Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням . Також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що він являється власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований [PERSON] який в будинку не проживає з 05 вересня 2005 року, змінивши місце проживання. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Пояснив, що реєстрація відповідача в його будинку заважає йому на власний розсуд ним розпорядитись та оформити субсидію. Відповідач в судове засідання не з"явився, відповідно вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, показання свідка [PERSON] суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 319 ЦК України передбачено ,що власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановлено, що позивач [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.11.2015 року , який зареєстрований за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 3,4) . В даному будинку як член сім'ї власника зареєстрований і [PERSON].(а.с. 16). Відповідач в будинку не проживає з 05 вересня 2005 року, змінивши місце проживання (а.с. 5). Відповідно до положень ст.156 ЖК України члени сім"ї власника житлового будинку , які проживають разом з ним у будинку , що йому належить ,користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад 1 рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні на підставі показань свідка [PERSON], а також довідки виданої квартальним комітетом встановлено, що відповідач не проживає в [ADDRESS] з 2005 року, змінивши місце проживання. Тому є всі підстави визнати його втратившим право користування жилим приміщенням. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу в порядку ст.88 ЦПК України, суд враховує , що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). З матеріалів справи вбачається, що згідно з квитанцією позивачем здійснена оплата за надання його юридичних послуг у розмірі 250грн.(а.с.8). За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу цілком обґрунтовані, оскільки такі витрати пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця у галузі права та підтверджені документально. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору, суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: approved