Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка у липні 2015 року звернулась до суду із зазначеним позовом, який уточнила 03 листопада 2015 року і у якому просить стягнути з відповідача заробітну плату за червень 2012 року в сумі 1145 грн. 69 коп., липень 2015 року в сумі 806 грн. 76 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 6162 грн. 58 коп., а всього на загальну суму 8115 грн. 03 коп.; компенсацію за затримку виплати заробітної плати станом на 14 липня 2015 року в сумі 6196 грн. 44 коп.; середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні починаючи з 20 липня 2012 року по 03 листопада 2015 року в сумі 55 002 грн. 75 коп.; витрати на оплату правової допомоги в сумі 600 гривень. Свої вимоги обгрунтовує тим, що працювала у відповідача головним бухгалтером, проте заробітна плата не була їй виплачена за вказані місяці, а також при її звільненні з роботи вона не отримала компенсацію за невикористану відпустку. Позивачка та її представник надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю і уточнюють їх в частині стягнення заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні починаючи з 20 липня 2012 року по 03 листопада 2015 року в сумі 55 002 грн. 75 коп.. Відповідач 04 серпня 2015 року одержав копію позовної заяви з доданими до неї документами, заперечень проти позову суду не надав, від нього не надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, який у судове засідання 10 серпня 2015 року не з'явився. За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інтернет-ресурсу Міністерства юстиції України, відповідач як ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕЛИКОМИХАЙЛІВКААГРОШЛЯХБУД", код 02138524, зареєстрований за адресою: 67100, Одеська обл., Великомихайлівський район, селище міського типу Велика Михайлівка, ВУЛИЦЯ СВЕРДЛОВА, будинок 1, і не перебуває в процесі припинення. Повістки з викликом відповідача за вказаною адресою у судові засідання 12 жовтня і 03 листопада 2015 року не були вручені з відміткою пошти, що він не функціонує, проте за приписами частини 5 статті 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик був вручений належним чином. У зв'язку з цим, за згодою позивача та його представника суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У трудовій книжці позивачки, заведеній 15 травня 1969 року, наявні записи про те, що відповідно до наказу № 19 від 15 лютого 1975 року вона з 01 січня 1975 року була зарахована на посаду старшого бухгалтера Великомихайлівського міжколгоспного шляхово-будівельного управління. За наказом № 1 від 03.02.1986 року вказана організація була перейменована у Великомихайлівську пересувну механізовану шляхову колону Одеського тресту «Одесагрошляхбуд», у яку за наказом № 22 від 25.02.1988 року вона з дня видання наказу була переведена головним бухгалтером. За наказом № 3 від 01 листопада 1994 року організація стала іменуватися товариством з обмеженою відповідальністю «Великомихайлівкаагрощляхбуд». Наказом відповідача № 2-к від 20 липня 2012 року позивачка з дня видання наказу була звільнена з роботи за угодою сторін. За інформацією управління Пенсійного фонду України у Великомихайлівському районі за індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5, позивачка отримувала у відповідача з липня 2011 року по червень 2012 року заробітну плату 1300 грн. на місяць, а за 25 календарних дні липня 2012 року - 886 грн.. Згідно наданого позивачкою розрахунку, щодо якого відповідачем заперечень не заявлено, після утримання передбачених законом податків і зборів позивачка повинна була отримати у відповідача заробітну плату за червень 2012 року в сумі 1145 грн. 69 коп., липень 2012 року в сумі 806 грн. 76 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 6162 грн. 58 коп., а всього на загальну суму 8115 грн. 03 коп.. Виходячи з наведених вище обставин суд вважає, що правовідносини сторін регулюються статтею 21 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 115 цього Кодексу визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виходячи з наведених положень на користь позивачки необхідно стягнути зазначену у розрахунку позивачки заборгованість по заробітній платі в сумі 8115,03 грн.. Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" передбачена виплата компенсації втрати частини заробітної плати у випадку порушення встановлених строків її виплати, у тому числі з вини роботодавця. Ця компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход до уваги не береться). За інформацією Держкомстату України за період затримки виплати позивачці заробітної плати щомісячні індекси споживчих цін становили: у 2012 році за липень - 99,8%, за серпень - 99,7%, вересень - 100,1%, жовтень - 100,0%, листопад - 99,9%, грудень - 100,2%; за 2013 рік - 100,5%, за 2014 рік - 124,9%; у 2015 році - у січні 103,1%, лютому 105,3%, березні 110,8%, квітні 114,0%, травні 102,2%, червні 100,4%. Відповідно до розрахунку позивачки, загальний розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати станом на 14 липня 2015 року становить 6196 грн. 44 коп.. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 цього Кодексу передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з того, що щомісячний заробіток позивачки за останні 2 календарних місяці роботи у травні і червні 2012 року складав по 1300 грн., кількість робочих днів складала у ці місяці відповідно 20 і 19, то середньоденний заробіток позивачки на день звільнення становив 66 грн. 67 коп. (1300 + 1300 : 20 + 19), який необхідно стягнути з дня звільнення по день винесення рішення у справі. Виходячи із середньоденного заробітку позивачки у 66 грн. 67 коп. та тривалості затримки виплати розрахунку при звільненні з 20 липня 2012 року, що станом на 03 листопада 2015 року становить 825 робочих днів - загальний розмір належного до стягнення з відповідача середнього заробітку буде становити 55 002 грн. 75 коп. грн.. (66,67 грн. х 825 днів). З відповідача на користь позивачки належить також стягнути фактично понесені нею і документально підтверджені судові витратина оплату правової допомоги в сумі 600 грн., а до спеціального фонду Державного бюджету України з нього необхідно стягнути відповідно до ціни позову судовий збір в сумі 693 грн. 14 коп..

Outcome: approved