Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою про \~визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві вони вказали, що 22 вересня 2015 року помер [PERSON], який приходиться чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у склад якої входить: земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4676 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області. На випадок смерті [PERSON] заповіту не залишив, позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом, як дружина та діти померлого, інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк позивачі звернулися до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з відсутністю державного акту на право приватної власності на землю. Таким чином, в звязку з відсутністю Державного акту на право власності на землю на імя померлого [PERSON], позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. В звязку з чим, просять суд визнати за ними право власності, по ? частці кожному, в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 6,4676 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, яка залишилася після смерті [PERSON], померлого 22.09.2015 року. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачів, представника відповідача [PERSON] сільської ради, та третьої особи - державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори [PERSON], які надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачі позов підтримали та просять його задовольнити. Представник відповідача та третя особа - державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечують. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ДП №029527 [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 22 скликання Ради народних депутатів [PERSON] сільської ради №26 від 15 березня 2001 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,4676 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12). Як вбачається з копії оголошення в газеті «Покровський край» від 27.12.2016 року Державний акт серії ІV ДП №029527 на право приватної власності на землю, розташовану на території [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, виданий на підставі рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів №26 від 15.03.2001 року на імя [PERSON] втрачений (а.с.17). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2016 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на ? частку кожному, земельної ділянки площею 6,4676 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, що належала [PERSON], померлому 22.09.2015 року, у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.16). Положення ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, тому мають право спадкування земельної ділянки, а тому у суду є всі підстави для визнання за позивачами права власності на спадкове майно, на ? частку кожному. На підставі викладеного та ст.ст. 25, 1216-1223, 1258, 1261 ЦК України, ст. 81 ЗК України,

Outcome: approved