Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до\~[PERSON] про поділ майна подружжя, просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку поділу майна подружжя компенсацію вартості 1/2 частини нерухомого майна за адресою: м.Херсон, с.Куйбишеве, вул.Центральна, 19 та рухомого майна вантажного автомобіля [NUMBER]. 20.06.2018 року позивач подала до суду заяву, якою змінила та збільшила заявлені позовні вимоги, просила поділити спільне майно подружжя, виділити їй у власність 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель та споруд за адресою: м.Херсон, с.Куйбишеве, вул.Центральна,19; виділити у власність [PERSON] 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель та споруд за адресою: м.Херсон, с.Куйбишеве, вул.Центральна,19; виділити у власність [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 6510166400:02:066:0003, розташованої за адресою: м.Херсон, с.Куйбишеве, вул.Центральна,19; виділити у власність [PERSON]/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 6510166400:02:066:0003, розташованої за адресою: м.Херсон, с.Куйбишеве, вул.Центральна,19. Від частини позовних вимог про стягнення вартості 1/2 частини рухомого майна автомобіля FAW, модель СА 1031, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) №Y7WСА1031С005332, реєстраційний номер [NUMBER], відмовилась. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 08.06.1985 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час перебування у шлюбі сторонами набуто земельну ділянку, на якій збудовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Житловий будинок введено в експлуатацію, право власності на нього було зареєстровано за відповідачем. У звязку з тим, що сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна подружжя, зокрема, вказаних земельної ділянки та житлового будинку, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник не зявились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її та представника, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Від відповідача до суду надійшов відзив, згідно якого позовні вимоги визнає, зазначив, що спірні земельна ділянка та житловий будинок набуті сторонами за час перебування у шлюбі за спільні кошти. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.1985 року, відповідно до актового запису про шлюб №419, зробленого Комсомольським РАГС м.Херсон. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.11.2006 року [PERSON] є власником житлового будинку та надвірних будівель і споруд за адресою: м.Херсон, с.Куйбишеве, вул.Центральна, 19, що також підтверджується витягом №12479794 про реєстрацію права власності нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №889792 [PERSON] на підставі рішення Комишанської селищної ради від 08 лютого 2006 року за №346 належить земельна ділянка, площею 0,0605 га, за адресою: м.Херсон, с-ще Куйбишеве, вул.Центральна, 19. З будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в [INFO], м.Херсон, а також з відмітки в паспорті громадянина України серії МО №389580, виданого Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 17.11.2006 року по теперішній час. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Херсонській області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] з 17.11.2006 року. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що спірні земельна ділянка та житловий будинок набуті сторонами за час шлюбу, вони є об'єктами спільної сумісної власності подружжя сторін. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом виділення у власність позивачу та відповідачу по 1/2 частині спірного житлового будинку та по 1/2 частині спірної земельної ділянки, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved