Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-03 00:00:00

Представник за дорученням [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач з відповідачем проживала однією сім'єю без перебування у шлюбі до 2007 року. Мають сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком є [PERSON] Наприкінці жовтня 2014 року для покращення побутових умов та з метою отримання заробітків, необхідних для утримання дитини позивач вимушена тимчасово виїхати за кордон України до Об'єднаних Арабських Еміратів в м. Дубаї, за спільною згодою син проживає у батька. З 01.11.2014 [PERSON] працевлаштувалась на посаду головного клерку офісу з заробітною платою у 8000 дирхамів та забезпечена житлом за рахунок компанії. З метою оздоровлення сина та діючи в його інтересах, перебуванні на морі, консультації з питань здоров'я у провідних спеціалістів, та підняття його культурного рівня та розширення світогляду, а саме ознайомлення з історією та побутом країни, а також відвідання екскурсій для ознайомлення зі світовими досягненнями в галузі науки, техніки та мистецтва має намір тимчасового виїзду до ОАЕ з дитиною [PERSON] З проханням надати дозвіл на виїзд за кордон неодноразово телефонувала відповідачу, але він безпідставно відмовляв. 17.03.2016 під час перебування в м. Черкаси позивач письмово звернулася до відповідача з листом проханням про надання згоди на тимчасовиї виїзд дитини за кордон, але відповіді до теперішнього часу вона не отримала. Відповідач всіляко уникає зустрічей з нею, не відповідає на телефонні дзвінки, вона не може отримати необхідний їй дозвіл батька на тимчасовий виїзд дитини за кордон за її супроводом. Також повідомила, що з 25.07.2016 по 16.08.2016 їздили з сином на відпочинок до Азовського моря. [PERSON] просить надати дозвіл без згоди батька на тимчасовий виїзд з України до Об'єднаних Арабських Еміратів з 01 червня по 01 вересня 2017 року неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Представник позивача згідно доручення [PERSON] подав до канцелярії Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву від 18.11.2016, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Відповідач [PERSON] та представник служби у справах дітей Черкаської міської ради в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши надані письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.2015. Згідно наданих копій листів та рекомендованого повідомлення 12.08.2016 позивач повідомила відповідача про обоюдне бажання тимчасово виїхати з сином до ОАЕ в період літніх канікул з 01.07.2017 по 01.09.20.2017. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вважає, що поїздка дитини до моря відповідає інтересам дитини, та розширює її світогляд, що сприятиме всебічному розвитку та зміцненню здоров'я. Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україні. Згідно п.4 постанови КМ України від 27.01.1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1. за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. 2. без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-ти річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, або його нотаріально засвідченої копії. Статтями 7,155 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного , морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі наведеного, ст. ст. 11, 60, 213-215, 88 ЦПК України, ст. 150 СК України, ст.ст.2,4,7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд -

Outcome: approved