Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.09.2010 в розмірі 12342,88 грн., яка складається з наступного: 24,02 грн. тіло кредиту, 3499,75 грн. відсотки за користування кредитом, 7755,16 грн. пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 563,95 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 07.09.2010, згідно з якою отримала кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконала. Станом на 02.10.2018 відповідачка має заборгованість 12342,88 грн., а саме: 24,02 грн. тіло кредиту, 3499,75 грн. відсотки за користування кредитом, 7755,16 грн. пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 563,95 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що при оформленні кредиту заява на оформлення кредиту підписується повнолітньою дієздатною особою, чим підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою і Тарифи складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Укладення договору здійснюється за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов і Тарифів. З копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «універсальна» та особистим підписом засвідчила, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім цього, зазначає, що вона ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. Банк надав відповідачці кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, відтак між банком і відповідачкою було укладено договір, який ніким неоспорений, а отже, є законні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості. Більше того, згідно із заявою відповідачка зобовязалася самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів на сайті ПриватБанку. Таким чином, твердження [PERSON], що в матеріалах справи відсутні докази про ознайомлення її з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обовязок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідачки з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Представник відповідачки [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, покликаючись на те, що дійсно 07.09.2010 [PERSON] звернулася до позивача та підписувала Анкету-заяву для отримання кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк», отримала таку та користувалася нею. Однак Умови та правила надання банківських послуг, якими передбачено нарахування процентів за користування кредитом, пені та штрафів відповідачка не підписувала. Додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи на обслуговування карти не містять дати їх складання, підпису відповідачки чи будь-якої іншої ознаки, яка могла б дозволити встановити факт обізнаності [PERSON] саме з цими умовами і тарифами на момент підписання заяви про отримання кредиту. За таких обставин нарахування заборгованості по процентах за користування кредитом, за пенею та штрафами є безпідставними та не відповідають умовам укладеного між позивачем та відповідачкою кредитного договору, щодо істотних умов якого вони не досягли згоди. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07.09.2010 між сторонами було укладено договір №б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.09.2010, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 07.09.2010, укладеного між сторонами, станом на 02.10.2018 відповідачка [PERSON] має заборгованість 12342,88 грн., яка складається з наступного: 24,02 грн. тіло кредиту, 3499,75 грн. відсотки за користування кредитом, 7755,16 грн. пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 563,95 грн. штраф (процентна складова) /а.с. 11-12/. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як встановлено судом та видно із матеріалів справи, сторони уклали кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.09.2010 /а.с. 13/. У цій заяві міститься умова, згідно з якою відповідачка згідна, що така заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання послуг, а також Тарифами складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Оцінивши такі умови договору та спосіб його укладення, суд дійшов висновку, що укладення договору кредиту у формі заяви, якою сторона позичальника приєднується до типових умов договору відповідає вимогам ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~129\~Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та банком договір кредиту. За змістом Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, виявила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку кредитка «універсальна», однак в анкеті-заяві не зазначено кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «універсальна», а також не вказано, який саме пільговий період даної платіжної картки /а.с. 13 на звороті/. Крім цього, позивачем не долучено до матеріалів справи «Тарифи банку» щодо платіжної картки, на яку відповідачка отримала кредитні кошти. На витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які знаходяться у матеріалах справи, немає дати та підпису відповідачки. Таким чином, Умови та правила надання банківських послуг, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачкою, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання заяви про отримання кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 95 ЦПК України). Суд за клопотанням відповідачки [PERSON] витребовував у позивача оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.09.2010 позичальника [PERSON], однак така суду надана не була. Відтак банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення процентів за користування кредитом, пені, комісії, штрафу (фіксованої частини і процентної складової), оскільки відповідач не підписувала Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено їх нарахування. Крім цього, банком не надано жодних доказів, що саме Умови та правила надання банківських послуг мала на увазі відповідачка, коли підписувала 07.09.2010 анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приват Банк», які й передбачають нарахування штрафних санкцій та відсотків за користування кредитом. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 13.06.2018 по справі № 226/3556/15-ц, а також Верховний Суд України у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015 та №6-16цс15 від 11.03.2015. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, за пенею, комісією та штрафами не підлягають до задоволення у зв'язку з їх недоведеністю. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення процентів за користування кредитом, пені, комісії, штрафу (фіксованої частини і процентної складової), оскільки відповідачка не підписувала Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено їх нарахування. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, заборгованість за кредитом у сумі 24,02 грн. позивачем доведена повністю і така підлягає стягненню з відповідачки, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у розмірі 1762,00 грн. судового збору підтверджено платіжним дорученням про їх оплату. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3,43 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (24,02х1762:12342,88=3,43).

Outcome: partial