Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 01.10.2018 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір, згідно якого отримано кредит у розмірі 80000 грн. на споживчі цілі та 260 грн. на оплату страхового платежу із сплатою процентів та комісії. Вважає, що умови зазначеного договору порушують вимоги ч.1 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливими бо всупереч принципу добросовісності прописані банком на шкоду споживачу без врахування вимог чинного законодавства тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду 25.11.2019 року відкрито провадження та призначено справу у підготовче засідання в загальному провадженні. 16.03.2020 року ухвалою суду закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. 11.11.2020 року представником відповідача подано клопотання про заміну неналежного відповідача з ПАТ «Укрсоцбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Протокольною ухвалою 13.01.2021 року замінено неналежного відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на належного Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал». У судове засідання представник позивача з`явився, підтримує позовні вимоги та наддав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір, згідно якого отримано кредит у розмірі 80000 грн. на споживчі цілі та 260 грн. на оплату страхового платежу із сплатою процентів та комісії. Вимогами п.3.9 договору визначено, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін розмір процентної ставки становить 76%. Відповідно до п.1.1 підписуючи цей договір позичальник погодився з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково - касового обслуговування карткових рахунків, зокрема умовами надання споживчого кредиту, його обслуговування та погашення. Між ПАТ «Укрсоцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 10.07.2020 року укладено договір факторингу №179 за яким банк відступив право вимоги товариству. Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Позивач на обґрунтування своїх вимог посилається на положення ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», разом з тим на час виникнення спірних правовідносин вказана стаття мала наступну редакцію «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України"Про споживче кредитування"». За змістом ч.ч.1-3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів, продавець (виконавець,виробник)не повинен включати удоговори із споживачем умови,які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Проаналізувавши зміст укладеного сторонами спірного договору, судом встановлено, що відповідно до пп.1.1., 1.2. кредитного договору підписанням цього договору позивач підтвердив, що він повністю розуміє предмет та зміст цього договору та сторони досягли згоди за усіма істотними умовами договору. Крім того, спірний кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позиція позивача про порушення його прав відповідачем щодо недобросовісності умов кредитного договору та невідповідності його умов ЗУ «Про захист прав споживача», не знайшла підтвердження у судовому засіданні та спростовуються дослідженими доказами. Крім цього, зважаючи на викладене суд вважає, що представником позивача не доведено та не представлено доказів щодо порушення прав позивача, не встановлено порушення таких прав і у судовому засіданні тому позов є необґрунтований та не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed