Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач в лютому 2012 року звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилася після смерті його діда, [PERSON], який помер [INFO]., а також визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. В обгрунтування позову вказав, що починаючи з 2001 року проживав у вказаній квартирі з дідом і бабою, разом вели спільне господарство та були пов"язані спільним побутом. Баба, [PERSON], померла [INFO]., позивач продовжував проживати в квартирі разом з дідом та проживав з ним на час відкриття спадщини. Після смерті діда [INFO]. до нотаріальної контори не звертався, однак, фактично своїми діями прийняв спадщину, яка складається з двокімнатної квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи до суду також не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказали, що позивач дійсно проживав з дідом і бабою на момент їх смерті, вів з ними спільне господарство, а також продовжував жити у їхній квартирі після їх смерті. Також свідок [PERSON] вказала, що за життя дід хотів переоформити квартиру на позивача, але не встиг. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представників позивача, покази свідків та дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що [INFO]. помер дід позивача, [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] (до перейменування - квартира [ADDRESS]). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз"ясненнями п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач на день смерті спадкодавця постійно, починаючи з 2001 року, проживав разом з ним, був пов'язаний спільним побутом та фактично прийняв спадщину, що підтверджується показами свідків, тому вимога про встановлення факту прийняття спадщини підлягає до задоволення. Що стосується позовної вимоги про визнання права на 1/3 частини спадкового майна, а саме квартири [ADDRESS], суд вважає за необхідне зазначити, що юридичним оформленням права на спадщину є видача нотаріусом за місцем відкриття спадщини спадкоємцю, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину. Кожен спадкоємець, який прийняв спадщину, незалежно від складу спадщини та розміру його частки, має право одержати свідоцтво про право на спадщину, подавши про це відповідну заяву. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином суд приходить до висновку про передчасність позовної вимоги про визнання права на 1/3 частини спадкового майна, а саме квартири [ADDRESS], а тому задовольняє позов частково.

Outcome: partial