Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним\~ позовом. У позові вказав, що відповідно до умов Договору страхування позивач взяв на себе зобовязання, у разі настання страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля марки «Субару», державний номер [NUMBER], сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 17.09.2014 року сталася ДТП за участю автомобіля «Субару», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя, ДТП сталося внаслідок здійснення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Субару», державний номер [NUMBER], згідно розрахунку від 24.09.2014 року рахунку від 01.11.2014 року склала 39133 грн. Згідно платіжного доручення № 22813 від 10.10.2014 року та платіжного доручення № 27006 від 01.12.2014 року страхове відшкодування було виплачено в повному обсязі, а саме 39133 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «АХА Страхування» за полісом № АВ/980298, до якого позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснила виплату у розмірі 23781 грн. 56 коп., зменшивши суму виплати на коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу. Залишкова сума боргу становить 15351 грн. 44 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку, також стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявився, про слухання справи сповіщався належним чином, про що у матеріалах справи є докази. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає неотримання відповідачем поштового відправлення відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до п. 8 ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час, місто розгляду цивільної справи, а оскільки він про причини своєї неявки суд не повідомив, суд вважає причину його неявки неповажною. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області від 10.01.2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 34), саме за цією адресою відповідач повідомлявся про слухання справи, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Враховуючи вказане, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи,\~ суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст.11, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що 28.10.2013 року між ПАТ «СК «Арсенал страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 2967/13-Т/ЗП1, автомобіля [NUMBER] (а.с. 14-17). 17.09.2014 року, о 10 годині на пр.Леніна/Аллея Слави у м.Запоріжжі, сталася ДТП за участю автомобіля «Субару», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що підтверджується довідкою ДТП (а.с. 11). Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.10.2014 року винним у ДТП визнаний [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 21 Закону України "Про страхування", страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. 17.09.2014 року власник автомобіля «Субару», державний номер [NUMBER], [PERSON] звернулась з заявою до ПАТ «СК «Арсенал страхування» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.10). Згідно рахунку № 546 від 24.09.2014 року, наданому ЧП [PERSON], вартість відновлюваного ремонту складає 35618 грн. (а.с. 14). З копій платіжних доручень № 22813 від 10.10.2014 року, № 27006 від 01.12.2014 року вбачається, що ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на підставі страхових актів: № 2967/13-Т/ЗП1-1-1, № 2967/13-Т/ЗП1-1 перерахував [PERSON] страхове відшкодування на загальну суму 39133 грн. (а.с.51, 52). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «АХА Страхування». ПрАТ «СК «Арсенал страхування» звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу до «СК «АХА Страхування» за полісом № АВ/980298, та отримав виплату у розмірі 23781 грн. 56 коп, що підтверджується карткою рахунку : 37 від 22.12.2014 року (а.с 50). Згідно зі ст.. 22 вказаного Закону позивач відшкодував завдану у результат ДТП матеріальну шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. У пункті 8 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року міститься застереження, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Також ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за заподіяний збиток. Оскільки ПрАТ «СК «Арсенал страхування» відшкодувало потерпілій [PERSON] суму заподіяних збитків у розмірі 39133 грн., страхова компанія винуватця ДПТ, [PERSON] ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснила виплату відшкодування в порядку регресу, зменшивши суму виплати на коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, на теперішній час страхове відшкодування у сумі 15351 грн. 44 коп. не відшкодовано позивачу, суд, виходячи з положень вказаних норм та враховуючи встановлені судом обставини справи, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 15351 грн. 44 коп. Відповідач заперечень проти позову не надав. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 1378, 00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved