Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Овруцької міської ради заборгованість з орендної плати у розмірі 16386,77 грн., 1025,65 грн. пені та 1638,67 грн., штрафу, а всього 19051,09 грн., розірвати договір оренди індивидуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить комунальній власності №163/14 від 24.09.2014 року, укладений між Овруцькою міською радою та [PERSON], зобов»язати відповідача повернути за актом приймання-передачі Овруцькій міській раді Житомирської області частину нежитлового приміщення сховища для техніки інв. №706 площею 156,9 кв.м., яке розташоване в [ADDRESS] вартістю 25488,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5286,00 грн. В обгрунтування поданого позову посилається на те, що 24.09.2014 між Овруцькою міською радою Житомирської області (Орендодавець) та фізичною особою [PERSON] (Орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності №163/14. Договір оренди був укладений строком на 2 роки 11 місяців, а оскільки заяви про припинення цього Договору ні з однієї із сторін не надходили, дію договору було пролонговано. 24.09.2014 між Овруцькою міською радою та ФОП [PERSON] підписано акт приймання-передачі нерухомого майна за Договором оренди, а саме частину нежитлового приміщення інв. №706 загальною площею 156,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.08.2018 року заборгованість по орендній платі становить 16386,77 грн. Просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з»явивсь, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, але надав відзив на позов, в якому вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлгяє задоволенню. Учасники в судове засідання не з»явились, а тому згідно ст.223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва -щодо цілісних майнових комплексів підприємств,їх структурних підрозділів та нерухомого майна,а також майна,що неувійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств,створених у процесі приватизації(корпоратизації),що єдержавною власністю,крім майна,що належить до майнового комплексу Національної академії наукУкраїни та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств,їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності; державне підприємство із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організаційв Україні Державного управління справами -щодо нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна цього підприємства,що передається дипломатичним представництвам та консульським установам іноземних держав,представництвам міжнародних міжурядових організацій в Україні; підприємства, установи та організації щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна. Відповідно до ст.6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства. Фізична особа, яка бажає укласти договір оренди державного майна з метою використання його для підприємницької діяльності, до укладення договору зобов'язана зареєструватись як суб'єкт підприємницької діяльності. Особливості оренди майна для здійснення підприємницької та іншої діяльності громадянами та юридичними особами іноземних держав та особами без громадянства визначаються законодавством України. Суд встановив, що 24.09.2014 року між Овруцькою міською радою в особі заступника міського голови [PERSON] та фізичною особою [PERSON] (Орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, частину нежитлового приміщення сховища для техніки за інв. №706 (дві секції), площею 156,9 кв.м., розміщене за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-11). Відповідно до п.1.1 Договору орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне окреме індивидуально визначене майно - частину нежитлового приміщення сховища для техніки за інв. №706 (дві секції), площею 156,9 кв.м., розміщене за адресою: [ADDRESS], залишковою варістю 25488,00 грн. Відповідно до п.1.2. Договору майно передається в оренду для використання під гараж (стоянку для автомобіля). Відповідно до акту передачі та приймання частини нежитлової одноповерхової будівлі за адресою: [ADDRESS] [PERSON] прийняв зазначене нежитлове приміщення площею 156,9 кв.м.(а.с.13). Відповідно дост.19Закону України «Про орендудержавного такомунального майна» строки внесення орендної плати визначаються у договорі оренди. Відповідно до п. 3.6 Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним. Договір оренди укладено строком на 2 роки 11 місяців, пункт 10.1 Договору. Згідно п.10.4. Договору оренди, у разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" однією із істотних умов договору оренди та основним обов'язком орендаря є сплата орендних платежів з урахуванням індексу інфляції. Згідно з п.3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі. Відповідно ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що відповідачем допущені порушення зобов»язання за договором оренди і він має заборгованість по орендній платі за період з 01.01.2016 року по 01.08.2018 року у розмірі 16386,77 грн., що підтверджується довідкою про розмір заборгованості та розрахунком заборгованості (а.с.8,16). Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов'язання та спростування суми заборгованості перед позивачем. При цьому, суд враховує, що у відповідності до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пункту 3.7 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується бо бюджету у визначеному пунктом 3.6 з урахуванням пені в розмірі 5% облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Крім того, відповідно до пункту 3.8 договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від заборгованості. Представником позивача заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 1025,65 грн., та штрафу в розмірі 1638,67 грн. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15 та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №366/1358/16-ц. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 1638,67 грн. задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Пунктом 1 частини другоїстатті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Представником позивача заявлено вимогу про стягнення пені в межах одного року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди в розмірі 16386,77 грн., та пені в розмірі 1025,65 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 3 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Пунктом 10.9 договору передбачено, що у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю. Відповідно до ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що орендоване відповідачем майно належить до комунальної власності, підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання своїх зобовязань, орендарем неодноразово порушувались зобовязання щодо сплати орендної плати за договором, несплата відповідачем орендної плати в розмірі та в строки передбачені договором є істотним порушенням умов спірного договору оренди, внаслідок даного порушення орган місцевого самоврядування значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладанні договору, з даним порушенням місцевим бюджетом м. Овруч не в повній мірі отримані кошти, що були заплановані, в результаті чого ускладнюється фінансування та реалізація цільових програм, порушення у цій сфері спричиняють шкоду державі у вигляді недофінансування для виконання завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 5134,44 грн.

Outcome: partial