Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому вказує, що вона 18.01.2010 року на підставі наказу №1 від 18.01.2010 року була прийнята за суміцниством на посаду бухгалтера до відповідача ТОВ Артемівського муніципального інформаційно-розрахункового центру, а з 22.01.2010 року на підставі наказу №2 від 22.01.2010 року була прийнята на постійну роботу бухгалтером. 30.04.2014 року наказом №7 від 30.04.2014 позивачку звільнено з зазначеної посади згідно ст.. 36 п. КЗпП України., але на день звільнення розрахунку по заробітної платі зі позивачкою не проведено. До теперішнього часу позивачці не сплачено заборгованість по заробітній платі за березень 2014 року у розмірі 2381,41 грн., за квітень та компенсація за 62 дні не використаного відпуску у розмірі 6704,53 грн., в загальної сумі 9085,94 грн. Крім того станом на 09.10.2014 року середній заробіток за час затримки розрахунку складає 19928,25 грн. та інфляційні втрати по день фактичного розрахунку у розмірі 556,62 грн.. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітної платі в розмірі 9085,94 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 19928,25 грн. та інфляційні втрати по день фактичного розрахунку у розмірі 556,62 грн.. Ці обставини і з'явилися підставами позову. У судовому засіданні позивач наполягає на позовних вимогах та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився - 05.11.2014 року, 08.12.2014 року. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.4 ст.74 ЦПК України. Від нього не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, оскілки відповідач повідомлений належним чином повторне не з'явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних у ній даних та доказів. Про постановлення заочного рішення позивач у судовому засіданні не заперечував. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: Згідно трудової книжки, [PERSON]. з 22.01.2010 року по 30.04.2014 року працювала в ТОВ Артемівського муніципального інформаційно-розрахункового центру на посаді бухгалтера та відповідно до наказу №7 від 30.04.2014 року звільнена за п.1 ст.36 КЗпП.. Згідно наказу №2 від 22.01.2010 року [PERSON] прийнята до ТОВ Артемівського муніципального інформаційно-розрахункового центру на посаду бухгалтера. Згідно наказу №7 від 30.04.2014 року [PERSON] звільнена з посади бухгалтера на підставі п.1 ст.36 КЗпП.. Згідно довідки ТОВ Артемівського муніципального інформаційно-розрахункового центру №196 від 28.05.2014 року, заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі за березень 2014 року у розмірі 2381,41 грн., за квітень та компенсація за 62 дні не використаного відпуску у розмірі 6704,53 грн., в загальної сумі 9085,94 грн. Згідно довідки про доходи №2 від 05.05.2014 року заробітна плата яка нарахована до виплати [PERSON] складає за лютий 2014 року - 2403,95 грн., березень 2014 року - 2381,41 грн.. В судовому засіданні встановлено, що позивачка 30.04.2014 року звільнена з підприємства і останнє не виплатило їй заборгованість по заробітній платі. Так, згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП,- у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20, 21 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування законодавства про оплату праці",- установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до абз. 3 п. 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року,- у всіх інших випадках збереження заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Враховуючи, що [PERSON] звільнена з роботи 30.04.2014 року та відповідно заробітної плати останньої за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню (2403,95 грн. + 2381,41 грн. = 4783,36 грн., відповідно довідки), та враховуючи кількість відпрацьованих робочих днів - 40, середня заробітна плата останньої становить (4783,36 грн. : 40 дн. = 119,58 грн.) 119 грн. 58 коп.. Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає (153 робочих днів за період з 01.03.2014 року по 09.10.2014 року х 119,58 грн. = 18295,74 грн.) 18295 грн. 74 коп. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст..ст. 33, 34 Закону заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. На підставі викладеного суд погоджується з розрахунком індексації проведеного позивачкою та згідно Порядку проведення компенсації працівникам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р. сума компенсації, що підлягає до стягнення, за невчасно виплачену вихідну допомогу складає 556,62грн. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, стягнути з ТОВ Артемівського муніципального інформаційно-розрахункового центру на користь позивача заборгованість по заробітної платі в розмірі 9085,94 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 18295,74 грн. та інфляційні втрати по день фактичного розрахунку у розмірі 556,62 грн. Крім того, оскільки позивач був звільнений від сплати судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути його з відповідача, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: partial