Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну» де третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про встановлення факту роботи в шкідливих та важких умовах праці. В обґрунтування позову зазначив, що Наказом №1 від 23.11.1995 позивача призначено в трубоелектрозварювальний цех машиністом крана металургійного виробництва ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерна», правонаступником якого є ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну». 20.11.2014 позивач була звільнена з ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну». Згідно наказу №97 від 22 травня 1995 року про результати атестації робочих місць по умовам праці для визначення права робітникам трубоелектрозварювального цеху на пільгове пенсійне забезпечення затверджений перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2. Та відповідно до атестації робочого місця машиніста крану металургійного виробництва робоче місце має в наявності два фактора 1-го ступеня, три фактора 2-го ступеня. За показниками робочі місця слід вважати з шкідливими, тяжкими та напруженими умовами праці, що відповідають показникам Списку №2, п.2. Згідно наказу №120 від 07 червня 2000 року про результати атестації робочих місць по умовам праці робітників на пільгове пенсійне забезпечення по спискам №1, №2, затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад робітників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Спискам №1, №2, умови виробничої сфери відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, важкість праці - допустима, напруженість праці відноситься до 3 класу 1 ступеня шкідливості; робоче місце має 3 фактори 3 класу 1 ступеня шкідливості - пенсіонування на загальних умовах. Згідно наказу №44 від 28 лютого 2005 року про результати атестації робочих місць по умовам праці робітників на пільгове пенсійне забезпечення по списку №1, №2 затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2 - умови виробничої сфери відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, важкість праці - допустима, напруженість праці відноситься до 3 класу 1 ступеня шкідливості; робоче місце має 3 фактори 3 класу 1 ступеня шкідливості - пенсіонування на загальних умовах. Згідно наказу №11 від 03 лютого 2010 року про результати атестації робочих місць по умовам праці робітників на пільгове пенсійне забезпечення по списку №1, №2 затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2 - умови виробничої сфери відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, важкість праці - допустима, напруженість праці відноситься до 3 класу 1 ступеня шкідливості; робоче місце має 3 фактори 3 класу 1 ступеня шкідливості - пенсіонування на загальних умовах. Згідно наказу №22 від 31 січня 2015 року про результати атестації робочих місць по умовам праці робітників на пільгове пенсійне забезпечення по списку №1, №2 затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2 - робоче місце машиніста крану металургійного виробництва трубозварювального цеху має по 1 фактору 3 класу та 1 ступеня шкідливості пенсіонування на загальних умовах. Згідно з інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього захворювання (отруєння) від 03.07.2015 за №02.22/3961 загальна оцінка умов праці машиніста крана металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху №1 ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерна» відноситься до 3 класу 2-го ступеню, тобто «Шкідливі». Згідно Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.04.2014 №248 загальна оцінка умов праці машиніста крана металургійного виробництва трубоелектрозварюваного цеху №1 ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну», відноситься до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі». Згідно листа Державної інспекції України з питань праці №1960 від 30.09.2015 року шепотань ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім. Комінтерну» про зміну з 1995 року не поступало. Отже ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім. Комінтерну» не змінював з 1995 року в порядку встановленим Законом списки N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а інформаційна довідка про умови праці від 03.07.2015 року підтверджує факт що загальна оцінка умов праці машиніста крана металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху № 1 ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім. Комінтерну» відноситься до 3 класу 2-го ступеню, тобто «Шкідливі». Так, відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36, розділу III. ЧОРНА МЕТАЛУРГІЯ, глави № 4 Трубне виробництво (трубопрокатне, трубозварювальне, електротрубозварювальне, трубоволочильне, труболиварне, фітингове, балонне) та оцинковувальні цехи пункту 3.4а зазначені машиністи кранів металургійного виробництва. Також, згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, розділу III. МЕТАЛУРГІЙНЕ ВИРОБНИЦТВО (ЧОРНІ МЕТАЛИ) (20400000), глави, глави №4 Трубне виробництво (трубопрокатне, трубозварювальне, електротрубозварювальне, трубоволочильне, труболиварне, фітингове, балонне) і оцинкувальні цехи (20404000) зазначені машиністи кранів металургійного виробництва (2040400а-13792). Відповідно до п. «б» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам. Встановлення факту роботи [PERSON] на ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну» з 07 липня 2000 р. по 20 листопада 2014 року за спеціальністю машиніста мостового крану металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху № 1 із шкідливими та важкими умовами праці необхідно для встановлення пенсії за віком на пільгових умовах. На підставі зазначеного позивач просить встановити факт роботи позивача на ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерна» з 07 липня 2000 року по 20 листопада 2014 року за спеціальністю машиніста мостового крану металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху №1 із шкідливими та важкими умовами праці, за Списком №2 виробництв, робіт, професій. посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 №36; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну» у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи - Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши суду відгук на позов. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що Наказом №1 від 23.11.1995 позивача призначено в трубоелектрозварювальний цех машиністом крана металургійного виробництва ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерна», правонаступником якого є ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну». 20.11.2014 позивач була звільнена з ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну». 05 грудня 2014 року [PERSON] було призначено пенсію достроково за віком в зв'язку з досягненням 55 років, відповідно до п.7-2 Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами та доповненнями внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668 - VІ на підставі заяви про призначення пенсії від 05.12.2014 та інших документів наданих [PERSON] За призначенням пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 [PERSON] не звергалася та документів підтверджуючих пільговий період роботи [PERSON] суду не надані. Згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення'' N 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року зі змінами та доповненнями зазначено: «...На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи...б) працівники, зайняті повний робочий день на інших робоїзх із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посадці показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестадії робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах". Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1,993 року № 637, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місяцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. В статті 20 даного Порядку зазначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для певних категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій або їх правонаступників. У довідці мас бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт. Зазвичай в трудовій книжці відсутні повні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлених для певний категорій працівників, тому уточнююча довідка є основним документом для підтвердження пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах. Таким чином, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначаються право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1991року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці. Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №. 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов прані, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного суду України від 10 вересня 2013 року та 25 листопада 2014 року (справа №21-183а13, 21-519а14). Таким чином, на момент звернення до суду повинно існувати порушення прав чи законних інтересів позивача. Дана обставина є обов'язковою умовою для звернення до суду, як це передбачено ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України, відповідно до яких: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів того, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні домоволодінням, а також того, що в домоволодінні знаходяться речі саме позивача по справі суду не надано, тоді як відповідно до положень ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин позову покладено саме на позивача. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed