Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-Авто» про стягнення з відповідача коштів в розмірі 39 361 грн. 91 коп. 12.11.2014 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с.16) та просив стягнути з ТзОВ «Універсал-Авто» кошти в сумі 77 009 грн. 63 коп. Позовні вимоги мотивував тим, що 11.07.2013 року автомобіль марки Mitsubishi Lancer Х д.н.з. [NUMBER] було передано за попередньою домовленістю відповідачу ТзОВ «Універсал-Авто» для здійснення технічного обслуговування. Того самого дня, 11.07.2013 року, приїхавши забрати даний автомобіль, позивачем було виявлено, що 90% автомобіля пошкоджено вм'ятинами, окрім попереднього та заднього бамперів. Працівники СТО пояснили позивачу, що його автомобіль було пошкоджено внаслідок стихійного лиха. На неодноразові звернення до відповідача щодо відшкодування збитків, завданих під час обслуговування автомобіля, жодних дій прийнято не було. Загальна сума завданих матеріальних збитків складає 77009 грн. 63 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Просила в позові відмовити, оскільки автомобіль позивача пошкоджено не з вини відповідача, а мала місце непереборна сила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 11.07.2013 року випав град, в цей час автомобіль позивача перебував на ТзОВ «Універсал-Авто». Після проведення ремонту автомобіль позивача знаходився на стоянці, в цей час випав град, який пошкодив автомобіль позивача. Автомобіль позивача не можливо було захистити, оскільки всі ремонтні бокси були зайняті. Свідок [PERSON] суду пояснив, що займався ремонтом автомобіля позивача. До обіду 11 липня 2013 року ремонт було зроблено та автомобіль перебував на стоянці. Несподівано почався великий град у зв'язку з чим автомобіль позивача було пошкоджено. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 11.07.2013 року позивачем [PERSON] було передано автомобіль марки Mitsubishi Lancer Х д.н.з. [NUMBER] відповідачу ТзОВ «Універсал-Авто» для здійснення технічного обслуговування, а саме: діагностику ходової частини, перевірка розвал/сходження та заміна рульових наконечників, що підтверджується нарядом - замовлення №21777 від 11.07.2013 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту (а.с.5). Відповідно до п.п.8,9 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 11.11.2002 №792 (які діяли на час виникнення правовідносин між сторонами) послуги з технічного обслуговування і ремонту ДТЗ чи його складових частин надаються Замовникові за письмовим договором чи за усною угодою відповідно до статті 43 Цивільного кодексу Української РСР. Договір повинен мати істотні умови відповідно до статті 28 Закону України "Про автомобільний транспорт". У разі надання послуг у присутності Замовника, коли немає потреби залишати ДТЗ (його складові) на відповідальне збереження у Виконавця чи замінювати складові частини ДТЗ, послуги оформлюються рахунком-фактурою і нарядом-замовленням. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами не було укладено письмового договору, а надані послуги, оформленні відповідачем нарядом - замовлення №21777 від 11.07.2013 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, повинні були надаватися у присутності Замовника, коли немає потреби залишати ДТЗ (його складові) на відповідальне збереження у Виконавця чи замінювати складові частини ДТЗ. Проте, [PERSON] було залишено автомобіль на відкритій автомобільній стоянці ТзОВ «Універсал-Авто», яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 201, мікрорайон «Пасічна». 11.07.2013 року автомобіль позивача марки Mitsubishi Lancer Х д.н.з. [NUMBER] зазнав пошкодження внаслідок градобою. Із змісту листа Івано-Франківського обласного центру з гідрометеорології за № 472/28.04-18 від 23.09.2013 року вбачається, що 11.07.2013 року о 13:42 год. почалась гроза, яка супроводжувалась шквалистим вітром із максимальними поривами 15 м/с та зливовим дощем яка тривала до 15:45 год. Однак у вищевказаний період в окремих районах міста супроводжувалась шквалистим посиленням вітру місцями до 20-25 м/с, інтенсивним градобоєм (орієнтовним діаметром градин 20 мм та більше), а саме в мікрорайонах «Пасічна» та «Позитрон» . За критеріями Держгідрометслужби гроза будь-якої тривалості та будь-якої інтенсивності відноситься до небезпечного метеорологічного явища; вітер із максимальною швидкістю 15-24 м/с відноситься до небезпечного метеорологічного явища, а вітер з швидкістю 25м/с і більше відноситься до стихійного метеорологічного явища; град діаметром 20 мм та більше будь-якої тривалості відноситься до стихійного метеорологічного явища (а.с.114). Крім того, Івано-Франківська торгово-промислова палата на підставі ст.. 14 , 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», сертифікатом засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема: град на території м. Івано-Франківська 11 липня 2013 року (а.с.146). Згідно ч.1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Доведення наявності випадку або непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов'язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Під випадком ("casus") в практиці розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов'язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов'язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов'язаний або якщо на місці боржника була б інша особа. Такий підхід щодо суб'єктивної неможливості передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов'язання, дозволяє відмежувати випадок від непереборної сили (форс-мажор). Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов'язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності (таяння снігу в горах, щорічні сезонні мусонні дощі тощо), а екстраординарна подія, яка не є звичайною. Згідно ч.2 ст. 14-1 «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Отже, настання 11 липня 2013 року форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) підтверджується листом Івано-Франківського обласного центру з гідрометеорології за № 472/28.04-18 від 23.09.2013 року та сертифікатом № 3420 (а.с.146). Відповідно до Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, які діяли на час пошкодження автомобіля позивача, відповідальне збереження - комплекс організаційних і технічних заходів Виконавця, які гарантують зберігання майна власника транспортного засобу в повній відповідності з вимогами експлуатаційної чи нормативної документації протягом строку, що встановлюється в оформленому письмово договорі із Замовником. Згідно п. 32 Правил, виконавець забезпечує транспортування і збереження ДТЗ, які приймаються до технічного обслуговування та ремонту і видаються після технічного обслуговування та ремонту, згідно з вимогами їхньої експлуатаційної документації. В п 54 Правил передбачено обов'язок виконавця забезпечувати збереження ДТЗ, а також збереження та використання за призначенням прийнятих від Замовника складових частин і матеріалів, необхідних для виконання ремонту ДТЗ. Відповідач вказаних правил не порушив, оскільки забезпечив збереження транспортного засобу позивача під час ремонту в боксі, а згодом на відкритій стоянці, яка відповідає нормам ДБН «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів». Письмового договору, який би встановлював строк зберігання, умови зберігання відповідальність за неналежне зберігання між сторонами не укладався. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду). в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.). Відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено вини відповідача у завданні шкоди транспортному засобу позивача. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61 ЦПК України,

Outcome: dismissed