Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" 27.11.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. У заяві від 12.03.2015 р. про збільшення позовних вимог позивач додатково заявив про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 01.08.2007 року по 01.03.2015 р. в розмірі 13233,23 грн., індексу інфляції - 4658,94 грн. та 3% річних в сумі -1302,77 грн. У судовому засіданні представник позивача уточнені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив застосувати до заявлених вимог позивача про стягнення заборгованості за період з 01.08.2007 року по 31.01.2012 року строк позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS], куди позивач надає послуги теплопостачання. Однак відповідач несвоєчасно вносив плату за надані послуги, у зв'язку із чим утворилась заборгованість за період з 01.08.2007 року по 01.03.2015 р. Відповідно до ст.64 ЖК України наймач та члени його сім»ї користуються нарівні всіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають із договору найму жилого приміщення. Відповідно до "Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення" затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься щомісяця за нормами і тарифами, встановленими обласною державною адміністрацією. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Крім того, згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд не погоджується з доводами представника відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача за період з 01.08.2007 року по 31.01.2012 р., враховуючи наступне. Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах «кого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З матеріалів справи вбачається, що позивач у березні 2012 року звертався до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої ВОДИ з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], який в подальшому за заявою боржника, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2013 року був скасований. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Згідно наданого позивачем розрахунку, вбачається, що за період 01.08.2007 року по 01.03.2015 р. відповідач [PERSON] заборгувала ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за надані послуги 13233,23 грн. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, та боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора, зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. Внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем покладених на нього обов»язків позивачем за період 01.08.2007 року по 01.03.2015 р. нараховано індекс інфляції в сумі 4658,94 грн. та 3% річних в сумі -1302,77 грн. Загальна сума заборгованості, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 19194,94 грн. та підлягає стягнення з відповідача [PERSON] Ураховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved