Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що мають з відповідачем повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З 01.09.2018 року дочка навчається у Житомирському державному технологічному університеті на факультеті інформаційно-компютерних технологій денної форми навчання. 29.10.2018 року вона досягла повноліття та продовжує навчатись у вказаному закладі. Термін навчання до 30.06.2022 року. Дочка проживає разом із нею, самостійного доходу не має, стипендію не отримує. Відповідач офіційно працює, отримує достойну заробітну плату та пенсію, тому має змогу надавати їй допомогу на період навчаннядочки. Рішенням суду просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно починаючи з дня досягнення дитиною повноліття та до закінчення нею навчання. 20.11.2018 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. У встановлений строк відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив про наявність інших утриманців, а також, що є інвалідом 3 групи загального захворювання, у зв"язку з чим просив відмовити в задоволенні позову. Відповідь на відзив у встановлений судом строк позивачем не подана. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15.11.2000 року. [PERSON] на даний час навчається на першому курсі факультету інформаційно-компютерних технологій Житомирського державного технологічного університету денної форми навчання, що стверджується довідкою вказаного закладу, наявною у справі. Запланований термін закінчення навчання, згідно навчальної програми, 30 червня 2022 року. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав розяснення щодо підстав виникнення обов"язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Повнолітня дитина сторін перебуває на стаціонарній формі навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, несе загальновідомі витрати, повязані з навчанням, як то необхідність придбання паперу, ручок, зошитів, користування компютерною та копіювальною технікою, тощо, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Відповідач належних, допустими та достатніх доказів, в розумінні ст.76-83 ЦПК України, щодо неможливості надання позивачу матеріальної допомоги на період навчання повнолітньої дочки не подав, тому з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період навчання дочки в розмірі 1/6 частки від доходу щомісячно, за винятком періоду канікул, оскільки даний вид утримання аліментів повязаний саме із навчанням, а навчання студентів на канікулах припиняється, тому в цей період аліменти стягненню не підлягають. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved