Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до Львівського Комунального Автотранспортного підприємства №1, третя особа : [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої здоровю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1804,77 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 травня 2016 року близько 14 год. 00 хв. на пішохідному переході по вул. Зеленій в м. Львові, неподалік буд. № 46, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу - автобуса «ЧАЗ», д.н.з. [NUMBER], належного Львівському комунальному АТП № 1, застрахованого за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 9380671, керованого [PERSON] та пішохода [PERSON]. Після госпіталізації потерпілої в міський травматологічний пункт № 2, що знаходиться у м. Львові по вул. Навроцького, 23, та подальших медичних обстежень встановлено, що у результаті ДТП Позивач отримала тілесні ушкодження, а саме: забій м'яких тканин, садно брівної ділянки зліва, ділянки правого колінного суглобу, нижньої третини правої гомілки, 1-го пальця правої стопи, скоріозні садна, гіперемію обох ліктьових суглобів, здавлення м'яких тканин тилу правої стопи, що підтверджується копіями медичних записів. Відповідно до висновків Мостиського районного суду Львівської області дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], працюючого водієм в ЛК АТП № 1, який своїми діями порушив п.п. 1.5, 2.3 «б», 13.1, 18.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою суду від 10.08.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Винність [PERSON] у вчиненні ним даного правопорушення також підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 18.07.2016 року. Внаслідок ДТП потерпілою були здійсненні витрати, пов'язані з медичним обстеженням та подальшим лікуванням на суму 1804 грн. 77 коп., що підтверджується копіями квитанцій, які позивачка просить стягнути з відповідача. Моральну шкоду позивачка обґрунтовує тим, що внаслідок отриманих травм потерпіла зазнала значних фізичних та моральних страждань, зокрема: тривалий час не могла повноцінно ходити, відчувала сильні головні болі, болі в шиї, закладеність у вухах, погіршення слуху на ліве вухо, болі в нозі, відчувала постійні хвилювання через нервовий стрес, не могла спати. Внаслідок погіршення здоров'я Позивач протягом кількох місяців не могла знайти роботу, була позбавлена можливості вести активний спосіб життя, що спричинило виникнення пригніченого стану та погіршення стосунків з сім'єю. Для відновлення нормального душевного та фізичного стану потерпілій потрібен був час. Розмір душевних страждань позивачка оцінює в 5000 грн. В судовому засіданні представник відповідача позов заперечив, та зокрема пояснив, що в обґрунтування понесених витрат на лікування позивачем надано фіскальні чеки, товарні чеки. Проте, з наданих позивачем доказів неможливо визначити, що витрати по придбанню ліків та інших супутніх товарів понесені саме позивачем та саме на її лікування, та відповідно, дані витрати є виправданими та підтверджені медичною документацією. Частина фіскальних чеків а також нефіскальні (товарні) чеки не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки підтверджують факт придбання ліків, ін. медичних засобів, послуг, які не зазначені у листках лікарняних призначень, необхідність їх придбання не підтверджується лікарською документацією, яка наявна в матеріалах справи. Представник відповідача вважає, що суд не повинен брати до уваги наступні докази, надані позивачем оскільки останнім не надано доказів у доцільності їх придбання та належність їх саме на лікування позивача, а саме: нефіскальний касовий чек на медичні послуги (ультразвукове обстеження судин) від 06.06.2016 року на суму 230 грн., виданий лікарем УЗД [PERSON] та чек з Укрсиббанк від 06.06.2016року про оплату на суму 230 грн. на користь ФОП [PERSON] Однак, ультразвукове обстеження судин проводилось в кабінеті ультразвукової діагностики 2-гої міської поліклініки, лікарем [PERSON]; фіскальний чек ТзОВ «АПТЕКА 44» від 26.05.2016 року на суму 24.50 грн. (щодо придбання рентгенівської плівки); фіскальний чек ТзОВ «АПТЕКА 44» від 25.05.2016 року на суму 174,00 грн. (щодо придбання мідокалм, біфрен, пероксид водню, розчин зеленки, стрептоцид); фіскальний чек ПП «АПТЕКА АРОНІЯ» від 25.05.2016року (щодо придбання аспірин кардіо) - 26,43 грн.; чек ПриватБанк від 22.06.2016року про оплату в аптеці «пульс» на суму 107,03 грн. (не вказано що придбано); фіскальний чек ТзОВ «Декада-2000» (Аптечний пункт 10) від 15.06.2016року на суму 58,86 грн. (щодо придбання рентгенівської плівки.)Фіскальний чек ТзОВ «АПТЕКА 44» від 15.062016 року на суму 15,00 грн. (щодо придбання рентгенівської плівки.); товарний чек від 17.06.2016року на суму 320,00 грн. (щодо придбання комір флорида; товарний чек від 17.06.2106 року на суму 507,10 грн. (щодо придбання неокалоген арт.). Представник відповідача вважає, що розмір шкоди є недоведений та розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Окрім того, межі відповідальності ЛК АТП №1 (власника джерела підвищеної небезпеки та роботодавця водія) та винної особи - [PERSON] (водія) з урахуванням положень ч. 1ст. 1191 ЦК України та ст.ст. 130, 132-134 КЗпП України є однаковими, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, вважаю що належним відповідачем за позовною вимогою про відшкодування шкоди, в тому числі моральної, має бути винна особа, - водій автобуса. В задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що відповідно до постанови Мостиського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (трьохсот сорока) гривень в дохід держави. Відповідно до вищевказаної постанови судом встановлено, що 16.05.2016 року біля 14 год. 00 хв. по вул. Зеленій в м. Львові [PERSON], керуючи автобусом "ЧАЗ", д.н.з.[NUMBER], був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого дорожнього пішохідного переходу, не зменшив швидкості руху та, не зупинившись, не дотримався належної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON]. Такими своїми діями [PERSON] порушив п.п.1.5, 2.3"б", 13.1, 18.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження № 12016140040001688 від 17 травня 2016 року кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування слідчим слідчого управління ГУНП у Львівській області [PERSON] встановлено, що в відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1232 від 30 червня 2016 року встановлено, що у гр. [PERSON] згідно медичних документів лікарями травмпункту, « 2 м. Львова 16 травня 2016 року було встановлено діагноз: «Забій м'яких тканин, садно брівної ділянки зліва, ділянки правого колінного суглобу, нижньої третини правої гомілки, 1-го пальця правої стопи, скоріозні садна, гіперемію обох ліктьових суглобів, здавлення м'яких тканин тилу правої стопи». На момент проведення судовомедичної експертизи у потерпілої виявлено рубець на правій гомілці, який є слідом загоєної рани. Травма лівої ноги могла виникнути від дії виступаючих частини рухомого автотранспорту. Травма голови, правої нижньої кінцівки та рук могла виникнути від контакту з виступаючих частини рухомого автотранспорту і з подальшим падінням потерпілої на площину тротуару. Травма правої стоп з підшкірною між тканиною гематомою могла виникнути внаслідок стиснення її між тупими предметами, якими являється колесо автомобіля і дорожнє покриття. По давності утворення тілесні ушкодження відповідають періоду дорожньо-транспортної пригоди 16 травня 2016 року, як вказує потерпіла і як зазначено у постанові та відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоровя. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 860798 автобус «ЧАЗ», д.н.з. [NUMBER], належить Львівському комунальному АТП № 1. Відповідно до наказу № 210-к від 11 грудня 2014 року директора ЛК АТП № 1 [PERSON] [PERSON] прийнято на посаду водія з 12 грудня 2014 року з випробувальним терміном один місяць. Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9380671 -транспортний засіб моделі БАЗ А 08110 д.н.з. [NUMBER] застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа вієна іншуранс груп». Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Право визначати відповідача у справі відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ЦПК України належить позивачу. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З огляду на вказане, беручи до уваги, що [PERSON] відповідно до наказу № 210-к від 11 грудня 2014 року директора ЛК АТП № 1 [PERSON] працює на посаду водія в ЛК АТП № 1 та відповідно до постанови Мостиського районного суду Львівської області визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, розмір матеріальної шкоди, заподіяної здоровю позивача на суму 1804,77 грн., повністю підтверджується доказами, наданими позивачем: довідкою з травмпункту від 16 травня 2016 роук виписками з амбулаторної книжки хворої [PERSON], в якій містяться записи та призначеннями лікарів, а також чеками, іншими документами, які підтверджують проходження позивачем відповідних досліджень за призначенням лікарів /а.с. 12-26/, позов в частині стягнення витрат на лікування підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначені розміру моральної шкоди суд враховує положення п 9 вищевказаної постанови, відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи враховуючи ту обставину, що внаслідок заподіяної шкоди здоров`ю, було порушено життєві та виробничі стосунки позивача, позивач більше місяця часу не працювала, а змушена була проходити лікування, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, що становить 3200 грн., характер фізичних та душевних страждань, засади розумності та справедливості, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення в повному обсязі в розмірі 5000 гривень. З огляду на вказане, беручи до уваги, що [PERSON] відповідно до наказу № 210-к від 11 грудня 2014 року директора ЛК АТП № 1 [PERSON] працює на посаду водія в ЛК АТП № 1 та котрого відповідно до постанови Мостиського районного суду Львівської області визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на лікування в розмірі 1804,77 грн., та 5000грн. моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1191,50 (одна тисяча сто дев'яносто одна) гривня 50 коп..

Outcome: approved