Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Представник позивача адвоката Кушнеренко\~Т.В.звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 4,87 умовних кадастрових гектарів, що знаходяться на території Надеждівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, право на яку посвідчується Сертифікатом серії ХС № 0187021, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 444 від 26.05.1997 року, згідно розпорядження районної державної адміністрації № 215 від 26.09.2001 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовна заява\~мотивована тим,\~що після\~смерті [INFO] [PERSON] \~залишилася спадщина,\~яка складається\~із права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ХС № 0187021. Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Родіна», що розташована на території Надеждівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, у зв`язку із тим, що позивачем не подано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явився, представник подала заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотань про розгляд справи без їх участі не надавали, заперечення не надходили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України.Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 25 від 19 липня 2013 року виконавчого комітету Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 4,87 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що посвідчується сертифікатом серії ХС № 0187021 від 26 травня 1997 року. На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Відповідно до копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2020, яке вступило в законну силу 04.11.2020 та міститься в спадковій справ №648/2020, [PERSON] надано додатковий строк для прийняття спадщини в три місяці. 24 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Смілянської держаної нотаріальної контори Черкаської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , але нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, а тому свідоцтво про право на спадщину не може бути видано. Разом з тим, факт наявності у спадкодавця зазначеного права на земельну частку (пай) підтверджується листом Відділу у Чаплинському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, у якому зазначено, що [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ХС Ж 0187021, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 444 від 26.05.1997 року, згідно розпорядження районної державної адміністрації № 215 від 26.09.2001 року, площа якої становить 4,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), колишнього КСП «Родіна», що розташована на території Надеждівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 № 7 роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Статтею 3 (яка є чинною на момент виникнення спірних правовідносин) Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як випливає з листа Відділу у Чаплинському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ХС Ж 0187021, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 444 від 26.05.1997 року, але за життя зазначений сертифікат було втрачено. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (право на земельну частку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачем) права власності на вищевказане майно. Положення ст.ст. 81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З врахуванням\~викладеного,\~зокрема того,\~що судом\~достовірно встановлено,\~що [PERSON] \~за життя\~отримав сертифікат\~на право\~на земельну\~частку (пай) розміром 4,87\~ в умовних кадастрових гектарах серії ХС № 0187021, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування та таке успадкував позивач, але оформити своє право на земельну частку (пай) не має можливості у зв`язку із втратою оригіналу сертифіката, тому порушене право позивача підлягає захисту. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved