Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла її матір, [PERSON] . На час смерті, матір була зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді належній їй на праві спільної часткової власності 1/3 частини квартири [ADDRESS] , при цьому інші 2/3 частини вказаної квартири є спільною частковою власністю позивачки та її сина, [PERSON] . Оскільки заповітів на час своєї смерті матір не залишила, то у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тобто вона та її сестра [PERSON] , яка до цього часу не завертелась з заявою до нотаріусів щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] 26.10.2020 року позивачка звернулася з заявою до приватного нотаріуса Вільногірськ міського нотаріального округу Дніпропетровської області Савельевой Г.В. про прийняття спадщини після смерті її матері, але приватний нотаріус Савельева Г.В., винесла постанову про відмову їй у вчиненні нотаріальної дії у вигляді видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки вона заяву про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори не подала. У свою чергу вона пропустила строк звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері з поважних причин, так як спочатку знаходилася тривалий час в шоковому психологічному стані, крім цього, у неї на утриманні знаходився її малолітній син, [PERSON] , [INFO] , якій є особою з інвалідністю з дитинства, який потребував постійного догляду, а її чоловік [PERSON] в той час (2018 рік) більше півроку працював у Донецький області, і до м. Вільногірськ не приїжджав, тому не міг допомагати їй доглядати дитину з інвалідністю, як і не міг допомогти в цьому її старший син, [PERSON] , 1996 року народження, якій виїхав у інше місто ще в 2013 році (у зв`язку навчанням) і після цього не повернувся проживати до м. Вільногірська. Крім цього, для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, було необхідно надати документи, які свідчили про те, що вона є донькою померлої, і має право на отримання спадйщни як спадкоємець останньої. У неї на час смерті її матері, не було свідоцтва про її народження оскільки зазначене свідоцтво зберігалося за адресом реєстрації місця проживання її матері. В 2019 році вона раптово знайшла свідоцтво про народження, однак це вже було після 18 грудня 2018 року, тобто після закінчення шестимісячного строк на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті її матері. Таким чином, позивачка вважає, що пропустила строк звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері з поважних причин, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 04.11.2020 року, відкрито позовне провадження по даній справі, призначено підготовче судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу. У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано. Представник позивача подав заяву про виклик свідка. В судовому засіданні позивачка та її представник позов та обставини викладені в ньому підтримали в повному обсязі та нажали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень з приводу задоволення позову. Третя особа подала заяву про розгляд справи за її відсутності та проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. [INFO] у м. Вільногірську Дніпропетровської області померла [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.06.2018 р. (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] та відповідно до свідоцтва про шлюб дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] », яке вона змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 6, 7). Відповідно копії свідоцтва на право власності на житло від 04.12.2000 року, виданого виконавчим комітетом Вільногірської міської Ради народних депутатів [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 8). У постанові приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Савельевої Г.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] вказано, що спадкоємцем пропущено строк для прийняття спадщини у зв`язку з чим вчинити нотаріальну дію, а саме, видати свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] неможливо (а.с. 9). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 2568 від 26.10.2020 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до копії медичного висновку № 6/62 від 01.06.2020 року [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з дитинства та згідно копії посвідчення серія [NUMBER] від 30.07.2010 року, [PERSON] має дитину інваліда (а.с. 11,12). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є чоловіком позивачки, пояснив, що він працював у смт. Новотроїцьк Донецької області з 2017 по 2019 рік. На поховання матері дружини приїжджав, а потім знову поїхав працювати і більше не приїжджав до 2019 року. [PERSON] залишалася з дитиною з інвалідністю удвох. Їх син постійно потребує догляду і приймає ліки. Після смерті матері вона була в поганому психологічному стані, часто зверталася до лікарів. Коли він приїхав у 2019 році, то вони разом із дружиною розбирали речі її матері. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. За змістом ст. 1261 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї матері, що не заперечується відповідачем. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Прийняття спадщини за законом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власного волі. Для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач як спадкоємець за законом у встановлений законом шестимісячний строк не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, не направила її поштою, а 30.10.2020 року звернувся до суду з позовом в якому просила визначити додатковий строк на прийняття спадщини з наведених у позові підстав. Судом встановлено, що позивачкою дійсно пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачка звернулася 26.10.2020 року. Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 13.03.2020 року у справі № 314/2550/17 та від 21 вересня 2020 року у справі N 130/2517/18. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Враховуючи викладене вище, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи позицію відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, враховуючи, що у позивачка є матір`ю дитини з інвалідністю, яка проживає з нею, пояснення свідка, суд вважає, що наявні поважні причини, такі, що створювали істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати віднести на рахунок позивачки за її клопотанням. На підставі викладеного і

Outcome: approved