Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 20 травня 2011 року між позивачем та відповідачем по справі - [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 12 000 гривень на строк чотири місяці до 20 вересня 2011 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою. У травні 2012 року відповідач повернув позивачу частину позики у розмірі 1 000 гривень. 07 вересня 2013 року позивач з метою досудового врегулювання спору направив на адресу відповідача претензію з вимогою виконання зобов»язання за договором позики, однак претензія залишилась без задоволення, позика станом на 10.10.2013 року у розмірі 11 000 гривень не повернута. Згідно вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. У разі порушення зобов»язання згідно вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 10 жовтня 2013 року сума боргу, яку відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивача становить 15 136,95 грн., яка складається з основного боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 10 955,45 грн., 3% річних у розмірі 678,08 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 3 503,42 грн. З посиланням на вимоги ст.ст. 525, 526,530, 549-552, 611,625, 1050 ЦК України просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 10 955,45 грн., 3% річних у розмірі 678,08 грн, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 3503,42 грн., та судові витрати по справі у розмірі 229,40 грн. Позивач в судове засідання не з»явився надав суду заяву, якою позов підтримав, просив його задовольнити, розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що 20 травня 2011 року між сторонами було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 20.05.2011 року, за умовами якого позикодавець (позивач [PERSON]) надав в позику, а боржник (відповідач [PERSON]) отримав у власність грошові кошти у розмірі 12 000 гривень строком на чотири місці до 20.09.2011 року (а.с.6). У травні 2012 року відповідач повернув позивачу частину позики у розмірі 1000 гривень. 07.09.2013 року на адресу відповідача позивачем було направлено лист-претензію з вимогою виконати зобов»язання за договором позики, однак вимога залишилась без задоволення (а.с.7-9). Станом на 10 жовтня 2013 року сума позики у розмірі 11 000 гривень не повернута. В порушення умов договору позики та вимог чинного законодавства України відповідач вчасно не повернув отриману позику, чим порушив умови укладеного договору та чинного законодавства України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позика та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Відповідно до ч.2 с. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2011 року по вересень 2013 року складає 10 955,45 грн. Сума 3% процентів річних за період з 20.09.2011 року по 10.10.2013 року складає 678,08 грн. Сума пені за період з 20.09.2011 року по 10.10.2013 року складає 3 503,42 грн. Таким чином загальна заборгованість становить 15 136 грн. 95 копійок, яка в себе включає (основний борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 10 955,45 грн, три відсотки річних у розмірі 678,08 грн., пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 3 503,42 грн). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, як законний та обґрунтований. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved