Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та її вихованні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачкою [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу в них є дитина [PERSON], [INFO]. Відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, в звґязку з чим він неодноразово звертався до органу опіки та піклування де йому було встановлено час для спілкування з дитиною. Однак відповідачка не виконувала рішення міської ради, в звґязку з чим він вимушений звернутись до суду. Просить суд визначити час побачення з дитиною кожну середу з 12 години до 20 години, та кожну суботу тижня з 08 години суботи до 12 години неділі. Позивач в судове засідання не зґявився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності ,наполягав на задоволені заявлених вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, таким чином суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України може постановити заочне рішення. Третя особа свого представника в судове засідання не направила. Суд дослідивши матеріали справи, набуває висновку. що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Шлюбні відносини між сторонами припинені. [PERSON] неодноразово намагався вирішити питання про спілкування з дитиною, а саме звертався до органу опіки та піклування. Даний факт підтверджує те, що відповідачка перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною. Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Стаття 153 СК України передбачає право матері, батька та дитини на безперервне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. У ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" чітко визначені задачі та напрямки у вихованні неповнолітніх дітей їх батьками - "Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці". З урахуванням того факту, що дитина хлопчик, дитині 12 років, суд вважає за можливим задовольнити вимоги [PERSON] про надання часу спілкування з ночуванням дитини в його квартирі. Однак суд вважає, що період зазначений позивачем, а саме два вихідних дні є завеликим, оскільки мати також повинна мати час на спілкування з дитиною у вихідні дні, тому суд вважає, що період з 17 години пґятниці до 17 години суботи буде достатнім та не буде порушувати прав матері на спілкування з дитиною. Крім того стосовно середи кожного тижня з 12 години до 20 години, це є завеликим часов. Виходячи з того, що дитина є учнем, необхідно виконувати домашні завдання, то період спілкування повинен становити з 14 години до 17 години кожної середи. На підставі викладеного, та

Outcome: approved