Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною заявою, якою просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] В судове засідання сторони не з'явились, проте як від позивача так і представників відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представники відповідачів позов визнали. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 20 січня 2015 року на ім'я позивача Миролюбівською сільською радою Житомирського району Житомирської області видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) (а.с.6) на пайовий пай у частці розміром 22 851,00 гривня або 0,61 %. 20 січня 2015 року між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договори дарування майнових паїв (а.с.11-12), згідно яких [PERSON] подарував [PERSON] пай номінальною вартістю 4 582 гривні, що складає 0,12 % загальної вартості майна пайового фонду, а [PERSON] - пай вартістю 18 269 гривень (0,49 % загальної вартості майна пайового фонду). Протоколом загальних зборів співвласників майнових та земельних паїв ВСК "Миролюбівський" № 3 від 7 квітня 2009 року (а.с.8-10), серед іншого, вирішено, за рахунок трьох майнових сертифікатів, що належать заявнику, [PERSON] та [PERSON] (сестра позивача), виділити [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] Згідно довідки, виданої 20 січня 2015 року головою ВСК "Миролюбівський" (а.с.13), вартість спірного у справі житлового будинку становить 22 722 гривні. Рішенням виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 9 від 19 березня 2015 року (а.с.14) [PERSON] надано погодження на оформлення права власності на вищевказаний житловий будинок. 22 березня 2015 року на ім'я позивача виготовлено технічний паспорт на спірне нерухоме майно (а.с.15-17). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 19 листопада 2015 року (а.с.4) позивачу відмовлено у державній реєстрації за нею права власності на спірний у справі житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю документа, що підтверджує виникнення, перехід або припинення прав попереднього власника зазначеного нерухомого майна. За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй нерухоме майно у інший аніж судовий спосіб не має змоги. Зазначає, що документи про належність спірного у справі будинку попередньому власнику не збереглись через неодноразову зміну організаційно-правової форми, виду діяльності та керівництва сільськогосподарського підприємства. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже як встановлено в ході розгляду даної справи, заявник є фактичним власником спірного житлового будинку, який, в свою чергу, набутий останньою правомірно і у спосіб не заборонений законом. Відтак, позов підлягає до задоволення, як такий, що доведений заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору в розмірі 487,20 гривень, з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача, тобто по 243,60 гривні з кожного з відповідачів. Окремо суд звертає увагу відповідачів на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved