Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав у судовому засіданні його представник і мотивує його тим, що [PERSON] працював в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 03.04.2017р., з 04.04.2017 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з невиконанням відповідачем умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату, середній заробіток за період затримки розрахунку та моральну шкоду в розмірі 500 грн. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що згідно наказу від 21.03.2014 року №75, у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлений триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Також надав довідку, згідно якої середньоденна заробітна плата позивача без вирахування податків складає 201 грн. 65 коп., розмір заборгованості по заробітній платі за вирахуванням податків складає 18441,88 грн. Крім того представник відповідача заперечував проти стягнення моральної шкоди, оскільки законом не передбачено стягнення моральної шкоди у таких випадках. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] працював у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», що підтверджується копією трудової книжки.(а.с. 2) Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 03.04.2017р. [PERSON] було звільнено 04.04.2017 року за власним бажанням у звязку з невиконанням відповідачем умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 2). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на день звільнення становить 18441 грн. 88 коп., сума заборгованості не була виплачена до цього часу. Згідно довідки відповідача від 06.06.2017р., середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 201 грн. 65 коп. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст.ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обовязок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) в розмірі 18441 грн. 88 коп. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно наказу ПАТ "СМНВО" від 21.03.2014 р. № 75 "Про встановлення режиму неповного робочого тижня" В Товарістві з 26.05.2014 р. встановлений режим неповного робочого, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділом, вівторок, середа. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений 04.04.2017р., а розрахунок з ним не було проведено, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунки при звільненні в розмірі 4041 грн. 25 коп. за період з 05.04.2017р. по 13.06.2017р., що складає 25 робочих днів (враховуючи триденний робочий тиждень) при середньоденній заробітній платі 201,65 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Щодо відшкодування моральної шкоди, судом встановлено, що [PERSON] заподіяна моральна шкода, при визначенні якої суд приймає матеріальний стан сторін по справі, душевні страждання позивачки, те що за захистом порушених прав вона була вимушена звернутись до суду, та з урахуванням розумності і справедливості, та вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача в розмірі 200 грн. моральної шкоди з ПАТ «Сумське МНВО». У відповідності з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1280 грн., з яких: 640 грн. за позовну вимогу про стягнення зарплати та компенсації, та 640 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial