Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом (з врахування уточненої позовної заяви), в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 19.05.2006 року у розмірі 27107,59 грн. та витрати зі сплати судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.05.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5324,95 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карти), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку та штрафів. Умовами кредитного договору передбачена можливість зміни кредитного ліміту за рішенням банку. При цьому вказує на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Пунктом 1.1.7.12 [PERSON] та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредиту у розмірі, встановленому договором. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2015 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 27107,59 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5324,95 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20015,61 гривень, штрафу на несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 гривень фіксованої частини та 1267,03 гривень - процентна складова. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача [PERSON]Є, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні вказала, що за час дії кредитного договору [PERSON] зарекомендував себе як нестабільний та неблагонадійний боржник, оскільки належним чином не виконував умови договору. Вважає нарахування процентів та неустойки обґрунтованою, оскільки такі дії банку є правомірними та регламентованими умовами кредитному договору, відповідають духу закону у звязку з наступним. Пунктами 9.3, 9.12 кредитного договору сторони погодили, що карткові рахунки відкриті на невизначений строк, і хоча договір і діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо в цей строк жодна із сторін не повідомила іншу про розірвання договору, він автоматично лонгується на той же строк. Таким чином, строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів не сплинув та ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся вчасно із вказаною заявою із додержанням вимог ст. 530, 625 ЦК України. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, у свою чергу з посиланням на викладені у письмових запереченням аргументи, обставини, а саме, просили застосувати до спірних правовідносин правила позовної давності, передбачені ст.ст. 256, 257, 258, 260, 261, 266, 267 ЦК України, у звязку з чим відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту заяви про відкриття рахунку та надання банківських послуг та [PERSON] та правил надання банківських послуг, 19 травня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк» серії А01 №054809) та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг, згідно умов якого, відповідачу була надана кредитна карта з кредитним лімітом 3900 гривень зі сплатою процентів у розмірі 36,00% щомісячно із розрахунку 360 днів у році зі строком дії картки до травня 2009 року та строком дії кредитного ліміту відповідно до строку дії карти. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Із матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2006 року [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ "Приватбанк" з письмовою заявою про надання банківських послуг у вигляді строкового кредиту, при цьому [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг. Розділом І «Введення» [PERSON] та правил надання банківських послуг визначено умови, на яких [PERSON] пропонує платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві та Пам'ятці Клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується Клієнтом і, таким чином, Клієнт виражає свою згоду, що Заява разом з Пам'яткою Клієнта, Умовами та Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. [PERSON] регулюють відносини між Банком та Клієнтом по відкриттю та обслуговуванню карткового рахунку Клієнта, а також інших банківських послуг, вказаних в Заяві. У вказаній письмовій заяві та [PERSON] та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, 23 травня 2006 року відкрив відповідачу картковий рахунок. Відповідно до п. 6.5 [PERSON] договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, за витрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] допустив порушення грошового зобов'язання за кредитним договором щодо погашення кредиту, процентів за користування кредитом у встановлені договором порядку та строки, у зв'язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 30 червня 2015 року складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5324,95 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20015,61 гривень. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.6.6 кредитного договору, у випадку невиконання зобовязань за договором, за вимогою Банку клієнт зобов'язаний виконувати зобовязання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), виплати Винагороди банку. Відповідно до п.8.6 кредитного договору, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний виплати банку штраф у розмірі 500 гривень+5% від суми позову. Згідно п.9.6 договору, за відсутності на картковому рахунку грошових коштів у розмірі, достатньому для виплати послуг банку для подовження дії картки та при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту витікання строку дії карки, банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючим тарифам. Вказана комісія стягується банком за витіканням строку щомісячно. У випадку, якщо залишок на картковому рахунку менший розміру комісії, встановленої тарифами банку, то розмір комісії за обслуговування карткового рахунку встановлюється у розмірі залишку коштів на картковому рахунку Держателя. Відповідно до вищевказаного пункту [PERSON] та правил надання банківських послуг, позичальнику було нараховано штраф у розмірі 500 гривень фіксована частина та 1267,03 гривень - процентна складова. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 27107,59 гривень. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України в зв'язку з наявністю заяви відповідача суд розглядає питання про застосування позовної давності. Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.9.12 кредитного договору, він діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закриття дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Зазначений кредитний договір сторонами був укладений 19 травня 2006 року, таким чином відповідно до вищевказаних умов кредитного договору він діє до 19 травня 2007 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 15 липня 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності. Крім того, зі змісту заяви [PERSON] про видачу кредиту, яка є невідємною частиною кредитного договору, вбачається, що строк дії картки складає 3 роки до травня 2009 року. Отже, на момент звернення позивача із даним позовом сплинув строк дії позовної давності і строк дії картки. Доводи представника позивача про те, що п.п.9.3, 9.12 кредитного договору сторони погодили, що карткові рахунки відкриті на невизначений строк, у разі якщо жодна із сторін не повідомила іншу про розірвання договору, та, що він автоматично пролонгувався на такий же термін спростовуються розділом 3 Правил користування платіжною карткою, яким передбачено, що карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця та карта продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту карти з новим строком дії. В ході розгляду справи представником позивача не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів надання відповідачу картки з новим строком дії. Крім того, зазначення у договорі, що картка відкрита на невизначений строк, не свідчить про те, що він не має строку виконання договору, оскільки п.п. 9.6, 9.7 [PERSON] та правил користування платіжною карткою передбачено, що у разі ненадходження грошових коштів на кредитну карту на погашення заборгованості протягом трьох місяців з часу закінчення строку дії карти [PERSON] починає нараховувати комісію за користування рахунком, а при нульовому рахунку на картці на неактивному рахунку картка закривається. Кредитний рахунок також закривається при ненадходженні заробітної плати на картку протягом 6 місяців та дія кредитної картки не продовжується. Згідно правової позиції, викладеної Верховним судом України в постанові від 19 березня 2014 року (в справі № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору, ч. 3 зазначеної статті передбачає, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-116цс13 про стягнення заборгованості за кредитним договором, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 264 КК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку та відповідно до ч. 3 вказаної статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з розрахунків заборгованості, наданих представником позивача, та виписки за рахунком, відповідач [PERSON] погашав заборгованість за кредитним договором і останній платіж відбувся 04 серпня 2009 року, а отже, враховуючи вимоги п. 9.12 договору, строк дії карти було продовжено на 12 місяців, тобто до серпня 2010 року. Проте, все ж на момент звернення позивача із даним позовом до суду (15 липня 2015 року) сплинув строк дії картки і строк позовної давності також. Обчислення позовної давності щодо вимог про стягнення пені здійснюється окремо за кожний день (місяць), за який пеня підлягає нарахуванню, відтак право на позов про стягнення пені за кожний день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Пеня є санкцією, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконано. Враховуючи ту обставину, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду з позовом та нараховується у межах строку позовної давності, встановленого для основної вимоги, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності і щодо вимог про стягнення неустойки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Вимога позивача про відшкодування понесених ним судових витрат задоволенню не підлягає, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed