Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач в травні 2018 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з вищезазначеним позовом в я кому просила визнати незаконною та такою, що не породжує для сторін взаємних прав та обов`язків Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 15.05.2013р. ; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 20748 від 16.11.2017р. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 червня 2008 року відповідно до укладеного договору № б/н вона взяла кредит у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв`язку з виникненням у позивача заборгованості за відсотками, в 15.05.2013 року між тими ж сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукта кредитних карт. Проте, відповідно до умов даної Генеральної угоди жодних коштів позивачем отримано не було, ніякої платіжної картки з встановленим лімітом за вказаною угодою, вона не отримувала. Банк фактично наявну на той час заборгованість перевів у тіло кредиту разом з відсотками, визначив цю суму як нове тіло, і продовжує на таку суму нараховувати відсотки. Жодного списання заборгованості не відбулося. Виданий виконавчий напис на підставі зазначеної угоди є також незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Крім того нотаріус не дотримався вимог законодавства, що регулює порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованою внаслідок чого порушив право позивача на добровільне виконання вимог третьої особи в строки та порядку передбаченому кредитним договором та Законом. У нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача є безспірною. Розрахунок розміру заборгованості зроблений відповідачем не відповідає дійсній сумі заборгованості. В зв`язку з наведеним вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду херсонської області від 10.05.2018р. зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. 28.01.2019р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що нотаріус під час вчинення напису не встановлює право та обов`язки учасників правовідносин, па лише перевіряє наявність необхідних документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку відповідно до п.1 постанови КМУ від 29.06.1999р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» У написі зазначений загальний строк зобов`язання за кредитним договором, що не свідчить про наявність спору щодо заборгованості. При оскарженні дій нотаріуса відповідачем має виступати саме нотаріус. Неотримання боржником повідомлення про порушення не може слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.04.2020 року прийнято справу до провадження , призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2020 року витребувано докази по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити за наявними в справі доказами. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, клопотання на адресу суду не надходили. Приватний нотаріус Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про проведення розгляду справи без його участі.( а.с.38,49) Представник виконавчої служби в судове засідання не з`явився, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, клопотання на адресу суду не надходили . Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що перебувають в матеріалах цивільної справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. 15.05.2013 року між Пат КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукта кредитних карт. Відповідно п.1.1.1 розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання заявнику кредиту, зменшено відсотки на 1609,64 грн, комісію на 211,9 грн., пеню на 2745,61грн. Заборгованість за договором 1 з дати підписання Генеральної угоди становить 19\~985,16грн. п.1.1.2. Відповідно п.2.1. Генеральної угоди Банк надає «Позичальникові» терміновий кредит у розмірі 18757,54 грн. на строк 36 місяців, з 15.05.2013 року по 31.05.2016 рік шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 18757,54 грн., в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплаті відсотків у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 680,52 грн. для погашення заборгованості по кредиту. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.05.2016 року (а.с.13) Відповідно до виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі № 20748 від 16.11.2017 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.. запропоновано стягнути заборгованість з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за не сплачену в строк за генеральною угодою б/н від 15.05.2013р. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.05.2013 року по 19.10.2017 року у загальному розмірі 50\~976,86 грн., у тому числі: 14\~938,00 грн.\~ заборгованість за тілом кредиту; 9960,99 грн заборгованість за відсотками; 21\~510,72 грн заборгованість з пені та комісії ; 4\~567,15 штраф відповідно п.2.2. Генеральної угоди.(а.с.15) Постановою державного виконавця Корабельного районного ВДВС м.Херсона Кризською Л.М. від 09.01.2019р. відкрито виконавче провадження ВП № 55485007.(а.с.13) Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Згідно зі\~статтею 18 ЦК України, а також статтями\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3\~Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пунктів 1 та 2\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України№ 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16.11.2017 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМ України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»), яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.\~Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дана позиція викладена в постанові Верховного суду України від 06.05.2020 року у справі № 320/7932/16-ц Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87,88 Закону України Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. З оспорюваного виконавчого напису та матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Крім цього, як вбачається з виконавчого напису, його вчинено за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 15.05.2013 року, яку складено з метою створювання сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN34000022370938 від 02.07.2008 року. Отже генеральна угода про реструктуризацію сама по собі не є кредитним договором та не містить всіх умов вказаних кредитних договорів, наприклад генеральна угода не містить вимог щодо сплати позичальником комісії, її розміру та порядку нарахувань, між тим нотаріусом у виконавчому напису вказану комісію запропоновано стягнути разом з пенею. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд вважає, що доводи позивача щодо не відповідності суми заборгованості розрахованої відповідачем, дійсній сумі заборгованості, є важливими і такими, що можуть прямо вплинути на результат розгляду справи. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Як вбачається з матеріалів справи, вимогу про усунення порушень та сплату заборгованості направлено позивачу банком 26.10.2017 року, а виконавчий напис нотаріусом вчинено вже 16.11.2017 року, що свідчить про недотримання останнім 30-денної терміну з дня отримання позивачем як позичальником цієї вимоги. Згідно ст.\~12\~та ст.\~81ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а відтак оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконанню. Щодо доводів представника відповідача з приводу того, що при оскарженні дій нотаріуса відповідачем має виступати саме нотаріус, слід зазначити наступне. Верховний Суд в своїй постанові від 12.11.2020р. № 200/3452/17 висловився про те, що Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Таким чином суд не приймає до уваги твердження представника відповідача з приводу того, що нотаріус має бути відповідачем у даній справі, оскільки предметом позову є оспорення суми заборгованості, тому належним відповідачем виступає стягувач. Щодо вимог позивача про визнання незаконною та такою, що не породжує для сторін взаємних прав та обов`язків Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 627\~ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та визначені умов договору, підписавши Генеральну угоду, сторони погодились з усіма її умовами. Як вбачається із тексту Генеральної угоди, при її підписанні позивач ознайомилась та була згодна з Умовами та правилами та своїм підписом підтвердила факт надання повної інформації про умови кредитування в\~ПАТ КБ " ПриватБанк". Позивач є дієздатною особою, справжність свого підпису на Генеральній угоді від 15.05.2013 р. не оспорювала, про проведення почеркознавчої експертизи не заявляла клопотання. Суд вважає, що позивач не\~довела належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилається в обґрунтування позову в цій частині. Крім того слід зазначити, що ЦК України не передбачено такий спосіб захисту порушеного права, як визнання правочину незаконним. Таким чином, підстави для визнання Генеральної угоди від незаконною відсутні, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню . З відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial