Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, в якому, в обґрунтування позову, вказав наступне. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09.10.2013 року з Позивача на користь Відповідача за даним позовом стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 700 грн. що місяця до досягнення дитиною повноліття. Після винесення судового рішення, Позивачем була припинена підприємницька діяльність та Позивач став на облік як безробітний в Запорізький міський центр зайнятості, після чого був працевлаштований у ТОВ «Науково-дослідна виробнича фірма «ЕКОУніверсал»» на посаду інженера із заробітною платою 1500 грн. Посилаючись на ст. 192 СК України просить суд зменшити розмір стягнутих аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісяця до 14 частини від заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги, на підставах, викладених у позові, просять позов задовольнити у повному обсязі. Позивач пояснив, що після звернення до суду з позовом, він звільнився з ТОВ НДВФ «ЕКОУніверсал» за угодою сторін і на даний час перебуває на обліку в Запорізькому міському центрі зайнятості та йому нараховується допомога по безробіттю у розмірі 544 грн. У зв'язку з погіршенням матеріального стану та неможливістю сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом та задля запобігання виникненню заборгованості по сплаті аліментів, просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Також пояснив суду, що він бажає утримувати свою дитину, не заперечує проти сплати аліментів на її утримання та має змогу утримувати дитину в той час, коли вона буде проживати з ним. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, вважає, що розмір аліментів, який був визначений судом, забезпечує лише мінімальні життєві потреби дитини та не може бути зменшений. Вважає, що ніяких перешкод у працевлаштуванні позивача немає, він працездатний і зобов'язаний утримувати дитину, однак не бажає цього. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень на позовну заяву, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути з часом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або отримувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З системного аналізу норм СК України, якими визначені питання, що мають враховуватися при визначені розміру аліментів, їх зміні та інше ( ст. ст. 192, 182, 188, 190 СК України) вбачається, що в разі вимоги позивача про зміну розміру аліментів у вигляді їх зменшення, останній має довести в суді обставини, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі. Встановлено, що після винесення судом 09.10.2013 року рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 700 гривень щомісяця, Позивач припинив підприємницьку діяльність та 07.04.2014 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] Після припинення підприємницької діяльності, [PERSON] з 08.04.2014 року по 01.06.2014 року перебував на обліку Запорізькому міському центрі зайнятості та в період з 08.04.2014 року по 21.05.2014 року отримав дохід в сумі 658 гривень 65 коп.. З 02.06.2014 року [PERSON] прийнятий на роботу в НДВФ «ЕКОУніверсал» на посаду інженера, за червень нарахована заробітна плата у розмірі 1341, 98 грн. З наданої позивачем копії трудової книжки вбачається, що позивач звільнений з вказаної посади 28.07.2014 року на підставі п.1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін. Після звільнення з попереднього місця роботи [PERSON] з 30.07.2014 року перебуває на обліку як безробітний у Запорізькому міському центрі зайнятості та йому щомісячно нараховується допомога по безробіттю у розмірі 544 гривні, що менше, ніж визначений судом розмір аліментів. В той же час суд враховує, що у відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь- яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". При вирішенні позову суд виходить з того, що сума аліментів у розмірі 700 грн., визначена судом, не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітньої дитини, її потреб та не є такою, що створює позивачу додаткові труднощі матеріального характеру. У справі відсутні докази, які б свідчили як про зміну матеріального стану позивача, так і про погіршення його стану здоров'я, порівняно з тим періодом, коли було ухвалено рішення суду про стягнення з нього аліментів. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він має інші зобов'язання матеріального характеру, що перешкоджають сплаті аліментів, про наявність у нього тяжкої хвороби; про витрачання коштів на придбання ліків та інших витрат, пов'язаних із погіршення стану здоров'я або іншої обставини, що перешкоджає йому щомісячно проводити сплату аліментів на утримання дочки відповідно до рішення суду. Навпаки, встановлено, що Позивач за власною ініціативою припинив підприємницьку діяльність та звільнився з роботи, без медичних протипоказань до праці, що суд розцінює як існування в нього інших видів доходу та засобів для забезпечення його власних потреб і нормального рівня життя. Враховуючи, що позивач є працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, відсутні перешкоди за станом здоров'я щодо працевлаштування та можливості заробітку, відсутні зміни щодо сімейного стану та стану здоров'я, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, стягнутих за судовим рішенням. При цьому суд враховує також пояснення позивача, надані у судовому засіданні, щодо наявності у нього можливості утримувати дитину в той час, коли вона буде проживати разом з ним. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] суд вважає необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні у повному обсязі.

Outcome: dismissed