Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.04.1984 року на квартиру [ADDRESS] був виданий ордер на ім'я [PERSON] на сім'ю з 6 осіб. [INFO] [PERSON], який є батьком сторін, помер. На даний час у квартирі зареєстровано 11 осіб - позивачка [PERSON], її неповнолітній син [PERSON]; відповідач [PERSON]; треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] Відповідач [PERSON] з 2012 року у спірній квартирі не проживає, особистих його речей у квартирі немає, квартплату та комунальні послуги він не сплачує. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - у судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах просять розглядати справу в їх відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третіх осіб, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Вказана квартира була отримана [PERSON] на сім'ю з 6 осіб, згідно ордеру від 01.04.1984 року. [INFO] [PERSON], який є батьком сторін, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На даний час у спірній квартирі зареєстровано 11 осіб - позивачка [PERSON], її неповнолітній син [PERSON]; відповідач [PERSON]; треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім?ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім?ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з?ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім?ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що з 2012 року відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень позивачки, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: -актом ЖЕД-305 від 14.03.2018 року про те, що відповідач у спірній квартирі не проживає з 2012 року; -актом ЖЕД-305 про неможливість вручення повістки відповідачу у зв'язку з непроживанням. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він тривалий час не цікавиться. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved