Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого, просить визнати трудові відносини з відповідачем припиненими та внести зміни до відомостей про юридичну особу приватного підприємства «Мотор сіті», що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що був призначений на посаду директора «Мотор сіті». Оскільки, на даний час відповідач не має найманих працівників, не виконує поставлені економічні завдання, для яких було створено товариство, позивач втратив матеріальну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора підприємства. У зв`язку з цим, ним було надіслано відповідачу заяву в якій просив звільнити його із займаної посади. Однак, відповідна його заява залишилися проігнорованою. Позивач проінформував письмово відповідача та усіх його засновників про свій намір звільнитися з посади директора, цією ж заявою зібрав загальні збори засновників відповідача та просив прийняти рішення про його звільнення. Однак, враховуючи, що усіма засновниками відповідача проігноровано його заяву то припинення трудових відносин можливо лише в судовому порядку. Просить позов задоволити. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду не заперечила, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, при вирішення даного позову покликалися на розсуд суду. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був призначений на посаду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор сіті», відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про позивача, як керівника було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками Товариства. Згідно до ч.1 ст. 99 Цивільного кодексу України загальні збори Товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад Згідно з ч.1, 2 ст. 145 Цивільного кодексу України вищим органом Товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльності і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган Товариства може бути обраний також і не зі складу учасників Товариства. До виключеної компетенції загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема створення або відкликання виконавчого органу Товариства (п.3 ч. 4 ст.145 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Приписи ст.22 КЗпП України та ст.43 Конституції України забороняють будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору. Право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні, передбачено ст.38 КЗпП України. Розглядаючи справи, повязані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: з ініціативи виконавчого органу товариства; на вимогу наглядової ради товариства; на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" до компетенції загальних зборів учасників належать в т.ч. обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Судом встановлено, що [PERSON] заявою від 05.08.2019 року повідомив уповноважений орган Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор сіті» про своє бажання припинити трудові відносини у порядку передбаченому ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України, а 02.09.2019 року позивач фактично припинив повноваження директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор сіті» за власним бажанням, згідно ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. Натомість уповноважений на звільнення керівника орган відповідача не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконавши таким чином покладені на нього Законом та Статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу, зокрема призначення керівника Товариства, проігнорував повідомлення позивача про звільнення. Загальні збори товариства не вчинили будь-яких дій щодо розгляду даної заяви про звільнення з моменту направлення заяви про звільнення, та на дату звернення з цим позовом до суду. Невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення позивача із посади керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор сіті» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин з позивачем, порушуючи його право щодо вільного обрання місця роботи, а відтак, таке підлягає захисту у судовому порядку. З огляду на зазначені обставини заявлені позовні вимоги слід задоволити. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved