Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, а також стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та відповідачем 24.09.2016 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб, зроблено актовий запис № 1336. Від шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Домовленості про порядок утримання дитини між сторонами не досягнуто. Також зазначає про те, що на даний час навчається на бюджетній формі навчання у КЗОЗ "Харківський медичний коледж", зайнята доглядом за дитиною, особистих доходів не має. Отримує щомісячну матеріальну допомогу в розмірі 860 грн., який є недостатньою з огляду на вказані обставини. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.06.2018 року справу призначено до судового розгляду. Позивач, представник позивача у вступному слові позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснили, що відповідачем не надано доказів про його щомісячні витрати на придбання ліків у конкретній сумі. Відповідач інших дітей та будь-яких інших осіб на утриманні не має. Відповідачем не надано довідки про його доходи, вважають, що сума зазначена в відзиві значно зменшена від фактичної заробітної плати. Відповідач та його представник у вступному слові позовні вимоги визнали частково в розмірі ? на утримання дитини та 500 грн. на утримання позивача. В обґрунтування заперечень посилались на те, що позивач в повній мірі усвідомлює свій обов'язок забезпечувати дитину всім необхідним та створювати їй гідні умови для життя та розвитку. Сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивач, не має можливості, через те, що розмір його доходу є незначним, крім того, має проблеми зі здоров'ям, які перешкоджають йому в повній мірі реалізовувати свої професійні навички та вміння, потребують витрат на діагностику та лікування. Зазначають про те, що суд, визначаючи розмір аліментів повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Посилаються на те, що розмір доходів складає приблизно 3000-4000 грн. За умови відрахування сум на утримання доньки, сплата однієї тисячі гривень на утримання дружини, поставить його в вкрай скрутне матеріальне становище. Сплата аліментів на утримання дружини, відповідно до закону, ставиться в залежність від того, чи може чоловік надавати таку матеріальну допомогу. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та надані в обґрунтування та заперечення позовних вимог докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 24 вересня 2016 року між сторонами Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1336 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 24 вересня 2016 року). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 28 січня 2017 року). Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості про порядок та розмір утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. Цивільним-процесуальним законодавством закріплено принцип змагальності сторін, так, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи За клопотанням відповідача судом надавався час для надання відповідних доказів. Доказів на підтвердження розміру отримуваного відповідачем доходу суду не надано. Посилання відповідача на наявність у нього захворювання, що перешкоджає йому в повній мірі реалізовувати свої професійні вміння, не підтверджено відповідними медичними рекомендаціями. Суд позбавлений можливості співвіднести розмір витрат відповідача на лікування з його доходом у зв'язку з ненаданням доказів на підтвердження останнього. Доказів на підтвердження того, що відповідач є непрацездатним суду не надано. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягання з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу щомісячно. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки УПСЗН в Московському районі м. Харкова від 05.12.2017 року, виданої [PERSON], розмір щомісячної матеріальної допомоги при народження першої дитини склав з травня по жовтень 2017 року - 860 грн. на місяць, а всього 5160,00 грн. Відповідно до довідки про доходи КЗОЗ "ХОМК" № 452 від 04.12.2017 року [PERSON] - загальна сума доходу за період з січня 2017 року по листопад 2017 р. становить 0,00 грн. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов'язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дружину, а також належних доказів на підставі яких суд міг би встановити відсутність в нього можливості надавати таку допомогу. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе встановити розмір аліментів на утримання дружини в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved