Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 127,85 грн., посилаючись на те, що 23 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ICKGMCUI.146296.003, згідно з умовами якого банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення договору встановити кредитний ліміт у розмірі 2 000,00 грн. на рахунок [NUMBER], який був відкритий на підставі приєднання відповідача, як позичальника, до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами договору банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду, яке здійснюється щоденно. Кредит відповідачу був наданий на підставі Анкети-Договору позичальника з лімітом, зазначеним у п.2.2., на споживчі цілі. Банк свої зобов'язання за умовами договору виконав, встановивши 23 серпня 2013 року кредитний ліміт у розмірі 2 000,00 грн. Відповідач порушує умови укладеного договору, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення не заперечував. Оскільки, починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які спрямовані УДППЗ "Укрпошта" з материкової частини України не приймаються поштою АР Крим і м.Севастополя і повертаються у зворотному напрямку, за даних обставин УДППЗ "Укрпошта" не має можливості пересилати поштові відправлення на півострів Крим. В зв'язку з неотриманням відповідачем судових повісток про час розгляду справи та відсутності у суду можливостей для повідомлення відповідача про час розгляду справи, оголошення про час розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Солом'янського районного суду м. Києва. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ICKGMCUI.146296.003, згідно з умовами якого банк зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення договору встановити кредитний ліміт у розмірі 2 000,00 грн. на рахунок [NUMBER], який був відкритий на підставі приєднання відповідача, як позичальника, до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами договору банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредиту, крім пільгового періоду, яке здійснюється щоденно. Кредит відповідачу був наданий на підставі Анкети-Договору позичальника з лімітом, зазначеним у п.2.2., на споживчі цілі. Відповідно до п.5.2 Кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов'язання за умовами договору виконав, встановивши 23 серпня 2013 року кредитний ліміт у розмірі 2 000,00 грн. Але позичальником умови договору належним чином не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем. Відповідно до даних розрахунку заборгованості за кредитним договором №ICKGMCUI.146296.003 від 23 серпня 2013 року станом на 10.03.2015 року сума заборгованості складає 12 127,85 грн. та включає в себе: заборгованість по тілу кредиту - 4156,54 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 3870,28 грн.; заборгованість за процентами - 176,08 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 2941,31 грн., сума пені - 983,64 грн. Виходячи з того, що відповідач не виконує умови укладеного з позивачем Кредитного договору, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до постанови Правління Національного банку України №743 від 27.11.2014 року Публічне акціонерне товариства «Всеукраїнський банк розвитку» віднесено до категорії неплатоспроможних та введено тимчасову адміністрацію. Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 44 від 27.02.2015 року продовжені повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації банку до 27.03.2015 року. Згідно з п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved