Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 28.12.2011 р. відповідач взяла у нього в позику грошову суму в розмірі 38400 гривень, що підтверджується договором позики від 28 грудня 2011 року. Згідно п. 1 договору позики від 28 грудня 2011 року, гр. [PERSON] позичила у гр. [PERSON] гроші в сумі 38400 грн., що станом на 28.12.2011 року становить 4770 доларів США з терміном повернення до 28.12.2012 року. Відповідачка зобов'язується повернути гроші в національній валюті (гривні) в сумі, що буде еквівалентна 4770 доларів США. Зазначає, що станом на 28.12.2012 року він не отримав своїх коштів від відповідачки згідно договору позики. Відповідачці був надісланий лист з вимогою повернути кошти, але боржник ніяк на неї не відреагував. Після уточнення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь 126405 гривень заборгованості, згідно договору позики від 28 грудня 2011 року з яких: 119250 грн. - основна сума заборгованості; 7155 грн. - 3 % річних та судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та дав пояснення по суті заявленого позову. Відповідачка будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи через газету "Житомирщина" 35-36 від 07.04.2015 року, в судове засідання не прибула, причину неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст. 203 ч. 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. - 2 - В судовому засіданні встановлено, що 28.12.2011 року в м. Житомирі між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у письмовій формі відповідно до якого відповідачка позичила у позивача гроші в сумі 38400 грн, що станом на 28.12.2011 року становить 4770 доларів США з терміном повернення до 28.12.2012 року та зобов'язалась повернути гроші в національній валюті ( гривні) в сумі, що буде еквівалентна4770 доларів США. Договором позики передбачено, що якщо відповідачка до зазначеного терміну гроші не заплатить, позивач має право подати цей договір до стягнення шляхом вчинення виконавчого напису, або в судовому порядку. З договору позики слідує, що відповідачка на момент підписання договору всю суму грошей отримала. У визначений договором позики строк, тобто 28.12.2012 року відповідачка позивачу гроші в національній валюті, що еквівалентна 4770 доларів США не повернула та до даного часу свої зобов'язання по поверненню коштів не виконала. Виходячи із змісту договору позики слідує, що сторони укладаючи договір позики домовились, що відповідачка зобов'язалась повернути гроші в національній валюті еквівалентній 4770 доларів США. Цю обставину підтвердив в судовому засіданні позивач посилаючись на те, що з метою інфляції національної грошової одиниці та валютних коливань вони домовились, що гроші відповідачка поверне з урахуванням курсу долара до гривні на час їх фактичної виплати. Так, як до даного часу борг не повернуто, суд на день прийняття рішення проводить розрахунок суми боргу еквівалентній 4770 доларів США. Станом на 21.04.2015 року курс долара США до гривні становить: 100 дол. США = 2225,4387 грн. Тому сума боргу за договором позики становить: 4770 доларів США х 22,254387 грн. = 106153,43 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України суд стягує з відповідачки на користь позивача 3 % річних від простроченої суми боргу, що становить: 38400 грн х 844 : 365 х 3 % = 2663,80 грн., де: 38400 грн - прострочена сума боргу; 844 - кількість прострочених днів з 29.12.2012 року по 21.04.2015 року; 365 - кількість днів в році. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 106153,43 грн. + 2663,80 грн = 108817,23 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1088,17 грн. + 114,70 грн. = 1202,87 грн. та витрати по справі за надання юридичної допомоги в сумі 1500 грн, а всього 2702,87 грн, що підтверджується наданими позивачем доказами. Позивач не надав суду доказів про витрати по справі пов'язані з розміщенням оголошення в газеті "Житомирщина" про виклик відповідача, а тому вказані витрати задоволенню не підлягають.

Outcome: partial