Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивував тим, що 26.08.2012 року між ним, [PERSON] , та Публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», було укладено кредитний договір. В березні 2021 року на його адресу надійшов лист від приватного виконавця Табінського О.В. з постановою про відкриття виконавчого провадження №64525900. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича №16979 вчинений 01.02.2021 року. Стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна». Жодних листів, претензій по кредитному договору він не отримував. Ним не проводились проплати по кредитному договору, так як після отримання кредиту в Дельта Банку, відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 02.03.2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних». Наслідком чого, всі відділення банку були зачинені. Належних реквізитів по сплаті кредиту, після визнання банку неплатоспроможнім, йому надано не було. Відповідачем, вимоги щодо заборгованості, на його адресу не направлялись. Вимога про стягнення боргу по виконавчому напису виходять поза межі строків позовної давності, які можливо тільки застосувати в ході розгляду справи в суді, чого його фактично було позбавлено. Письмово не погоджував жодного документа про наявність заборгованості в сумі 19364,57 гривень. Як наслідок, дана сума боргу не є безспірною. Наведене змусило звернутись до суду з даною позовною заявою за захистом порушених прав. В правове обгрунтування вимог зазначив, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оспорювальний виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності заборгованості та з пропущенням 3-х річного строку звернення до нотаріуса з моменту виникнення права вимоги. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідач не надав нотаріусу належних доказів безспірності суми боргу. При цьому, стягувач не направив позивачу письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання та сплату заборгованості по кредитному договору, яка є обов`язковим документом для одержання виконавчого напису, згідно Переліку документів виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за №1172. У свою чергу, без наявності доказів безспірності вимог стягувача, з метою її перевірки нотаріус мав направити боржнику повідомлення про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису. Даних дій нотаріус не вчинив. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №16979, вчинений 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» коштів у сумі 19364,57 гривень. Одночасно просить звільнити його від сплати судового збору на підставі ст.5 ЗУ «Про судовий збір», як особу яка постраждала від Чорнобильської катастрофи 1 категорії. 12.03.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову та третім особам строку на подачу пояснень щодо позову та відзиву на позов. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась особам, які беруть участь у справі та була отримана відповідачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» 29.03.2021 року; третьою особою - приватним нотаріусом Горай О.С. 25.05.2021 року. Третьою особою - приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. отримана не була через невручення рекомендованого листа адресату. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадження повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відповідач відзив на позов, а треті особи будь-яких пояснень з приводу позовних вимог, не подали. Вимога суду про надання належним чином посвідченої копії оскаржуваного виконавчого напису не виконана. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за зверненням відповідача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Так, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 01.02.2021 року вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №16979, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 19364,57 гривень, згідно кредитного договору від 26.08.2012 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.02.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 64525900 слідує, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В., щодо виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 16979 від 01.02.2021 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , [INFO] , який отримує дохід у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області Коростенського об`єднаного управління ПФУ, за адресою Житомирська обл., м.Житомир у розмірі 20% з доходу до виплати загальної суми 11112,76 гривень на банківські реквізити приватного виконавця Табінського Олега Володимировича. Згідно зі ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі: Перелік). Нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 2 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №910/5413/17). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до підпунктів 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів; якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс викладений правовий висновок, згідно якого вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З наявних в справі доказів слідує, що оспорюваний виконавчий напис від 01.02.2021 року вчинено про стягнення з позивача, як боржника, за кредитним договором укладеним із ПАТ «Дельта Банк» від 26.08.2012 року. Строк, за який проводиться стягнення, у виконавчому напису у постановах приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського О.В. про відкриття виконавчого провадження №64525900 від 23.02.2021 року та про звернення стягнення на доходи боржника від 25.02.2021 року взагалі не зазначено. Хоча з моменту укладання кредитного договору між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» на час постановлення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. минуло майже дев`ять років. Нотаріус, яким вчинено виконавчий напис, копії документів, на підставі якого такий було вчинено, та сам виконавчий напис суду не направив, тому суд виходить з того, що надано стороною позивача. Позивачем зазначено, що він не визнає заборгованість. Враховуючи наведене, нотаріус не мав правових підстав для вчинення, на підставі поданих йому відповідачем документів, виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості. Здійснення нотаріусом у даному випадку такої нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису проведено з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, отже є неправомірним. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для задоволення позову. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved