Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про розірвання договору купівлі- продажу автомобіля марки «LEXUS LX570», кузов JТJНY00WХ84000458 укладений з [PERSON] та стягнути 391546,44 грн. завданих збитків. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. статуту ТОВ «Кіровоград Євробуд», зареєстрованого 01.12.2011 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «КІРОВОГРАД ЄВРОБУД» створене шляхом перетворення підприємства «Кіровоградєвробуд» громадської організації «Асоціація сприяння розвитку підприємств будівництва та торгівлі». Товариство з обмеженою відповідальністю «КІРОВОГРАД ЄВРОБУД» являється правонаступником прав і обов'язків Підприємства «Кіровоградєвробуд» громадської організації «Асоціація сприяння розвитку підприємств будівництва та торгівлі», тому позивачем є саме ТОВ «Кіровоград Євробуд». 26 жовтня 2010 р. між відповідачем - та підприємством «Кіровоградєвробуд» укладено договір купівлі - продажу автомобіля марки «LEXUS LX570» номер кузова [NUMBER]. Автомобіль позивачем укладено під тиском відповідача, який на момент укладення договору займав посаду першого заступника начальника УМВС України в Кіровоградській області, без внутрішньої волі позивача. Про цей факт подано відповідні заяви до прокуратури та міліції. Договір купівлі - продажу автомобіля від 26.10.2010 р. в розумінні ст. 202 ЦКУ є правочин, який укладений в письмовій формі в порядку ст. 207 ЦКУ, якою передбачено що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Від імені Позивача договір купівлі-продажу з Відповідачем укладала фізична особа - підприємець [PERSON], як комісіонер на підставі договору комісії від 26.10.2010 p., який також укладений в порядку ст. 207 ЦКУ, про що свідчить Акт № 556 від 26.10.2010 р. технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер. Умовами договору комісії від 26.10.2010 р. зафіксовано, що вартість автомобіля та ціна продажу становить 391546,44 грн. Цеж саме зазначено в акті № 556. За також ціною 391546,44 грн. комісіонер і продав від імені Позивача автомобіль, про що свідчить Довідка - рахунок № 313363 від 26.10.2010 р. В ній зазначено, що [PERSON] продано та видано автомобіль марки «LEXUS LX570», кузов JTJHY00WX84000458, свідоцтво про реєстрацію (техпаспорт) № 115887 вартістю триста дев'яносто тисяч п'ятсот сорок шість грн. 44 коп. Відповідно до п. 31 Порядку розрахунки за продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, проводяться в готівковій та/або безготівковій формі. Споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на суму здійсненої операції, який засвідчує факт купівлі транспортного засобу та його складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Відповідачу такий документ не видавався, оскільки відповідач до сьогоднішнього часу не розрахувався за автомобіль. П. 56 Порядку передбачено, що після продажу транспортних засобів комісіонер у графі "особливі відмітки" розділу відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та свідоцтва про реєстрацію машини та/або в реєстраційно-обліковій картці робить запис "автомобіль (інший транспортний засіб) продано на підставі довідки-рахунка, серія, номер, дата". Запис підписується та скріплюється печаткою комісіонера. Розрахунок з комітентом за продані комісійні транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, проводиться у готівковій та/або безготівковій формі не пізніше ніж через три дні після продажу (не враховуючи дня продажу, вихідних і святкових днів) після пред'явлення акта технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер, виданого комітентові комісіонером, а також паспорта або іншого документа, що засвідчує особу. 05.01.2012 р. позивач направив відповідачу лист з вимогою про перерахування грошових коштів в сумі 391546,44 грн. за придбаний автомобіль на рахунок позивача. В листі зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦКУ, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Вимагав розрахуватись не пізніше 15.01.2012 р. відповідач проігнорував вимогу кошти не сплатив у визначений строк, чим порушив права позивача. Позивач подав позов про стягнення коштів за проданий автомобіль ще в лютому 2012 р. Перша інстанція задовольнила позов та мотивованим рішенням стягнула кошти.. Апеляційний суд в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовив. Вищий спеціалізований суд України ухвалою по формальним обставинам задовольнив скаргу полковника міліції і направив справу на новий розгляд. При новому розгляді справи в позові про стягнення коштів було відмовлено, рішення суду набрало законної сили, але рішенням суду так і не встановили факт розрахунку відповідача з позивачем за проданий автомобіль. Оскільки рішення у попередній справі набрало законної сили 06.11.2013 р. то відповідно до ст. 264 ЦКУ строк позовної давності був перерваним і почався знову, отже строк позовної давності за цим позовом не пропущений. Розмір збитків від розірвання договору купівлі - продажу автомобіля становить 391546,44 грн., тобто дорівнює вартості автомобіля, вказаній в довідці -рахунку №313363 від 26.10.2010 р., а тому просить розірвати договір від 26 жовтня 2014 року купівлі- продажу автомобіля марки «LEXUS LX570», кузов JТJНY00WХ84000458 , який укладений між підприємством « Кіровоградєвробуд» громадської організації « Асоціація сприяння розвитку підприємств будівництва та торгівлі» та [PERSON] та просить стягнути 391546,44 грн. - завданих збитків. В судовому засіданні представником позивача позов підтримано повністю. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що істотним порушенням умов договору на думку позивача, що є підставою для розірвання договору, являється не проведення розрахунку за договором з боку відповідача. Дане питання вже було предметом розгляду судовими органами і з приводу цього існує рішення суду (рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.09.2013), яке перевірено в апеляційній та касаційній інстанції і набрало законної сили (в задоволенні стягнення заборгованості - відмовлено). Звертає увагу суду на той факт, що автомобіль перебував у власності підприємства «Кіровоградєвробуд», мав обліковуватись, згідно правил бухгалтерського обліку, на балансі даного підприємства і у випадку не проведення розрахунку, як стверджує позивач, в балансі мала б бути відображена дебіторська заборгованість на відповідну суму. Згідно передавального акту майна, прав та зобов'язань підприємства «Кіровоградєвробуд» до правонаступника ТОВ «Кіровоград Євробуд» від 11.11.2011 (через рік після відчуження автомобіля) було передано оборотних активів (передавальний акт, розділ II. Оборотні активи) на загальну суму 645 074,03 грн., що свідчить про те , що ніякої заборгованості по балансу, за проданий автомобіль, немає, а отже і не може бути ніяких збитків. Щодо відчуження автомобіля під примусом, як стверджує позивач, то дані обставини не підтверджуються жодним доказом. Сторона відповідача, вважає посилання позивача на зазначений ним факт, як зловживання своїми правами і повідомленням суду недостовірної інформації. З огляду на вищевикладене, вважає, що позивачем не доведено належними доказами жодної з його позовних вимог і за таких обставин просить відмовити в їх задоволенні. Судом встановлено наступні факти. Відповідно до ст. 655 ЦКУ за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договору купівлі - продажу автомобіля від 26.10.2010 р. повністю дана оцінка в рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.09.13 року винесеного у справі між цими ж сторонами про стягнення боргу по цьому договору ( а.с. а.с. 42,43). При розгляді даної справи досліджувалися обставини укладення оспорюваного договору і їм дана відповідна оцінка. Суд першої інстанції дійшов висновку, з чим погодилась і апеляційна інстанція, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження , що сторони домовились щодо суттєвих умов договору купівлі-продажу автомобіля, виконали договір належним чином, здійснивши передачу автомобіля від продавця до покупця. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України , кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесенні рішення , суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справи в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо відмови в задоволені позову з наступних підстав. Автомобіль перебував у власності підприємства «Кіровоградєвробуд», а отже мав обліковуватись, згідно правил бухгалтерського обліку, на балансі даного підприємства і у випадку не проведення розрахунку, як стверджує позивач, в балансі мала б бути відображена дебіторська заборгованість на відповідну суму. Згідно передавального акту майна, прав та зобов'язань підприємства «Кіровоградєвробуд» до правонаступника ТОВ «Кіровоград Євробуд» від 11.11.2011 (через рік після відчуження автомобіля) було передано оборотних активів (передавальний акт, розділ II. Оборотні активи) на загальну суму 645 074,03 грн. Аналізуючи даний акт, вбачається, що дебіторська заборгованість на суму 391 546,44 грн. (як зазначається позивачем - заборгованість за відчужений [PERSON] автомобіль), позивачу не передавалась. Вказана сума не вписується в жодний пункт розшифровки переданих йому активів. З цього слідує висновок, що ніякої заборгованості по балансу, за проданий автомобіль, немає, а отже і не може бути ніяких збитків. При тому, що відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України , обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини, посилання позивача про наявність істотного порушення стороною договору, укладення договору під тиском відповідача, та без внутрішньої волі позивача, як на підставу для розірвання договору відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України є безпідставним, а сам позов таким , що не підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України , суд вирішує судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed