Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач в травні місяці 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3500 грн щомісяця з дня звернення до суду і до досягнення сином [PERSON] [PERSON] повноліття. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, щодо стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] визнав частково. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2007 року актовий запис про шлюб №529, вчинений 07.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського рай управління юстиції м.Одеси. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони спільно не проживають з 2014 року, припинили шлюбні стосунки. Позивач пояснила, що сім`я між сторонами розпалась. Причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім`ї, виховання дитини. Постійні сварки з різних питань привели до втрати почуттів любові та поваги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, спільно не проживають і не бажають поновлювати сім`ю. [PERSON] стверджує, що відповідач надає грошові кошти на утримання дитини нерегулярно і в різних сумах, самотужки вона позивач - не має можливості забезпечити дитині належне матеріальне утримання, тому вимагає стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 3500 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом. Відповідач, визнаючи позов частково, пояснив, що поновити сім`ю з позивачкою не є можливим. Щодо аліментів на утримання дитини [PERSON] пояснив, що він не має постійної роботи, його доходи носять мінливий характер як за розміром так і за строками (відповідач працює різноробочим на будівництві), тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина 2000 грн щомісяця. Дослідивши надані\~сторонами докази\~і наведені\~доводи,\~суд дійшов\~висновку,\~що сімя\~між сторонами\~розпалась остаточно,\~поновити сімейні\~відносини між\~ними неможливо,\~тому як\~відсутня вільна\~згода чоловіка\~та жінки\~на шлюб. Відповідно до положень\~ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. \~Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2\~ст.59\~Закону України\~"Про\~освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд встановив , що сторони проживають окремо , що дитина проживає з матір`ю. Судом також встановлено, що відповідач на утримання дитини надає позивачу нерегулярно грош9ові кошти і в різних розмірах. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є доведеними і обґрунтованими. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Доводи відповідача про відсутність у нього постійної роботи позивач в судовому засіданні визнала. Судом встановлено, що відповідачу на праві власності належить житловий будинок в м [ADDRESS] , іншого рухомого і нерухомого майна відповідач не має. З пояснень відповідача убачається, що його доходи в місяць можуть складати 30\~000 грн., а в інші місяці (особливо взимку) доходи відсутні. З урахуванням викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 грн щомісяця з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення сином повноліття. Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатила судовий збір в сумі 768,4 грн за вимоги про розірвання шлюбу. Ці судові витрати підлягають поділу між сторонами в рівних частках. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 352,4 грн. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги про стягнення аліментів в сумі 704,8 грн.

Outcome: approved