Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені), мотивуючи позовні вимоги тим, що на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.05.2008 у справі №2-978/2008 відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.04.2008 і до повноліття дітей. 09.06.2008 був виданий виконавчий лист №2-978, який звернуто до виконання у Бережанський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Втім, постановою начальника відділу Бережанського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.08.2017 виконавчий документ повернуто позивачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим провадженням №18922676, виданої Бережанським ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у боржника [PERSON] за період з 01.01.2015 по 15.08.2017 утворилася заборгованість за аліментами в розмірі 51055,40 грн. Оскільки відповідач має заборгованість по аліментах, тому з нього згідно вимог ч.1 ст.196 СК України підлягає стягненню неустойка (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка за 2015 рік складає 1932,26 грн., за 2016 рік - 1410,93 грн., за 2017 - 1264,41 грн., а всього - 4607,60 грн. Таким чином, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті аліментів в сумі 51055,40 грн. та неустойку (пеню) в сумі 4607,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, згідно наявного у справі рекомендованого повідомлення, у визначений судом строк відзив на позов не подав, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.05.2008 у справі №2-978/2008 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.04.2008 і до повноліття дітей. На підставі даного рішення 09.06.2008 був виданий виконавчий лист №2-978/2008, який перебував на виконанні у відділі Бережанського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що в свою чергу підтверджується копією даного виконавчого листа (а.с.5-6). 15.08.2017 згідно заяви [PERSON] від 02.08.2017 на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» даний виконавчий лист був повернутий її без подальшого виконання, про що свідчить копія постанови начальника відділу Бережанського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.08.2017 (а.с.41). Як вбачається з копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданої начальником відділу Бережанського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.10), згідно виконавчого листа №2-978/2008, виданого 09.06.2008 Тульчинським районним судом Вінницької області у боржника [PERSON] за період з 01.01.2015 по 15.08.2017 утворилася заборгованість за аліментами в розмірі 51055,40 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом ч.3 ст.194 СК України, стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника на підставі ст. 187 СК України. Згідно ч.3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам. Що стосується вимоги представника позивача про стягнення з відповідача неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. Наявність заборгованості по аліментах тягне відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається з розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за січень 2015 року - серпень 2017 року, який зроблений представником позивача і міститься в позовній заяві (а.с.2-3), загальний розмір неустойки (пені) складає 4607,60 грн., а саме: за 2015 рік - 1932,26 грн., за 2016 рік - 1410,93 грн., за 2017 - 1264,41 грн. Так як заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача, як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Верховного Суду України від 11.09.2013 у цивільній справі № 6-81 цс 13 визначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, враховується розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановлюється строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислюється розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначається їх загальна сума. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач суду не надав, а тому суд дійшов до висновку про необхідність стягнення неустойки за період з 01.01.2015 по 15.08.2017. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01.07.2015,№ 6-2589цс15 від 16.03.2016 та від №6-2696цс15 від 16.12.2015. З урахуванням наведеного, враховуючи, що права позивача були порушені, суд дійшов висновку, що вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, виходячи з наступного розрахунку: Заборгованість по неустойці = Нарахована сума аліментів х Кількість днів прострочення х 1% 2015 рік: Місяць, рікНарахована сума аліментівСплаченоКількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгованість по неустойці Січень 2015 року771,60250311%161,69 Лютий 2015 року771,600281%216,04 Березень 2015 року 771,60250311%161,69 Квітень 2015 року771,60250301%156,48 Травень 2015 року771,60250311%161,69 Червень 2015 року771,600301%231,48 Липень 2015 року771,60200311%177,20 Серпень 2015 року 771,60300311%146,20 Вересень 2015 року8730301%261,90 Жовтень 2015 року873500311%115,63 Листопад 2015 року436,500301%130,95 Грудень 2015 року436,50400311%11,31 1932,26 2016 рік: Місяць, рікНарахована сума аліментівСплаченоКількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгованість по неустойці Січень 2016 року436,50250311%57,81 Лютий 2016 року436,500291%126,58 Березень 2016 року 436,500311%135,31 Квітень 2016 року436,50250301%55,95 Травень 2016 року459,300311%142,38 Червень 2016 року459,30300301%47,79 Липень 2016 року459,300311%142,38 Серпень 2016 року 459,300311%142,38 Вересень 2016 року459,300301%137,79 Жовтень 2016 року459,300311%142,38 Листопад 2016 року459,300301%137,79 Грудень 2016 року506,700311%142,38 1410,93 2017 рік: Місяць, рікНарахована сума аліментівСплаченоКількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгованість по неустойці Січень 2017року506,700311%157,07 Лютий 2017року506,700281%141,87 Березень 2017року 506,700311%157,07 Квітень 2017року506,700301%152,01 Травень 2017року533,100311%165,26 Червень 2017року533,100301%159,93 Липень 2017року533,100311%165,26 Серпень 2017року 533,100151%79,96 1178,43 Таким чином загальна сума неустойки (пені) з 01.01.2015 по 15.08.2017 включно складає: 1932,26 + 1410,939 + 1178,43 = 4521,62 грн., а не 4607,60 грн., як зазначено представником позивача в його розрахунку (а.с.2-3). Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що зроблений представником позивача розрахунок є невірними, а тому стягненню підлягає встановлена судом сума неустойки в розмірі 4521,62 грн. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, а саме, стягненні з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 4521,62 грн. Щодо розподілу судових витрат, судом враховане наступне. Згідно п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення заборгованості по аліментах і в цій частині позову їй відмовлено, тому судові витрати в цій частині слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial