Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Харківського прикордонного загону, Державної прикордонної служби України, Відділу державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції, Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Соломянського району реєстраційної служби Головного територіального управляння юстиції у м. Києві, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області із позовними вимогами про: визнання недостовірною інформацію відносно [PERSON], [INFO] (паспорт серії АН 254512, виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 01.06.2004 року поширену Харківським прикордонним загоном (відповідач-1); Державною прикордонною службою України (відповідач-2); Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції (відповідач -3);Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Соломянського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (відповідач 4); Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (відповідач -5), а саме: - відомості, про те, що [PERSON], [INFO], ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року за цивільною справою №201/6215/14-а тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з наявністю однієї з підстав, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» або відсутністю дійсних документів на право перетинання державного кордону; - відомості про актовий запис про смерть №4541 від 04.06.2015 року за реєстраційним номером у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян 00126758229; - відомості внесені до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про зміну складу засновників та керівника ТОВ «СТЕПОВІ ЕКОЛОГІЧНІ МЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 38965102) реєстраційні записи №12591050005000671 від 23.02.2015 року, №13391050009011045 від 08.06.2015 року, №12591070004000671 від 23.02.2015 року, №13391070008011045 від 04.06.2015 року, №13391070010011045 від 15.06.2015 року та ТОВ «ДІВА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 37783389) №№10731050011020931 від 17.06.2015 року, №10731070010020913 від 17.06.2015 року. зобовязання відповідачів не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати недостовірну інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом публікації оголошення про спростування недостовірної інформації на офіційних сайтах, а саме: Харківський прикордонний загін (відповідач-1), Державну прикордонну службу України (відповідач-2) на сайті - www.dpsu.gov.ua; Відділ державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції (відповідач-3) на сайті -www.dniprojust.org.ua;Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Соломянського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (відповідач4) на сайті - ww.justicekyiv.gov.ua; Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (відповідач-5) на сайті - www.kyivobljust.gov.ua. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами була поширена інформація, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом. При цьому, поширена інформація є доведеною до відома невизначеного кола осіб та засвідченою у електронних базах даних державних органів. Позивач, стверджує, що ним витрачено безліч часу на врегулювання питань щодо припинення розповсюдження та спростування недостовірної інформації щодо моєї особи. Із позову вбачається, що порушення прав поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача, з точки зору додержання законів України, зокрема Закону України «Про державну службу». Також, позивач наголошує, що факт недостовірності інформації, що була розповсюджена відповідачами, доведено у судовому порядку та наявні судові рішення, що набрали законної сили, а тому в силу приписів ст. 61 ЦПК України, обставини наведені у таких рішеннях не потребують доказуванню при розгляді даної справи. Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, також звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі. Представники відповідачів у судове засідання не зявились, були належним чином повідомлені про розгляд справи, заперечення до суду не надали, клопотання про відкладення розгляду справи не надходили, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст..227 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відпорні правовідносини. Так, 05 серпня 2015 року під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для повітряного сполучення «Дніпропетровськ-авіа», [PERSON], [INFO] отримав Рішення Заступника начальника ВПС «Дніпропетровськ-аеропорт» з Харківського прикордонного загону майора [PERSON] про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку у звязку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що зазначену особу ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року за цивільною справою №201/6215/14-а тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з наявністю однієї з підстав, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» або відсутністю дійсних документів на право перетинання державного кордону. Таким чином, на момент перетину державного кордону, в базі даних Державної прикордонної служби України були наявні відомості, що зазначену особу ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року за цивільною справою №201/6215/14-а з відміткою про набрання законної сили 05.05.2015 року тимчасово обмежено у праві виїзду з України. 05.08.2015 року позивачем був поданий запит до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська про надання інформації, стосовно перебування справи №201/6215/14а, або будь-якої іншої справи в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в яких учасником процесу був громадянин [PERSON], та інформації щодо винесення ухвали про забезпечення позову або рішення по такій справі. Того ж дня, [PERSON], отримав відповідь на запит від 05.08.2015 року, відповідно до обліково-статистичних карток автоматизованої системи документообігу суду в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з січня 2011 року справ, де б стороною був [PERSON], [INFO] не перебувало, та не перебуває. У відповіді на запит повідомляється, що в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» вказаної справи №201/6215/14-а не зареєстровано, та ухвала з таким номером судом не виносилась. Крім того, Головним центром Державної прикордонної служби надіслано лист Голові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 07.08.2015 року за вихідним №0.66-9532/0/18-15. 11.08.2015 року за допомогою електронної пошти від Голови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] надійшла відповідь за вих. №ОДВ/28776 про те, що до автоматизованої системи документообігу суду в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська адміністративної справи за №201/6215/14а (провадження №6/201/215/2015) за поданням державного виконавця Жовтневого ВДВС [PERSON] МУЮ [PERSON] про тимчасове обмеження у праві виїзду з України громадянина [PERSON] не перебувало, а вказаної справи не зареєстровано та ухвала з таким номером суду не виносилась. 17.09.2015 року [PERSON] окружним адміністративним судом була прийнята постанова по справі №804/9752/15 за позовом [PERSON] до Заступника начальника ВПС «Дніпропетровськ-аеропорт» з Харківського прикордонного загону майора [PERSON], Харківського прикордонного загону, Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії. Вказаною постановою, суд задовольнив позовні вимоги частково, скасував рішення від 05.08.2015 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, [PERSON], [INFO] та зобовязав Державну прикордонну службу України вилучити з бази даних Державної прикордонної служби України відомості про те, що [PERSON], ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року за цивільною справою №201/6215/14а тимчасово обмежено у праві виїзду з України і вїзду в країну громадян України». Того ж дня, [PERSON] окружним адміністративним судом була ухвалена окрема ухвала, якою повідомлено Прокуратуру м. Дніпропетровська про виявлені порушення при розгляді адміністративної справи, а саме: судом встановлені обставини, що можуть свідчити про факт підробки ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2015 року за цивільною справою №201/6215/14-ц. 04.06.2015 року [PERSON] (паспорт серії АМ 536887, виданий Красногвардійським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 17.08.2001 року; адреса реєстрації: Україна, [ADDRESS]) звернувся до Відділу державної реєстрації смерті реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, із заявою про внесення актового запису про смерть, [PERSON], [INFO], на підставі лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] центральної районної лікарні Дніпропетровської області №879 остаточне-б від 03.06.2015 року. На підставі вказаного вище звернення відповідач-3, в особі [PERSON], головного спеціалісту відділу державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції, внесла актовий запис про смерть №4541 від 04.06.2015 року за реєстраційним номером у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян 00126758229 та видала свідоцтво про смерть серії І-КИ №637620 і витяг з реєстру для отримання допомоги на поховання АКХ №878559 від 04.06.2015 року. 16.10.2015 року, [PERSON], [INFO] звернувся до [PERSON] окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування актового запису про смерть особи та зобовязання вчинити певні дії. 22.10.2015 року [PERSON] окружний адміністративний суд ухвалив постанову по справі №804/15094/15 про задоволення позовних вимог [PERSON] до Відділу державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування актового запису про смерть особи та зобовязання вчинити певні дії. Із змісту постанови [PERSON] окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року вбачається, що під час розгляду справи, суд встановив особу позивача на підставі оригіналу паспорту, який був наданий суду для огляду. Таким чином, [PERSON] окружним адміністративним судом встановлений факт, про внесення недостовірних даних до державного реєстру актів цивільного стану про смерть, щодо позивача, як живої особи. 12.11.2015 року позивачем в порядку ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» було отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців №21413636 та витяг №21413607. Із зазначених витягів вбачається, що 03.02.2015 року до реєстраційних даних Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕПОВІ ЕКОЛОГІЧНІ МЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 38965102, місцезнаходження: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд.32 офіс 3) були внесені записи про зміни до складу засновників та заміна керівника. Відповідно до запису, до складу засновників включений [PERSON], [INFO], та згідно із статутом є керівником юридичної особи. Також, 16.06.2015 року до реєстраційних даних Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІВА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 37783389, місцезнаходження: 03038, м. Київ, Соломянський район, вул. Гринченка, 4) були внесені записи про зміни до складу засновників та заміна керівника. Відповідно до запису до складу засновників включений, [PERSON], [INFO] та згідно із статутом є керівником юридичної особи. 13.11.2015 року, [PERSON], звернувся до ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Київській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення стосовно підробки документів при реєстрації та перереєстрації підприємств, того ж дня заява зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний номер №32015110000000058 та розпочато досудове розслідування. Також, до суду позивач надав висновок експертного дослідження [PERSON] науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №70/04-01 від 30.11.2015 року, який підтвердив факт підробки підписів наявних у реєстраційних справахТОВ «СТЕПОВІ ЕКОЛОГІЧНІ МЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 38965102) таТОВ «ДІВА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 37783389). [PERSON] звернувся до [PERSON] окружного адміністративного суду із позовом доВідділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Соломянського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві; Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Діва Україна", Товариство з обмеженою відповідальністю "Степові екологічні мережі" про зобовязання вчинити певні дії, та призначив її до розгляду. 14 грудня 2015 року [PERSON] окружний адміністративний суд ухвалив постанову у справі №804/15812/15, якою позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, а саме визнані протиправними та скасовані реєстраційні записи внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про державну реєстрацію змін до установчих документів та зміну керівникаТОВ «СТЕПОВІ ЕКОЛОГІЧНІ МЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 38965102) та ТОВ «ДІВА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 37783389). Вказаною постановою також, зобовязано Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Соломянського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області направити повідомлення про визнання протиправними та скасування реєстраційних записів до інших органів державної влади для внесення відповідних даних. Вказані правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про інформацію», Законом України «Про захист персональних даних»,та міжнародними правовими актами. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 23, 24, 28, 68, 92 Конституції України, людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; кожен має право на повагу до його гідності; кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; засади регулювання шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики. Статтею 12 Загальноїдекларації прав людини 1948 року визначено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручанняаботакихпосягань. Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17). За Цивільним кодексом України коженмає право на повагу до йогочесті і гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавленацих прав (частинатретя статті 269 Цивільного кодексу України). [PERSON] Європи у своїйРезолюціївід 25 грудня 2008 року N 1165 (1998) (далі - Резолюція N 1165) вказала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6). Згідно із законодавствомУкраїни не належать до інформації з обмеженим доступом, зокрема: декларації про доходи осіб та членів їхніх сімей, які претендують на зайняття чи займають виборну посаду в органах влади або обіймають посаду державного службовця, службовця органу місцевого самоврядування першої або другої категорії (частина шоста статті 6 Закону N 2939); персональніданіфізичної особи, яка претендуєзайнятичизаймаєвиборну посаду (у представницьких органах) або посаду державного службовця першої категорії, за винятком інформації, яка відповідно до закону визначена такою, що належить до інформації з обмеженим доступом (частина четверта статті 5 Закону N 2297); відомості про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб (пункт 5 частини четвертої статті 21 Закону N 2657). Аналіз положень статті 28, частини першої статті 32 Конституції України даєпідставивважати, щореалізація права на повагу до його гідності гарантується кожній особі незалежно від статі, політичних, майнових, соціальних, мовних чи інших ознак, а також статусу публічної особи, зокрема державного службовця, державного чи громадського діяча, який відіграє певну роль у політичній, економічній, соціальній, культурній або іншій сфері державного та суспільного життя. Згідно з частинами першою, другою статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Цим конституційним положенням відповідають приписи Цивільного кодексу України, якими встановлено, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію (абзац перший частини першої статті 302). Регулювання права особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується із Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, яким визначено, що кожна людина має право на вільне вираження свого погляду; це право включає свободу шукати, одержувати і поширювати будь-яку інформацію та ідеї, незалежно від державних кордонів, усно, письмово чи за допомогою друку або художніх форм вираження чи іншими способами на свій вибір. Аналогічне положення містить в собі пункт 2 статті 19 Конституції України. Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільнезбирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згіднозі статтею 5 Закону N 2939 забезпечується систематичним та оперативним оприлюдненням інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та будь-яким іншим способом, а також шляхом надання інформації на запити. Відповідно до частинитретьої статті 34 Конституції України здійснення прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженостіправосуддя. Таке конституційне обмеження прав особи збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується з положеннями пункту 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, в яких зазначено, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, Конституцією України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких законами України може передбачатися обмеження прав особи на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації, оскільки реалізація цих прав не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (абзац другий статті 5 Закону N 2657), у тому числі й конституційне право особи на повагу до їїгідності (ст.28 Конституції України). Статтею 270 ЦК України серед видів конституційних особистих немайнових прав фізичних осіб виокремлено право на повагу до гідності та честі, яким поряд із діловою репутацією, надано значення самостійних об'єктів судового захисту. Під гідністю розуміють поняття моральної свідомості, яка виражає уявлення про цінність всякої людини як моральної особистості, особливе моральне ставлення людини до самої себе, а честь розуміється як позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи мають на увазі набуту нею суспільну оцінку її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до ст.ст.297, 299 ЦК України гідність, честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканними. У відповідності до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про їїнаціональність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про інформацію» порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Частиною 1 статті 31 Закону України «Про інформацію» у разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Зі змісту ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід'ємними і непорушними. Суб'єкт персональних даних має право, зокрема, на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв'язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; застосовувати засоби правового захисту в разі порушення законодавства про захист персональних даних. Дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами, суд дійшов висновку, що викладена вище інформація щодо позивача, а саме: - відомості, про те, що [PERSON], [INFO], ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року за цивільною справою №201/6215/14-а тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з наявністю однієї з підстав, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» або відсутністю дійсних документів на право перетинання державного кордону; - відомості про актовий запис про смерть №4541 від 04.06.2015 року за реєстраційним номером у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян 00126758229; - відомості внесені до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про зміну складу засновників та керівника ТОВ «СТЕПОВІ ЕКОЛОГІЧНІ МЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 38965102) реєстраційні записи №12591050005000671 від 23.02.2015 року, №13391050009011045 від 08.06.2015 року, №12591070004000671 від 23.02.2015 року, №13391070008011045 від 04.06.2015 року, №13391070010011045 від 15.06.2015 року та ТОВ «ДІВА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 37783389) №№10731050011020931 від 17.06.2015 року, №10731070010020913 від 17.06.2015 року, є недостовірними, що підтверджується наданими до суду копією постанови [PERSON] окружного адміністративного суду від 17.09.2015 року, копією постанова [PERSON] окружного адміністративного суду від 22.10.2015 року, які набрали законної сили, також копією висновку експертного дослідження [PERSON] науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №70/04-01 від 30.11.2015 року і копією постанови [PERSON] окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року. Тому, суд вважає за необхідне визнати її такою, що порочить честь та гідність позивача [PERSON], [INFO]. Щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідачів не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати недостовірну інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом публікації оголошення про спростування недостовірної інформації на офіційних сайтах, а саме: Харківський прикордонний загін (відповідач-1), Державну прикордонну службу України (відповідач-2) на сайті - www.dpsu.gov.ua; Відділ державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції (відповідач-3) на сайті -www.dniprojust.org.ua;Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Соломянського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (відповідач4) на сайті -www.justicekyiv.gov.ua;Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (відповідач-5) на сайті - www.kyivobljust.gov.ua., суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні, з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Досліджуючи матеріали справи суд встановив, що недостовірна інформація була поширена не встановленими особами, а відповідачі: Харківський прикордонний загін, Державна прикордонну службу України; Відділ державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції;Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Соломянського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві;Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області діяли у відповідності до вимог чинного законодавства України, використовуючи інформацію надану для оброблення та внесення до відповідних реєстрів. Таким чином, оскільки відповідачі не є особами, що поширили недостовірну інформаціє, та не є першим джерелом її виникнення, тому і у відповідності до положень Цивільного кодексу України не є особами, що повинні її спростовувати. Отже, позовні вимоги [PERSON] до Харківського прикордонного загону, Державної прикордонної служби України, Відділу державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції, Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Соломянського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, слід задовольнити - частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи що позовні вимоги задоволені частково, сума судового збору підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог по 97,44 грн. (девяносто сім грн. 44 коп.) з кожного відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial