Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] [PERSON] вказує в заяві від 3 лютого 2015 року, що її рідний брат [PERSON] є інвалідом ІІ групи внаслідок хронічного психічного захворювання - не різко вираженої імбецильності. З дитинства перебуває на диспансерному обліку в Березнівській ЦРЛ. Інвалідність йому встановлена довічно. Захворювання брата призводить до того, що він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує не тільки медичного нагляду і лікування, а й постійної сторонньої допомоги, що доводить висновком ЛКК № 821, виданим КЗОЗ "Березнівська ЦРЛ". Зазначає, що до моменту смерті їхнього батька [PERSON], який помер [INFO] в [ADDRESS], брат знаходився на його утриманні. Зараз виникла потреба прийняти спадщину після його смерті, а тому необхідно призначити йому опікуна - брата [PERSON], який також проживає в [ADDRESS] за тією ж адресою. На підставі наведеного просить визнати брата недієздатним. Для визначення стану його психічного здоров'я і здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними - призначити судово-психіатричну експертизу. В попередньому судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заявлені вимоги з наведених нею підстав. Пояснила, що її психічно хворий брат [PERSON] залишився проживати в будинку батька. Йому потрібен опікун. Вона тимчасово мешкає в Іспанії. Опікуном [PERSON] за домовленістю між ними має стати інший їхній брат [PERSON], який проживає там же в [ADDRESS]. Просить її заяву задовольнити, а для вирішення питання дієздатності брата [PERSON] призначити амбулаторну судово-психіатричну експертизу. На стадії попереднього судового засідання такі її вимоги підтримав представник заявниці [PERSON], а також погодився з ними як заінтересована особа брат заявниці [PERSON] Орган опіки і піклування - виконком Малинської сільської ради Березнівського району Рівненської області в рішенні від 12 лютого 2015 року визнав доцільним призначити опікуном [PERSON] його брата [PERSON] У своєму висновку зазначає, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, розумово відсталим та не може в повній мірі відстоювати свої права. Просить задовольнити заяву [PERSON] та [PERSON], а справу розглянути за відсутності його представника. Судом на вказаній стадії судового розгляду було призначено амбулаторну судову психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлені питання яким є стан психічного здоров'я [PERSON], чи хворіє він на психічне захворювання, яке та з якого часу, і чи може він усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] зазначив, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки у висновку амбулаторної судової психіатричної експертизи зазначається, що його захворювання є хронічним. Хворіє він з дитинства, психічний розлад [PERSON] є стійким, а тому він має бути визнаний недієздатним. Вислухавши представника заявниці [PERSON] [PERSON], дослідивши надані докази, давши оцінку висновкам амбулаторної судової психіатричної експертизи [PERSON], суд приходить до висновку, що підстави для визнання [PERSON] недієздатним відсутні. Представником заявниці [PERSON] суперечливо і невірно сформульовані вимоги в заяві, поданій ним в суд, до початку судового розгляду вони ним не змінені і не уточнені, а тому задоволенню не підлягають. Як свідчить витяг з акту Рівненської спеціалізованої МСЕК від 22 лютого 1993 року (а. с. 10) [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства, визнаний інвалідом безстроково. Страждає на помірну розумову відсталість - не різко виражену імбецильність. А з висновку № 821 Березнівської районної ЛКК (а. с. 11) слідує, що він потребує постійного стороннього догляду. [INFO] помер його батько [PERSON] (свідоцтво про смерть на а. с. 12). З довідки Малинської сільської ради від 12 січня 2015 року на а. с. 13 відомо, що хворий [PERSON] проживав з братом [PERSON] та батьком [PERSON] (а. с. 13). З висновку амбулаторної судової психіатричної експертизи [PERSON] № 117/15 від 07.04.2015 р. відомо, що той хворіє на хронічне психічне захворювання - пропфшизофренію з вираженим змішаним дефектом, за даними медичної документації можна припустити, що дане захворювання носить вроджений характер, на даний час стан його психічного здоров'я є задовільним. Ступінь вираженості психічних порушень та понижене інтелектуальне функціонування [PERSON] позбавляє його здатності повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Поряд з цим, патологічних ознак його неврологічного стану не встановлено, розладів сприйняття він не виявляє, психічний стан - в свідомості. Продуктивному розмовному контакту доступний. Тоді як згідно з ч.1 ст. 37 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Сам представник позивача в заяві до суду зазначає, що захворювання [PERSON] "призводить до того, що він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними", що повністю відповідає встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи і підтверджується експертним висновком. Тоді як за подібних обставин дієздатність фізичної особи може бути лише обмежена судовим рішенням, а їй призначено піклувальника, як це передбачено ст. 36-37 ЦК України. Частиною першою статті 36 ЦК України, зокрема, передбачено, що суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, ознака істотності впливу хронічного психічного захворювання на здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними згідно вимог закону не може бути достатньою підставою для визнання фізичної особи недієздатною. Для цього вона має бути повністю не здатною усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З наведених підстав і за встановлених в судовому засіданні обставин, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні її заяви за безпідставністю вимог. На підставі ст.39 ЦК України та

Outcome: dismissed