Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач Тернопільський обласний центр зайнятості в особі Підволочиської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого матеріального забезпечення посилаючись на те, що позивач 04 січня 2021 року зареєструвався у Підволочиській районній філії Тернопільського ОЦЗ в якості шукача роботи. На підставі його заяви, відповідно до Наказу від 05.01.2021 року № НТ21105 надано статус безробітного з 04.01.2021 року та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 23, п 3-2 розділу Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» як застрахованим особам з урахуванням страхового стажу понад 10 років 70 % середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття : 100 % - 90 к.д., 80% - 90 к.д., 70%- 90 к.д. Розпочато виплату допомоги по безробіттю з 04.01.2021 року. Відповідач [PERSON] перебував на обліку як безробітний та отримував допомогу по безробіттю в Підволочиській районній філії Тернопільського ОЦЗ у періоди з 09.12.2014р по 25.01.2015р., з 30.11.2015р. по 31.03.2016 р., з 20.12.2019 р. по 22.03.2017 р., з 21.12.2017 р. по 01.04.2018 р., з 02.01.2019 р. по 14.03.2019 р., з 11.12.2019 р. по 17.03.2020 р., з 04.01.2021 р. по 09.03.2021 р. Під час перебування на обліку відповідач подавав заяви про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. У вказаних заявах відповідач зазначав, що пенсії на пільгових умовах та за вислугу років не призначено та підтверджував це особистим підписом. Разом із тим, за результатами звірки був складений Акт розслідування страхових випадків № 33 від 26.05.2013 року, встановлено, що відповідач [PERSON] отримує пенсію за віком з 26.05.2013 року, а відтак і не мав права на отримання допомоги по безробіттю у зв`язку з чим просять стягнути з відповідача по справі 68\~915,91 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на обставини, що викладені у позові. Відповідач та його представник заявлені позовні вимоги не визнали та пояснили, що у січні 2014 року [PERSON] звернувся у центр зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. Відповідальному працівникові центру надав усі необхідні для призначення допомоги документи, зокрема і трудову книжку, на першій сторінці якої була печатка пенсійного фонду, що йому призначена пенсія за віком, на що і звернув увагу працівнику, проте вона сказала, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і отримує пільгову пенсію, яка жодним чином не впливає на виплату матеріальної допомоги по безробіттю. Надалі підписав надані йому з готовим текстом документи не читаючи їх, оскільки працівник та він поспішали у особистих справах. Інші роки працівник центру зайнятості надавала йому готові взірці набраних заяв, а він їх підписував розуміючи, що це формально потрібно для подальших виплат, які уже утримував. У задоволенні позовних вимог просить відмовити, за безпідставністю, оскільки із його сторони не було жодного прямого умислу недобросовісного отримання таких виплат як і приховування того, що отримує пенсію за віком. Крім того просить застосувати строк позовної давності, оскільки позивач знала про те, що він отримує пенсію за віком із 2014 року, проте до суду не звертались, при тому, що мали можливість зробити взаємозвірку із Пенсійним фондом та вирішити питання щодо відмови у призначенні допомоги по безробіттю відразу після його звернення із відповідною заявою. Суд,\~заслухавши пояснення\~представника позивача,\~доводи відповідача\~та його\~представника,\~проаналізувавши зібрані\~у справі\~докази у\~їх повній\~сукупності приходить\~до переконання,\~що заявлені\~позовні вимоги\~не підлягають\~до задоволення,\~виходячи із\~наступних міркувань\~: Згідно\~ст. 46 Конституції України\~громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до п. п. 2, 7 ч. 1\~ст. 1 ЗУ "Про зайнятість населення"\~безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 43 ЗУ "Про зайнятість населення"\~статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] протягом 2014 2021 років звертався до Підволочиського районного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Згідно витягу із Наказів № НТ 141205 від 05.12.2014 року, № НТ151126 від 26.11.2015 року, № НТ 161214 від 14.12.2016 року, № НТ 171219 від 19.12.2017 року, №НТ 181228 від 28.12.2018 року, № 191210 від 10.12.2019 року, № НТ2100105 від 05.01.2021 року Підволочиською районною філією Тернопільського обласного центру зайнятості [PERSON] надано статус безробітного. Згідно довідок за період з 09 грудня 2014 року по 04 січня 2021 року [PERSON] отримав допомогу по безробіттю в сумі 68\~915,91 грн. Разом із тим, згідно довідки Пенсійного фонду України № 26-01/285 від 05.03.2021 року вбачається, що [PERSON] станом на 05.03.2021 року перебуває на обліку та одержує пенсію за віком з 26.05.2013 року у відділі обслуговування громадян № 8 управління обслуговування громадян Головного УПФ України в Тернопільській області. Згідно Акту № 33 Підволочиською районною філією Тернопільського обласного центру зайнятості розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що у безробітного [PERSON] в результаті звірки даних верифікації та моніторингу виплат виявлено, факт отримання пенсії за віком у періоди перебування на обліку як безробітного в районній філії, а саме з 02.12.2014 року по 26.01.2015 року. Наказом Тернопільського обласного центру зайнятості № 92»Д» від 17 березня 2021 року пунктом 1 передбачено [PERSON] протягом 15-ти календарних днів повернути кошти у сумі 68\~915,91 грн за періоди перебування на обліку як безробітного з 09.12.2014 року по 25.01.2015 року, з 30.11.2015 року по 31.03.2016 року, з 20.12.2016 року по 22.03.2017 року, з 21.12.2017 року по 01.04.2018 року, з 02.01.2019 року по 14.03.2019 року, з 11.12.2019 року по 17.03.2020 року, з 04.01.2021 року по 09.03.2021 року. 17.03.2021 року Підволочиською районною філією Тернопільського обласного центру зайнятості [PERSON] направлено копію Наказу Тернопільського обласного центру зайнятості від 17 березня 2021 року щодо повернення коштів виплачених як допомогу по безробіттю у сумі 68915,91 грн. Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застраховані особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України, прийнятої у справі №6-91цс14 від 02 липня 2014 року. Так, із матеріалів справи, зокрема заяв про надання (поновлення) статусу безробітного [PERSON] вказувалось, що пенсію на пільгових умовах та за вислугою років не отримував. Разом із тим, як пояснив відповідач по справі, під час оформлення даної допомоги вказував працівниці, котра здійснювала прийом документів, що він отримує пенсію за віком, нащо йому відповіли, що дана пенсія не позбавляє його права на отримання допомоги у зв`язку із тим, що він являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС. Не розбираючись на законодавчому рівні не вникав у суть заяви. Крім того, під час перевірки документів, зокрема при огляді трудової книжки працівник бачила, що він отримує пенсію за віком, на першій сторінці якої стоїть відповідна відмітка пенсійного фонду. Вказана трудова книжка із відміткою (штампом) Пенсійного фонду, про отримання пенсії була оглянута у судовому засіданні де дійсно на першій сторінці проставлено штамп Пенсійного фонду що [PERSON] отримує пенсію. Вказане спростовує позицію представника позивача про те, що Підволочиській районній філії центру зайнятості не було відомо про наявність у відповідача пенсії за віком. Крім того, згідно п.2.2 «Порядку обміну інформацією між державною податковою адміністрацією України, Пенсійним фондом України та Державним центром зайнятості міністерства праці та соціальної політики України» затвердженого Наказом міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 12.07.2006 року (діючої на час призначення пенсії відповідачу [PERSON] ), передбачено проводити перевірку достовірності даних вказаних особою в заяві про надання статусу безробітного щоквартально, що відповідно не було виконано працівниками центру зайнятості і як наслідок відповідачу призначена допомога по безробіттю, яку він отримував протягом 2014-2021 років. Таким чином працівники Підволочиської філії Тернопільського обласного центру зайнятості мали можливість і були зобов`язані перевірити інформацію, що викладена [PERSON] у заяві і за наслідком прийняти рішення щодо відмови у наданні статусу безробітного або припинення останньому вказаних виплат не пізніше наступного кварталу. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у раз його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні представником позивача не доведено, а судом не здобуто доказів того, що відповідач отримував допомогу за період з 2014 року по 2021 рік і діяв недобросовісно, а тому у даному випадку відсутні правові підстави, що передбачені ч.3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та статтею 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача виплаченої йому допомоги по безробіттю, оскільки відповідальний працівник центру знала, що [PERSON] на час звернення із заявою про надання статусу безробітного була призначена пенсія по віку. Крім того, відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що відповідальні працівники Підволочиського центру зайнятості, знали або могли довідатись про порушення своїх прав при пред`явленні [PERSON] оригіналу трудової книжки у якій була проставлена відмітка про те, що останній отримує пенсію за віком, або дізнатись про отримання пенсії шляхом проведення взаємозвірки як це передбачено порядком діючим на час призначення [PERSON] допомоги по безробіттю у 2014 році. Таким чином суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою ним до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За вказаних обставин враховуючи те, що представником відповідача заявлено клопотання про застосування позовної давності у задоволенні позовних вимог позивача Тернопільського обласного центру зайнятості в особі Підволочиської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення виплаченого матеріального забезпечення слід відмовити.

Outcome: dismissed