Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 22.12.2009 року відповідачка отримала кредит у розмірі 3 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з цим договором позичальниця зобов'язана відповідно до графіку щомісячно здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідачка свої зобов'язання по кредитному договору не виконує, тому позивач звернувся до суду та просить стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка у судове засідання теж не з'явилася, надала письмовий відзив, в якому проти задоволення позову заперечила, мотивуючи це тим, що банком невірно нараховані відсотки за кредитним договором; що банком застосовано одночасне стягнення штрафу і пені, що є подвійною відповідальністю. Крім того, вона просила застосувавши позовну давність. В зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З розрахунку (а.с. 5-8), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що станом на 14.05.2018 року сума заборгованості відповідачки за кредитом становить 1 263 грн. 63 коп.; заборгованість за процентами - 14 319 грн. 74 коп., в тому числі несплачені проценти на поточну заборгованість - 13 грн. 03 коп.; несплачені проценти на прострочену заборгованість - 14 306 грн. 71 коп.; нарахована комісія - 2 162 грн. 00 коп.; заборгованість по судовим штрафам - 1 387 грн. 27 коп., а всього - 19 132 грн. 64 коп. З заяви, витягів з умов та тарифів (а.с. 9-16), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 22.12.2009 року відповідачка оформила заяву на отримання кредиту на умовах запропонованих позивачем. З паспорта (а.с. 17), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що відповідачкою є [PERSON], [INFO], уродженка м. Камєшково Володимирської області, Росія, зареєстрована по [ADDRESS]. З довідки, ліцензії, виписки та статуту (а.с. 19-22), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ПАТ КБ "ПриватБанк" є юридичною особою і має право здійснювати банківські операції. З тарифів та наказів (а.с. 63-73, 94-98, 181-187), досліджених в судовому засіданні вбачається, що банком змінювався розмір нарахованих відсотків за кредитним договором. З виписки (а.с. 109-118), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що позичальниця використала кредитні кошти шляхом зняття готівки у банкоматах, а також шляхом безготівкового розрахунку за придбані товари. З довідок (а.с. 74, 108), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ПАТ КБ "ПриватБанк" видав [PERSON] кредитні картки зі строком дії до останнього дня 10.2017 року. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов'язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до укладеного договору від 22.12.2009 року відповідачка отримала кредит у розмірі 3 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно цього договору позичальник зобов'язаний щомісячно здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, проте [PERSON] не виконувала свої обов'язки належним чином і станом на 14.05.2018 року банк нарахував суму поточної заборгованості відповідачці в розмірі 19 132 грн. 64 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить 1 263 грн. 63 коп.; заборгованість за процентами - 14 319 грн. 74 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 2 162 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (процентна складова) - 887 грн. 27 коп. З позовом банк звернувся 06.06.2018 року. Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутим до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж саме правопорушення. Згідно ст. 257, п.1 ч. ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позовна давність щодо стягнення неустойки тривалістю один рік. Згідно ст. 459 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності. Згідно ст.ст. 526, 530, 549-552, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється письмово протягом семи днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено, щовідповідачка не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором від 22.12.2009 року і станом на 14.05.2018 року їй нараховано суму поточної заборгованості в розмірі 19 132 грн. 64 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить 1 263 грн. 63 коп.; заборгованість за процентами - 14 319 грн. 74 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 2 162 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (процентна складова) - 887 грн. 27 коп., а відповідачкою не було доведено, що заборгованість сплачена. При цьому суд бере до уваги доводи представника позивача в тій частині, що 22.12.2009 року сторони уклали кредитний договір і повинні виконувати зобов'язання за цим договором,так як з тексту анкети-заяви вбачається, що відповідачка погоджується і приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг, запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 9). В той же час, на думку суду в судовому засіданні знайшли своє підтвердження і доводи відповідачки в тій частині, що існують обставини, які виключають необхідність сплати частини боргу. Так, суд бере до уваги, що банк звернувся з позовом 06.06.2018 року і стягнення може проводитися в межах строку позовної давності за період з 06.06.2015 р. по 14.05.2018 року і що до стягнення підлягає 1 263 грн. 63 коп. основного боргу. Також суд бере до уваги, що згідно розрахунку боргу, наданого позивачем (а.с. 5) ставка річних відсотків на час отримання відповідачкою кредитної картки складала 30 % і що в судове засідання не було надано доказів узгодження сторонами збільшення цієї відсоткової ставки, а тому на думку суду до стягнення підлягають відсотки, нараховані саме за цією ставкою. При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 в тій частині, що відповідно до ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, та ту обставину, що в судове засідання не було надано доказів про погодження банком в письмовій формі умов договору щодо збільшення відсоткової ставки. Крім того, суд враховує і правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 в тій частині, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення щодо строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості [PERSON] по сплаті кредиту частково і стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору від 22.12.2009 року, яка виникла станом на 14.05.2018 року в розмірі 4 952 грн. 26 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить 1 263 грн. 63 коп.; заборгованість за відсотками - 2 976 грн. 63 коп.; заборгованість по штрафам - 712 грн. 00 коп. (а.с. 131). В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. В частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним вимоги позивача задовольнити в силу ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved