Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 7016 грн. 08 коп.та судовий збір в розмірі 229,40 грн. В обгрунтуванні своїх вимог позивач вказав, що 11.06.2007 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та фізична особа - резидент України [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № 002-17016-110607. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору, позивач ПАТ «Дельта Банк» відкриває відповідачці [PERSON] картковий рахунок № 26256900779984 в національній валюті України - гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку, а також пін-код до картки; здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Visa Класичний», що міститься в Додатку № 1 до Договору, та умовах викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 1500,00 грн. Банк Самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до п. 1.5 кредитного Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій передбачених Договором. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання Банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Держателя. У відповідності до Договору, Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Станом на 26.02.2013 р. відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ТОВ «Комерційний банк «Дельта». Однак на даний час кредитна заборгованість Позичальником погашена не була. Таким чином, станом на 26.02.2013 року за відповідачем по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» Кредитному договору № 002-17016-110607 від 11.06.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 7016,08 грн., яка складається з: тіло кредиту: 7016,08 грн.; прострочене тіло кредиту: 0,00грн.; заборгованість за відсотками: 0,00грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та представник відповідачки [PERSON] в судове засідання з'явилися заявлені вимоги не визнали в повному обсязі, звернулися до суду з письмовою заявою в якій просили відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки позивач пропустив строк позовної давності, і просять суд застосувати наслідки такого пропуску. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 11.06.2007 року позивач ПАТ "Дельта Банк"(правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), уклав з відповідачкою кредитний договір № 002-17016-110607, згідно умов якого банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 1500 грн. Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості відповідачка користувалася кредитом з червня 2007 року до жовтня 2008 року в межах встановленого ліміту кредитної лінії в розмірі 1500 гривень. Відповідачка [PERSON] сплатила за користування кредитною лінією 13815 грн. 00 коп., а оплату в 2011 році провела у відповідності до п.4.4 Договору на усну вимогу банку, заявлену по мобільному телефону. З матеріалів справи вбачається, що позивач протягом тривалого періоду не надавав [PERSON] відомостей про стан кредиту, чим порушив п.2.15 Договору щодо надання позичальнику виписки (в як відображено рух коштів на рахунку за звітний період) в паперовій формі шляхом доставки місцем проживання. Згідно наданого розрахунку ціни позову станом на січень 2009 року тіло кредиту становило суму 2516,22 гривень, а станом на грудень 2012 року сума тіла кредиту становила 2519,22 гривень, однак з січня 2013 року тіло кредиту банк визначає вже в розмірі 7016,08 гривень. З наданого суду позивачем розрахунку не зрозуміло як саме позивачем здійснювався розрахунок заборгованості по кредиту, якщо на січень 2009 року тіло кредиту становило суму 2516,22 гривень, а станом на грудень 2012 року сума тіла кредиту становила 2519,22 гривень, а з січня 2013 року тіло кредиту банк визначає вже в розмірі 7016,08 гривень. На неодноразові виклики до суду представника ПАТ «Дельта Банк», останній в судове засідання для заслуховування особистих пояснень та пояснень відповідно до наданого розрахунку в судове засідання не з'являвся. На підставі цього 19.08.2014 року судом було винесено ухвалу якою було визнано обов'язковою явку у судове засідання представника ПАТ «Дельта Банк», але представник позивача також це проігнорував та не прибув в судове засідання. В матеріалах справи також відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що після закінчення строку дії кредитної картки (термін якої відповідно до п.1.4 Договору було встановлено на термін 364 календарних дні), яка була видана відповідачці 11 червня 2007 року, остання отримувала іншу кредитну картку із новим строком дії. На розсуд суду, умова укладеного кредитного договору, щодо автоматичної пролонгації дії кредитного договору на новий строк, якщо від позичальника не надійшла заява про закриття карткового рахунку, передусім має на меті лише те, щоб при видачі позичальнику кредитної картки із новим строком дії не було необхідності кожен раз укладати новий договір, а тому пролонгація умов кредитного договору на новий строк може мати лише у разі одночасного отримання позичальником кредитної картки із новим терміном дії оскільки в протилежному випадку останній буде позбавлений можливості здійснювати свої права та обов'язки за цим кредитним договором. Так, згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилами перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами) які свідчать про порушення прав особи. За змістом п.1.4 Кредитного договору, Кредитування Рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів, тобто остаточний термін повернення кредиту та сплати процентів встановлений не пізніше, ніж 11.06.2008 року; як зазначив сам позивач, суму, стягнення якої він вимагає, складає саме сума кредиту. Позовна ж заява подана до суду 01.04.2013 року, тобто після спливу трирічного терміну. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Банк не надав суду доказів про інший строк позовної давності, а також не клопотав про поновлення цих строків. Пленум Вищого спеціалізованого суду України у своїх роз'ясненнях, що дані у п. 31 постанови від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначив про застосування позовної давності у справі за позовом про повернення споживчого кредиту незалежно від заяви сторони у спорі, оскільки положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняють кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено в зв'язку зі сплином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявили відповідачка та представник відповідачки, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed