Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способу участі у вихованні з онуками, вказавши, що Позивач як бабуся бажає спілкуватися з онучками, брати участь у їх житті, допомагати у їх вихованні, хоче щоб вони спілкувалися з нею та з її родичами, але їх мати [PERSON] створює перешкоди у спілкуванні з онучками. Онучки кожного разу коли бачать бабусю радіють, хочуть бути у неї в гостях коли вона приїжджає до України, спілкуватися з нею. За місцем тимчасового перебування позивача (дім батьків позивача) на території України за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання і перебування онучок, а також для їх розвитку і навчання. Позивач вважає за необхідне встановити наступний спосіб її участі у спілкуванні з онучками і їх вихованні: в період навчання в школі встановити систематичні побачення [PERSON] з онучками без присутності матері мінімум один день на тиждень в суботу з 18 години суботи до 18 години неділі з можливістю ночівлі дітей за адресою перебування позивача на території України ( [ADDRESS] ), у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ в період перебування позивача на території України; в дні осінніх, зимових, весінніх літніх шкільних канікул встановити систематичні побачення позивача без присутності матері з можливістю перебування дітей за місцем тимчасового перебування за адресою: [ADDRESS] на протязі декількох днів на тиждень з можливістю ночівлі в період перебування позивача на території України; в дні літніх канікул можливість поїхати на відпочинок для оздоровлення на море разом з онучками без присутності матері в період перебування позивача на території України; можливість безперешкодно спілкуватись по телефону, або за допомогою програми «Skype» з онучками мінімум один раз на день; можливість безперешкодно спілкуватись і бачитись з онучками в святкові дні: день народження онучок [PERSON] і [PERSON], дні [INFO] їх батька і матері, день народження позивача, а також дні народжень близьких родичів в період перебування позивача на території України; у період хвороби безперешкодне відвідування онучок за місцем їх фактичного знаходження в період перебування позивача на території України. Саме такий графік на думку позивача буде зручним для всіх, тому що насамперед не буде порушувати режиму навчання і режиму дня дітей. У судовому засіданні представник позивача погодився на умови відповідача та її представника та не заперечували проти наступного графіку побачень: в період з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною дванадцятирічного віку встановити побачення [PERSON] з онукою [PERSON] [INFO] два дні на місяць в присутності матері з 09:00 години до 21:00 години кожного дня побачення за попереднім узгодженням (не менше ніж за три дні) конкретних дат побачень з [PERSON] з можливістю відвідування дитячих заходів, розважальних установ, за рахунок [PERSON] та сумісного виїзду у м.Дніпрорудне разом з матір`ю з метою відвідування родичів. В період з дня досягнення дитиною дванадцятирічного віку та до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку встановити побачення [PERSON] з онукою [PERSON] [INFO] два дні на місяць без присутності матері з 09:00 години до 21:00 години кожного дня побачення за попереднім узгодженням (не менше ніж за три дні) конкретних дат побачень з [PERSON] та самою дитиною з можливістю виїзду дитини за адресою перебування позивача на території України ( [ADDRESS] ) за рахунок [PERSON] , у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ за рахунок [PERSON] , і повернення дітей матері не пізніше 21:00 години в кожний день побачення за місцем їх проживання. В період з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною дванадцятирічного віку встановити побачення [PERSON] з онукою [PERSON] [INFO] два дні на місяць в присутності матері з 09:00 години до 21:00 години кожного дня побачення за попереднім узгодженням (не менше ніж за три дні) конкретних дат побачень з [PERSON] з можливістю відвідування дитячих заходів, розважальних установ за рахунок [PERSON] та сумісного виїзду у м.Дніпрорудне разом з матір`ю з метою відвідування родичів. В період з дня досягнення дитиною десятирічного віку та до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку встановити побачення [PERSON] з онукою [PERSON] [INFO] два дні на місяць без присутності матері з 09:00 години до 21:00 години кожного дня побачення за попереднім узгодженням (не менше ніж за три дні) конкретних дат побачень з [PERSON] та самою дитиною з можливістю виїзду дитини за адресою перебування позивача на території України ( [ADDRESS] ) за рахунок [PERSON] , у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ за рахунок [PERSON] , і повернення дітей матері не пізніше 21:00 години в кожний день побачення за місцем їх проживання. Встановити [PERSON] можливість вільного спілкування засобами телекомунікаційного зв`язку з онучками [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] не менше ніж раз на тиждень і гарантовано в дні народжень онучок, на Різдво, 8 березня , дні народження [PERSON] , [PERSON] , без втручання у розмову [PERSON] . Відповідачка у судовому засіданні заперечувала факт того, що вона перешкоджає спілкуванню бабусі з онуками, проте погодилася на той графік побачень, який був запропонований адвокатами сторін. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, врахувавши предмет та підставу позову, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Згідно із частиною сьомоюстатті 7 СК України,дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Згідно ч.1 ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. А у відповідності до ч.2 тієї же статті - батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин, суд, враховує складні взаємовідносини між позивачем і відповідачем, наявність у них особистих претензій один до одного, які, в будь-якому разі, не пов`язані зі ставленням позивача до онуків, відсутність будь-яких фактів, що свідчили б про негативний вплив позивача на фізичний, психологічний стан та розвиток дітей, вік дітей та факт постійного проживання дітей лише з відповідачем. Взявши до уваги вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на вищевикладені аргументи. Проте, оскільки сторони, в ході судового розгляду дійшли згоди щодо графіку побачень та спілкування бабусі з онуками, суд вважає за необхідне задовольнити такі умови задовольнити. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. На підставі викладеного,

Outcome: partial