Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ "Укрзахідвуглебуд" про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати за червень 2016р. по грудень 2017р. в розмірі 60985,76грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.06.2009р. був прийнятий на посаду головного механіка в ВАТ "Укрзахідвуглебуд", проте у грудні 2018р. був звільнений з роботи на підставі скорочення штату відповідно до ч.1 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення з роботи позивачу було нараховано заробітну плату за період 01.06.2016р. по 08.12.2017р. на суму 60985,76грн., однак не було виплачено. 28.03.2018 року подано позивачем заяву про збільшення позовних вимог в якій додає розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зокрема з дня звільнення його із посади минуло 73 дні. Розмір середнього заробітку складає 20613,45грн. ( 5082,77грн. (фактична заробітна плата за останні два місяці роботи) : 18 днів (к-ть фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи) = 282,38грн. (розмір середньої заробітної плати) х 73 днів (к-ть днів вимушеного прогулу) = 20613,45грн. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не прибули, однак надали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно запису в трудовій книжці серії БТ-І №8552646 [PERSON] 08.12.2017р. звільнений із ПАТ «Укрзахідвуглебуд» у звязку із скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до довідки №03-03/128 від 20.02.2018р. виданої ПАТ «Укрзахідвуглебуд» про те, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 20.02.2018р. становить 60985,78грн.: червень 2016р. 4436,46грн., липень 2016р. - 4280,42грн., серпень 2016р. - 4099,52грн., вересень 2016р. -3059,48грн., жовтень 2016р. 4380,80грн., листопад 2016р. 4158,50грн., грудень 2016р. 5341,19грн., січень 2017р. 2601,39грн., лютий 2017р. 3042,32грн., квітень 2017р. 2447,06грн., червень 2017р. 3807,78грн., липень 2017р. 4082,43грн., серпень 2017р. 3897,86грн., вересень 2017р. 3998,39грн., грудень 2017р. 7352,16грн. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог частини 1 ст.115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати встановлено ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до вимог ст.2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), що передбачено ст.3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». У постанові ВСУ від 14.09.2016 р. за справою № 6-419цс16 сформовано правову позицію щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу, а саме: «З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку № 100). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства. Крім того, положеннями р. ІІІ Порядку № 100 передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Зокрема не підлягають урахуванню відпускні та лікарняні.». За таких підстав можливо зробити висновок про те, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, [PERSON] підлягає до відшкодування середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 08.12.2018р. по дату звернення до суду. Згідно наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з порушенням строків виплати, оскільки такий розрахунок проведений позивачем у відповідності до вимог ст.3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та не спростований відповідачем, він приймається судом до уваги при вирішенні спору. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача зайшли своє підтвердження та підлягають до повного задоволення.. Відповідно до положень ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати. Судовий збір за позов майнового характеру у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved