Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку та грошові заощадження, та після уточнення своїх позовних вимог просять суд: визнати за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]: на земельну ділянку, площею 5,8430 га на території Маразліївської сільської ради, масив №23, ділянка №18, кадастровий номер 5120884200:01:001:0035; на грошові кошти з належними відсотками в на банківських рахунках №915510710 та №9632 у відкритому акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України", які належали [PERSON] на підставі свдоцтва на спадщину за заповітом серії ВКМ №269472, видане 04.07.2008 року. Позивачі надали до суду заяву, відповідно до якої просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача, Маразліївької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14.06.2015 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 422137, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиціїв Одеській області, актовий запис №769. Той факт, що померла була матір'ю позивачів підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів (а.с. 17-18). За життя спадкодавець заповіту не складала. Спадщину за законом, яка відкрилася після смерті матері позивачі прийняли, що підтверджується копією спадкової справи №535/2015 до майна померлої 14.06.2015 року [PERSON]. Між позивачами було укладено договір, посвідчений 16.01.2016 року Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 34, про поділ спадкового майна, позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2016 року. Позивачі є єдиними спадкоємцями майна померлої [PERSON]. До договору поділу земельна ділянка на території Маразліївської сільської ради масив №23, ділянка №18, кадастровий номер 5120884200:01:001:0035 не входила. Постановами від 16.01.2016 року державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частині кожному на земельну ділянку на території Маразліївської с/р, масив 23, ділянка 18, кадастровий номер 5120884200:01:001:0035. Підставою відмови стало не подання позивачами документів, що підтверджують право власності Спадкодавця на спадкове майно, що не дає змоги встановити склад спадкового майна та його належність Спадкодавцю. Той факт, що земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] підтверджується наявною в матеріалах справи копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЛ №277156. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На даний час позивачі не можуть оформити свої спадкові права відносно земельної ділянки, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, у зв'язку із чим позивачі були змушені звернутися до суду. Таким чином, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті матері та є такими, що прийняли спадщину, однак позбавлені можливості зареєструвати право на спадкове майно, а саме на спірну земельну ділянку, оскільки оригінал держакту на право приватної власності на землю відсутній. Таким чином права позивачів, як спадкоємців підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у цій частині. Суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері по 1/2 частині за кожним на грошові кошти з належними відсотками в на банківських рахунках №915510710 та №9632 у відкритому акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України", які належали [PERSON] на підставі свідоцтва на спадщину за заповітом серії ВКМ №269472, видане 04.07.2008 року, оскільки позивачами не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, що стало би підставою для визнання цього права в судовому порядку.

Outcome: partial