Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся в Сокальський районний суд з позовом до відповідача про визнання протиправними дій та відшкодування моральної шкоди, свої вимоги мотивує тим, що слідчим суддею районного суду 11.10.2016р. винесено ухвалу щодо скасування постанови слідчої Сокальського ВП [PERSON] від 22.07.2016р. Дану ухвалу позивачем оскаржено, відповідно матеріали справи №454/2212/16-к із районного суду направлено для розгляду у Апеляційний суд Львівської області. В той же час три томи кримінального провадження №121013150310001135 від 07.12.2013р. ще знаходилися у районному суді. Зазначає, що в цей же період іншим слідчим суддею проводилися судові засідання по справі №454/2481/16-к, для розгляду якої були необхідні матеріали вказаного кримінального провадження. Відповідно зривалось судове засідання 07.11.2016р., через відсутність матеріалів провадження. Вказує, що коли звернувся до голови суду із запитом, де знаходяться матеріали кримінального провадження №121013150310001135 від 07.12.2013р., то отримав відповідь, що дані матеріали 03.11.2016р. скеровані у Апеляційний суд Львівської області на вимогу судді Галин В.П.. В той час, в судовому засіданні 08.11.2016р. в Апеляційному суді Львівської області, головуючий суддя повідомив, що матеріали кримінального провадження №121013150310001135 від 07.12.2013р. щойно були доставлені в Апеляційний суд прокурором Гавло І.І., і яка не прибула в це судове засідання. Вважає, що прокурор незаконно заволоділа трьома томами кримінального провадження №121013150310001135 від 07.12.2013р. і на протязі декількох діб розпоряджалася ним на свій розсуд, що є протиправним. Крім цього, після винесення 08.11.2016р. Апеляційним судом ухвали, матеріали кримінального провадження не могли потрапити в районний суд по вині цієї ж прокурора. Внаслідок чого більш ніж на місяць затягнуто розгляд інших справ. Стверджує, що відповідачем цими діями перевищено посадові обовязки. Просить визнати протиправними дії відповідача в самовільному захоплені матеріалів кримінального провадження та використанні їх на власний розсуд та стягнути із відповідача в його користь 5000грн. моральної шкоди. В запереченні на позовну заяву відповідач зазначила, що згідно супровідного листа №3996/05/14-2016 від 01.09.2016 року слідчим Сокальського ВП кримінальне провадження №12013150310001135 від 07.12.2013р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ст.356 КК України, скеровано в адресу Сокальського районного суду, для розгляду скарги [PERSON] на постанову слідчого від 22.07.2016 про закриття вищевказаного кримінального провадження. 07.11.2016 року прокурором Червоноградської місцевої прокуратури [PERSON] на усну вимогу судді Апеляційного суду Львівської області отримано з Сокальського районного суду для передачі в адресу Апеляційного суду Львівської області матеріали вказаного кримінального провадження для розгляду по суті скарги [PERSON] за участі процесуального прокурора Гавло І.І. Водночас, 15.12.2016р. на усну вимогу судді Сокальського районного суду Веремчук О.А. вказане кримінальне провадження Червоноградською місцевою прокуратурою скеровано в адресу Сокальського районного суду для розгляду скарги [PERSON] Згідно журналу вхідної кореспонденції Сокальського відділу Червоноградської місцевої прокуратури встановлено, що запити щодо скерування матеріалів кримінального провадження в адресу Сокальського районного суду для розгляду скарг [PERSON]Я не надходили. Крім цього, згідно ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відтак, відсутність матеріалів кримінального провадження не є перешкодою для розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. Також згідно п. 2 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування. Відтак, зазначає, що не вчиняла жодної перешкоди щодо можливості своєчасного розгляду як Сокальським районним судом так і Апеляційним судом Львівської області скарги [PERSON], на постанову слідчого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області про закриття кримінального провадження №12013150310001135 від 07.12.2013р. Крім цього, зазначає, що на думку позивача дії процесуального прокурора Гавло І.І. при винесенні слідчим Сокальського ВП постанови про закриття кримінального провадження №12013150310001135 від 07.12.2013р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ст.356 КК України є протиправними, оскільки дана постанова є незаконною. В свою чергу, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення про закриття кримінального провадження оскаржується в порядку глави 26 КПК України. Крім того, згідно ст.1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Відтак, згідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок процесуальних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. На основі вище викладеного, слід прийти до висновку, що згідно ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», не існує жодних підстав для відшкодування моральної шкоди заявнику. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Проте, згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обовязковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За приписами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказує, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог позивачем суду не надано. В свою чергу, рішення, дії чи бездіяльність прокурора Червоноградської місцевої прокуратури [PERSON] як процесуального керівника у кримінальному провадженні №12013150310001135 від 07.12.2013р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ст.356 КК України з приводу розгляду заяви від 18.01.2017р. у судовому порядку неправомірними не визнано. З огляду на відсутність неправомірних дій чи бездіяльності, негативних наслідків для позивача, причинно-наслідкового звязку між ними, а також вини відповідача позовні вимоги є необґрунтованими. Просить в позові [PERSON] відмовити повністю. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, в їх обґрунтування покликався на доводи як і ті, що викладені у позовній заяві. Відповідач, прокурор Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала обґрунтування письмового заперечення на позовні вимоги. Заслухавши сторони та дослідивши докази в справі, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди на підставі ст.ст. 22, 23 ЦК України. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що в провадженні суду перебувала скарга позивача [PERSON] в порядку ст. 303 КПК України про скасування постанови слідчої Сокальського ВП [PERSON] від 22.07.2016р. про закриття кримінального провадження та зобовязання слідчої провести слідчі та розшукові дії у даному провадженні. Ухвалою слідчого судді від 11.10.2016р. в справі №454/2212/16-к скаргу задоволено частково, скасовано постанову слідчої від 22.07.2016р., в решті скарги відмовлено. Вказану ухвалу слідчого судді від 11.10.2016р. оскаржено позивачем. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.11.2016р., ухвалу слідчого судді від 11.10.2016р. скасовано. Також встановлено, що з метою дослідження обставин скарги [PERSON] Апеляційним судом Львівської області витребувано із районного суду матеріали кримінального провадження №12013150310001135 від 07.12.2013р. В свою чергу, іншим слідчим суддею районного суду в цей же час розглядалася скарга [PERSON] на бездіяльність слідчого Сокальського ВП в справі №454/2481/16-к, в процесі розгляджу якої як зазначає позивач слід було дослідити ці ж матеріали кримінального провадження №12013150310001135 від 07.12.2013р., що знаходилися в Апеляційному суді Львівської області та після проведеного розгляду були повернуті процесуальному керівнику в даному провадженні - прокурору Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області [PERSON]. Крім цього, слідчий суддя який розглядав скаргу позивача в справі №454/2481/16-к, за наявності необхідності дослідження вказаних матеріалів кримінального провадження, міг такі витребувати із Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області. Разом з тим, доказу щодо необхідності дослідження матеріалів вказаного провадження під час розгляду іншої скарги, позивачем суду не надано. Саме перебування у прокурора Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області [PERSON] матеріалів кримінального провадження №12013150310001135 від 07.12.2013р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ст.356 КК України, у якому вона є процесуальним керівником, позивач вважає протиправним. Однак, на противагу твердженням позивача, згідно п.2 ч.2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Як встановлено в ході розгляду справи, підставою звернення до суду із даним позовом позивачем зазначено неправомірні дії прокурора Гавло І.І. щодо розпорядження матеріалами кримінального провадження та відкладення з цього приводу на його думку слідчим суддею розгляду його іншої скарги. Однак, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем в ході розгляду справи, не надано суду доказів щодо протиправності дій відповідача та спричинення йому моральної шкоди, а судом таких не здобуто. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed