Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору від 10.03.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 14220 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Заява відповідача разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає Договір, укладений між банком та відповідачем. Свої зобов'язання відповідач належним чином не виконує, в зв'язку чим станом на 30.11.2014 року утворилася заборгованість в сумі 15651,70 грн., яка складається з 9432,28 грн. - заборгованість за кредитом, 4637,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 599,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи -500 грн. - фіксована сума та 733,41 грн. - процентна складова. Представник позивача надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, прохав позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з»явився, причини неявки суд не повідомив. За нормою ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.03.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого він отримав кредит у розмірі в розмірі 14220 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 10). Судом встановлено, що при укладенні договору про надання банківських послуг - відкриття карткового рахунку клієнту було видано кредитну карту строк дії якої розпочався з 10.03.2010 року. Із Заяви про відкриття рахунку вбачається, що відповідач була ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, з якими погодився та засвідчив особистим підписом 10.03.2010 року. Пунктом 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договора, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.22). Тобто, сторони, укладаючи зазначений договір досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії карткового договору, тобто момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту укладення вказаного кредитного договору від 10.03.2010 року, сторони про припинення дії укладеного Договору не заявляли. При цьому, відповідач [PERSON] не надав Банку письмової заяви про закриття картрахунку. Відповідач за кредитним договором свої зобов'язання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому станом на 30.11.2014 року утворилася заборгованість в сумі 15651,70 грн., яка складається з: - 9432,28 грн. - заборгованість за кредитом, - 4637,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 599,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи -500 грн. - фіксована сума та 733,41 грн. - процентна складова (а.с.5-9). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного слід стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість в сумі 15651,70 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved