Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визначення долі, визнання факту прийняття спадщини та права власності в порядку спадкування за законом, про визнання шлюбу недійсним, про визнання недійсним частково та скасування частково свідоцтва про право власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, який в подальшому уточнила та просила визначити долі спадкового майна, продовжити строк на прийняття спадщини та визнати за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на спадкову квартиру ,визнати шлюб недійсним, визнати недійсним частково та скасувати частково свідоцтво про право власності, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, надала пояснення по суті позову та просила останній задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, надали свої докази, заперечували право позивачки на спадок та просили відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з'явились, своїх пояснень по суті позову не надавали. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] помер рідний брат позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилась 1/3 частина квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вказана частина квартири належала йому на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 02.12.1998 року (а.с.31). Що було отримано внаслідок приватизації вказаної квартири. Іншими співвласниками квартири є відповідачі [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що 13 липня 1989 року відповідач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON],після шлюбу взяла прізвище чоловіка-[PERSON]. Але як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] на момент укладення шлюбу перебувала у шлюбних стосунках. Вказане підтверджується витягами з Державного реєєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про шлюб (а.с.41- 43) Зокрема згідно аовного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що 03.09.1988 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований ВДРАЦС реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції у Чернігівській області. Після шлюбу взяла його прізвище - [PERSON] 21.11.2011 року до вказаного актового запису були внесені зміни, а саме актовий запис про розірвання шлюбу №04 від 21.01.2009 року на підставі рішення Бобровицького районного суду від 18.12.2008 року. (а.с.42) В період перебування у вказаному шлюбі у відповідачки [PERSON] народилася донька- [PERSON] [INFO]. (а.с85). Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.43) вбачається, що 13.07.1989 року Віділлом ЗАГС м.Києва Палац одруження "Дарницький" був зареєстрований шлюб між відповідачкою [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №2145.. вказаний шлюб було розірвано 13.01.1994 року, про що відділом ЗАГС Харківського районного управління юстиції у м.Києві зроблено актовий запис №28 (а.с.43 зворот). Таким чином, достовірно встановлено, що відповідач обдурила органи РАЦСу, коли виходячі заміж за [PERSON], вказала, що вона не заміжня. Згідно ст.25 СК України в Україні діє принцип одношлюбності. Згідно ст.39 п.1 СК України шлюб вважається недійсним, якщо він зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Згідно ст.43СК України смерть одного з подружжя не є підставою для відмови у визнанні шлюбу недійсним. Тобто є достатні підстави для визнання шлюбу відповідачки [PERSON] з [PERSON] не дійсним. Що стосується вимог позивачки про визнання недійсним свідотцва про право власності за законом, поновлення строку для прийняття спадщини та визнання за нею права власності на частину квартири , суд приходить до висновку в обгрунтованості цих вимог, виходячи з наступного. У вересні - жовтні 2013 року позивачка отримала Витяг з реєстру спадкових справ та відповідь з шістнадцятої державної нотаріальної контори про те, що до Нотаріальної контори з метою прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справ даною конторою не відкривалась. (а.с.20,21). Згідно з матеріалів копії спадкової справи (а.с.70-92), наданих на запит суду приватним нотаріусом. [PERSON] вбачається, що вказана спадкова справа розпочата 10.12.2013 року до майна померлого [INFO] [PERSON] Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 23 липня 2010 року приватні нотаріуси мають право заводити спадкові справи та видавати свідоцтва про спадщину лише після смерті спадкодавця, яка настала не раніш ніж липень 2010 року., оскільки [PERSON] помер [INFO], вбачається, що приватний нотаріус не мала права видавати відкривати спадкову справу., що є порушенням. З копії спадкової справи вбачається, що відповідачкою [PERSON] подавалось дві заяви про прийняття спадщини від 11.12.2013 року та від 22.01.2014 року. При чому в першому екземплярі заявниця вказувала, що померлий є її батьком, що не відповідає дійсності та підтверджується свідоцтвом про її народження. В той же час приватним нотаріусом [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на спадщину за законом, в якому спадкоємицею є [PERSON](а.с.86). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.87) ступінь спорідненості у спадкоємиці відсутній та вона є спадкоємцем четвертої черги, як особа що проживала однією сім'єю із спадкодавцем не менше 5 років. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до час відкриття спадщини. Однак в матеріалах спадкової справи відсутні докази, які б підтверджували факт проживання відповідачки [PERSON] із померлим [PERSON] однією сім'єю, не було це також доведено відповідачкою і в судовому засіданні. Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом , відповідно до якого [PERSON] успадкувала 1/3 частину майна померлого, а саме квартири [ADDRESS]. Відповідно, до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Судом достовірно встановлено, що позивачка є спадкоємцем другої черги, як сестра та єдиний близький родич спадкодавця [PERSON]. що підтверджується матеріалами справи (а.с.17-18). Як вказує позивачка, після смерті свого брата позивачка фактично кожен день знаходилась в спадковій квартирі, доглядала за нею, у жовтні 2012 р. почала робити ремонт. Привезла в квартиру телевізор, ванну, будівельні матеріали для ремонту. Однак, не будучи обізнаною в юридичних справах, вона не знала, що необхідно звертатись до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Дізналась вона про це тільки влітку 2013 року та звернулась в нотаріальну контору, однак їй було відмовлено у відкритті спадкової справи та також вона дізналась, що її братом були втрачені всі документи. А в подальшому вона дізналась про існування відповідачів та про отримання відповідачкою [PERSON] свідоцтва про право власності на майно померлого брата. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має право протягом шести місячного строку подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України , за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд вважає за можливе поновити позивачці строк для прийняття спадщини. Що стосується визнання частково недійсним Свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1998 року, суд вважає за необхідне в даній частині відмовити, оскільки позивачкою не було надано достатніх доказів для визнання приватизації недійсною в частині отримання свідоцтва про права власності на спірне житло на відповідачів. Крім того, позивачкою не було заявлено клопотання про залучення в якості відповідачів відділу приватизації житла, який видавав Свідоцтво від 02.12.1998 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial