Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач [PERSON], з яким вона з 30.10.2007 року перебувала у шлюбних відносинах, є батьком її доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Жотвневого районного суду м.Маріуполя від 24.06.2015 року шлюб розірвано. На теперішній час вони з відповідачем мешкають окремо, останній життям дитини не цікавиться. Позивач з неповнолітньою дитиною мешкають у м.Маріуполі, але існує необхідність їздити до м.Макіївки Донецької області (непідконтрольну Україні територію), оскільки там мешкають бабка та дід дитини, інші близькі родичі. На теперішній час безперешкодно перетинати разом з дитиною контрольний пункт вїзду-виїзду з наявним пропуском немає можливості, вїзд/виїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, тобто в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою. Крім того, вона має намір виїхати з дитиною на відпочинок та оздоровлення за межі України за кордон. Але відповідач відмовляється надавати дозвіл (згоду) на виїзд дитини без обґрунтування причин. Вона вважає, що своїми діями відповідач, порушує права дитини на безпечні умови життя, фізичний та духовний розвиток. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні сина, ухиляється від матеріальної допомоги. При цьому він, шляхом відмови в наданні дозволу на виїзд виїзд на територію України ще й позбавляє дитину на спілкування з родичами, позбавляє можливості оздоровлення. Оскільки отримати нотаріально посвідчену згоду батька на виїзд/вїзд дитини не має можливості, вважає, що у неї є всі підставі для звернення до суду з таким позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просила суд надати їй дозвіл на виїзд за межі України, а також на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані на лінії зіткнення, дитини [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] на період з дати набрання цим рішенням законної сили строком на 2 (два) роки. Просила суд розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про місце та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог з урахуванням прав та законних інтересів дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному \~розгляді справи, зі згоди позивачки на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-НО№114620, копії рішення Жовтневого районного суду від 24.06.2015 року та копії свідоцтва про народження серії І-НО №183620 встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30.10.2007 р., 24.06.2015 року шлюб розірвано, та вони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.10, 11,23). Згідно довідки від 16.03.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS], постійно проживала за адресою: [INFO] (а.с.9). Згідно зі ст.150, ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року\~ \~\~№ 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.\~ Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.\~ \~\~ Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.\~ \~\~ Крім того, оскільки м.Макіївка Донецької області є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, передбачені законодавством України, що є загальновідомим фактом, то питання контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей врегульовано відповідним Тимчасовим порядком, затвердженим наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівником Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) №415ог від 12.06.2015 року. Згідно з п.п.5.1.1, 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови предявлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Вїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Відповідно до п.4 цих Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Згідно із ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про недоцільність виїзду його неповнолітньої дитини за межі України, а також на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані на лінії зіткнення, та у зворотному напрямку, тому підстав для відмови у задоволенні позову не вбачається. Позивач [PERSON] має намір поїхати разом із дитиною за межі території України, з метою забезпечення безпеки дитини та її оздоровлення, а також в Донецьку область до родичів, тобто на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані на лінії зіткнення, але без нотаріально посвідченої згоди на те її батька, \~позивачка це зробити не може. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO] - за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини. При цьому суд виходить, насамперед, з необхідності захисту прав та інтересів малолітньої дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, з метою її належного виховання та гарантування безпеки для життя і здоровя. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,2 грн. На підставі ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 154 СК України,

Outcome: approved