Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 18 серпня 2009 року між [PERSON] та ПП «Криниця» було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6520382000:05:011:0007, який зареєстрований Білозерським районним відділом Херсонської регіональної філії Центру ДЗК від 17.06.2010 року за №041071400163-4АА002117, згідно з яким [PERSON] передала позивачу в оренду належну їй земельну ділянку площею 4,0800 га строком на 10 років. [INFO] померла [PERSON] , після чого відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з земельної ділянки кадастровий номер 6520382000:05:011:0007, було видано свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/3 частки вищевказаної земельної ділянки. 02 жовтня 2018 року позивачу стало відомо, що відповідачами, всупереч взятих на себе зобов`язань, до закінчення терміну дії Договору оренди землі від 18.08.2009 року, укладено договір оренди тієї ж самої земельної ділянки та зареєструвано право оренди землі (речове право) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13 вересня 2018 року. Враховуючи наведене, позивач вважає, що двічі розпорядившись своїм майном, знаючи, що існує нерозірваний договір оренди з ПП «Криниця» належної [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки і укладаючи при цьому Договір оренди цієї ж земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС», відповідачі порушили права позивача, якому це майно було передано в оренду раніше. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6520382000:05:011:0007 площею 4,08 га, товарного сільськогосподарського призначення, укладений 30.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС» (ЄДРПОУ 42083236), та громадянами - співвласниками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та реєстрацію якого здійснено державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради; визнати недійсним рішення органу виконавчої влади - відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради щодо державної реєстрації договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 6520382000:05:011:0007, площею 4,08 га, укладеного 30.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС» (ЄДРПОУ 42083236) та громадянами - співвласниками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , реєстрацію якого здійснено державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради, скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 6520382000:05:011:0007 площею 4,08 га, укладеного 30.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС» (ЄДРПОУ 42083236) та громадянами-співвласниками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , реєстрацію якого здійснено державним реєстратором 13.09.2018 року, зобов`язати Реєстраційну службу вчинити дії по виключенню (скасуванню) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС» (ЄДРПОУ 42083236) на земельну ділянку кадастровий номер 6520382000:05:011:0007. Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач 1 - Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради Матвєєв Анатолій Андрійович надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що дії державного реєстратора є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Разом з тим, при зверненні до державного реєстратора були надані недостовірні відомості щодо спірної земельної ділянки, у зв`язку з чим відбулась повторна реєстрація права оренди на одну і ту ж земельну ділянку. В судове засідання не з`явився, про час та дату повідомлений належним чином, просив справу розглядати без його участі. Відповідач 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС» в судове засідання не з`явився, про час та дату повідомлений належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не надав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, про час та дату повідомлені належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не надали. Відповідач 6 - Державний реєстраційний відділ державної реєстраційної служби реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень Херсонської міської ради, Державного реєстраційного відділу державної реєстраційної служби реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату повідомлений належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет позову, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, в судове засідання не з`явився, про час та дату повідомлений належним чином, надав письмові пояснення, в яких просить справу розглядати без їх участі, вважає, що спір не порушує інтереси Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Судом встановлено, що згідно договору оренди земельної ділянки, від 18.08.2009 року, орендодавець [PERSON] передала, а ПП «Криниця», як орендар, прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер 6520382000:05:011:0007 площею 4,08 га, розташовану на території Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області строком на 10 років. Договір зареєстрований Білозерським районним відділом Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.06.2010 року за №041071400163-4АА002117. Після смерті матері - [PERSON] згідно витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135676625 від 28.08.2018 року, № 135676203 від 28.08.2018 року та № 135676382 від 28.08.2018 року вбачається, що земельна ділянка, площею 4,08 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6520382000:05:011:0007, перебуває у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки. Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер 6520382000:05:011:0007, яка знаходиться на території Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, знаходиться у спільній частковій власності відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з визначенням частки кожного по 1/3, до яких перейшли всі права та обов`язки, як спадкоємців після померлої [PERSON] , щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, в тому числі й за договором оренди земельної ділянки, від 18.08.2009 року, укладеним з ПП «Криниця». Згідно ст.32 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 6 жовтня 1998 року, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Згідно з ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 17 Закону України «Про оренду землі» визначено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пункту 8 договору оренди землі вищевказаної земельної ділянки від 18 серпня 2009 року, договір між позивачем та [PERSON] було укладено на 10 років, а згідно пункту 41 цього ж договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Таким чином, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. З урахуванням викладеного, встановлений сторонами за умовами договору оренди десятирічний строк оренди земельної ділянки має відраховуватися з дня його державної реєстрації - з 17 червня 2010 року. Тобто, договір оренди землі, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Криниця», є чинним до 17 червня 2020 року. Жодних доказів щодо розірвання, скасування чи припинення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством «Криниця» 18 серпня 2009 року, зареєстрованого у Білозерськогому районномі відділі Херсонської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру 17 червня 2010 року, суду не надано та судом не встановлено. При цьому, в матеріалах справи наявні поштові повідомлення про сплату арендної плати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зокрема за період 2018 року, що свідчить про дію договору оренди землі, та виконання сторонами своїх прав та обов`язків по договору. Факт користування ПП «Криниця» орендованою згідно договору оренди від 18 серпня 2009 року земельною ділянкою сторонами не спростовано. Незважаючи на це, 30 серпня 2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як орендодавцями, з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ ТАНДЕМ ПЛЮС» (орендар) укладено Договір оренди землі №30/08, відповідно до якого в строкове платне користування надано земельну ділянку кадастровий номер 6520382000:05:011:0007, площею 4,08 га для ведення особистого селянського господарства, яка належить орендодавцям на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 1495889714 від 14 грудня 2018 року державним реєстратором 13.09.2018 року зареєстровано вказаний договір оренди земельної ділянки площею 4,08 га, кадастровий номер 6520382000:05:011:0007. З аналізу наданих доказів вбачається, що на даний час одна і та ж сама земельна ділянка перебуває в оренді двох осіб - ПП «Криниця» та ТОВ «ЮГ ТАНДЕМ ПЛЮС». Статтями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України визнання правочину (угоди) недійсним є одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки. Частиною 1 ст.27 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до п.3 ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Пунктом 1 частини 1 статті 25 цього ж Закону передбачено, що Орендарю гарантовано право самостійного господарювання на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Як визначено ч.2 ст.152 ЗК України, право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю має власник земельної ділянки або землекористувач. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначені підстави припинення договору оренди землі, однак, сторонами не доведено існування будь-яких підстав для припинення договору оренди землі від 18 серпня 2009 року. Відповідно до ст.8 Закону України орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. З системного аналізу викладених норм вбачається, що передання в оренду орендованої земельної ділянки можливе лише на умовах суборенди. Уклавши Договір оренди земельної ділянки, яка перебувала в оренді у ПП «Криниця», відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮГ ТАНДЕМ ПЛЮС», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] порушили права позивача, як орендаря. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до ст. 216 ЦК України Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в ст.ст.1-5 передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, до яких відноситься право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Реєстрація права оренди землі за новим договором оренди можлива лише після реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем. Враховуючи, що спірний договір оренди землі було укладено до закінчення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та спадкодавцем [PERSON] , при цьому, одна й та ж сама ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями, отже порушене право позивача щодо користування спірною земельною ділянкою підлягає захисту, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Разом з тим, позовна вимога щодо зобов`язання реєстраційної служби вчинити дії по виключенню (скасуванню) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права оренди Товариства з обеженою відповідальністю «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС» на земельну ділянку кадастровий номер 6520382000:05:011:0007 не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Позивачем, виходячи з суті позовної заяви, доданих до неї документів, оскаржується законність договору оренди земельної ділянки, укладеної між фізичними особами та ТОВ «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС». Тобто спір полягає у встановленні або спростуванні права оренди на конкретну земельну ділянку, правомірності виникнення такого права за тим чи іншим суб`єктом. В даному випадку державна реєстрація завжди у часі слідує за юридичним фактом, на підставі якого виникає, змінюється або припиняється право чи його обтяження. Сама державна реєстрація не може бути юридичним фактом чи замінити його. Такий юридичний факт називається підставою для державної реєстрації відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Питання про скасування можна вирішити тільки за наслідками розгляду справи щодо встановлення або спростування права оренди на земельну ділянку, а відтак Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради, Державний реєстраційний відділ державної реєстраційної служби реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень Херсонської міської ради не могли порушувати, невизнавати чи оспорювати права позивача в розумінні ст. 15 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати пов`язані з розглядом справи, покласти солідарно на відповідачів.

Outcome: partial