Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFXRRX07690147 від 30.01.2007 року, посилаючись на те, що відповідачка отримала у позивача кредит в розмірі 918 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік та зобов'язалась виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 30 979 грн. 32 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 30.01.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", назву якого змінено на ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № IFXRRX07690147, за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит в розмірі 30 979 грн. 32 коп. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 12 % на рік. Кінцевий термін повернення 25.01.2008 року включно. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично порушувала строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 28.01.2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки за кредитними зобов'язаннями в сумі - 30 979 грн. 32 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі - 839 грн. 28 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі - 10 010 грн. 77 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі - 247 грн. 39 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 17 930 грн. 48 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1 451 грн. 40 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою не представлено суду. Згідно вимог ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ухвалою від 04 червня 2014 року за клопотанням представника відповідачки по даній справі призначено почеркознавчу експертизу, так як [PERSON] оспорюється факт укладення кредитного договору з банком. Також ухвалою зобов`язано [PERSON] надати суду документи (листи, службові записки, пояснення, заяви та інше) виконані її почерком та з підписом в період підписання заяви позичальника. Однак, через несплату відповідачкою вартості експертизи та ненадання вільних зразків підписів в кількості, достатній для проведення почеркознавчої експертизи експертами Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Івано-Франківській області матеріали справи були повернуті до суду без виконання ухвали від 04 червня 2014 року. Будь-яких клопотань стосовно повторного направлення матеріалів справи експертам чи призначення повторної експертизи від сторони відповідача до суду не надходило. Статтею 146 ЦПК України встановлено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки судова експертиза призначалася за клопотанням представника відповідачки з метою встановлення факту відсутності її підпису на заяві позичальника, а остання ухилилась від проведення такої експертизи, суд вважає за доцільне визнати факт укладання [PERSON] кредитного договору з позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» доведеним. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved