Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, посилаючись на те, що [INFO] о 05.55 год. на дільниці контактній мережі на позначці «+32м» рудоуправління ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання трудових обов'язків електрослюсаря, внаслідок ураження електричним струмом загинув її син - [PERSON]. При цьому, нещасний випадок стався з вини підприємства, у зв'язку з невиконанням своїх обов'язків з охорони праці на виробництві посадовими особами відповідача. Таким чином, вона втратила рідного сина, на підтримку та допомогу якого розраховувала, оскільки після смерті її чоловіка, син був її останньою надією на утримання в старості. Звістка про загибель сина призвела до того, що вона постійно перебуває у нервовому стані, втратила інтерес до життя, адже думки про смерть сина не залишають її навіть тепер. У зв'язку зі станом депресії, вона практично втратила зв'язки з друзями та знайомими. Відчуття безповоротності негативних наслідків, пов'язаних зі смертю сина, постійно пригнічують її, що позначається на її психічному стані. Крім того, в неї суттєво погіршився матеріальний стан, оскільки син надавав їй певну матеріальну підтримку, що також завдає їй додаткових моральних страждань. Зважаючи на втрату сина, глибину та тривалість її моральних страждань, суттєвих незворотніх негативних змін, які відбулись у її особистому житті, погіршення стосунків з рідними та близькими, вона вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди становить 170 000 грн., які вона і просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог, надала суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що відповідно до розділу 7 акту форми Н-1 та розділу 4 акту форми Н-5, причинами нещасного випадку, що стався [INFO] з черговим електрослюсарем по ремонту контактної мережі у кар'єрі рудоуправління [PERSON], є порушення вимог безпеки під час експлуатації електроустаткування, а також порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання вимог інструкцій з охорони праці та посадових інструкцій. Комісією також встановлено, що однією з причин зазначеного нещасного випадку є невиконання потерпілим [PERSON] вимог безпеки під час експлуатації електроустаткування, а також вимог інструкції з охорони праці, у зв'язку з чим [PERSON] визнаний особою, відповідальною за нещасний випадок. Також, для відшкодування моральної шкоди, завданою смертю працівника на виробництві, відсутні правові підстави, оскільки вину ПАТ «Півд ГЗК» у нещасному випадку, який стався [INFO] з [PERSON], а також у заподіянні моральної шкоди позивачці та протиправність діяння ПАТ «Півд ГЗК» у визначеному законом порядку не встановлено, а позивачкою не доведено наявність моральної шкоди, тому є підстави вважати, що причинний зв'язок між шкодою та протиправними діяннями підприємства відсутній. Крім того, ПАТ «ПівдГЗК» не є належним відповідачем по справі. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає чстковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 1167, 1168 ЦК України, відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.1977 року (а.с.5). Згідно з свідоцтва про смерть, актовий запис № 1688, виданого 05.12.2005 року (а.с. 4), [PERSON] помер [INFO] у віці 28 років. Як вбачається з висновку комісії зазначені в Акті розслідування нещасного випадку, що стався 04 грудня 2005 року об 05 год. 55 хв. в рудоуправлінні ВАТ «ПГЗК» від 16 грудня 2005 року (а.с. 9-11), нещасний випадок вважається пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку і на нього складається акт за формою Н-1. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" дія цього Закону поширюється на осіб які працюють в умовах трудового договору (контракту) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, а тому цей закон не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, завданої його загибеллю в результаті професійного захворювання, отриманого на виробництві, і такі відносини регулюються ст.ст.1167,1168 ЦК України. Згідно з прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України від 16 січня 2003 року цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, тобто до моменту смерті [PERSON] Пунктом 4 цих положень передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, законодавство покладає відповідальність саме на підприємство відповідача. Представник Відповідача, на підставі ст. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень Позивача та на обґрунтування своїх заперечень. У зв'язку з викладеним вище, суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» повинен виплатити позивачу моральну шкоду, оскільки з урахуванням положень ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода завдана смертю фізичної особи членам сім'ї померлого (у даному випадку матері померлого) відшкодовується роботодавцем - Відповідачем у справі. За таких обставин, вимоги позивачки до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Крім того, суд вбачає наявність факту завдання моральної шкоди позивачці у зв'язку із смертю сина встановлений в судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи. Позивачка переносить моральні страждання, що позбавляє її нормальних життєвих зв'язків та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що внаслідок смерті сина у позивачки порушено звичайний для неї спосіб існування, втрата близької людини вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, матеріальною та моральною підтримкою, вона змушена переносити нервові потрясіння та душевні страждання. Позивачка оцінює заподіяну моральну шкоду в 170000,00 грн. Однак, всупереч положень ст. 57-61 ЦПК України, позивачка не надала суду доказів того, чому саме такий розмір матеріальної компенсації моральної шкоди вона вимагає до відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди в зв'язку зі смертю сина, суд враховує, характер та обсяг її душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивачка є матірю померлого, вину підприємства - відповідача в смерті [PERSON] та завданні позивачці немайнової (моральної) шкоди; наявність причинного зв'язку смерті [PERSON] із нещасним випадком на виробництві; наслідки викликані заподіяною шкодою - смерть найбільш близької людини; перенесені і по теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю сина. Враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивачки, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її життєвих, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, підлягає 40 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона пережила та переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову позивачці слід відмовити.

Outcome: partial