Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

позивачка звернулась в суд з позовом в якому зазначила, що 01.10.2009 р. між нею, як страхувальником та Страховою компанією «Країна» , як страховиком був укладений договір автомобільного страхування №15/016729/ПР/2.1.5.1, згідно з яким страхувальник має право на отримання страхового відшкодування. 11.03.2010 р. трапився страховий випадок. Так, приблизно о 19-00 годині, застрахований автомобіль «Hundai Getz», державний номер [NUMBER], було припарковано і залишено біля будинку [ADDRESS]. Приблизно о 23 години 30 хвилин, виходячи з дому позивачка помітила, що автомобіль відсутній на тому місті де його залишили, а знаходиться приблизно за тридцять метрів від місця паркування. На автомобілі були значні технічні ушкодження. Біля автомобіля, починаючи з місця де він був залишений і до місця його знаходження, на дорозі були розкидані численні уламки запчастин, які належали як автомобілю «Hundai Getz», державний номер [NUMBER], так і іншому автомобілю, якій здійснив ДТП. На місце аварії були викликані співробітники ДАІ, які оформили ДТП в встановленому законом порядку. Також про факт здійснення страхового випадку позивачка проінформувала СК «Країна». Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню вартості матеріальної шкоди №279/08 від 21 серпня 2010 р., розмір ремонту автомобіля «Hundai Getz», державний номер [NUMBER], складає 34 768,39 грн. З урахуванням франшизи розмір виплати страхового відшкодування складає 34 396,39 грн. (34 768,39 грн.- 372 грн.). Відповідно до п.17.2.1 Договору страховик повинен протягом 15 діб зробити виплати страхового відшкодування, що зроблено не було до теперішнього часу. Згідно з умовами договору страхова виплата повинна була здійснена до 27.03.2010 р. Відповідно до п.13.4.6 за несвоєчасне здійснення відшкодування страховик сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені за період з 28.03.2010 р. по 08.01.2014 р. складає 20131,78 грн.. (в період 28.03.10 - 07.06.10, подвійна ставка НБУ 20,5% пеня 1 390,93 грн.; в період 08.06.10 - 07.07.10, подвійна ставка НБУ 19,0 % пеня 537,15 грн.; в період 08.07.10 - 09.08.10 подвійна ставка НБУ 17,0% пеня 528,67 грн.; в період 10.08.10 - 22.03.12 подвійна ставка НБУ 15,5% пеня 8588,73 грн.; в період 23.03.12 - 09.06.13, подвійна ставка НБУ 15,0% пеня 6276,16 грн.; в період 10.06.13 - 08.01.14, подвійна ставка НБУ 14,0% пеня 2810,14 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період 28.03.2010 р. - 08.01.2014 р. становить 5252,71 грн. (34 396,39 грн. х 1.093- сукупний індекс інфляції за період). Сума 3 % річних від суми боргу за період з 01.04.2010 р. - 08.01.2014 р. становить 3901,40 грн. (34 396,39 грн. х 3% /100 % : 365 діб х 1380 діб. ) Крім того, в результаті невиплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль, позивачці була завдана моральна шкода. Моральна шкода виразилася в тому, що вона з березня 2010 р. докладала значні зусилля направлені на отримання страхового відшкодування. Без отримання відшкодування вона не може здійснити ремонт автомобіля. Відсутність авто змінила звичний спосіб життя, їй необхідно було докладати додаткові зусилля для переміщення по городу. Автомобіль купувався для того, щоб возити сина до школи, зараз вона вимушена возити його на маршрутках. Це визвало значні моральні страждання і переживання, які вона оцінила в 10000,00 грн. На підставі викладеного позивачка просила суд стягнути з ПАТ СК «Країна» заборгованість по договору автомобільного страхування №15/016729/ПР/2.1.5.1 від 01.10.2009 р. в розмірі 34396,39 грн., витрати на отримання висновку експертного автотоваровідческого дослідження в розмірі 600 грн ; пеню в розмірі 20131,78 грн. ; страхову суму з урахуванням індексу інфляції в розмірі 5252,71 грн ; 3% річних в розмірі - 3901,40 грн. ; моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. ; держмито - 496,47 грн., збір на інформаційне технічне забезпечення судового процесу - 120,00 грн.; оплата послуг адвоката - 6000,00 грн, витрати понесені на проведення експертизи- 5176,44 грн Протягом розгляду справи по суті позивачка збільшувала позовні вимоги в частині стягнення пені, суми з урахуванням індексу інфляції , 3% річних та оплату послуг адвоката. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, з урахуванням збільшення вищезазначених сум, просив задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача протягом всього часу розгляду справи по суті не визнавала позов, суду пояснила, що дійсно 01.10.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір добровільного автомобільного страхування №15/016729/ПР/2.1.5.1 на умовах «Правил добровільного страхування наземного транспорту». Під страховий захист був взятий автомобіль «Hundai Getz», державний номер [NUMBER]. Відповідно до умов Договору, страховиком прийнято на себе обов'язок у разі страхового випадку здійснити страхувальнику виплату страхового відшкодування в порядку та на умовах, визначених Договором, Правилами та чинним законодавством України. З умовами Правил позивача було ознайомлено, згідно з п.11 Договору, про що свідчить підпис позивачки на Договорі. 11.03.2010 р. стався страховий випадок. В своїй заяві за вх. № 940 від12.03.2010 року про причини та обставини страхового випадку позивач повідомила, що о 19-00 годині, застрахований автомобіль «Hundai Getz», державний номер [NUMBER], було припарковано і залишено біля будинку [ADDRESS] на відстані приблизно 5 см від правого бордюрного каменя, при цьому передача КПП знаходилась в нейтральному положенні. Приблизно о 23 години 30 хвилин, виходячи з дому позивачка помітила, що автомобіль відсутній на тому місті де його залишили, а знаходиться приблизно за тридцять метрів від місця паркування, а на проїжджій частині знаходилось багато уламків запчастин ( бамперу, скла, номерний знак страхового автомобіля), серед яких були уламки від транспортного засобу ВАЗ 2107. Відповідно до ст.. 25 Закону України «Про страхування» «… страховик має право проводити розслідування причин та обставин настання страхового випадку». З висновку експертного дослідження № 50 механізм ДТП 11.03.2010 року, що мало місце напроти будинку [ADDRESS] за участю автомобіля «Hundai Getz» і невстановленого автомобіля ВАЗ 2107, складеного судовим експертом авто техніком, автотоварознавцем, оцінювачем, аварійним комісаром Маляром М.І., від 29.05.2010 року вбачається , що згідно з пояснень [PERSON], автомобіль знаходився на відстані 5 см від правого бордюра по [ADDRESS]. Ширина автомобіля «Hundai Getz» -1,665 м. Тобто автомобіль міг знаходитись на відстані 1,715 м від правого бордюру, тоді як на схемі ДТП складеної на місці пригоди значиться, що місце зіткнення знаходиться на відстані 1,9 м від правого бордюру, тобто на 0,185 м. лівіше від габаритів автомобіля «Hundai Getz», що технічно неможливо,так як місце зіткнення в такому разі знаходиться поза габаритами автомобіля. Згідно пошкоджень автомобіля видно, що задній бампер автомобіля «Hundai Getz» має злом, панель вдавлена вперед разом з правим заднім крилом, яке має злом зі складками металу, а також розбитим і вдавленим заднім правим ліхтарем і правою частиною заднього бамперу, що свідчить про те, що в момент контакту автомобіль ВАЗ 2107 знаходився правіше від даного автомобіля, при чому в момент контакту один із автомобілів знаходився під деяким кутом до другого. Згідно пояснень [PERSON], транспортний засіб знаходився на відстані приблизно 5 сантиметрів від правого бордюру, а отже, автомобіль ВАЗ 2107 в момент зіткнення повинен був рухатись справа наліво з правого бордюру на проїжджу частину дороги, що технічно неможливо. При знаходженні автомобіля ВАЗ 2107 правіше автомобіль «Hundai Getz» в момент зіткнення, коли автомобіль «Hundai Getz» займав 1,715 м. від правого бордюру, то технічно неможливо пояснити чому відокремлені частини автомобілів знаходяться на відстані до від 2,9 м правого бордюру. Згідно пояснень позивача, автомобіль «Hundai Getz» був поставлений на ручні гальма, тобто задні колеса були заблоковані і при наїзді на стоячий автомобіль на асфальті повинні були залишитися сліди гальмового шляху, але на схемі ДТП гальмовий шлях транспортного засобу відсутній. Крім того, незалежно від того, чи були заблоковані задні колеса автомобіля«Hundai Getz», то при зміні напрямку вліво в момент зіткнення на сухому асфальті повинен був залишити слід юзу задніх коліс, а також відбутися «занос» автомобіля вліво. В зв'язку з тим, що контакт автомобіля ВАЗ 2107 та «Hundai Getz» знаходився зміщеним вправо від центру тяготіння, то загальмований ручним гальмом автомобіль «Hundai Getz» повинен був після зіткнення змінити напрямок руху вліво за рахунок виникнення моменту перекидання при нерівномірному прикладенню сили. Разом з тим, автомобіль «Hundai Getz» не тільки не був розвернутий продовж дороги, а, подолавши 29 м після зіткнення, став паралельно продовжній осі дороги, що з технічної точки зору неможливо. Таким чином, з технічної точки зору експерт Маляр М.І. зробив висновок, що в даному місці могло відбутися зіткнення автомобілів «Hundai Getz» та ВАЗ 2107, про що свідчать залишені осипані на асфальті пошкоджені деталі і фрагменти деталей транспортних засобів. Разом з тим, дійсний механізм зіткнення даних автомобілів був інакшим, що не відповідає поясненням позивача. Обставини страхового випадку в заяві позивачки і висновки експерта суперечать один одному. Отже, ПАТ СК «Країна» вважає, що позивач надала недостовірні відомості щодо обставин страхового випадку, який стався з автомобілем «Hundai Getz», державний номер [NUMBER]. Відповідно до п.п. 18.5.3 та 18.5 Договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, передбачених ст.. 26 Закону України «Про страхування», а також у разі надання страхувальником недостовірних відомостей щодо об'єкта страхування, причин та обставин страхового випадку, тому СК було прийнято рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування за заявленим випадком. Також представник відповідача пояснив, оскільки позивачці відмовили у виплаті страхового відшкодування, то остання не має права на відшкодування пені, індексу інфляції, 3% річних , судових витрат та послуг адвоката. В якості 3-ї особи по справі було залучено ТОВ «Простофінанс», яке згідно договору автомобільного страхування №15/016729/ПР/2.1.5.1, виступало вигодонабувачем , але представник ТОВ «Простофінанс» до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи по суті був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, заяв, заперечень суду не надав. Вислухавши пояснення сторін, представників, дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим, але таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про страхування» «Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 4 Закону України «Про страхування» та статтею 980 ЦК України визначено , що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані: з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Згідно ст.. 979 ЦК України та ст.. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 26 Закону України «Про страхування» передбачені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування однією з яких є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Вищезазначені норми діючого законодавства були відображені в договорі автомобільного страхування №15/016729/ПР/2.1.5.1 між [PERSON] та ПАТ СК «Країна» від 01.10.2010 року. Під час розгляду справи по суті судом встановлено: 01.10.2010 року [PERSON] и СК «Країна» уклали договір автомобільного страхування. (а.с.5) Вигодонабувачем за даним договором було ТОВ «Простофінанс».(а.с.7-9) Під страховий захист був взятий автомобіль «Hundai Getz», державний номер [NUMBER]. 11.03.2010 року поблизу б.22 по вул. Ул'янова в м.Запоріжжя відбулась ДТП, а саме: наїзд невідомого автомобіля на стоячий автомобіль «Hundai Getz», який належить [PERSON] Про ДТП [PERSON] повідомила ПАТ СК «Країна» своєчасно. Дані обставини відповідачем не оспорювались. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 21.08.2010 року №279/08 вартість спричинених [PERSON] збитків склала 34396,39 грн ( 34768,39 грн. - 372 грн шранфиза) (а.с. 10-27). Після проведеної перевірки страховик відмовив [PERSON] у відшкодуванні збитків на ремонт автомобіля, мотивуючи тим, що страхувальник надав страховій компанії недостовірні факти про обставини страхового випадку. Свої доводи страховик мотивував висновком експерта Маляра М.І. (а.с.100-106) , в якому зазначено: -розташування автомобіля «Hundai Getz», державний номер [NUMBER] приблизно на відстані 5 см від правого бордюрного каменя; - невідповідність місця наїзду 1.9 м. від краю проїзної частини, так як автомобіль завширшки 1.65 м. був розташований на відстані 5 см. від краю проїзної частини ; - наявності широкого осипу автомобіля, який не міг розлетітись на таку відстань при наїзді на стоячий автомобіль; - відсутність слідів гальмування автомобиля «Hundai Getz» після події, так як автомобіль був зафіксован ручним гальмом, а також іншими обставинами дослідження. Однак, в своїх висновках експерт Маляр М.І. підкреслив, що «з урахуванням проведеного дослідження з технічної точки зору можна зробити висновок, що в даному місці могло бути зіткнення автомобіля «Hundai Getz», державний номер [NUMBER] і неустановленого автомобіля ВАЗ 2107 про, що свідчать залишені осипані на асфальт, пошкоджені деталі і фрагменти деталей автомобілів, характер пошкодження на автомобілі «Hundai Getz», його розташування після зіткнення. Разом з тим, дійсний механізм зіткнення даних автомобілів був другим, що не відповідає поясненню водія автомобіля «Hundai Getz» - [PERSON]» В своїх запереченнях проти позову відповідач наполягає на цих обставинах і вважає, що страхувальник надав недостовірні свідчення щодо події ДТП. Однак з такою позицією відповідача суд не може погодитись виходячи з наступного: З висновку експерта Маляра М.І. вбачається, що експерт не заперечував, що автомобіль «Hundai Getz» отримав ушкодження саме в результаті ДТП. На дослідження експерту були надані матеріали ДТП, пояснення [PERSON] , як співробітникам ДАЇ ( які суд не отримав на запит), так і пояснення [PERSON] про ДТП під час написання заяви в ПАТ СК «Країна». Але, під час складання висновку експерт Маляр М.І. не дав належну оцінку поясненням [PERSON], які суттєво різнились. Так, в заяві (а.с. 96) на ім'я голови правління СК «Країна» Шарвадзе Н.З. на виплату страхового відшкодування [PERSON] вказала, що 11.03.2010 року, в 19-00 , припаркувала свій автомобіль «Hyundai» біля будинку [ADDRESS] біля правого узбіччя і відлучилася. В 23-30 вийшла на вулицю і не виявила автомобіля. Він знаходився приблизно в 30 м від місця паркування у бік вул. Музейної з пошкодженнями задньої частини. У звіті про результати огляду місця ДТП (а.с. 98 оборот) у розділі «пояснення водіїв (учасників)» наведені наступні пояснення [PERSON]: 11.03.2010 року, в 19-00, припаркувала свій автомобіль «Hyundai» у правої бровки за адресою: [ADDRESS] і відлучилася. В 23-00 вийшла до автомобіля, але на місці його не виявила. Подивившись, виявила автомобіль приблизно в 30 м від місця паркування в напрямку вул.Музейної. Оглядом виявила пошкодження задньої частини свого автомобіля. Інших учасник ДТП з місця пригоди зник. Про те, що сталося, повідомила в ДАІ та в страхову компанію. В поясненнях [PERSON] (а.с. 99) на ім'я голови правління СК «Країна» Шарвадзе Н.З. від 17.03.2010 року зазначено, що 11.03.2010 року, о 19-00 годині, вона керувала автомобілем «Hyundai Getz», державний номер [NUMBER], [ADDRESS] зупинилась. В цьому будинку вона проводила ремонтні роботи. Припаркувавши автомобіль, приблизно на відстані від правого бордюрного каменя по ходу руху близько п'яти сантиметрів, поставила автомобіль на стоянкові гальма, при цьому, передача КПП знаходилась в нейтральному положенні, і пішла працювати. На вулиці була похмура погода, без опадів, проїжджа частина суха, вулиця освітлювалась міським освітленням. На автомобілі «Hyundai Getz», державний номер [NUMBER], встановлена сигналізація «Шериф». Приблизно о 23-30 годині, закінчивши роботу, вона вийшла з двору, але свого автомобіля не побачила. Вийшовши на проїзну частину [ADDRESS], вона помітила свій автомобіль приблизно метрів за тридцять від місця, де він був припаркований в напрямку вул. Музейної , та на проїжджий частині побачила багато уламків (бамперу, скла, номерний знак свого автомобіля). Серед уламків знаходились уламки від автомобіля марки ВАЗ-2107 (решітка радіатору, переднього бамперу, повторювач повороту, скло фар). Підійшовши до свого автомобіля, вона побачила пошкодження задньої частини кузова. Відстань від правого бордюрного каменя була приблизно п'ятдесят сантиметрів. Автомобіля іншого учасника на місці пригоди не було. Після цього вона відразу викликала працівників ДАІ, зателефонувала на телефон гарячої лінії СК «Країна» та викликала спеціаліста ТОВ «Транспортний ассістанс». До прибуття працівників ДАІ автомобіль «Hyundai Getz», державний номер [NUMBER], не пересувала. Під час перебування в будинку [ADDRESS] звуку ДТП не чула, зворотній зв'язок сигналізації не спрацював. Відповідно до листа начальника ВДАІ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Власика О.О. на ім'я судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Нікітенко Н.П. (а.с. 181) матеріали ДТП, яка мала місце 11.03.2010 року по [ADDRESS] за участю водія [PERSON], було втрачено. В поновлених співробітниками ДАІ матеріалах ДТП (а.с. 186-197) пояснення [PERSON] відсутні. Тобто, слід зазначити, що в поясненнях [PERSON], які містяться в матеріалах цивільної справи та, які були надані ПАТ СК «Країна», відсутні дані стосовно розташування місця контакту автомобілів, і первісні пояснення [PERSON] не містять інформації про розташування автомобіля «Hundai Getz» приблизно на відстані від правого бордюрного каменя по ходу руху, близько п'яти сантиметрів. Слід також зауважити , що на копіях схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.03.2010 року на [ADDRESS], (а.с. 120, 186) зафіксоване розташування автомобіля «Hyundai Getz», державний номер [NUMBER], після пригоди та вказане місце наїзду, яке розташоване на відстані 1,9 м від правого бордюру. Однак ні в жодному з матеріалів, які надані до суду, не вказано, яким чином було встановлено розташування цього місця або чи було його розташування визначено зі слів [PERSON] під час огляду місця пригоди. Крім того, на зазначеній вище схемі не позначено розташування будинку [ADDRESS], біля якого [PERSON] залишила автомобіль «Hyundai Getz», державний номер [NUMBER]. Будь-які прив'язки будь-яких об'єктів відносно будинку [ADDRESS] на схемі відсутні. Крім того, що в поясненнях [PERSON] механізм ДТП не наводиться. Вона вказує, де та в якому положенні залишила автомобіль, але встановити його дійсне розташування на проїзний частині перед ДТП, відповідно до даних схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.03.2010 року на [ADDRESS], не можливо, [PERSON] лише вказала, де та в якому стані, вона його виявила після ДТП, при цьому в її поясненнях відсутні відомості про те, яким був розвиток події між цими двома моментами. В ході судового розгляду справи було призначено і проведено дві транспортно-трасологічні експертизи в НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області (а.с. 138-148) та в ДНДІСЄ (а.с.235-250). Висновки цих експертиз підтвердили наявність ушкоджень на автомобіль «Hundai Getz» в результаті ДТП, підтвердили факт скоєння ДТП та спростували висновки дослідження експерта Маляра М.І. Так, судовий експерт ДНДІ судових експертиз Місько А.А. у висновку № 90-13 від 21.10.2013 року після дослідження матеріалів справи зауважив, що «До матеріалів цивільної справи долучений висновок експертного дослідження № 50 від 29.05.2010 року, який виконаний експертом Маляром М.І., що здійснює експертну діяльність на приватних засадах, відповідно до листа спеціаліста врегулювання збитків Запорізької регіональної дирекції СК «Країна» Третяка С.П. На вирішення дослідження було поставлене наступне питання: - Чи відповідає пояснення водія автомобілю HYUNDAI GETZ держ. ном. [NUMBER] [PERSON] дійсним обставинам пригоди? по якому він дійшов наступного висновку: - З урахуванням проведеного дослідження з технічної точки зору можна зробити висновок, що в даному місці могло бути зіткнення автомобіля HYUNDAI GETZ держ. ном. [NUMBER] і невстановленого автомобіля ВАЗ-2107, про що свідчать залишені осипані на асфальт пошкоджені деталі і фрагменти деталей автомобілів, характер пошкодження на автомобілі HYUNDAI GETZ, його розташування після зіткнення. Разом з тим, дійсний механізм зіткнення даних автомобілів був другим, що не відповідає поясненню водія HYUNDAI GETZ держ. ном. [NUMBER] [PERSON]. Обставини пригоди у листі спеціаліста врегулювання збитків Запорізької регіональної дирекції СК «Країна» Третяка С.П. були викладені відповідно до пояснень [PERSON] на ім'я голови правління СК «Країна» Шарвадзе Н.З. від 17.03.2010 року (а.с. 99). В якості вихідних даних експертові були надані копії схеми ДТП, копія пояснень [PERSON], фото з місця пригоди. Слід зазначити, що висновок експерта базується на вихідних даних, що носять суперечливий характер. Так, на схемі ДТП вказано розташування місця зіткнення на відстані 1,9 м від правого бордюру, при чому відсутні будь-які пояснення, які би вказували, яким чином було визначене його розташування під час огляду місця ДТП. В той же час, в поясненнях [PERSON] відсутні будь-які дані, щодо розташування місця зіткнення, але вона вказує про наявність на проїзній частині осипу уламків деталей автомобілів «Hyundai Getz», державний номер [NUMBER], та ВАЗ-2107. Однак на схемі ДТП ніяких позначок, які би вказували на наявність осипу, не наведено. Таким чином, експерт Маляр М.І. мав можливість використовувати розташування місця зіткнення та осипу для аналізу пояснень [PERSON] лише в тому випадку, якщо би про це йому було вказано у листі щодо проведення дослідження. Тобто, під час проведення дослідження експертом Маляром М.І. самостійно були вибрані вихідні дані для проведення дослідження, незважаючи на те, що вони були відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно, що відповідно до пункту 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (із змінами та доповненнями), експерту робити забороняється. Аналіз пошкоджень автомобіля «Hyundai Getz», державний номер [NUMBER], проводився за матеріалами автотоварознавчого дослідження. Автомобіль ВАЗ-2107 на дослідження не надавався. Однак експертом був зроблений висновок, що в момент контакту один з автомобілів знаходився під деяким кутом до іншого. Слід зазначити, що експертом Маляром М.І. огляд транспортних засобів не проводився, йому не надавалися фотознімки автомобіля ВАЗ-2107 з пошкодженнями, які виникли під час контактування з автомобілем «Hyundai Getz», державний номер [NUMBER], що виключало можливості проведення сполучення ділянок автомобілів, які контактували між собою, як експериментальним, так і графічним шляхом. Таким чином, висновок експерта Маляра М.І., зроблений ним у висновку експертного дослідження № 50 від 29.05.2010 року, щодо взаємного розташування автомобілів «Hyundai Getz», державний номер [NUMBER], та ВАЗ-2107 на момент їх вірогідного контакту, не відповідає методиці 10.4.01 «Встановлення взаємного розташування транспортних засобів в момент первинного контакту», яка занесена до затвердженого Міністерством юстиції України «Реєстру методик проведення судових експертиз». Стаття 26 Закону «Про страхування» передбачає відмову від страхових виплат у випадку надання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. При даних обставинах страхувальник [PERSON] виконала всі обов'язки перед страховиком: надала правдиві відомості про факт настання страхового випадку; викликала представників ДАЇ для належного оформлення події; своєчасно повідомила страхову компанію ; знаходилась на місці події до кінця огляду . В судовому засіданні представник відповідача не довів, що позивачка, навмисно надала неправдиві відомості про обставини страхового випадку, з урахуванням того, що лише в одному поясненні (а.с.99) з трьох (а.с. 96, 98 оборот) йшлася мова про відстані від правого бордюрного каменя по ходу руху, близько п'яти сантиметрів. Тобто, суд вважає, що страхова компанія безпідставно відмовила позивачці у виплаті страхового відшкодування. Відповідно ст.. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Ст. 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). Відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування передбачена п. 13.4.6 договору автомобільного страхування №15/016729/ПР/2.1.5.1 за яким страховик сплачує страхувальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочення платежу. Сума пені за період з 28.03.2010 по 08.01.2014 року складає 20131,78 грн., виходячи з суми відшкодування у розмірі 34396,39 грн (в період 28.03.10 - 07.06.10, подвійна ставка НБУ 20,5% пеня 1 390,93 грн.; в період 08.06.10 - 07.07.10, подвійна ставка НБУ 19,0 % пеня 537,15 грн.; в період 08.07.10 - 09.08.10 подвійна ставка НБУ 17,0% пеня 528,67 грн.; в період 10.08.10 - 22.03.12 подвійна ставка НБУ 15,5% пеня 8588,73 грн.; в період 23.03.12 - 09.06.13, подвійна ставка НБУ 15,0% пеня 6276,16 грн.; в період 10.06.13 - 08.01.14, подвійна ставка НБУ 14,0% пеня 2810,14 грн.), яка є обгрунтованою та підлягає стягненню. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. (Узагальнення судової практики Верховного Суду України від 11.11.2011 року « Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», тобто задоволенню підлягають вимоги позивачки про стягнення з ПАТ СК «Країна» і суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних : сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період 28.03.2010 р. - 08.01.2014 р. становить 5252,71 грн. (34 396,39 грн. х 1.093- сукупний індекс інфляції за період) ; сума 3 % річних від суми боргу за період з 28.03.2010 р. - 08.01.2014 р. становить 3901,40 грн. (34396,39 грн. х 3% /100 % : 365 діб х 1380 діб. ) Відповідно до вимог п.13.1.1. договору автомобільного страхування №15/016729/ПР/2.1.5.1 страхувальник має право на отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому законодавством, цим договором та Правилами. Як вбачається з наданих до суду матеріалів, та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи по суті, ТОВ «Простофінанс» не скористувалось своїм правом вигодо- набувача та не заявило вимоги до ПАТ СК «Країна» на отримання страхового відшкодування. Крім того, представник ТОВ «Простофінанс», як вигодонабувач залучений до участі по справі в якості 3-ї особи, до судового засідання не з'явився, відмови або уповноважень щодо передачі права вимоги саме [PERSON] не надав. Відповідно до Узагальнень судової практики Верховного Суду України від 11.11.2011 року якщо вигодонабувач (банк) відмовився від права, наданого йому на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, тоді банк буде третьою стороною у справі, якщо ж ні - належним позивачем має бути вигодонабувач (банк). Бездіяльність вигодонабувача, на думку суду, є фактичною відмовою на отримання страхового відшкодування, що, в свою чергу, дає можливість страхувальнику [PERSON] звернутися до суду з заявою про відшкодування коштів за договором страхування. З наведенного суд вважає позивачку належним позивачем. Вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню виходячи з наступного : Згідно п. 18.1.1. договору автомобільного страхування №15/016729/ПР/2.1.5.1 страховиком не відшкодовуються : моральна шкода, упущена вигода, простій, втрата прибутку й інші непрямі й комерційні втрати, збитки й витрати , як страхувальника, так і третіх осіб. Правовідносини, що виникли між [PERSON] та ПАТ СК «Країна», є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК). Однак, ні Законом України «Про страхування», ні договором автомобільного страхування №15/016729/ПР/2.1.5.1 між [PERSON] та ПАТ СК «Країна» не передбачений такий вид відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди, тому вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають задоволенню. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення 6000 грн за надання юридичної допомоги з наступних підстав. Витрати , пов"язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права , згідно вимог ст. 84 ЦПК України , несуть сторони … Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Вимоги позивача в частині стягнення 6000 грн за надання правової допомоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Склад та розмір правової допомоги належать до предмету доказування у справі . На підтвердження вимог про стягнення 6000 грн за надання правової допомоги позивачем надано лише дві квитанції до прибуткового касового ордеру на 1500 та 4500 грн (а.с. 162,170) . Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суду не надано розрахунку витрат , пов"язаних з розглядом цивільної справи , передбачений ПКМ України № 590 від 27.04.2006 року , тому дана частина вимог задоволенню не підлягає . Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору - 496,47 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 120 грн, а також витрати понесені позивачем за проведення експертиз (а.с. 163,171та а.с.11 т.2) в сумі 5776,44 грн.

Outcome: partial