Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON] , [INFO] , призначення її опікуном дитини та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона являється рідною бабусею дитини [PERSON] , [INFO] . Син позивача та батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . Починаючи з 2018 року дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, вона займається вихованням, розвитком онука, забезпечує належні умови проживання. Відповідач дитиною не цікавиться, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, постійного місця проживання не має, місце її перебування не відоме. Враховуючи, що дитина весь час проживає з позивачем, саме вона займається його вихованням та утриманням, вважає, що є всі підстави позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, призначити позивача опікуном дитини та стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини. В зв`язку з чим, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 09 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовчий розгляд на 05 липня 2021 року, яке було відкладено через відсутність доказів належного повідомлення відповідача про час та місце його проведення до 19 серпня 2021 року. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року закінчено підготовче провадження у даній справі, призначено судовий розгляд на 15 вересня 2021 року. Представник позивача подав письмову заяву про підтримання позовних вимог з підстав викладених в позові, просить їх задовольнити. Проти заочного порядку розгляд справи не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконком Світловодської міської ради в особі Органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про проведення розгляду по справі без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. При цьому надав письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] та можливості призначення позивача опікуном дитини. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце його проведення повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду по справі та відзиву на позовну заяву не подала. За викладених обставин суд, відповідно до ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних доказів (постановляє заочне рішення) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] та [PERSON] зазначені бітьками останнього. (а.с. 11) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с. 10) З копії свідоцтва про народження встановлено, що позивач [PERSON] являється матір`ю [PERSON] . (а.с. 9) Таким чином, судом встановлено, що позивач є рідною бабусею дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики учня 6-Б класу ЗШ І-ІІІ ступенів № 3 м.Світловодська [PERSON] , мати дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, жодного разу не була на батьківських зборах, школу не відвідує. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] , яка відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником та підтримує зв`язок з вчителями. (а.с. 12, 13) З акту перевірки паспортного режиму вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом із позивачем в квартирі [ADDRESS] з листопада 2018 року, відповідач [PERSON] зареєстрована, але за вказаною адресою не проживає. (а.с. 14, 15) Позивач має у власності квартиру [ADDRESS] , отримує щомісячно дохід у виді пенсії та заробітної плати. (а.с. 16, 17, 18-19, 20) Згідно висновку виконкому Світловодської міської ради в особі Органу опіки та піклування № 01-16/316/1 від 15.09.2021, враховуючи інтереси дитини, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (48-49) Також, виконавчий комітет Світловодської міської ради в особі Органу опіки та піклування вважає можливим призначення позивача опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним поданням. (а.с. 50) Вирішуючи спір у даній справі, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За правилами статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Правилами ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, яка тривалий час не піклуються ані про фізичний, ані про духовний розвиток сина, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, які покладені на нею Конституцією України та сімейним законодавством. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини та не проявляє батьківської турботи до неї, у зв`язку з чим, вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно вина. Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.ст. 62, 63 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи, що судом було встановлена наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, те, що усі обов`язки по вихованню та утриманню дитини фактично виконуються позивачем, яка є його бабусею, суд приходить висновку про доцільність встановлення опіки над малолітньою дитиною та призначення позивача опікуном дитини, що повною мірою відповідатиме інтересам малолітньої дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ј всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які підлягають стягненню з 26 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved