Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Представник банку, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 06.05.2006 року в сумі 21989 гривень 69 копійок. З позову виходить, що 06.05.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 1545 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір. Однак умови кредитного договору не виконав і станом на 31.10.2013 року вирахувана його заборгованість перед банком в сумі 21989 гривень 69 копійок, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 3852 гривні 05 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 16614 гривень 32 копійки, штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 гривень, штрафу (процентної складової) в сумі 1023 гривні 32 копійки. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні зі підстав суттєвого порушення відповідачем взятих на себе відшкодувань та непогашення боргу в позасудовому порядку. Відповідач заявлені до нього позовні вимоги визнав частково. Підтвердив сам факт отримання кредиту в сумі 1545 гривень, який отримав 06.05.2006 року, який погоджується повернути, однак оспорює нараховані відсотки. При цьому вказує, що 36 % річних встановлено банком без погодження з позивачем. Вважає, що обумовлені сторонами відсотки становили 24% на рік. Вказує, що повернути отриману суму кредиту своєчасно йому завадили об'єктивні обставини, зокрема, скорочення на роботі. Стягнення основного боргу в сумі 1545 гривень просить відстрочити на 6 місяців. Суд, заслухавши сторону позивача і відповідача, дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що відповідач 06.05.2006 року підписав заяву, якою підтвердив свою згоду на те, що така його заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, який у відповідності до ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання. Відповідач отримав від банку 1545 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки. Сторони узгодили порядок погашення заборгованості та проценти за користування такими коштами. Крім того сторони узгодили відповідальність за невиконання взятих за договором зобов'язань. У відповідності до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом банку строків платежів більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову. Згідно заяви позичальника, останній підтвердив свою згоду, що базова відсоткова ставка за Кредитним лімітом на момент підписання Договору 3 % на місяць з розрахунку 360 днів у році, тобто 36 % річних (3%х12 місяців) Таким чином, посилання відповідача про те, що банк самовільно змінив відсотки за кредитом є голослівними, а його посилання на те, що між ним та банком виникли кредитні відносини за яким він зобов'язувався сплачувати банку 24 % на рік не підтверджені належними доказами. Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, зміна у матеріальному становищі відповідача не є підставою для звільнення його від виконання раніше взятих на себе зобов'язань перед банком. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Строк дії початкового договору згідно з Умовами і правилами надання банківських послуг пролонгований на новий строк. Так, відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком Договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до Договору. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. З вказаного вбачається, що правовідносини між позивачем і відповідачем продовжуються, оскільки відповідач не повернув суму кредиту і не закрив рахунок, відмовившись від подальших послуг банку. З розрахунку заборгованості (а.с. 7-10,48-54) вбачається, що станом на 31.10.2013 року банком вирахувана заборгованість відповідача за вище згаданим пролонгованим договором. станом на 31.10.2013 року в сумі 21989 гривень 69 копійок, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 3852 гривні 05 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 16614 гривень 32 копійки, штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 гривень, штрафу (процентної складової) в сумі 1023 гривні 32 копійки. З'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" ґрунтуються на законі та укладеному договорі, а тому висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню в межах заявленого у повному обсязі, оскільки відповідачем істотно порушено умови взятих на себе зобов'язань. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 243 грн 60 коп, які підлягають стягненню з відповідача. На основі тих доказів, що надані відповідачем, за наявності зауважень позивача, виходячи із положень статті 217 ЦПК України, суд вважає неможливим вирішити питання у вказаному позовному провадженні про відстрочку виконання рішення суду на 6 місяців, що не позбавляє відповідача права звернутись з обґрунтованою доказами заявою на стадії виконання рішення суду після набрання ним законної сили.

Outcome: approved