Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, у якому просить позбавити свого колишнього чоловіка [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з ухиленням його від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і просила їх задовольнити, вказавши, що відповідач майже від народження не спілкується з дитиною. Коли вона була на 7 місяці вагітності, він покинув її. Його батьки змусили його повернутися. Після пологового будинку прожили три тижні, потім він зібрав її речі і речі дитини та виставив їх з дому, кажучи, щоб вона йшла жити до своїх батьків. Він бачив дитину раз чи два у шестимісячному віці, на руки не брав. За весь цей час до доньки він не приїздив, не цікавився потребами дитини, не піклувався про стан її здоров'я, ніколи не висловлював бажання зустрітися з дитиною. Дитина не знає його як батька. Аліменти на дитину сплачуються згідно рішеня суду в розмірі 600грн та на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку 500грн., більше нічого він не платить і не допомагає. Де відповідач перебуває зараз - їй невідомо. Під час останнього спілкування по телефону він повідомив, що приїздити не має бажання, працює у Росії та має іншу нову родину. Жодного разу він нього не надходило листів чи привітань зі святами. Перепон у спілкуванні відповідача чи його рідних з дитиною вона не чинить, але вони дитину не відвідують. Відповідач не піклується про стан здоров'я доньки, ніколи не висловлював бажання зустрітися з дитиною, він не цікавиться потребами дитини та взагалі не виявляє до неї інтересу. Крім того, позивач вказала, що в майбутньому має намір створити нову сім'ю і хоче, що дитина мала батька, який буде нею опікуватися. Відповідач до суду не з'явився, згідно направленої ним заяви просив розглядати справу без його участі, у зв'язку з перебуванням за межами України, представляти його інтереси довірив адвокату Жерновнікову С.О. та його матері - [PERSON]. Даний позов вважав необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню (а.с.27-30). Представник [PERSON] повідомила телефонограмою про неможливість явки її до суду. Раніше під час розгляду справи представники відповідача погоджувалися з позицією [PERSON] та заперечували проти позову, вказуючи, що [PERSON] на даний час працює у Росії, а тому не може відвідувати доньку, матеріальну допомогу надає, на підтвердження чого надали копії квитанцій про перерахування коштів. Представник Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області по довіреності Ратушная О.В. та прокурор Джулай І.П. з позовними вимогами [PERSON] погодилися та вважали, що мати дитини-позивач не перешкоджає батьку спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, дитина за своїм віком потребує постійної щоденної уваги батьків, як матері, так і батька, але в даному випадку, батько ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов'язків, тому позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] надасть позитивний результат у долі дитини, беручи до уваги те, що позивачем для дитини створені належні умови для життя і розвитку, а відповідач турботи до доньки не виявляє. Заслухавши думку прокурора, пояснення позивача, представників відповідача і третьої особи та враховуючи заяву [PERSON], а також допитавши свідків та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, ураховуючи положення статей 3, 6 і 9 Конвенції про права дитини та ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення та максимально можливого урахування інтересів дитини. Встановлено, що[PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.2-5). Згідно заочного рішення суду від 08 грудня 2014 року шлюб між ними був розірваний, 19 грудня 2014 року це рішення набрало законної сили ( а.с.6). Позивач з дитиною мешкає у будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS], де створені всі необхідні умови для життя і розвитку дитини. [PERSON] має окрему кімнату, білизну та іграшки. Житло утримується у нормальному стані, зроблений сучасний ремонт, в кімнатах чисто, є необхідні побутова техніка, меблі. Батько дитини мешкає за іншою адресою. Дані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання (а.с.4,31). Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватись про стан їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. 08 травня 2015 року Службою у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області був складений висновок № 322 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки батько самоухилився та не виконує батьківські обов'язки по відношенню до дитини, за час проживання окремо від дитини він жодного разу не приїздив до доньки, з дитиною не бачиться на протязі тривалого часу, не спілкувався, не цікавився її станом здоров'я, фізичним і духовним розвитком, не вітав зі святами. До служби у справах дітей з питань встановлення днів і часу побачень не звертався. Будь-які дії, спрямовані на виправлення ситуації, ним не приймаються. Отже все це свідчить про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.64). За рішеннями суду від 13 лютого 2014 року та від 13 березня 2014 року з відповідача присуджено стягування аліментів на користь позивача до досягнення дитиною - донькою [PERSON] трьох років, а також на утримання доньки до її повноліття в загальному розмірі 1100 грн. (а.с.65,66). Надані представниками відповідача копії квитанцій і чеків свідчать про перерахування грошових коштів на банківську картку та наданню їх отримувачу [PERSON], однак де зазначено, то платником вказана мати відповідача [PERSON], а не батько дитини (а.с.32-35,67,68). Позивачем і не заперечується сплата їй аліментів на доньку, але поведінка відповідача свідчить про його ігнорування і байдужість по відношенню до доньки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON], які є батьками позивача та дідусем і бабусею малолітньої [PERSON], пояснили суду, що коли їх донька була вагітна на 7 місяці відповідач покинув, та повернувся згодом і забрав її з пологового будинку після вмовлять його рідних і їх самих. Молоде подружжя почало проживати у квартирі відповідача. До дитини він навіть не підходив. Коли онучці було приблизно 3 тижні, він зібрав речі позивачки і дитини та виставив їх з дому. З того часу [PERSON] і [PERSON] мешкають у них, та відповідач жодного разу не відвідував дитину. Він приїздів раз чи два, коли дитині було приблизно чотири-шість місяців, але не захотів її бачити і брати на руки. Аліменти платить його мати-бабуся [PERSON] - [PERSON] Батько не цікавиться дитиною, де на теперішній час він знаходиться - їм невідомо. Коли відповідач дзвонив їхній доньці по телефону, він не цікавився життям та здоров'ям дитини, а тільки погрожував їй та вимагав, щб [PERSON] разом з донькою виписалася з його квартири. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що він є хрещеним батьком малолітньої [PERSON]. Жодного разу поруч з дитиною батька він не бачив, на христинах його не було та участі у її виховані він не приймає. Якщо щось необхідно дитині, наприклад відвезти до лікарні, коли дитина хворіє, позивач звертається до нього. Буваючи 2-3 рази на тиждень у родині [PERSON] він жодного разу за 2 роки відповідача не бачив. У лікарні з дитиною також його не зустрічав. Слово "батько" [PERSON] ніколи не казала. Зі слів позивача йому відомо, що відповідач платить аліменти на дитину. Судом були оглянуті фотографії, надані представником відповідача, на яких зображена малолітня [PERSON] разом з батьком, дата, коли були зроблені ці фотографії не зазначена. При допиті свідків [PERSON] вони повідомили, що батько [PERSON] був присутній у пологовому будинку та приїздив раз чи два потім коли дитині було приблизно півроку, тому ці фото могли бути зроблені у той період. Наявність в сім'ї відповідача таких фотографій свідчить про те, що вони не позбавлені можливості спілкування з онукою, але не є доказом участі відповідача у вихованні дитини і піклуванні про неї. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007р., ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.1 ст.12 Закону України від 26.04.2001р. №2402-111 "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Незалежно від місця проживання та роду занять відповідача він зобов'язаний постійно приймати участь у вихованні та утриманні своєї доньки, а його спілкування з дитиною повинно бути постійним, а не носити епізодичний характер; сплачування бабусею дитини аліментів, присуджених за рішеннями суду з відповідача на утримання доньки, не може замінити увагу і турботу з боку батька, безпосередню його участь у житті дитини, спілкування з нею, та інші прояви батьківських почуттів. Відповідач має реальну можливість спілкування з дитиною, він обізнаний щодо її місця перебування, але не бере ніякої участі у її вихованні. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем суду надано докази того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню дитини. Представником відповідача не надано суду доказів участі відповідача у вихованні та утриманні дитини. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що за час судового розгляду справи відповідач не звернувся до позивача з питання його участі у вихованні доньки, не змінив своє ставлення до цього питання, не намагався знайти порозуміння щодо цього. Позиція Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області і прокурора по справі щодо обґрунтованості позову узгоджується з висновком суду про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, він мав реальну можливість, і йому ніхто не перешкоджав цікавитися її життям, її фізичним та духовним розвитком, спілкуватися з дитиною, проявляти батьківську турботу, але не робив цього. З пояснень родичів позивача вбачається, що саме вони були більше зацікавлені в дитині і намагалися контактувати з нею, проявляючи певну турботу. Дитина такого віку потребує щоденного батьківського піклування як матері, так і батька, батько не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, на протязі тривалого часу відповідач не бачився з донькою, попередні зустрічі мали епізодичний характер, матеріальну допомогу перераховує мати відповідача - [PERSON], а не відповідач. Всі ці факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини. Посилання представників відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову і сумлінного виконання відповідачем свої батьківських обов'язків є суто декларативними, не підкріпленими жодними фактичними даними. Судом встановлено, що позивач створює всі необхідні умови для виховання і розвитку доньки, піклується по неї і утримує, виконує належним чином обов'язки матері. Тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав батька дитини-відповідача по справі не вплине в подальшому негативно на розвиток малолітньої [PERSON]. Виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача його батьківських прав відносно його доньки, задовольнивши позовну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved