Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, в якому зазначила, що з 01.08.2013 року вона працює на посаді інспектора відділу кадрів КЗ "Добровеличківський районний центр первинної медико - санітарної допомоги", головним лікарем якого є [PERSON] Наказом № 220 - к від 19.11.2015 року [PERSON] було оголошено догану за грубе порушення законодавства при оформленні на роботу опалювачів в Піщанобрідську амбулаторію ЗПСМ, в наказі також зазначається про позбавлення позивача преміальних виплат та зняття надбавки в розмірі 50 відсотків посадового окладу. [PERSON] вважає, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності , є незаконним . Обґрунтовуючи свої доводи, зазначила, що на виконання вимог ст. 149 КЗпП України вона надала письмове пояснення на вимогу відповідача по суті доповідної записки завідувача Добровеличківської амбулаторії ЗПСМ [PERSON] від 23.10.2015 року, а тому вважає, що складений акт про відмову надати письмове пояснення не відповідає фактичним обставинам справи . Крім того, згідно вимог ст. 147 КЗпП дисциплінарне стягнення до працівника застосовується в разі порушення ним трудової дисципліни, однак в оскаржуваному наказі зазначено, що дисциплінарне стягнення до [PERSON] застосовано за грубе порушення законодавства при оформленні на роботу опалювачів в Піщанобрідську амбулаторію ЗПСМ. За змістом ст. 147 КЗпП порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, зокрема правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. В наказі не зазначено який саме пункт правил внутрішнього трудового розпорядку або посадової інструкції [PERSON] порушила, які законні накази чи розпорядження власника (відповідача) вона не виконала . Крім того в наказі не наведено, а при обранні стягнення не враховано ступінь тяжкості вчиненого «проступку» і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено «проступок». У відповідності до п.3.2 посадової інструкції інспектора відділу кадрів КЗ «Добровеличківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», затвердженої підписом відповідача, без дати, вона оформляє прийом, переведення і звільнення працівників відповідно до вимог трудового законодавства, положень, інструкцій і наказів керівника центру, формує та веде особисті справи працівників, вносить зміни, пов'язані з трудовою діяльністю. Згідно п. 3.7 вказаної інструкції, вона готує накази з кадрових питань. Відповідно до п. 5.1 посадової інструкції несе відповідальність згідно чинного законодавства за неналежне виконання своїх обов'язків, халатність та порушення правил внутрішнього розпорядку. Отже, дисциплінарної відповідальності за грубе порушення законодавства посадова інструкція інспектора відділу кадрів КЗ «Добровеличківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» не передбачає. Чинне законодавство про працю також не передбачає дисциплінарної відповідальності за грубе порушення законодавства. За таких обставин позивач вважає, що накладене на неї дисциплінарне стягнення є таким, що не відповідає нормам КЗпП України, оскільки сформульоване в наказі «грубе порушення законодавства» не відноситься до порушень трудової дисципліни. До того ж, в наказі не зазначено , пункт, підпункт, абзац, частину, статтю нормативного акту, яку порушила [PERSON] Крім того позивач вважає, що своїм протиправним рішенням відповідач незаконно позбавив [PERSON] частини заробітної плати, яка складається із розміру преміальних виплат та 50-ти відсоткової надбавки від посадового окладу за листопад 2015 року до теперішнього часу, які підлягають обов'язковому стягненню. Також внаслідок незаконних дій відповідача, [PERSON] постійно перебуває в стані стресу, роздратування, страху перед можливим звільненням, що завдає їй душевних страждань, породжує у неї відчуття несправедливості та погіршує стан здоров'я. За таких обставин позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди розмір якої вона оцінює в сумі 1378 гривень . Позивач, будучи належним чином повідомленим про день час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності . Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та обґрунтував їх обставинами, викладеними в позовній заяві . Представники відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнали повністю. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що працює на посаді головного лікаря КЗ «Добровеличківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги ». В період з 06.10.2015 року по 21.10.2015 року він перебував у відпустці і обовязки головного лікаря виконувала [PERSON] Перед виходом у відпустку ним було надано вказівку до початку опалювального сезону прийняти на посади опалювачів Піщанобрідської амбулаторії ЗПСМ чотирьох осіб. Проте інспектор відділу кадрів [PERSON] проігнорувала вказані вимоги, своєчасно не оформила прийом вказаних осіб, не підготувала відповідний наказ та не подала його на підпис в.о. головного лікаря [PERSON] В звязку з неналежним виконанням позивачем своїх функціональних обовязків опалювачі, починаючи з 15.10.2015 року вимушені були працювати без наявності відповідних наказів про прийняття їх на роботу . Саме вказані обставини і стали підставою для винесення оскаржуваного наказу, який він вважає законним та обґрунтованим . Стверджував, що будь-яких дорікань чи утисків стосовно позивача він не чинив, упередженого ставлення до [PERSON] він не має . Представник відповідача [PERSON] додав, що при підготовці наказу про прийняття на роботи працівників опалювальників [PERSON] не дотрималася вимог Державного класифікатору професій, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.07.2010 року № 327 і всупереч класифікатору записала їх професію не опалювач, а опалювальник, що суперечить коду КП 9141 та коду ЗКППТР 12618 . Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Починаючи з 01.08.2013 року [PERSON] перебуває в трудових відносинах з КЗ « Добровеличківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги » та працює на посаді інспектора відділу кадрів вказаного закладу, що підтверджується наказом головного лікаря вказаного вище закладу № 2-к від 01.08.2013 року. Згідно посадової інструкції інспектора відділу кадрів КЗ « Добровеличківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги » [PERSON], яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин ( а.с. 90-93 ) , позивач : -приймається на роботу та звільняється головним лікарем центру медико-санітарної допомоги у відповідності з діючим законодавством про працю ( п.1.1 ); -в своїй діяльності керується наказами та розпорядженнями головного лікаря, посадовою інструкцією ( п. 1.2 ) ; -оформляє прийом, переведення і звільнення працівників відповідно трудового законодавства, положень, інструкцій і наказів керівника центру, формує і веде особисті справи працівників, вносить зміни повязані з трудовою діяльністю ( п. 3.2 ) ; -готує накази з кадрових питань та накази про надання щорічних основних та додаткових відпусток по центру та його структурних підрозділах ( п.3.7 ) ; -за неналежне виконання своїх обовязків халатність та порушення правил внутрішнього розпорядку несе відповідальність згідно чинного законодавства ( п.5.1 ). Наказом головного лікаря КЗ « Добровеличківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги » № 220-к від 19.11.2015 року, за грубе порушення законодавства при оформленні на роботу опалювачів в Піщанобрідську амбулаторію ЗПСМ, оголошено догану [PERSON], інспектору відділу кадрів КЗ «Добровеличківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги » . На підставі п.3 ст. 151 КЗпП України позбавлено [PERSON] преміальних виплат та знято надбавку в розмірі 50 % від посадового окладу. Підставою для видачі наказу зазначено : доповідну записку завідувача Добровеличківської амбулаторією ЗПСМ [PERSON] від 23.10.2015 року ; акт про відмову порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення від 02.11.2015 року. В доповідній записці завідувача Добровеличківською амбулаторією ЗПСМ [PERSON] від 23.10.2015 року, зазначено, що завідувач відділом кадрів [PERSON] прийняла на роботу в Піщанобрідську амбулаторію ЗПСМ на посади опалювачів котельні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], при цьому були відсутні заяви даних працівників і відповідно відсутня віза про прийняття на роботу в.о. головного лікаря КЗ «Добровеличківський РЦ ПМСД», це є грубим порушенням . Відповідно до вимог ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до вимог ч.2,3 ст. 24 КЗпП України, при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи із зазначених вище норм питання, повязані з укладенням трудового договору, відносяться виключно до компетенції власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу. А тому працівник, з метою реалізації свого права на працевлаштування, має особисто звернутися до власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, після чого останній має вчинити дії, спрямовані на оформлення відповідного наказу чи розпорядження . До укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, працівник не може бути допущений до роботи . З пояснень представника відповідача [PERSON], встановлено, що останній працює на посаді головного лікаря КЗ «Добровеличківський РЦ ПМСД» і саме до його повноважень відносяться питання повязані з прийомом на роботу працівників керованого ним закладу . В період з 06.10.2015 року по 21.10.2015 року він перебував у відпустці, а тому обовязки головного лікаря виконувала завідувач Добровеличківською амбулаторією ЗПСМ [PERSON] Наказом в.о. головного лікаря КЗ «Добровеличківський РЦ ПМСД» № 191-к від 13.10.2015 року було прийнято на посади опалювачів сезонних на опалювальний сезон 2015-2016 років в Піщанобрідську амбулаторію ЗПСМ з 15.10.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того переведено з посади двірника Піщанобрідської амбулаторії на посаду опалювача сезонного на опалювальний сезон 2015-2016 років в Піщанобрідську амбулаторію ЗПСМ з 15.10.2015 року [PERSON]. Підставою для видачі наказу зазначено заяви вказаних вище осіб від 13.10.2015 року ( а.с. 57 ) . При вивченні особистих справ [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], судом встановлено, що складені ними власноручно зави про прийняття їх на посади опалювачів, датовані 13.10.2015 року. Наявні на них розпорядження в.о. головного лікаря [PERSON], які адресовані [PERSON], про видачу наказів датовані 15.10.2015 року. Проте реєстрація вказаних заяв у журналі вхідної кореспонденції КЗ «Добровеличківський РЦ ПМСД» була проведена лише 23.10.2015 року за № № 164,165,167,166. Зважаючи на ті обставини, що заяви працівників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], надійшли до канцелярії КЗ «Добровеличківський РЦ ПМСД» лише 23.10.2015 року, тому суд вважає , що до вказаної дати у позивача не було правових підстав вчиняти дії по оформленню прийому зазначених вище працівників та підготовці відповідного наказу з кадрових питань, оскільки до того часу у неї було відсутнє законне розпорядження в.о. головного лікаря [PERSON]Ю . щодо вчинення вказаних дій, а самі працівники , в силу приписів ч.3 ст. 24 КЗпП України, до вказаної вище дати не могли бути допущені до роботи . Отже викладені в доповідній записці завідувача Добровеличківською амбулаторією ЗПСМ [PERSON] від 23.10.2015 року доводи про те, що позивач станом на вказану дату прийняла на роботу в Піщанобрідську амбулаторію ЗПСМ на посади опалювачів котелень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], без наявності заяв даних працівників і відповідного розпорядження в.о. головного лікаря КЗ «Добровеличківський РЦ ПМСД» не відповідають фактичним обставинам справи . Крім того судом звертається увага на ті обставини, що оспорюваний наказ містить посилання на ст. 147 КЗпП України, яка передбачає можливість застосування дисциплінарних стягнень до порушників трудової дисципліни . Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст.140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до п.1 розділу VІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ " Добровеличківський районний центр ПМСД ", затвердженого та погодженого 12.05.2014 року порушення трудової дисципліни тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків тягне за собою вжиття заходів дисциплінарного стягнення або громадського впливу . Згідно ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення : 1) догана ; 2) звільнення. Суд вважає доведеними ті обставини, що несвоєчасне виконання позивачем покладених на неї обовязків, повязаних з оформленням прийому працівників та підготовці відповідного наказу з кадрових питань сталося не з її вини, а тому в діях [PERSON] не вбачається порушення трудової дисципліни . Також приймаються до уваги й ті обставини, що оспорюваний наказ не містить посилань на те, які конкретно вимоги правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, законних наказів та розпоряджень власника ( уповноваженого ним органу ) були порушені позивачем . З огляду на вказане, суд вважає, що наказ № 220-к від 19.11.2015 року в частині застосування відносно [PERSON] догани є незаконним та підлягає скасуванню. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги як докази, оскільки вказані особи перебувають у трудових відносинах з відповідачем, а тому є зацікавленими у результатах розгляду справи . Положення зазначеного наказу в частині позбавлення позивача преміальних виплат та зняття їй надбавки в розмірі 50 % від посадового окладу також є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки вони повязані із застосуванням до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яке визнано судом незаконним. Згідно ч.2,3 ст. 2 Закону України « Про оплату праці », якою визначена структура заробітної плати, додатковою заробітною платою є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Наказом № 14-к від 19.01.2015 року, виданого головним лікарем КЗ «Добровеличківський районний центр ПМСД », інспектору віділу кадрів [PERSON] було встановлено надбавку за складність і напруженість в роботі в розмірі 50 % з січня 2015 року. Вказану надбавку позивач мала б отримати і в листопаді, грудні місяцях 2015 року, якби їй не було оголошено догану . З довідки головного лікаря КЗ «Добровеличківський районний центр ПМСД » від 05.01.2016 року № 01/01-15, встановлено, що сума невиплаченої позивачеві надбавки за листопад, грудень 2015 року становить 945 гривень 61 копійка . З огляду на вказане, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] невиплачену їй надбавку за листопад, грудень місяці 2015 року в розмірі 945 гривень 61 копійка з відрахуванням обовязкових платежів . Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного : Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя . Обґрунтовуючи вказані вимоги, сторона позивача посилалася на ті обставини, що внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] зазнала душевних страждань повязаних із перебуванням у стані стресу, роздратування, страху перед можливим звільненням . Проте вказані доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не були обґрунтовані належними та допустимими доказами . Отже в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за необґрунтованістю . На підставі викладеного, ст.ст.24,139,147-150,233,237-1 КЗпП України,

Outcome: partial