Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Sinton», який в подальшому уточнив, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], загальною площею 74, 6 кв.м. в літ. «А-4», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], квартиру, загальною площею 208, 7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності. В обґрунтування свого позову, позивач зазначав, 06.07.2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ «Sinton» було укладено Договір про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії за № 805/6/18/7-104, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати третій особі кредитні кошти окремими частинами, в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 1 650 000,00 гривень зі сплатою 17 % річних у гривнях, 13 % річних у доларах США, 12 % річних в Євро та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 03.07.2008 року. В подальшому сторони вносили зміни о кредитного договору та всього було укладено сімнадцять додаткових угод до Кредитного договору. Заборгованість ТОВ «Sinton» перед банком за кредитним договором становить 13 183 898,04 В якості забезпечення виконанням зобов'язань ТОВ «Sinton» за кредитним договором, між банком та [PERSON] ьбуло укладено два іпотечних договори № 805/13/26/70733 від 16.07.2007 року та № 805/13/26/7-687 від 06.07.2007 року, згідно яких [PERSON], передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначив, що оскільки заборгованість з повернення банку отриманих кредитних коштів не погашена позичальником третьою особою - ТОВ «Sinton», то є підстави для звернення стягнення на предмети іпотеки, передані відповідачем - [PERSON] у забезпечення виконання третьою особою прийнятих зобов'язань. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - ТОВ «Sinton» . у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду відзив по справі, згідного якого проти задоволення позову не заперечував, вважав його законним та обґрунтованим, справу просив розглянути без участі представника ТОВ «Sinton». (Т. 2 а.с. 7-8) Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (в подальшому перейменований на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Sinton» (Позичальник) було укладено Договір про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії за № 805/6/18/7-104, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати третій особі кредитні кошти окремими частинами, в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 1 650 000,00 (один мільйон шістсот п'ятдесят тисяч) гривень зі сплатою 17 % річних у гривнях, 13 % річних у доларах США, 12 % річних в Євро та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 03.07.2008 року. В подальшому сторони вносили зміни до Кредитного договору, про що свідчать сімнадцять додаткових угод до Кредитного договору, які містяться в матеріалах справи.(Т.1 а.с. 59-69) ПАТ «Укрсоцбанк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та перерахувало обумовлену договором суму грошових коштів на рахунок ТОВ «Sinton». Позичальник- ТОВ «Sinton», в свою чергу свої зобов'язання перед банком не виконав, грошові кошти з урахуванням відсотків в обумовлений термін не повернув. З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2012 року Господарським судом Харківської області було порушено провадження у справі № 5023/4995/12 про банкрутство ТОВ «Sinton». Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12 березня 2013 р. було затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Sinton». Зокрема, вказаною ухвалою суду було визнано грошові вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Sinton» в загальній сумі 13 183 898, 04 грн., з якої 12 272 067,39 грн. було віднесено до 1 черги, 26 071,76 грн. - до 4 черги, 885758,89 грн. - до 6 черги. В ухвалі суду чітко зазначено, що вказані грошові вимоги банку до третьої особи ґрунтуються на Кредитному договорі та додаткових угодах до нього.(Т. 2 а.с. 20-22) Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, заборгованість третьої особи перед банком за кредитним договором у сумі 13 183 898, 04 грн. станом на 12 березня 2013 року є доведеною та не підлягає доказуванню за загальними правилами глави 5 розділу І ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що предметом позову є звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок часткового погашення заборгованості третьої особи ТОВ «Sinton», а саме в розмірі 1 805 000,00 грн., вказана заборгованість ані третьою особою, яка є позичальником, ані відповідачем на момент розгляду справи не погашена. З матеріалів справи вбачається, що в якості забезпечення виконання зобов'язань третьої особи за кредитним договором, між ПАТ «УкрСоцбанк» та [PERSON] було укладено два іпотечні договори № 805/13/26/70733 від 16.07.2007 року та № 805/13/26/7-687 від 06.07.2007 року. У відповідності до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Так, в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між банком та [PERSON] 16 липня 2007 року було укладено іпотечний договір № 805/13/26/7-733, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4908. В подальшому сторони уклали ряд договорів про внесення змін до договору іпотеки, які містяться в матеріалах справи. (Т.1 а.с. 115-121) Згідно з іпотечним договором (з урахуванням договорів про внесення змін до Договору іпотеки) відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], загальною площею 74,6 кв.м. в літ «А-4», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до п. 1.1.2. договору іпотеки невід'ємною частиною предмета іпотеки вважаються всі наступні покращення, переобладнання, що будуть проведені за термін обслуговування боргу за Кредитним договором. Також, в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між банком та відповідачем 06 липня 2007 року було укладено іпотечний договір № 805/13/26/7-687, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4627. В подальшому сторони уклали вісім договорів про внесення змін до договору іпотеки, які є в матеріалах справи. (Т.1 а.с. 132-149) Так, з урахуванням усіх договорів про внесення змін до іпотечного договору, зокрема договору про внесення змін за № 6 від 21.09.2009 року, предметом іпотеки виступає нерухоме майно: квартира, загальною площею 208, 7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. П. 4.1. іпотечних договорів встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні приписи містить ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку». У відповідності до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. На виконання зазначених вище вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» 15 лютого 2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» направило відповідачу дві вимоги про усунення порушення № 08.6-02/767 та № 08.6-02/768 за кредитним договором з попередженням про можливе звернення стягнення на предмети іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, вказані вимоги було отримано 20 лютого 2012 року та 24 березня 2012 року особисто відповідачем. (Т. 1, а.с. 150-155) П. 4.6. укладених сторонами договорів іпотеки Іпотекодержателю надано право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки. У п. 4.6.3. Договору іпотеки сторони погодили можливість звернення стягнення на іпотечне майно шляхом набуття права власності на нього в порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (надалі - ЗУ «Про іпотеку»). У відповідності до пункту 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»: «З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.» Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Верховним судом України в постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-124цс13 висловлено правову позицію за якої, виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів відповідає вимогам закону. Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У відповідності до Звіту про незалежну вартість майна від 19 липня 2013 року, ринкова вартість нежитлових приміщень 1-го поверху №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], загальною площею 74, 6 кв.м в літ «А-4», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 635 000 (шістсот тридцять п'ять тисяч) гривень 00 коп. без урахування ПДВ. .(Т. 1 а.с. 199-244) Згідно даних іншого Звіту про незалежну вартість майна від 19 липня 2013 року, ринкова вартість квартири, загальною площею 208, 7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. складає 1 170 000 (один мільйон сто сімдесят тисяч) гривень 00 коп. без урахування ПДВ.(Т. 1 а.с. 168-198) Вказані звіти виконані у повній відповідності до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» суб'єктом оціночної діяльності ПП «Енергомакс», сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 12021/11, виданого Фондом державного майна України 09.06.2011. Таким чином, судом встановлено, що третя особа ТОВ «Sinton» кредитні кошти отримало, однак їх не повернуло, заборгованість на суму вартості предметів іпотеки є не погашеною; відповідач за чинними іпотечними договорами добровільно передав у забезпечення виконання зобов'язань нежитлові приміщення 1-го поверху №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], загальною площею 74, 6 кв.м в літ «А-4», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартиру, загальною площею 208, 7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після отримання вимог про усунення порушення відповідач порушення не усунув, був попереджений про можливість звернення стягнення на предмети іпотеки. За таких обставин, суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позову, позивач і документально, і нормативно довів законність та обґрунтованість позовних вимог. Розподіл судових витрат по справі належить провести за правилами ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved