Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Демидівської селищної ради звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У вказаній позовній заяві позивач Орган опіки та піклування Демидівської селищної ради просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Як на підставу своїх позовних вимог позивач Орган опіки та піклування Демидівської селищної ради у позовній заяві посилається на те, що відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для належного проживання та навчання дітей. За ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей відповідач неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. [PERSON] згідно заяви, яка засвідчена 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б., перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, без будь-якого примусу зі сторони, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, відповідно до власного волевиявлення, що відповідає її внутрішній волі, відмовилась від батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти відповідача зареєстровані і фактично перебувають на тимчасовому влаштуванні, як такі, що залишилися без батьківського піклування, у своєї баби [PERSON] . В судовому засіданні представники позивача Органу опіки та піклування Демидівської селищної ради Кривіцька Н.В. та Чечелюк М.П. позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовільнити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі та пояснила, що з дітьми майже не спілкується, в школі та за місцем проживання дітей не відвідувала. Крім того, відповідач повідомила, що оскільки ніде не працює, то матеріальної допомоги дітям не надає. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Позивач у позовній заяві просив викликати до суду, як свідків [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] . Дане клопотання було задоволено судом. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою суду від 25 червня 2021 року прийнято позовну заяву Органу опіки та піклування Демидівської селищної ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав і відкрито провадження у справі № 558/271/21 на підставі такої позовної заяви. Судом по цивільній справі № 558/271/21 20 липня 2021 року проведено підготовче засідання. Справу призначено до розгляду по суті 3 серпня 2021 року. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 16) та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 17), встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , а [PERSON] народилась [INFO] , їх матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15) встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 15). В судовому засіданні неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, пояснили, що проживають з бабою [PERSON] і бажають з нею проживати надалі. Їх мама з ними майже не спілкується, не цікавиться їхнім життям. Вони проживають з бабою через те, що їх мама зловживала алкогольними напоями, в будинку, де вони проживали з мамою, часто збиралися люди, які розпивали алкогольні напої. Крім того, у них виникали конфлікти з співмешканцем матері. За час навчання їх в школі мама жодного разу їх в школі не відвідувала, не цікавилася їх шкільним життям. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є її внуками і проживають з нею. Батько дітей, а її син [PERSON] , помер [INFO] . [PERSON] не цікавиться життям дітей, не спілкується з ними. Як зазначено у заяві [PERSON] , що засвідчена 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б., [PERSON] відмовилась від батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та просила вилучити відомості про неї, як матір, з актового запису про народження дітей і Свідоцтв про їх народження (а.с. 25). Згідно висновку Органу опіки та піклування Демидівської селищної ради від 20 квітня 2021 року №03-13/991 року (а.с. 7), Орган опіки та піклування Демидівської селищної ради вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики, виданої Демидівською селищною радою Рівненської області 4 березня 2021 року, [PERSON] за час проживання на території Демидівської селищної ради Рівненської області зарекомендувала себе посередньо. Веде аморальний спосіб життя. Недостатньо уваги приділяє своїм неповнолітнім дітям, не займається їх вихованням. Не цікавиться навчанням дітей, їх інтересами. По місцю реєстрації дітей не проживає (а.с. 13). За ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей відповідач [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 8, 9, 10). Дослідженими доказами по справі встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються в опорному закладі Хрінницькому ліцеї. Мама, [PERSON] , не цікавиться навчанням дітей, їх вихованням не займається, виховні заходи та батьківські збори не відвідує. Діти проживають з бабусею [PERSON] , яка займається освітнім та виховним процесом онуків (а.с. 12, 23, 24). Як встановлено в судовому засіданні згідно акта обстеження умов проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 22), в будинку їх бабусі [PERSON] , за місцем їх проживання санітарно-гігієнічні умови задовільні. Бабуся [PERSON] піклується про дівчаток, цікавиться їх навчанням та життям. За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей. Досліджені докази по справі свідчать про небажання відповідача [PERSON] виконувати свої батьківські обов`язки стосовно неповнолітніх дітей, байдуже ставлення до такого обов`язку. Відповідач [PERSON] без будь-яких поважних причин не займається вихованням дітей, не проживає з дітьми, не цікавиться їх навчанням, станом здоров`я, не спілкується з дітьми, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток. Відповідач [PERSON] повідомила суд, що позовні вимоги позивача визнає та бажає бути позбавленою батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Вказані обставини свідчать про небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей. За таких обставин, суд, приходить до висновку про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки з`ясованими обставинами та дослідженими доказами по справі встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 908,00 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого розміру судового збору за подання до суду позову немайнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви з вимогами про захист прав інтересів дитини, позивач звільнений від сплати судового збору (п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»). Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 7, 150, 155, 164, 165, 166 СК України та ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства». Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved