Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі ТОВ «Дніпропетровськгаз збут») звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачі є споживачами природного газу за адресою: [ADDRESS] . Боржникам в період з 01.11.2017 по 04.05.2018 було поставлено природного газу на загальну суму 17\~335,61 грн. 28.02.2018 відповідачам направлялось повідомлення про суму заборгованості, проте оплату суми боргу відповідачами не здійснено. Останній платіж відповідачами був здійснений у листопаді 2020 року на суму 100,00 грн. Враховуючи здійснену оплату (з урахуванням субсидії) природного газу в розмірі 10\~626,44 грн., на даний час фактично залишається неоплаченим природний газ, що був поставлений в період з 01.03.2018 року по 04.05.2018 року. В результаті чого залишається несплаченою заборгованість відповідачів за спожитий природний газ в сумі 5 214,17 грн. Вказану суму заборгованості, а також інфляційні втрати у розмірі 1 843,29 грн. та 3% річних у розмірі 787,24 грн. позивач просить стягнути на свою користь з відповідачів. Ухвалою суду від 28 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, не повідомили причини неявки, відзиву не подали. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами природного газу за вказаною адресою (а.с. 26, 27 довідки). Відповідач [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до 25.03.2020 року, тобто був споживачем природного газу за вказаною адресою у період з 01.03.2018 року по 04.05.2018 року (а.с. 25 довідка). Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з частиною першою статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно статті 19 Закону № 2189-VIII, одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Параметри якості природного газу та величини його тиску повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Величина тиску газу не може бути меншою за мінімально допустиме значення, визначене нормативними та технічними документами на газові прилади і пристрої. Для забезпечення безперервності та безпеки газопостачання оператор газорозподільної системи здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання в житлових будинках. Постачання та розподіл природного газу споживачу здійснюються відповідно до типового договору, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Договір про постачання природного газу укладається лише в разі наявності у споживача або його постачальника договору про розподіл природного газу з відповідним оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи має право відмовити споживачу або його постачальнику в укладенні договору про розподіл природного газу виключно з підстав, визначених у статті 19 Закону України "Про ринок природного газу". Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно пункту 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем (далі-Кодекс) фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договорі розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу. 04 травня 2018 року, помешкання відповідачів за борг в сумі 17 335,61 грн. відключено від газопостачання, про що складено відповідний акт на відключення газових приладів та побутових лічильників газу (а.с. 12 копія акту). Борг за послуги з постачання природного газу за період з 01.11.2017 року по 04.05.2018 року складає 17 335,61 грн., з яких з урахуванням здійсненої оплати в сумі 10\~233,00 грн., субсидії в сумі 1\~105,68 грн. та переплати на початок періоду у сумі 782,76 грн., залишається несплаченим борг за період з 01.03.2018 по 04.05.2018 у сумі 5 214,17 грн. Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" у видачі судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за спожитий природній газ було відмовлено. Крім того, Верховний Суд в постанові від 05 липня 2019 р. у справі № 905/600/18 зазначив, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відтак, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Таким чином, суд погоджується з розрахунком позивача 3% в розмірі 787,24 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 843,29 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих пунктом четвертим частини третьої статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 102,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1) та заяви про видачу судового наказу, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 625, 714 ЦК України, розділів 1, 6,10,11 Кодексу газорозподільних систем, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved