Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер їх з відповідачем рідний батько [PERSON]. На момент смерті батька позивач був зареєстрований за іншою адресою, завжди підтримував з померлим стосунки, допомагав, спілкувався, піклувався та після смерті здійснив його поховання. Відповідач [PERSON] хоча й був зареєстрований разом з батьком, на момент смерті останнього, проте фактично не проживав, до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк не звертався. З метою виявлення та встановлення належності померлому спадкового майна позивач, отримавши у березні поточного року відповідь, дізнався про те, що ще за життя при розпаюванні землі їх батька, на підставі розпорядження Білокуракинської РДА №21 від 20.01.1997р., було включено до списків громадян-членів КСП «Заріччя» за № 51 та за життя ним було отримано Сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Заріччя» серії [NUMBER] від 27.02.1997р. Звернувшись до нотаріальної контори, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом було відмовлено через пропущений шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджували б належність цього майна спадкодавцю, а також через те, що відповідач на момент смерті був зареєстрований за адресою батька, але не проживав та не проживає й на даний час та заяву по прийняття спадщини до нотаріуса не подавав. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало його, як спадкоємця за законом звернутися до суду з позовом, в якому позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. Таким чином, позивач просить встановити факт неприйняття спадщини відповідачем [PERSON] та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) 9,56 умовних кадастрових гектар, змінену на 8,81 в умовних кадастрових гектарах (ріллі, сіножатей та пасовищ) по колишньому КСП «Заріччя» Білокуракинського району. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції". Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 21.08.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. [INFO] у віці 50 років в селищі Лозно-Олександрівка помер [PERSON], про що Лозно-Олександрівською селищною радою Білокуракинського району Луганської області було зроблено актовий запис за № 29 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач по справі [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] (а.с.15). Із дослідженої в судовому засіданні довідки, виданої виконкомом Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району № 326 від 20.03.2018р. вбачається, що позивач після смерті батька здійснив його поховання, а відповідач хоча й був зареєстрований за його адресою, але фактично за місцем мешкання батька не мешкав та так само спільне господарство із ним не вів (а.с.12). Відповідно до відповіді Відділу у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 143/102-18 від 13.03.2018р. померлому [INFO] [PERSON] на підставі Сертифікату серії [NUMBER] реєстраційний [NUMBER] належало право на земельну частку (пай) 9,56 умовних кадастрових гектар, змінену на 8,81 в умовних кадастрових гектарах (ріллі, сіножатей та пасовищ) по колишньому КСП «Заріччя» Білокуракинського району та за життя ним було отримано Сертифікат про право на земельну частку (пай). Державний акт на право власності на земельну ділянку не отримував. В списках до державного акту колишнього КСП «Заріччя» [PERSON] враховується за № 51 та відповідно до Технічної документації по паюванню земель колективної власності враховується за № 44 (а.с.13) Із постанови виконуючого обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори вбачається, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через пропущений шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджували б належність цього майна спадкодавцю (а.с.10). Нотаріус, відмовляючи в оформленні спадкових прав позивачу, зазначив не тільки про пропуск строку для прийняття спадщини, а й про відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судовому засіданні було встановлено, що Сертифікат серії [NUMBER] реєстраційний [NUMBER] виданий на ім'я померлого [INFO] [PERSON], було втрачено. Таким чином, позивач при винесенні окремого рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в будь-якому разі позбавлений можливості оформити свої спадкові права нотаріально. У зв'язку з чим, суд вважає можливим, визнавши причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, визнати право власності на спадкове майно за позивачем. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця ... . На підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач, підтримував стосунки та після смерті здійснив поховання свого батька, але мешкав окремо та не мав в наявності правовстановлюючих документів й відповідно не знав про наявність спадкового майна, тому з поважних причин своєчасно не звернувся до нотаріального органу. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] хоча і був зареєстрований з померлим батьком за однією адресою, однак фактично з ним не проживав та не здійснив будь-яких дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини, а саме спадковим майном не користувався, до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини не звертався, у зв'язку з чим судом знайшло в судовому засіданні підтвердження того факту, що відповідач [PERSON] спадщину не прийняв. Правова природа акта прийняття спадщини, який є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України), полягає у здійсненні свідомого волевиявлення особи прийняти спадщину та не узгоджується з концепцією автоматичного набуття спадщини на підставі лише того факту, що спадкоємець постійно на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем. На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача, встановити факт неприйняття спадщини відповідачем [PERSON] та визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька [PERSON], як за єдиним спадкоємцем. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved