Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивачі звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою про визнання правочину недійсним, визнання майнових прав, зобов`язання виконати зобов`язання в натурі. В обґрунтування свого позову Позивачі посилаються на те, що 11.01.2013 року між ТОВ «Гранит К» в особі директора Гуріна В.Г. та [PERSON] (спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] ) були укладені наступні договори купівлі-продажу майнових прав: 1.Договір №59-9-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 181 916,00 (сто вісімдесят одна тисяча дев`ятсот шістнадцять) гривень. 2.Договір №60-9-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 177 520,00 (сто сімдесят сім тисяч п`ятсот двадцять) гривень. 3.Договір №61-9-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 160 356,00 (сто шістдесят тисяч триста п`ятдесят шість) гривень. 4.Договір №63-9-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 170 800,00 (сто сімдесят тисяч вісімсот) гривень. 5.Договір №66-10-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 181 916,00 (сто вісімдесят одна тисяча дев`ятсот шістнадцять) гривень. 6.Договір №67-10-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 177 520,00 (сто сімдесят сім тисяч п`ятсот двадцять) гривень. 7.Договір №70-10-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 170 800,00 (сто сімдесят тисяч вісімсот) гривень. 8.Договір №66/а-11-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 181 916,00 (сто вісімдесят одна тисяча дев`ятсот шістнадцять) гривень. 9.Договір №67/а-11-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 177 520,00 (сто сімдесят сім тисяч п`ятсот двадцять) гривень. 10.Договір №68/а-11-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 160 356,00 (сто шістдесят тисяч триста п`ятдесят шість) гривень. 11.Договір №70/а-11-1-2, відповідно до якого ТОВ «Гранит К» зобов`язується передати у власність [PERSON] безумовне майнове право на побудоване в майбутньому майно квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується сплатити на користь ТОВ «Гранит К» грошові кошти в сумі 170 800,00 (сто сімдесят тисяч вісімсот) гривень. Позивачі стверджують, що [PERSON] були у повному обсязі виконані зобов`язання по вказаним договорам, а саме сплачено на користь ТОВ «Гранит К» вартість майнових прав, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2017р. затверджено зміни до плану санації відповідача, які передбачають передання, який передбачає передання інвесторам, що виконали свої зобов`язання за відповідними договорами, у власність проінвестованих ними квартир після закінчення будівництва. Позивачі звертались з листом до керуючого санацією ТОВ «Гранит К» про визнання їх вимог щодо передачі їм квартир, після закінчення будівництва будинку [ADDRESS] , та про розроблення та винесення на схвалення комітету кредиторів та погодження інвестора зміни до плану санації ТОВ «Гранит К», якими передбачити виконання ТОВ «Гранит К» зобов`язань перед позивачами за укладеними договорами купівлі-продажу майнових прав. Проте, керуючим санацією ТОВ «Гранит К» було повідомлено Позивачів про розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав у зв`язку з відсутністю підтвердження оплати [PERSON] вартості майнових прав ТОВ «Гранит К». У зв`язку з цим, [PERSON] та [PERSON] (спадкоємці [PERSON] ) звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області із даним позовом та просять суд: - визнати недійсним правочин повідомлення про розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав; -визнати за Позивачами (спадкоємцями [PERSON] ) майнові права на об`єкти інвестування в 4-секційному 10-поверховому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; -зобов`язати ТОВ «Гранит К» протягом 30 робочих днів після закінчення будівництва житлового будинку передати у власність Позивачів безумовні майнові права на 11 квартир у вказаному житловому будинку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представники третіх осіб заперечували щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. 28.05.2009 р. ухвалою Господарського суду Одеської області порушено провадження у справі № 1-7/158-09-3124 про банкрутство ТОВ «Гранит К» за загальною процедурою банкрутства, відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній до 18.01.2013 року (далі по тексту Закон): - введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; - накладено арешт на все належне майно Товариства з обмеженою відповідальністю „Гранит К; - заборонено боржнику, МБТІ та РОН, іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню майна боржника, де б воно не знаходилось та в якому б вигляді воно не було, здійснювати дії по реорганізації боржника, внесення майна та інших активів як внеску у підприємства, організації, що засновуються. - введено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю „Гранит К. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Симоненка Олега Петровича. Відповідно до п.1 ст. 22 Закону під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном. Пунктом 8 ст. 22 Закону керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна вчиняють правочини (укладають договори) щодо відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачі в оренду, заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства, розпорядження нерухомим майном боржника у будь-який інший спосіб. Договори, що є підставою для заявлення позовних вимог, укладено 11 січня 2013 р., тобто після порушення провадження про банкрутство, під час дії процедури розпорядження майном боржника, без будь-якої згоди розпорядника майна і стосується майна, що перебувало під арештом, доказів зворотнього до суду не надано. Крім того, відповідно до пункту 5.1 договорів купівлі-продажу майнових прав передбачено, що вказана в цьому пункті Договору грошова сума повинна бути перерахована або внесена Пайовиком на поточний рахунок ТОВ «Гранит К» до 11.01.2013 року. Відповідно до\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Також, в пункті 5.1. зазначених договорів вказано, що лише грошові кошти, які зараховані пайовиком на поточний рахунок підприємства, зараховуються в розмір грошової суми, вказаної в п.5.1. даних договорів. Отже, з вказаного пункту договорів купівлі-продажу майнових прав, чітко вбачається, що сплата вартості майнових прав повинна була бути здійснена [PERSON] до 11.01.2013 р. саме шляхом перерахування або внесення грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Гранит К», реквізити якого зазначені в договорі. Судом встановлено, що станом на 11.03.2013 року, коли, нібито, [PERSON] вносив грошові кошти в касу підприємства, у ТОВ «Гранит К» не було каси, відтак ані керівник підприємства, ані арбітражний керуючий ці грошові кошти не отримували та не уповноважували жодну особу на отримання від [PERSON] готівкових грошових коштів, докази зворотнього до суду надані не були. Тобто, оплата проведена з порушенням порядку, визначеного Договорами, поза межами процедури банкрутства та без залучення розпорядника майна боржника, що робить недопустимими докази, надані на підтвердження оплати. Відтак, судом встановлено, що на момент оформлення квитанцій до прибуткових касових ордерів, які надані позивачем, [PERSON] був позбавлений повноважень на прийняття будь-який грошових коштів як директор ТОВ «Гранит К». Крім того, грошові кошти від [PERSON] на рахунок ТОВ «Гранит К» ані до 11 01.2013 р., ані пізніше, не надходили, що підтверджується копією виписки по особовому рахунку [NUMBER] , наданої ПАТ КБ «Інвестбанк» 10.04.2017 року, за період з 21.09.2006 року по 03.12.2016 року. Так, з банківської виписки по рахунку підприємства вбачається, що останній рух будь-яких грошових коштів ТОВ «Гранит К» по даному банківському рахунку був вчинений 17.12.2009 року. З 17.12.2009 року жодних грошових коштів на даний банківський рахунок не надходило та не виплачувалось з нього на користь контрагентів ТОВ «Гранит К». Отже, [PERSON] не було виконано своїх зобов`язань по вищевказаним договорам купівлі-продажу майнових прав, а саме не було сплачено грошові кошти за майнові права на рахунок ТОВ «Гранит К». Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а\~ст.525 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.7.3 всіх вищевказаних договорів купівлі-продажу майнових прав, у разі порушення графіку платежів (прострочення більше, ніж 10 днів), Підприємство має право розірвати Договір в односторонньому порядку без згоди Пайовика. Відповідно до п.10.1. всіх договорів купівлі-продажу майнових прав, у випадку невиконання Сторонами прийнятих на себе обов`язків, договір може бути розірваний в порядку, передбаченому даним договором. Згідно до вимог ч.2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Відтак, у зв`язку з тим, що [PERSON] по вищевказаним договорам взагалі не сплатив грошові кошти на рахунок ТОВ «Гранит К», ТОВ «Гранит К» в особі арбітражного керуючого розірвало їх в односторонньому порядку на підставі п.7.3 зазначених договорів. Також суд звертає увагу на те, що всі квитанції до прибуткових касових ордерів, які надані позивачем, датовані 13.03.2013 р., тобто з пропуском 10-денного строку, встановленого п.7.3 договорів купівлі-продажу майнових прав. Таким чином, посилання позивачів у позовній заяві на те, що факт оплати вартості майнових прав підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів не може бути прийнято судом до уваги, оскільки сторони договору встановили порядок та строки оплати шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок ТОВ «Гранит К», втім [PERSON] порушив умови виконання договорів. Також судом встановлено, що в межах справи про банкрутство ТОВ «Гранит К» № 1-7/158-09-3124, ухвалою господарського суду Одеської області від 17.05.2019 р. встановлені преюдиційні обставини, а саме, «що на виконання доручення, наданого комітетом кредиторів, ТОВ „Гранит К" відповідно до протоколу засідання комітету кредиторів №10 від 18.05.2018р. арбітражним керуючим Лахненко Є.М. було на направлено запит до банківських установ з метою перевірки надходження коштів від фізичних осіб-пайовиків. У відповідь на звернення було отримано довідку АБ „Укргазбанк" №5-255/15/687/2018 від 14.09.2018р. про відсутність факту надходження коштів на рахунок ТОВ „Гранит К". Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Внаслідок чого, суд приходить до висновків, що [PERSON] не виконав свої грошові зобов`язання перед ТОВ „Гранит К" та не набув майнових прав на спірні квартири. Отже, суд вважає правомірним прийняття арбітражним керуючим ТОВ «Гранит К» повідомлення про розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав, укладених з [PERSON] та не вбачає підстав для визнання його недійсним. Оскільки позовні вимоги про зобов`язання ТОВ «Гранит К» протягом 30 робочих днів після закінчення будівництва житлового будинку передати у власність позивача безумовні майнові права на 16 квартир у вказаному житловому будинку є похідними від вимог про визнання недійсним повідомлення про розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав, то і в задоволенні цих вимог також слід відмовити. Також суд звертає увагу, що станом на сьогодні справа № 1-7/158-09-3124 про визнання банкрутом ТОВ «Гранит К» знаходиться в провадженні Господарського суду Одеської області 07.06.2017 р. ухвалою Господарського суду Одеської області по справі №1-7/158-09-3124 було звільнено керуючого санацією ТОВ «Гранит К» - керівника боржника [PERSON] ; припинено повноваження розпорядника майна ТОВ «Гранит К» - арбітражного керуючого Сніткіної І.А.; призначено керуючим санацією ТОВ «Гранит К» арбітражного керуючого Лахненка Є.М.; припинено процедуру санації ТОВ «Гранит К» його керівником; ухвалено перейти до загальної процедури санації ТОВ «Гранит К» відповідно до ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» . 04.10.2017 р. ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року по справі № 1-7/158-09-3124 про банкрутство ТОВ «Гранит К» було затверджено зміни до плану санації ТОВ «Гранит К», схвалені рішенням зборів кредиторів, оформленим протоколом №3 від 05.09.2017 року частково. Також судом було продовжено строк процедури санації товариства з обмеженою відповідальністю «Гранит К» та строк повноважень керуючого санацією ТОВ «Гранит К» арбітражного керуючого Лахненко Є.М. на 1 рік до 04.10.2018 року. В ухвалі суду Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року про затвердження змін до плану санації зазначено, що змінами до плану санації передбачено викладення розділу 5 «Заходи з відновлення платоспроможності» Плану санації в новій редакції, яка, зокрема, передбачає наступне: зобов`язання інвестора про погашення всього боргу Боржника, а саме: погашення заборгованості боржника перед кредиторами фізичними особами пайовиками ЖК «Адмірал» (реєстровими та нереєстровими) шляхом передання їм придбаної ними нерухомості у ЖК «Адмірал» відповідно до переліку кредиторів, відображених у даних змінах до плану санації. В переліку фізичних осіб пайовиків ЖК «Адмірал», яким має бути передана нерухомість у будинку, позивач відсутня. Також, у вищезазначеній ухвалі суду від 04.10.2017 року про затвердження змін до плану санації зазначено, що умовою передання інвестором фізичним особам пайовикам ЖК «Адмірал» їх нерухомості у даному житловому будинку є передання інвестору «ОК «Радуга-3» права власності на всі вільні (не реалізовані) площі житлових та нежитлових приміщень у ЖК «Адмірал» (з отриманням інвестором всієї фінансової вигоди від продажу таких вільних площ третім особам), який розташований за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, вул. Гранітна. Крім того, в ухвалі суду від 04.10.2017 року про затвердження змін до плану санації вказано, що інвестор, з моменту затвердження змін до плану санації Господарським судом Одеської області, набуває право продажу третім особам вільних (тих, які не мають бути передані фізичним особам пайовикам) комерційних (житлових та нежитлових) площ у житловому комплексі «Адмірал» з правом отримання всієї фінансової вигоди від такого продажу. Ухвала Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року про затвердження змін до плану санації ТОВ «Гранит К» була залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 року та постановою Верховного суду від 16.05.2018 року. З метою виконання умов процедури санації боржника ТОВ «Гранит К», 07.12.2017 р. між ТОВ «Гранит К» ОК «Радуга-3» та ТОВ «Інвест Холдинг Юг» був укладений Інвестиційний договір, який є додатком до змін до плану санації. Так, пунктом 2.3.7. Інвестиційного договору, передбачено, що з моменту затвердження змін до плану санації ТОВ «Гранит К» господарським судом Одеської області, інвестор має право продати майнові права на вільне (ті, які не мають бути передані фізичним особам пайовикам) комерційних (житлових та нежитлових) площ у житловому комплексі «Адмірал» з правом отримання всієї фінансової вигоди від такого продажу. Таким чином, зміни до плану санації ТОВ «Гранит К», які полягали, в тому числі, в передачі інвестору ОК «Радуга-3» право власності на всі вільні (не реалізовані) площі житлових та нежитлових приміщень у ЖК «Адмірал» та в наступному права продажу третім особам цих площ набули законної сили, є чинними та обов`язковими для виконання для всіх учасників. На виконання затверджених судом змін до плану санації, а також Інвестиційного договору, інвестор ОК «Радуга-3» здійснив реалізацію майнових прав на всі вільні (тих, які не мають бути передані фізичним особам пайовикам) комерційних (житлових та нежитлових) площ у житловому комплексі « [INFO] », що підтверджується довідкою ОК «Радуга-3» від 15.03.2019 р. Тобто, з урахуванням вищевикладеного, станом на сьогодні майнові права на всі вільні (тих, які не мають бути передані фізичним особам пайовикам) комерційних (житлових та нежитлових) площ у житловому комплексі « [INFO] » продані, законність продажу підтверджується ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року та Інвестиційним договором від 07.12.2017 р., який є дійсним. Відтак, оскільки ухвала суду є чинною, то факти, які нею встановлені, не підлягають доказуванню. Так суд, під час дослідження всіх матеріалів справи у сукупності, а саме: банківських документів та документів, які були надані фізичними особами (договори, квитанції до прибуткових касових ордерів), визначив перелік осіб, що мають майнові права на квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному переліку позивач відсутній. Отже, фактично позивачі намагались протиправно, шляхом подання даного позову, внести зміни до плану санації ТОВ «Гранит-К», тим самим порушити законні права інвестора ОК «Радуга-3», які закріплені в ухвалі Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року. Також, суд надав оцінку тому факту, що відповідно до п. 4.3. всіх договорів купівлі-продажу майнових прав, ТОВ «Гранит\~К» зобов`язалось закінчити\~будівництво та\~прийняти жилого\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~ в 4 кварталі 2013 року. Втім, ані в четвертому кварталі, ані пізніше ТОВ «Гранит К» не закінчило будівництво вищезазначеного жилого будинку. Відтак, як мінімум з початку першого кварталу 2014 року (січня 2014 р.), [PERSON] був або міг бути обізнаним про те, що ТОВ «Гранит К» свої зобов`язання за Договорами належним чином не виконало, не закінчило будівництво жилого будинку, не прийняло його в експлуатацію. Отже, [PERSON] з метою захисту своїх інтересів, повинний був цікавитись ходом будівництва жилого будинку, датою введення в експлуатацію будинку та вчиняти відповідні дії. Проте, жодних дій, направлених на захист свого порушеного права ним вчинено не було. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи вищевикладене, саме з 01.01.2014 року почався перебіг позовної давності, а закінчився 01.01.2017 р. Втім, позивачі звернулися до суду із позовною заявою лише 31.05.2019 року. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Зазначені загальні правові висновки щодо порядку застосування позовної давності є усталеними у судовій практиці Верховного Суду. Однак, оскільки судом не встановлено порушення прав та інтересів позивача, підстав для застосування строків позовної давності не вбачається. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.\~10,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, а отже задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 9 та 11ст. 158\~ЦПК України у\~випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.\~ У зв`язку із повною відмовою у задоволенні позову, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2019 року у вигляді заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступних квартир в 4-секційному 10-поверховому житловому будинку, розташованому за адресою [ADDRESS] : - \~ \~ \~ \~квартири на (дев`ятому) поверсі, будівельний № 59, проектною площею 64,97 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на 9 (дев`ятому) поверсі, будівельний № 60, проектною площею 63,40 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на 9 (дев`ятому)поверсі, будівельний № 61, проектною площею 57,27 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на 9 (дев`ятому) поверсі, будівельний № 63, проектною площею 61,00 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на 10 (десятому) поверсі, будівельний № 66, проектною площею 64,97 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 63,40 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 61,00 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 64,97 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 63,40 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 57,27 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 61,00 кв. м. \~ \~ \~ \~Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 січня 2020 року у вигляді заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступних квартир в [ADDRESS] : - \~ \~ \~ \~квартири на (дев`ятому) поверсі, будівельний № 59, проектною площею 64,97 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на 9 (дев`ятому) поверсі, будівельний № 60, проектною площею 63,40 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на 9 (дев`ятому)поверсі, будівельний № 61, проектною площею 57,27 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на 9 (дев`ятому) поверсі, будівельний № 63, проектною площею 61,00 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 64,97 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 63,40 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 61,00 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 64,97 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 63,40 кв. м., - \~ \~ \~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 57,27 кв. м., -\~\~ \~\~\~ \~квартири на [ADDRESS] , проектною площею 61,00 кв. м., Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму\~ВСУ\~№\~14\~від\~18.12.2009\~року\~«Про\~судове\~рішення\~у\~цивільній\~справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового\~рішення вимагає,\~аби такі\~рішення достатньою \~мірою висвітлювали \~мотиви,\~ на яких \~вони ґрунтуються.\~Межі такого\~обов`язку\~можуть різнитися\~ залежно від \~природи рішення\~ і мають \~оцінюватись у\~ світлі обставин \~кожної справи.\~ Національні суди,\~ обираючи аргументи \~та приймаючи \~докази, \~мають обов`язок \~обґрунтувати свою \~діяльність шляхом \~наведення підстав\~ для такого\~рішення.\~Таким чином,\~суди мають\~дослідити основні\~доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю\~змагальні документ, що стосуються прав\~та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed