Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить звернути стягнення на заставлене, згідно Іпотечного договору від 12.05.2008 р. за реєстровим № 2951, майно, що належить відповідачу, а саме: двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. «шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження» (п.4.6.2. Іпотечного договору) з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 92607,72 дол. США та 34040,39 грн.; висилити відповідача зі зазначеної квартири. Свої вимоги мотивує тим, що 12.05.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-223. В забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитного договору з боржниками був укладений іпотечний договір вказаної квартири. Відповідач своїх договірних зобов'язань не виконує. Загальна сума заборгованості відповідача станом на 19 червня 2013 року становила 92607,72 дол. США та 34040,39 грн. У зв'язку із наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, просить позов задовольнити. Суд ухвалив провести розгляд справи без відповідача, яка будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'являлась, жодних документів до суду про причини її неявки не надала, проте матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству або підприємству, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду. Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування. Судом встановлено, що 12 травня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-223 (надалі - кредитний договір) /а.с.11-15/. 11 серпня 2009 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін та доповнень до зазначеного договору /а.с.8,9/. Згідно з умовами кредитного договору позивач видав відповідачу кредит в сумі 72564,11 доларів СІІІА, зі сплатою 14 % річних та комісій, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.05.2028 р. Згідно з п. 1.3.1. кредитного договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій відповідач укладає в день укладання зазначеного договору з позивачем іпотечний договір, за умовами якого відповідач передає позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS], загальною площею 48,8 кв.м. вартістю 442000 грн. Пунктом 3.2.3.1 кредитного договору передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі затримання відповідачем сплати частини кредиту та процентів щонайменше на 30 календарних днів. Згідно з п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення відповідачем строків сплати процентів, комісій, передбачених умовам кредитного договору відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної обліковї ставки НБУ, що діє у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки. Відповідно до мов іпотечного договору від 12.05.2008 року, укладеного між сторонами, відповідач передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання наступне нерухоме майно двохкімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS], загальною площею 48,8 кв.м., та яка належить іпотекодавцю на праві власності /а.с.19-20/. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягання на предмет іпотеки (п.4.1 іпотечного договору). Як убачається з розрахунку суми боргу відповідач взятих на себе зобов'язань перед позивачем не виконує, починаючи з лютого 2009 року, проценти не сплачує, обумовлену суму кредиту не повертає, у зв'язку із чим заборгованість відповідача станом на 19 червня 2013 року становила 92607,72 дол. США (з них: 69452 дол. США - сума заборгованості за кредитом, 23155,72 дол. США - сума заборгованості за кредитом) та 34040,39 грн. (з них 10606,61 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 23433,78 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків), загальна сума заборгованості становила 774253,88 грн. /а.с.22,23/. За таких, обставин, беручи до уваги, що сума заборгованості у розмірі 774253,88 грн. значно перевищує вартість іпотечного майна, яка зазначена у кредитному договорі та становить 442000 грн., суд вважає, оскільки відповідач порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, то позивач вправі вимагати звернення стягнення на заставлене майно. Також, підлягає задоволенню позовна вимога про виселення відповідача з квартири [ADDRESS], з огляду на таке. Зі змісту п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. № 5 випливає, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Позивачем листами від 10.06.2011 року були надіслані відповідачу попередження про звернення стягнення на квартиру та виселення його з квартири, зазначені попередження направлялися рекомендованим листом, яке були повернуто поштовим відділенням у зав'язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажав їх отримувати та не бажав виконувати зобов'язання за кредитним договором /а.с. 51-53/. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позивачем дотримана процедура попередження відповідача про вимогу виселення з квартири. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази п справі, прийшов до висновку про підставність позову, і тому такий підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, на користь позивача слід стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Outcome: approved