Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 11.05.2015 року, зареєстрований у реєстрі №2197 про стягнення з позивача грошових коштів за кредитним договором у сумі 137\~158,43 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1700,00 грн. В обгрунтування вимог позивач вказав, що в липні місяці 2018 року йому стало відомо, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис від 11.05.2015р., який зареєстровано в реєстрі № 2197 про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 138 858,43 грн., які є боргом за кредитним договором № DNH4KR82480514 від 10.12.2005 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач вважає дії відповідачів незаконними та необґрунтованими, оскільки сума невиконаних зобовязань, вказана у виконавчому написі не може складати 137 158,43 грн. у звязку з частковим погашенням боргу перед банком, а тому сума заборгованості є меншою. Крім того, на думку позивача банк мав поінформувати останнього про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису і у разі відсутності заперечень з сторони позивача стосовно розміру заборгованості, зазначена сума набула б статусу безспірності. Позивач вказав, що в порушення ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», розділу 1 Постанови № 1172 від 29.06.1999р. нотаріус допустив вчинення виконавчого напису за наявності у боржника спору з кредитором стосовно суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені, який виник на підставі кредитного договору. Крім того, позивач посилається на те, що при вчиненні виконавчого напису не було дотримано строку позовної давності та до повноважень нотаріуса не віднесено можливість його поновлення. 24.09.2018 року від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] У відзиві зазначено, що позивач лише вказує на те, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не обґрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Предметом спору в цій справі є не дійсний розмір боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Але помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом, не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис був вчинений за наявністю всіх передбачених документів, тобто з суворим дотриманням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності заборгованості. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі. Представник Житомирського регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до заяви № DNH4KR82480514 від 10.12.2005 року між ЗАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір (а.с. 9-10). 11.05.2015 року приватним Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 138585,34 грн., які є його боргом за кредитним договором № DNH4KR82480514 від 10.12.2005 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», яка складається із залишку заборгованості 5902,00 грн., суми заборгованості по відсоткам 37047,87 грн., пені 87677,21 грн., штрафу 6531,35 грн. та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн. (а.с. 7). Постановою старшого державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського управління юстиції [PERSON] від 17.06.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2197 від 11.05.2015 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19\~ст.\~34\~Закону «Про\~нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за\~умови,\~що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Згідно з п. 2 стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищезазначеного Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За правилами статей 253-254, 260 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Як вбачається з виписки рахунку боржника, яка надавалась ПАТ КБ «Приватбанк» приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, станом на 08.04.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № DNH4KR82480514 від 10.12.2005 року становить 137658,43 грн. При цьому, із зазначеної виписки вбачається, що прострочена заборгованість виникла 11.01.2006 року. Таким чином, право вимоги до [PERSON] про погашення заборгованості виникло у ЗАТ КБ «Приватбанк» 11.01.2006 року, а тому, у розумінні положень ст. 257 ЦК України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підстави для вчинення виконавчого напису не було у звязку з тим, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Згідно ст. 50 Закону «Про нотаріат»\~ нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. На підставі викладеного, суд приходить до висновку обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для його задоволення. Разом з тим, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» з подальшими змінами зазначено, що справи щодо оспорювання виконавчого напису нотаріуса розглядаються в позовному провадженні, позивачем в якому є боржник, а відповідачем\~-\~кредитор. Така ж позиція закріплена в пункті шостому Узагальнень судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 7 лютого 2014 року. Таким чином, належним відповідачем по справі є ПАТ КБ "ПриватБанк", позовні вимоги, заявлені до приватного нотаріуса, є безпідставними та в цій частині у задоволенні позовної заяви слід відмовити. За правилами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. з ПАТ КБ "Приватбанк".

Outcome: partial