Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, який мотивують тим, що вони зареєстровані та постійно проживають за адресою: [ADDRESS] з 05.07.2006 року і по даний час. Зазначають, що на початку 2000 року позивач [PERSON] працював у відкритому акціонерному товаристві «Центроліт». Для забезпечення [PERSON] та членів його родини житловою площею ВАТ «Центроліт» виділив їм частину нежитлового приміщення загальною площею 61,3 м. кв. в будинку [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 502 від 20 серпня 2002 року виділену їм частину нежитлового приміщення було переведено в категорію житлових приміщень та зобов`язано ВАТ «Центроліт» провести відповідне переобладнання, що і було зроблено. Актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 13 грудня 2003 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 692 від 05 жовтня 2004 року, після перепланування нежитлового приміщення [ADDRESS] в житлову квартиру та проведення там відповідного ремонту, житлову квартиру № 2 було передано в експлуатацію. На підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та житлово-побутової комісії ВАТ «Центроліт» від 20 квітня 2006 року позивачу [PERSON] 26 травня 2006 року було надано Ордер № 64 на житлову площу в гуртожитку для його вселення та членів його сім`ї в перебудовану житлову квартиру № 2 . Таким чином з 01 червня 2006 року і по даний час вони проживають в квартирі № 2 , утримують її в належному стані, роблять поточні та капітальні ремонти, в повному обсязі оплачують комунальні платежі, приймають активну участь в утриманні приміщення гуртожитку та прилеглої території. Позивачі звернулись до керівництва органу приватизації з заявою про реалізацію свого права на приватизацію займаної житлової площі, однак позивачам було відмовлено у приватизації приміщення, оскільки ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не передбачена приватизація квартир у гуртожитку. Вважають, що їм відмовлено у приватизації квартири безпідставно, тому просять суд зобов`язати відповідача вчинити дії по передачі у їм спільну часткову власність (приватизацію) квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,70 кв. м. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явились. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми" у судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань про відкладення у цей день розгляду справи від нього не надійшло. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є громадянами України, зареєстровані та постійно проживають за адресою: [ADDRESS] з 05.07.2006 року і по даний час (а.с. 6-18,32). Як заначили позивачі у своїй позовній заяві, та дані обставини встановлені судом та не спростовані відповідачем на початку 2000 року позивач [PERSON] працював у відкритому акціонерному товаристві «Центроліт». Для забезпечення [PERSON] та членів його родини житловою площею ВАТ «Центроліт» виділив їм частину нежитлового приміщення загальною площею 61,3 м. кв. в будинку [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 502 від 20 серпня 2002 року виділену позивачам частину нежитлового приміщення було переведено в категорію житлових приміщень та зобов`язано ВАТ «Центроліт» провести відповідне переобладнання (а.с.27). Актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 13 грудня 2003 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 692 від 05 жовтня 2004 року, після перепланування нежитлового приміщення [ADDRESS] в житлову квартиру та проведення там відповідного ремонту, житлову квартиру № 2 було передано в експлуатацію (а.с.19,20,21). З ордера на житлову площу у гуртожитку № 64 від 24.05.2006 р. вбачається, що на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та житлово-побутової комісії ВАТ «Центроліт» позивачу [PERSON] 26 травня 2006 року було надано Ордер № 64 на житлову площу в гуртожитку для його вселення та членів його сім`ї в перебудовану житлову квартиру № 2 (а.с.22). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. 27.08.2018 [PERSON] та члени його сім`ї [PERSON] , [PERSON] звернулись до керівництва органу приватизації з заявою про реалізацію свого права на приватизацію займаної житлової площі (а.с.31). Листом № В-3185/06.01-21 від 18.09.2018 Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, позивачу [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] було відмовлено у приватизації квартири [ADDRESS] (а.с.33). Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. З аналізу вказаної норми вбачається, що вищезазначений перелік підстав для відмови в приватизації житлового приміщення гуртожитку є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому на спірне житлове приміщення не розповсюджується. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до теперішнього часу не використали право на безоплатну приватизацію житла. Вони на законних підставах вселилися у вищезазначену квартиру, в якій постійно мешкають з 05.07.2006 року і по даний час, квартира не відноситься до житла, що не підлягає приватизації. З огляду на вказані обставини, відповідно до приписів ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі мають право на приватизацію жилого приміщення, в якому вони постійно мешкають. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.

Outcome: approved