Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його дружини [PERSON], померлої 31 серпня 2016 року, строком в три місяці. Вимоги обгрунтував тим, що з 26 червня 1982 року перебував у шлюбі із [PERSON], проживали в [INFO]. У 2015 році його дружина захворіла на психічну хворобу та згодом була поміщена на лікування до [PERSON] психологічного інтернату з геріатричним відділенням. 31 серпня 2016 року дружина померла, а він є єдиним спадкоємцем після смерті дружини та вважав себе таким, що прийняв спадщину, так як є спадкоємцем першої черги. Однак, після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримав роз'яснення про те, що пропустив строк звернення, встановлений ст.1270 ЦК України, після смерті дружини. Нотаріусом йому роз'яснено, що відповідно до штампу в його паспорті, місце реєстрації значиться вул. Миру, будинок 83, с. Мошорине Знам'янського району Кіровоградської області, а відповідно до довідки [PERSON] психологічного інтернату з геріатричним відділенням є інформація про реєстрацію та проживання спадкодавця на час її смерті за адресою: вул. Петровського, будинок 148, м. Знам'янка, Кіровоградська область (за місцем знаходження закладу). Після того, як лікар повідомив про те, що лікування дружини неможливе без поміщення її до лікувального закладу, було вирішено питання щодо поміщення останньої до [PERSON] психологічного інтернату з геріатричним відділенням на лікування. Зазначив, що адміністрація закладу наполягала на тому, що умовою поміщення хворих до даного закладу є реєстрація місця їх проживання за адресою його знаходження. Тому, місце проживання його дружини зареєстроване за вищевказаною адресою. Вказує, що постійно ходив, навідувався до дружини, приносив їжу та ліки, проводив з нею багато часу, однак вилікувати її не вдалося. Також зазначає, що не думав, що його місце реєстрації та місце реєстрації його дружини, є різними і може мати будь-яке значення при оформленні спадщини, а тому був впевнений, що як спадкоємець першої черги, до того ж єдиний, вважається таким, що прийняв спадщину. Після смерті дружини залишилася спадщина, яка складається, у тому числі із земельної ділянки, кадастровий номер №3522284200:02:000:0709. За рекомендацією нотаріуса вимушений звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 15 грудня 2017 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, на підставі якого Цивільний процесуальний Кодекс України викладено в новій редакції. Згідно п/п 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що позивач не звернувся до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що помилково вважав, що фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, оскільки є спадкоємцем першої черги та до поміщення останньої до [PERSON] психологічного інтернату з геріатричним відділенням, постійно проживав разом з нею у будинку №92 по вулиці Центральна, у селі Мошорине Знам'янського району Кіровоградської області, де вони були зареєстровані. Також зазначив, що поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса є те, що через півтора місяці після смерті дружини, а саме 21.10.2016р., позивач влаштувався на роботу слюсарем, а з 10.11.2016р. по 10.03.2017р. перебував у відрядженні у місті Львові. [PERSON] декілька разів звертався до сільської ради з приводу подання заяви про прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю секретаря так її і не подав. Наголосив, що позивач фактично прийняв спадщину, так як має на руках оригінал Державного акту на землю та отримує від орендаря орендну плату. Представник відповідача [PERSON] міської ради Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій вирішення питання про задоволення позову залишив на розсуд суду, просив справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій відкликав заяву про визнання позовних вимог [PERSON], зазначивши, що сільська рада згодна із запереченнями третьої особи [PERSON]. Просили суд, справу розглянути у відсутність представника сільської ради. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивача не визнала, посилаючись на обставини викладенні у запереченні та просила суд відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що разом з чоловіком [PERSON], доглядали сестру чоловіка [PERSON], коли вона перебувала в інтернаті. Зі слів померлої чоловік [PERSON] відвідує, або не відвідує. Після смерті останньої звернулись через сільську раду із заявою про прийняття спадщини, а саме земельної ділянки належної померлій [PERSON] та запевнила, що про зазначене повідомили позивача. Вказала, що дана земельна ділянка знаходиться в оренді, плату за яку отримує позивач, а вони з чоловіком чекають законного порядку вступити у спадщину. Повідомила, що саме її чоловік та вона помістили померлу [PERSON] в [PERSON] психоневрологічний інтернат з геріартричним відділенням. Також зазначила, що має сумніви щодо довтовірності документів, які надані представником позивача на підтвердження працевлаштування позивача, оскільки, бачила останнього декілька разів біля [PERSON] сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, у шестимісячний строк після смерті [PERSON] (точної дати не пам'ятає). Однак, у зв'язку з тим, що секретаря сільської ради не було, позивач не посвідчив заяву про прийняття спадщини. Представник третьої\~особи [PERSON]\~ [PERSON]\~у судовому\~засіданні вимоги\~позивача не\~визнала та\~просила суд\~відмовити у\~їх задоволенні.\~Пояснила,\~що ставить\~під сумнівдостовірність документів, які надані представником позивача на підтвердження працевлаштування позивача. Вказала, що на спростування цих обставин нею було зроблено ряд запитів. Так, згідно відповіді [PERSON] відділення Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, відомості про дохід позивача за 2016-2017рр., а також те, що останній перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДЕСМОНД» та отримував заробітну плату, відсутні. Відповідно до інформації наданої [PERSON] сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 19.12.2016р.. Згідно відповіді ПАТ «Кіровоградобленерго», споживачем [PERSON] за адресами вул. Елеваторна, 51 та вул. Елеваторна, 81 в с. Мошорине Знам'янського району Кіровоградської області, договір про користування електричною енергією не укладався. Зазначила, що дані обставини повністю спростовують докази позивача про прийняття його на роботу та відправлення до відрядження. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстровано 26 червня 1982 року [PERSON] сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області Кіровоградської області, за актовим записом №14. Дошлюбне прізвище позивача - "Мазур" (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть, 31 серпня 2016 року у м. Знам'янка Кіровоградської області померла [PERSON] (а.с. 8). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-КР №024327, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку №709, площею 4,11 гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради (а.с.9). Відповідно до розяснення [PERSON] міської державної нотаріальної контори №1039/01-16 від 16.11.2017р., позивачу відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв'язку з пропуском встановленого строку для її подання. (а.с. 10). Разом з\~цим,\~після [PERSON],\~померлої 31\~серпня 2016\~року,\~заведено спадкову\~справу №15/2017,\~яка містить:\~заяву [PERSON]\~про прийняття\~спадщини від\~01.03.2017р.;\~копію свідоцтва\~про смерть; інформаційні довідки зі спадкового реєстру; довідку [PERSON] психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням та роз'яснення [PERSON] міської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 27-32). Враховуючи, що датою смерті [PERSON], є 31.08.2017 року, а заяву про прийняття спадщини [PERSON] подав 28.02.2017 року, через сільську раду, тобто останній день шестимісячного строку, суд критично оцінює твердження представника третьої особи [PERSON] з приводу того, що [PERSON] повідомлялось [PERSON] про те, що ним подано заяву про прийняття спадщини. Крім цього, суд при дослідженні матеріалів спадкової справи №15/2017, звертає увагу, що дана справа не містить доказів родинних відносин між померлою [PERSON] та заявником [PERSON], будь - яких документів особи, яка подає заяву, заява про прийняття спадщини [PERSON], має виправлення щодо дати смерті [PERSON], а також надійшла /подана/ до [PERSON] міської державної нотаріальної контори / м. Знам'янка Кіровоградської області/ 01.03.2017 року о 17 год. 32 хв., реєстрація ВП №39/02-14 (чи поштою чи нарочно незрозуміло), хоча подана через Петрівську сільську раду /с. Петрове Знам'янського району Кіровоградської області/ 28.02.2017 року. Судом достовірно встановлено, що не заперечується сторонами, [PERSON] приходив до сільської ради з метою подання заяви про прийняття спадщини, однак у зв'язку з відсутністю посадових особ уповноважених на прийняття заяви не зміг її подати. Крім цього, представник третьої особи [PERSON] в судовму засіданні вказала, що саме вона з чоловіком помістили [PERSON] до [PERSON] інтернату, внаслідок чого було змінено місце реєстрації та проживання спадкодавця, [PERSON], як вбачається не був про це обізнаний. З'ясовано, що [PERSON], в порядку ч.2 ст. 1274 ЦК України, заяви не подавав. Згідно інформації наданої [PERSON] сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області за вих. №171 від 02.05.2018р., батьками померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які проживають [INFO]. Заяви останніх про прийняття спадщини у сільській раді не посвідчувались (а.с.96). Згідно довідки № 487 від 11.12.2017р. вчиненої [PERSON] сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області, [PERSON] була зареєстрована та проживала з 23.12.1983р. по 03.07.2015р. за адресою: вул. Центральна, 92, с. Мошорине, Знам'янський район, Кіровоградська область. Разом з [PERSON] за даною адресою був зареєстрований та проживав [PERSON] (а.с.21). Відповідно до довідки № 428 від 21.08.2017р., вчиненої [PERSON] психоневрологічним інтернатом з геріатричним відділенням, [PERSON] знаходилась у зазначеному закладі з 07.07.2015р., наказ №123 від 07.07.2015р., була зареєстрована та проживала за адресою: 27406, Кіровоградська область, м. Знам'янка, вул. Петровського, 148 (а.с.31). На підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, представником позивача подано: наказ ТОВ «ДЕСМОНД» №12-К від 21 жовтня 2016р., згідно якого [PERSON] прийнято на роботу слюсарем з ремонту сільськогосподарської техніки з 21.10.2016р.. [PERSON] встановлено посадовий оклад у розмірі 3900 грн. в місяць (а.с.81); наказ ТОВ «ДЕСМОНД» №37-ОД від 02.11.2016р., згідно якого [PERSON] відправлено у відрядження до міста Львів на господарську базу Ангар №2 (вул. Липинського,36) з 10.11.2016р. по 10.03.2017р.(а.с.82). Крім того,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що позивач\~вважавсебе таким, що прийняв спадщину, так як є спадкоємцем першої черги, до поміщення дружини в інтернат проживав /зареєстрований/ з нею разом за однією адресою, фактично своїми діями вступив в управління спадковим майном, оскільки має оригінал Державного акту на землю та згідно довідки вчиненої СФГ «Сєвєрянін», [PERSON] отримував у 2016-2017р. орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 4,11 га, яка знаходиться в оренді СФГ «Сєвєрянін». Крім цього, суд надає критичну оцінку доказам на спростування поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме: відповіді [PERSON] відділення Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області за вих.№605/10/11-22-08 від 01.06.2018р., відомості про дохід позивача за 2016-2017рр., а також те, що останній перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДЕСМОНД» та отримував заробітну плату, відсутні. Відтак, оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV ПК України, пунктом 163.1 статті 163 якого визначено, що об'єктом оподаткування платника податку є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України встановлено, що доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Статтею 168 ПК України визначено порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету, оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. У статті 171 ПК України визначені особи, відповідальні за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) податку до бюджету. Так, відповідно до пункту 171.1 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Згідно з пп.14.1.222 п.14.1 ст.14 ПК України роботодавець - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами. Заробітна плата - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом. (пп.14.1.48 п.14.1 ст. 14 ПК України). Відповідно до підпункту 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону. Разом з тим, суд зазначає, що факт укладення позивачем договіру купівлі-продажу будинку 19.12.2016р., тобто в період відрядження останнього, не може спростовувати та слугувати доказом недостовірності документів, які надані представником позивача на підтвердження працевлаштування позивача. Такого висновку суд дійшов і щодо інформації наданої ПАТ «Кіровоградобленерго», відносно того, що споживачем [PERSON] за адресами вул. Елеваторна, 51 та вул. Елеваторна, 81 в с. Мошорине Знам'янського району Кіровоградської області, договір про користування електричною енергією не укладався, що може вказувати на відсутність власника, але суду не подано відомостей щодо використання електричної енергії. За змістом ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що кореспондується з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом №11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «[PERSON] проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких є позивач. З урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року), суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, є поважною, останній є спадкоємцем першої черги, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, а тому вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного ст.ст.1220, 1222, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: partial