборгована заробітна плата не була виплачена і при звільненні, у звязку із чим подано заяву до суду. 05 травня 2015року Франківським районним судом м. Львова було ухвалене рішення про стягнення на користь [PERSON] 14\~435,42 грн. заробітної плати за вимушений простій у період з 01 січня 2009 року по 10 травня 2010 року. Рішення відповідачем не оскаржувалося та вступило в законну силу, але добровільно не було виконано. 02 вересня 2016 року Франківським районним судом м. Львова було ухвалене заочне рішення про стягнення на користь [PERSON],64 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 11.05.2010 року по серпень 2016 року. Рішення відповідачем не оскаржувалося та вступило в законну силу, але добровільно не було виконано. Вищезгадані рішення були виконані примусово, остаточний фактичний розрахунок з позивачем був проведений 06.06.2017 року. (Постанови від 09.06.2017 р. про закінчення виконавчого провадження ВП №47937355, ВП №52897333 старшого державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області. Остаточний обсяг вимог (за весь час затримки розрахунку при звільненні) визначається з 01 вересня 2016 року по 05 червня 2017 року і складає: 1494 роб. год. х 8,23 грн. = 12295, 62, де 1494 кількість робочих годин затримки розрахунку при звільненні, а саме 176 (вересень 2016р.) +159 (жовтень 2016 р.)+176 (листопад 2016 р.) +176 (грудень 2016 року) + 159 (січень 2017р.) + 160 (лютий 2017р.) + 175 (березень 2017 р.) +152 (квітень 2017 р.) +159 (травень 2017) + 2 (червень 2017 р.) = 1494 робочих години. Розрахунок проведено з врахуванням норм тривалого робочого часу на 2016, 2017р.р відповідно до листів Міністерства соціальної політики України (для 40-денного робочого тижня) від 20.07.2015 р. ;10846/0/14-15/13, від 05.08.2016 г. №11535/0/14-16/14. На підставі вищевикладеного просить заявлені позовні вимоги задоволити. В судовому засіданні позивач не зявився, проте подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча, був належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи. Згідно з ст.ст.224,226 ЦПК України\~суд вважає, що справу слід слухати у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів, та прийняти заочне рішення, яким позовні вимоги позивачів задоволити виходячи з наступного. Рішення Європейського Суду з прав людини зі статтею 17 Закону України\~ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ відзначив, що, як правило, національні суди, зокрема суд першої інстанції, повинні оцінити подані їм докази. Судом встановлено, що\~\~позивач\~\~згідно наказу № 6 від 06.06.2006 року була прийнята на посаду інженера технолога другої категорії в порядку переведення з ЗАТ «Завод комунального транспорту». 11.05.2010 року позивач звільнена в зв'язку зі скороченням згідно наказу № 41/вк від 11.05.2010 року, що вбачається з копії трудової книжки. Рішення Франківського районного суду м.Львова від 05.05.2015 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з ТзОВ "Львівські автобусні заводи" на користь [PERSON] заробітну плату за вимушений простій, який відбувся не з її вини, за період 01 січня 2009 року по 10 травня 2010 року у розмірі 14 435,42 грн. Рішення суду набрало законної сили 18.05.2015 року. Рішення Франківського районного суду м.Львова від 02.09.2016 р. у справі №465/4351/16-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з ТзОВ "Львівські автобусні заводи" 104257 грн. 64. коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 11.05.2010 року по серпень 2016 року. Постановою серії ВП №47937355 про закінчення виконавчого провадження від 09.06.2017 р. встановлено, що заборгованість згідно виконавчого листа №465/8179/14-ц, виданого Франківським районним судом м. Львова перераховано стягувану, а саме [PERSON]. А відтак, на підставі вищевикладеного, виконавче провадження є закінченим. Постановою серії ВП №52897333 про закінчення виконавчого провадження від 09.06.2017 р. встановлено, що заборгованість згідно виконавчого листа №465/4351/16-ц, виданого Франківським районним судом м. Львова перераховано стягувану, а саме [PERSON]. А відтак, на підставі вищевикладеного, виконавче провадження є закінченим. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. \~Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.11 ч.1 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7\~ст. 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із\~ст. 2 КЗпП України\~право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ч.1\~ст. 94 КЗпП\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно\~ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що йому належать, проводиться в день звільнення. Положеннями ч.1\~ст.117 КЗпП України\~передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як зазначено у п.31\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», відповідно до статей\~21,22 Закону України «Про оплату праці», роботодавець не може\~\~в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективним договором. Розмір заробітної плати за працю може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати тільки в разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилось браком, та з інших передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. \~У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника, суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Відповідно до ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно із\~ст.4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середня заробітна плата за період затримки розрахунку, з\~1 вересня 2016 року по 5 червня 2017 року в сумі 12295, 62 грн.

Outcome: approved