Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до Торезької міської ради Донецької області за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, що складається з: домобудівництва, розташованого по [ADDRESS] 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 06 вересня 1995 року Торезькою державною нотаріальною конторою, вказане домобудівництво належить батьку позивача - [PERSON]. Крім батька позивача, спадкоємицею за законом була [PERSON] - донька померлої [PERSON], але вона мешкала за межами м. Торез і не прийняла спадщину. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого 01 липня 2009 року позивач прийняла спадщину у вигляді домобудівництва, розташованого [ADDRESS], Одночасно їй стало відомо, що її померла баба на праві приватної власності мала 1/2 частку квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка не включена до спадщини. 16 січня 2014 року постановою державного нотаріуса Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Просить визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті позивач уточнила позовні вимоги, звернувшись з позовом до [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідача в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] (а.с.7, 8). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складала з ? частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS](а.с.15,а.с.11-14, а.с.78зв.-81). Згідно заповіту, посвідченого 04 липня 1991 року державним нотаріусом Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2974, [PERSON] заповіла житловий будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] сину [PERSON] (а.с.77 зв.-78). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 06 вересня 1995 року державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3937, спадкоємцем майна [PERSON] є син [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.82-82 зв.). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру державним нотаріусом Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори зареєстровано свідоцтво про право на спадщину, яке видано [PERSON] (а.с.85). [INFO] помер [PERSON] - батько позивача [PERSON] (а.с.6, 9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01 липня 2009 року державним нотаріусом Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000, спадкоємцем майна [PERSON] є донька [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.72,73). Дослідив добуті докази суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. ст. 548, 549, 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на час відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину у разі, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). В пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття). В пункті 2 та пункті 3.1 цього листа також зазначено, що відповідно до ст.548 ЦК УРСР не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цих норм вбачається,що спадкоємець приймає(або не приймає) спадщину в повному обсязі. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно,зокрема на житловий будинок, споруду. Із обставин справи та наданих документів вбачається, що [PERSON] фактично вступив в управління і володіння спадковим майном - ? частиною квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], яке відкрилося після смерті його матері [PERSON], оскільки отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 128 Цивільного Кодексу Української РСР (в редакції 1963 року, який був чинним на день виникнення правовідносин), передбачений момент виникнення права власності, а саме, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Діючим законодавством не передбачено строк, протягом якого спадкоємець зобов»язаний отримати свідоцтво про право на спадщину. Після смерті [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 зазначеного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1221 ЦК України визначено місце відкриття спадщини за останнім місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до п.23 постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 16 січня 2014 року постановою державного нотаріусу Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що залишилося після смерті [INFO] [PERSON], оскільки не отримано свідоцтво про право на спадщину (а.с.17). Відповідно до положень ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оформити спадкові права в порядку, встановленому статтею 1297 ЦК України позивач не може через відсутність правоустановчих документів на нерухоме майно, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved