Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтресах [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 08.08.2002 року в с. Юрківці Заставнівського району ; а також просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, який розсташований в с.Юрківці по вул. Садова,4 Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлого 08.08.2002 року в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області. В мотивування позову посилається на те, що після смерті останнього відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 1,72 в умовних кадастрових гектарах , що знаходиться в с. Юрківці та житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в с. Юрківці по вул. Садовій, 4. За життя останній зробив розпорядження своїм майном, а саме: все своє майно заповів [PERSON]. Представник позивача посилається на те, що позивач прийняв вчасно шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме після смерті діда доглядав за житловим будинком, обробляв земельну ділянку, користувався рухомим його майном. На даний час бажає оформити своє право власності, однак цього зробити не може , оскільки у померлого не було правовстановлюючих документів на житловий будинок. Спадкоємців, котрі б мали право на обов"язкову частку в спадщині не має . При попередньому судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю. Представник територіальної громади в попереднє судове засідання не зявився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Враховуючи, що визнання позову не суперечить інтересам сторін, закону, суд вважає, що його слід прийняти та постановити рішення при попередньому розгляді справи. Судом встановлено, що 08.08.2002 року помер [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина , яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 1,72 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в с. Юрківці Заставнівського району і належав померлому на підставі сертифікату серії ЧВ№ 0043048 та житлового будинку, що розташований в с. Юрківці по вул. Садова, 4 Заставнівського району Чернівецької області . За життя останній зробив розпорядження своїм майном, склавши 01.06.2002 року заповіт, який був посвідчений секретарем Юрковецької сільської ради за реєстровим № 342, згідно якого все належне йому майно заповів [PERSON] . Відповідно до ст. 548 ЦК України ( в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Встановлено, що [PERSON] фактично вступив в упраління та володіння спадковим майно, оскільки після смерті діда [PERSON] доглядав за будинком, обробляв земельну дялянку, а тому вважається таким , що прийняв спадщину. Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, оскільки ним не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.01.2016 року. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його в органах БТІ. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. Згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності . Вищий Спецiалiзований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування п 3.3. наголошує, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будiвель ", i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Факт належності [PERSON] вищезазначеного житлового будинку підтверджується інвентарною справою та довідками з погосподарської книги, виданими Юрковецькою сільською радою. Постанова Пленуму Верховного суду України вiд 04.10.1991р. №7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок у п. 9 зазначає, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на вiдведенiй в установленому порядку на земельній дiлянцi i прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що житловий будинок з погосподарськими будівлями , що розташований в с.Юрківці по вул. Садова,4 Заставнівського району побудований в 1950 р.. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці , яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності . За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року , на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи, ту обставину, що позивач [PERSON] на час смерті [PERSON] здійснював догляд за житловим будинком, обробляв земенльну ділянку , користувався його майном, а тому він вважається особою, котра прийняла спадщину. Враховуючи наведене,

Outcome: approved