Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить: поновити його на роботі на посаді заступника директора ТОВ «КРАМП», стягнути з товариства на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2019 року. В обґрунтування позову покликається на те, що перебував у трудових відносинах із відповідачем. З 10 липня 2019 року на товаристві проводилось службове розслідування у зв`язку із чим його було відсторонено від виконання трудових обов`язків виконуючого обов`язки директора товариства. З результатами розслідування не був ознайомлений. 28.10.2019 наказом товариства звільнений на підставі ч. 8 ст. 42 ЗУ «Про товариства з обмеженою відповідальністю», однак така норма права стосується посадових осіб товариства, до яких не відноситься позивач, адже був заступником директора товариства. Наказ та оригінал трудової книжки отримав поштою 25.11.2019. Письмової згоди на надіслання таких документів поштовим зв`язком не надавав, а тому відповідачем порушено норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Товариство не повідомило йому про нараховані суми, належні йому при звільненні та не надало відповіді на письмовий запит з проханням надіслати довідку про розмір заробітної плати за останні два місяці, які передували звільненню. У відповідності до ст. ст. 116, 232, 235 КЗпП України просить позов задовольнити. 18 лютого 2020 року відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи, що позивач займав посаду заступника директора товариства та тимчасово виконував обов`язки директора товариства, а відтак відносився до посадових осіб товариства у відповідності до ст.42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та п. 14.4 статуту товариства. Підставою для звільнення позивача передували наступні обставини. У зв`язку із отриманням інформації про значне зменшення ділової активності товариства за період з липня 2018 року по червень 2019 року, Загальними зборами учасників товариства 08.07.2019 року прийнято рішення призначити в ТзОВ "КРАМП" службове розслідування. За результатами службового розслідування складено Акт від 16.09.2019р., в якому зроблено наступні висновки: за період з липня 2018 року по червень 2019 року відбулось значне зменшення ділової активності товариства по ряду клієнтів. Причиною зменшення ділової активності товариства по даних клієнтах комісією визнано недобросовісне виконання своїх посадових обов`язків заступником директора товариства [PERSON] , зокрема з мотивів наявності суперечностей між особистими інтересами і посадовими обов`язками; виявлено недотримання положень статуту товариства та порушення наступних вимог ч. ч. 2, 4 6, 7 ст.42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» з боку заступника директора товариства Жукова Ю. І. Відповідно до ч. 8 ст.42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» порушення посадовою особою обов`язків, передбачених частинами 2, 4, 6 і 7 цієї статті, є підставою для розірвання товариством договору (контракту) з такою особою без виплати компенсації. Зазначені вище положення Закону також передбачені статутом товариства, зокрема: п. п. 14.3-14.7. У відповідності до п.9 ст.36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами. На підставі вказаного рішенням учасника товариства №28-10/2019-01 28.10.2019р. директором товариства було видано наказ №45-к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) з позивачем з 28.10.2019р. у відповідно до п. 8 ст. 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Твердження позивача про те, що він не надавав згоди на надіслання йому трудової книжки, поштою повністю спростовуються заявою позивача від 07.10.2019р., поданою ним директору товариства. Зокрема, у заяві [PERSON] зазначає, щоб у день звільнення надіслати мені трудову книжку мою за адресою: [ADDRESS] . Твердження позивача про те, що товариство не повідомило йому про нараховані суми, належні йому при звільненні та не надало відповіді на його письмовий запит з проханням надіслати йому довідку про розмір заробітної плати за останні два місяці, які передували звільненню, також не відповідають дійсності, адже розрахунок проведено 28 жовтня 2019 року шляхом виплати на картковий (зарплатний) рахунок та надано довідку про нараховані суми, належні працівникові при звільненні у відповідності до ст. 116 КЗпП України. В зв`язку з цим вважають, що підстави для задоволення позову [PERSON] про поновлення його на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відсутні, а тому в такому необхідно відмовити. 18 лютого 2020 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Посилається на аргументи, що нею не порушено жодних прав позивача, адже доказів цього не подано. Позовні вимоги безпідставні та не підлягають до задоволення, а тому в позові відмовити. 03 січня 2020 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків наведених у мотивувальній частині. Позивачем недоліки усунено 31.01.2020. 30 січня 2020 року ухвалою судді виправлено описки в ухвалі від 03.01.2020. 03 лютого 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просить такий задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача товариства заперечив проти позову та просить у такому відмовити за необґрунтованістю з підстав викладених у відзиві на позов. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином викликалась до суду у судове засідання, а тому з урахуванням думки учасників справи, суд вважає за можливе провести засідання у відсутності осіб, що не з`явились. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного. Суд установив, позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 20 листопада 2015 року на посаді заступника директора, що підтверджено копією трудової книжки позивача / арк. спр. 4/. З 13.03.2018 року на [PERSON] без звільнення від виконання основних обов`язків за посадою, покладено обов`язки тимчасово відсутнього директора в обсязі та з обмеженнями, встановленими статутом товариства для виконавчого органу товариства. Суд враховує спільну позицію сторін з цього питання. Між сторонами склались спірні трудові правовідносини щодо поновлення на роботі позивача, що регулюється нормами Кодексу законів про працю України та спеціальними нормами. Відповідно до п.9 ст.36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами. Згідно з ч. 8 ст.42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що порушення посадовою особою обов`язків, передбачених частинами 2, 4, 6 і 7 цієї статті, є підставою для розірвання товариством договору (контракту) з такою особою без виплати компенсації. Так відповідно до: ч.2 цієї статті винагорода за виконання посадовою особою своїх обов`язків та надання їй інших благ можуть здійснюватися виключно на умовах та підставах, зазначених у договорі між нею і товариством; ч. 4 при обранні на посаду посадова особа товариства зобов`язана подати товариству перелік своїх афілійованих осіб. У разі зміни складу афілійованих осіб посадова особа у п`ятиденний строк з дня, коли їй стало відомо про таку зміну, зобов`язана повідомити про це товариство; ч. 6 посадова особа, якій стало відомо про виникнення конфлікту інтересів, зобов`язана протягом 2 днів письмово повідомити про це виконавчий орган товариства та наглядову раду товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити про виникнення конфлікту інтересів усіх учасників товариства протягом двох днів з дня отримання інформації про наявний конфлікт інтересів; ч. 7 посадовим особам забороняється розголошувати інформацію, що стала їм відома у зв`язку з виконанням ними посадових обов`язків та становить комерційну таємницю товариства чи є конфіденційною, крім випадків, коли розкриття такої інформації вимагається законом. Ця заборона діє також протягом одного року з дати припинення (розірвання) договору між посадовою особою і товариством, якщо інший строк не встановлений таким договором. Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства. Згідно з п.14.4 статуту товариства, посадовими особами Товариства є: голова та члени виконавчого органу або особа, яка діє як одноосібний виконавчий орган; голова та члени наглядової ради (у разі її утворення), заступник (перший заступник) одноосібного виконавчого органу (у разі введення такої посади), особа, яка тимчасово виконує обов`язки одноосібного виконавчого органу / арк. спр. 46-67/. Таким чином, посада заступника директора та особа, яка тимчасово виконує обов`язки директора віднесена до посадових осіб товариства. Із змістом норм статуту позивач ознайомлений, адже заперечень із цього від останнього не поступало. Суд установив, що Загальними зборами учасників товариства 08.07.2019 прийнято рішення призначити в ТзОВ "КРАМП" службове розслідування через значне зменшення ділової активності товариства за період з липня 2018 року по червень 2019 року та видано наказ з цього питання /арк. спр. 68-69/. Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАМП» прийнято 16 вересня 2019 року акт службового розслідування причин зменшення ділової активності товариства, відповідно до якого комісія встановила наступне: за період з липня 2018 року по червень 2019 року відбулось значне зменшення ділової активності Товариства по ряду клієнтів. Причиною зменшення ділової активності Товариства по даних клієнтах комісією визнано недобросовісне виконання своїх посадових обов`язків заступником директора товариства [PERSON] , зокрема з мотивів наявності суперечностей між особистими інтересами і посадовими обов`язками, а саме: виявлено недотримання положень статуту товариства та порушення наступних вимог ст.42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» з боку заступника директора товариства Жукова Юрія Івановича: а) недотримання положень статуту товариства та порушення вимог ч.6 ст. 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» в частині неповідомлення про наявний конфлікт інтересів (конфлікт між обов`язком заступника директора як посадової особи Товариства діяти добросовісно і розумно в інтересах товариства в цілому та приватними інтересами посадової особи або її афілійованих осіб, зокрема дружини [PERSON] , яка є засновником та керівником товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРЕЛ», що здійснює господарську діяльність на одному товарному ринку з ТзОВ «КРАМП»); б) недотримання положень статуту товариства та порушення вимог ч.7 ст. 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» в частині розголошення інформації, що стала йому відома у зв`язку з виконанням ним посадових обов`язків та становить комерційну таємницю Товариства чи є конфіденційною. Надано рекомендації комісії, що відповідно до ч. 8 ст. 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що порушення посадовою особою обов`язків, передбачених частинами 2, 4, 6 і 7 цієї статті, є підставою для розірвання товариством договору (контракту) з такою особою без виплати компенсації /арк. спр. 70-76/. Разом із тим, аналогічні положення закону містяться у статуті товариствав п.14.3-14.7 /арк. спр. 46-67/. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що позивачем як посадовою особою ТзОВ «КРАМП» порушено вимоги ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та статуту товариства, адже будь-яких доказів заперечення цього із сторони позивача суду не подано. З цього приводу суд зауважує, що учасником товариства, враховуючи порушення заступником директора товариства [PERSON] норм п. п. 6, 7 ст.42 Закону «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виявлені в результаті проведення службового розслідування щодо виявлення причин зменшення ділової активності товариства, 28.10.2019 прийнято рішення №28-10/2019-01 про розірвання трудового договору (контракту) з заступником директора товариства [PERSON] згідно з п. 8 ст. 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» з 28 жовтня 2019 року та видано наказ з цього питання 28.10.2019 № 45-К /арк. спр. 6, 87/. Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідачем дійсно підставно розірвано трудовий договір із позивачем, будь-яких доказів протилежного цього позивачем не подано та не спростовано аргументи відповідача даними у відповідності до ст. ст. 76-78 ЦПК України. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд прийшов переконання, що оскільки така позовна вимога є похідною від основної у якій відмовлено, а відтак відсутні підстави для застосування ст. 235 КЗпП України щодо стягнення середнього заробітку. Відносно аргументів позивача про ненадання згоди на надіслання трудової книжки, то такі спростовані встановленими обставинами, а саме: актом про відсутність заступника директора на робочому місці 28.10.2019 та заявою позивача від 07.10.2019, поданою ним директору товариства, де висловим намір про направлення йому у день звільнення надіслати трудову книжку за адресою: [ADDRESS] , у разі відсутності його на робочому місці у день звільнення /арк. спр. 88, 97/. Таким чином, відповідачем дотримано вимоги п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 (якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника). Щодо посилання позивача про ненадання довідки про розмір заробітної плати на день звільнення, то такі суд оцінює критично, адже спростовані доказами поданими відповідачем - довідками від 28.10.2019 № 28-10/19/01 та 3 28-10/19/02 / арк. спр. 104-106/. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що трудових прав позивача при розірванні трудового договору не порушено, а тому в позові необхідно відмовити повністю за необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду із позовом звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ. Таким чином, судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed