Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачем подано до суду відповідний позов. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 22.04.2011 року нею було подано заяву до Сквирського районного суду Київської області про зміну формулювання причин звільнення і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. 18.10.2012 року Сквирським районним судом Київської області було винесено рішення, яким позов було задоволено частково, а саме : - стягнуто з КП «Сквираводоканал» на її користь заробітну плату за березень 2011 року в сумі 2 107 грн. 79 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7 100 грн., середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 1 574 грн. 54 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.04.2011 року по 18.10.2012 року в сумі 86 912 грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 05.03.2013 року Апеляційний суд Київської області прийняв рішення відповідно до якого, заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 18.10.2012 року в частині позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і стягнення моральної шкоди змінив : - стягнув з КП «Сквираводоканал» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.04.2011 року по 18.10.2012 року в сумі 86 912 грн. 40 коп.; - стягнув з КП «Сквираводоканал» на її користь моральну (немайнову шкоду в розмірі 1 000 грн. В іншій частині рішення Сквирського районного суду Київської області від 18.10.2012 року залишено без змін. 27.03.2013 року, позивач звернулась із заявою до відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції Київської області, щодо виконання рішення суду, але державна виконавча служба рішення суду не змогла виконати у зв'язку з тим, що відповідачем по справі було надано документи про ліквідацію підприємства, а потім про реорганізацію шляхом приєднання. На даний час відомості про припинення юридичної особи відсутні, а саме КП «Сквираводоканал» відсутні. На час розгляду справи, рішення суду не виконано у зв'язку з чим позивачу завдано моральної (немайнової) шкоди, розмір якої він оцінює у 20 000 грн. Також, позивач, посилаючись на вимоги ст. 117 КЗпП України просила стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.10.2012 року по 16.04.2014 року в розмірі 61 283 грн. 06 коп. Представник позивача, у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутність та просив ухвалити рішення по суті позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача КП «Сквираводоканал» в судове засідання не з'явився повторно, про його дату, час та місце повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, із заявами про розгляд справи за відсутності представника представник останнього не звертався. Зважаючи на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі даних матеріалів справи. Судом встановлено, що 18.10.2012 року Сквирським районним судом Київської області у справі за позов [PERSON] до КП «Сквираводоканал» про зміну дати і формулювання причини звільнення, стягнення заробітної плати, стягнення суми компенсації за невикористану відпустку, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення суми середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, стягнення моральної (немайнової) шкоди та зобов'язання публічного вибачення було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. Стягнуто з КП «Сквираводоканал» на користь [PERSON] заробітну плату за березень 2011 року в сумі 2 107 грн. 79 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7 100 грн., середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 1 574 грн. 54 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.04.2011 року по 18.10.2012 року в сумі 86 912 грн. 40 коп. та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 5 000 грн. Змінено формулювання та причини звільнення. 05.03.2013 року Апеляційний суд Київської області прийняв рішення відповідно до якого, заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 18.10.2012 року в частині позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і стягнення моральної шкоди змінив : - стягнув з КП «Сквираводоканал» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.04.2011 року по 18.10.2012 року в сумі 86 912 грн. 40 коп.; - стягнув з КП «Сквираводоканал» на користь [PERSON] моральну (немайнову) шкоду в розмірі 1 000 грн. В іншій частині рішення Сквирського районного суду Київської області від 18.10.2012 року залишено без змін. З довідки № 337 від 26.05.2014 року виданої ВДВС Сквирського районного управління юстиції вбачається, що станом на 26.05.2014 року рішення Сквирського районного суду Київської області боржником не виконано. За правилами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови N 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - до дня постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Та обставина, що відповідач визнаний банкрутом та/або проводиться його ліквідація шляхом приєднання не може безумовно свідчити про відсутність його вини у невиплаті працівникові належних при звільненні коштів, як і сама по собі їх відсутність у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, суд, вважає, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з відповідача середнього заробітку за період затримки розрахунку з 18.10.2012 року по 16.04.2014 року підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, суд, при прийняті рішення враховує п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно якого судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 2371 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Приймаючи до уваги те, що відповідачем, більше 2-ох років не було виплачено нараховану заробітну плату, що призвело до моральних страждань позивача та відсутності обґрунтованих заперечень із сторони відповідача то суд, вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди, також підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved