Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір'ю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, з початку 2016 року вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, відповідач має іншу жінку, з якою фактично створив іншу родину, тому вважає, що сім'я подружжя розпалась остаточно, термін для примирення призначати не потрібно. Крім того, місце проживання дитини просить визначити з матір'ю, враховуючи вік дитини, наявність у позивача квартири, де дитина всі умови для проживання та навчання. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився повторно, про розгляд справи був двічі повідомлений судом належним чином (а.с.19; 31), однак двічі звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням (а.с.46-48; 62-63). Але суд визнав повторну неявку відповідача до суду без поважних підстав. 3-тя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації до суду не з'явилась, але у направленому листі до суду просила розглянути справу у відсутність свого представника (а.с.57). Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. 8.09.2012 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №699 (а.с.4). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, з початку 2016 року вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини. Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як встановлено судом, що будь-які відносини між ними припинені, а питання про розірвання шлюбу позивачкою ставилось неодноразово. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню, при цьому позивачці необхідно залишити вже присвоєне раніше прізвище „Плетень". У відповідності до ч.1, ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Як передбачає ч.1, ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1, ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено, що весь час позивачка проживає разом зі своєю донькою у квартирі [ADDRESS], де обоє зареєстровані (а.с.38-39). За змістом довідки дошкільного навчального закладу №500 „Абетка" за період перебування дитини у ДНЗ приводили та забирали її мама та бабуся (а.с.37). За змістом висновку служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 30.05.2018 року №101-4775/03 вказаний орган вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю. Вік дитини, а це на час розгляду справи становить чотири повних роки, вказує на те, що дитина фізіологічно та морально пов'язана з природою матері. За таких обставин суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], яка має задовільний фінансовий стан, належні житлові умови та вкладає всі зусилля для забезпечення інтересів своєї дитини.

Outcome: approved