overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.10.1994 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС по Хмільницькому району Хмільницького МРУЮ Вінницької області. Під час перебування у шлюбі 21.04.2009 рок у них народився син [PERSON], який на даний час є неповнолітнім. Віповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання сина, тому вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день, місце і час судового засідання повідомлена належним чином і через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, якою не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері - [PERSON], яка потребує матеріальної допомоги на її утримання. Ці обставини встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема: свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 6), довідкою від 13.11.2017 року № 1780, виданою Жданівською сільською радою Хмільницького району (а.с. 8). Згідно з ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 СК України, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], в якому просить позбавити останню батьківських прав щодо дитини: доньки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка покинула дитину у вересні 2013 року і з того часу не появлялась додому, вихованням дитини, її утриманням та підготовкою до самостійного життя не займається, батько дитини [PERSON] засуджений Свалявським районним судом за ст. 186 ч.3, 357 ч.3 КК України та відбуває покарання у місцях позбавлення волі, дитина фактично позбавлена батьківського піклування та влаштована на тимчасове виховання в її сім"ю, вона є її бабусею, а тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області Химинець М.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] . Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що матір"ю дитини - [PERSON], [INFO] є [PERSON], а батьком - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 26.05.2010 року. Вироком Свалявського районного суду від 01.04.2013 року (справа №306/17/13-к) [PERSON] засуджено за ст. ст. 186 ч.3, 357 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4, ч.1 КК України на п"ять років шість місяців позбавлення волі. Відповідно до акту-обстеження №43 від 04.12.2013 складеного Стройненською сільською радою вбачається, що дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з бабусею [PERSON], мати дитини - [PERSON] разом з дитиною не проживає, не утримує і місцезнаходження її невідоме, з вересня 2013 року вихованням та утриманням дитини займається бабуся та комісія вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини: доньки [PERSON], [INFO]. Також згідно висновку Свалявської райдержадміністрації від 28 січня 2014 року за № 01-18/23, уповноважений орган вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав на дитину, а саме: доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини, а отже повністю відсторонилася від виконання батьківських обов»язків і не проявляє відносно неї щонайменшої турботи, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо її дитини, а саме: доньки [PERSON], [INFO]. Судові витрати понесені позивачкою при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідачки, що відповідає положенням ст. 88 ч. 1 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей. Діти знаходяться на її утриманні, а тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, також пояснила, що відповідач частково надає матеріальну допомогу, а саме купує деякий одяг дітям та забезпечує її на зиму дровами, однак їй необхідно кожного дня годувати дітей, а тому їй потрібні гроші на продукти харчування, а у одягу великої потреби немає. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що гроші позивачці давати не буде, оскільки вона витратить їх на свої потреби. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання дітей, яка є недостатньою. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність обставин передбачених ст.182 СК України, а саме: у відповідача відсутні інші діти, непрацездатні члени сім"ї, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров`я дітей є задовільний, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що 17 липня 1982 року вона зареєструвала у м. Бережани р/в ЗАГС шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Подружнє життя між ними не склалося, у зв"язку з тим що в них різні погляди на сімейне життя та психологічна несумісність характерів, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, які негативно впливали на виховання їхніх дітей, що фактично призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Вже протягом сімнадцяти років вони проживають окремо та не підтримують будь-яких подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, вони стали зовсім чужими людьми, шлюб між ними носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засіданні позивачка не з"явилася, однак подала в адресу суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує з мотивів наведених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити - розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також просить суд розгляд даної справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що дає суду підстави визнати його неявку без поважних причин та можливість слухання справи у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 1982 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 22 лютого 2010 року, Бережанським р/в ЗАГС. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які наданий час є повнолітніми. Крім цього судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, у зв"язку з тим що в них різні погляди на сімейне життя та психологічна несумісність характерів, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, які негативно впливали на виховання їхніх дітей, що фактично призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Вже протягом сімнадцяти років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, вони стали зовсім чужими людьми, шлюб між ними носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому перебування в даному шлюбі може перешкодити сторонам у реалізації їхніх інтересів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що подружнє життя між ними не склалося, у зв"язку з тим, що в них повна несумісність характерів та різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Вже протягом трьох років відповідач проживає з іншою жінкою, їхній шлюб носить лише формальний характер, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, примирення між ними є неможливим, а тому вона просить суд розірвати їх шлюб. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 06 травня 1989 року у виконкомі Рогачинської сільської ради, Бережанського району, Тернопільської області. Подружнє життя між ними не склалося, у зв"язку з тим, що в них повна несумісність характерів та різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Вже протягом трьох років відповідач проживає з іншою жінкою, їхній шлюб носить лише формальний характер, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, примирення між ними є неможливим, а тому вона просить суд розірвати їх шлюб. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак не повідомив суд про причини своєї неявки, що дає суду підстави визнати його неявку без поважних причин та можливість слухання справи у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1989 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 06 травня 1989 року, виконкомом Рогачинської сільської ради, Бережанського району, Тернопільської області. Крім цього судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не складається, у зв"язку з тим, що в них повна несумісність характерів та різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Вже протягом трьох років відповідач проживає з іншою жінкою, їхній шлюб носить лише формальний характер, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, примирення між ними є неможливим, що може перешкодити сторонам у реалізації їхніх інтересів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 20.10.1979 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилося п'ятеро дітей, одна з яких неповнолітня - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що протягом останніх років відносини між нею та відповідачем значно погіршилися. Відповідач часто зловживає алкогольними напоями, та, будучи в стані алкогольного сп'яніння, часто влаштовує сварки та скандали, що негативно відображалося на її та дітей психологічному стані. Також позивачка зазначає, що відповідач зраджував їй у подружній вірності. Тому вона просить шлюб між ними розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності, згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, причини своєї неявки суду не повідомив. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Із наданого свідоцтва про одруження вбачається, що сторони одружилися 20.10.1979 року. Шлюб зареєстровано Черемхівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №16 (а.с.3). Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] року (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме інтересам позивачки. За таких обставин шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище "[PERSON]", оскільки вона вказала про це в своїй позовній заяві. Суд вважає необгрунтованою позовну вимогу щодо залишення проживати з позивачкою неповнолітню дочку сторін [PERSON], [INFO], оскільки відповідно до ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги мотивує тим, що 16.11.1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем було розірвано, про що вона 15.01.2002 року отримала свідоцтво. Утриманням та вихованням сина займається вона, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини, не виявляє до сина батьківської уваги, турботи, його не цікавить подальша доля дитини, він практично самоусунувся від виконання батьківських обов"язків. [PERSON] не купує сину одягу, взуття, необхідних речей, не цікавиться станом здоров"я сина, добровільної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За час навчання сина в Конотопській спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 3, відповідач жодного разу не відвідав батьківські збори, успішністю та поведінкою сина не цікавився. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Прокурор позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, згоден на позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 16, 17-18). Представник третьої особи: органу опіки та піклування Конотопської міської ради Костель А.О. проти позову не заперечує, вважає, що його задоволення відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], батьком вказаний [PERSON] (а.с. 7). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого 15.01.2002 року, вбачається, що шлюб між сторонами розірвано ( а.с 6). Згідно довідки ТОВ ЖЕД «Південна» № 78 від 15.01.2014 року [PERSON] разом з матір"ю [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 8). З висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради № 01-10/1367 від 26.12.2013 року вбачається, що доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітного сина [PERSON], [INFO] (а. с. 9-10). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає разом з сином, не піклується про його моральне виховання, фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє до нього батьківської турботи, матеріально не утримує, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах неповнолітньої дитини слід позбавити відповідача батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, посилаючись на те, що їхній дочці 27.02.2017 року виповнилось вісімнадцять років і на даний час вона продовжує навчання в Інституті енергозбереження та енергоменеджменту Національного технічного університету України "Київського політехнічного інституту ім. Ігоря Сікорського" на денній формі навчання. Оскільки їх повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги, позивачка посилаючись на положення ст.ст. 198, 199, 200 СК України просить задовольнити позов. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги визнає. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ОК № 286765, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області 16 грудня 20014року. Із довідки Інституту енергозбереження та енергоменеджменту Національного технічного університету України "Київського політехнічного інституту ім. Ігоря Сікорського" №3378 від 01.08.2017 року вбачається, що [PERSON] навчається в даному навчальному закладі на денній формі навчання і термін закінчення навчання 30 червня 2020 року. У відповідності до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач [PERSON] являється працездатною особою і працює, а тому він може надавати матеріальну допомогу своїй дочці [PERSON], яка продовжує навчання. Визнання відповідачем предявленого позову про стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved