Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 13.04.2004 року померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частки житлового будинку № 47 по вул. Міжнародній в Приморському районі м. Маріуполі та земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,0697 га. Крім того зазначив, що він у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Його сестра [PERSON] відмовилася від своєї частки спадщини на користь батька [PERSON], який в подальшому все належне йому майно заповів онуці [PERSON] Так, після смерті батька позивача [PERSON], [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадкування за заповітом на 5/6 частки житлового будинку № 47 по вул. Міжнародній в м. Маріуполі та 2/3 частки земельної ділянки за цією ж адресою. Крім того позивач зазначив, що 08.02.2018 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку № 47 по вул. Міжнародній в м. Маріуполі. Однак постановою нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку земельної ділянки, оскільки це суперечить вимогам ст. 120 Земельного кодексу України щодо пропорційності часток у праві власності на будинок та на земельну ділянку. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/3 частку земельної ділянки № 47 по вул. Міжнародній в м. Маріуполі, площею 0,0697 га, з кадастровим номером № 1412337200:01:008:0786. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав доводи позову, в подальшому надав письмову заяву, в якій наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, розгляд справи просив провести за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності Ѕ частки житлового будинку № 47 по вул. Міжнародній в м. Маріуполі та земельної ділянки зі цією ж адресою, площею 0,0697 га, з кадастровим номером № 1412337200:01:008:0786, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.02.2018 року. Спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є: її син [PERSON] 1/3 частка спадщини та її чоловік [PERSON] 2/3 частки спадщини, з урахуванням 1/3 частки від якої відмовилась на його користь донька [PERSON]. (а.с.5) Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04.05.2017 року, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка складається з 5/6 частки житлового будинку № 47 по вул. Міжнародній в м. Маріуполі (1/3 частка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, Ѕ частка належала на підставі свідоцтва про прав власності). (а.с.7) Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 13.09.2017 року у справі № 266/2103/17 (провадження № 2/266/753/17) за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частки земельної ділянки, площею 0,0697 за адресою: м. Маріуполь, вул. Міжнародна, 47, кадастровий номер №1412337200:01:008:0786. (а.с.8-9) Крім того, рішенням встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0697 га за адресою: м. Маріуполь, вул. Міжнародна, 47, кадастровий номер №1412337200:01:008:0786 на підставі державного акту належала спадкодавцю [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] від 08.02.2018 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, після смерті [PERSON] на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0697 га за адресою: м. Маріуполь, вул. Міжнародна, 47, кадастровий номер №1412337200:01:008:0786, оскільки це суперечить вимогам ст. 120 Земельного кодексу України щодо пропорційності часток у праві власності на будинок та на земельну ділянку.(а.с.12) Нормами статті 81 ЗК України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Частиною 4 ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При цьому відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності або іншим правовстановлюючим документом. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності (законному користуванні адже права постійних користувачів земельних ділянки підлягають судовому захисту нарівні з правами власника), здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таким чином, за наведених обставин у інший спосіб, окрім як за рішенням суду, позивач який є спадкоємцем за законом, не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових справ позивача суд задовольняє позов в повному обсязі, а саме визнає за ним право власності на 1/3 частку земельної ділянки, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved