Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 лютого 2014 року, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.02.2014 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок, при цьому, останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послоуг, що підтверджується підписом в заяві, при укладенні якого (Договору) сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Заявою позичальника підтверджується також той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Зазначив, що Банк на підставі Договору про надання банківських послуг свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме: наддав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитнимикоштами на умовах, передбачених Договором а в межах встановленого кредитного ліміту. Вказав, що [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджуцється свідоцтвом про смерть від 16.06.2015 року та відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, а саме: її спадкоємців, та, відповідно, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (шість місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Тим самим, спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадшини у строк з 13 червня 2015 року по 13 грудня 2015 року. Вказав, що в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON] , при цьому, відповідно до положень ч.2 ст.1281 ЦК України ним (позивачем) 03.02.2019 року була направлена претензія кредитора до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, та 03.05.2019 року отримана відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».Таким чином, відповідач [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входять, в т.ч. кредитні зобов`язання померлого позичальника, при цьому, спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме: шість місяців від дня відкриття спадщини, та відсутність у відповідача свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 30 серпня 2019 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, який залишено спадкоємцем без розгляду. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором б/н від 13 лютого 2014 року становить 5 034 грн. 42 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту. З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] , як спадкоємця позичальника [PERSON] , який помер [INFO] , заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 13 лютого 2014 року в розмірі 5034 грн. 42 коп., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 08 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання учасників справи. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, при цьому, одночасно з поданою до суду позовною заявою, позивач подав клопотання, зареєстроване судом 23 грудня 2019 року про розгляд справи за відсутності позивача. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 02 серпня 2020 року) в судове засідання подана заява, зареєстрована судом 16.09.2020 року за вх.№20728, в якій просила розгляд справи провести за відсутності сторони відповідача в судовому засіданні, в позові позивачу відмовити з підстав його (позову) недоведеності. Крім того, в поданій до суду заяві від 16.09.2020 року за вх.№20694 представник відповідача зазначила, що позичальник [PERSON] помер [INFO] , про що в червні 2015 року було повідомлено АТ КБ «ПриватБанк» та відповідно до вимог ч.2 ст.1281 ЦК України кредитору належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, та відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор, який не пред`явив вимоги у строки, встановлені ч.ч.2, 3 ст.1281 ЦК України, - позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на зазначене, відзначається, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, заявлення клопотань та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, на підставі чого, а також враховуючи категорію справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні на підставі представлених позивачем доказів. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 лютого 2014 року між акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та позичальником [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з Заяви від 13.02.2014 року, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Пам`ятки клієнта та Тарифів, та за умовами якої (заяви), позичальник підтвердив, що він ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання послуги накопичення «Копілка» і згоден на оформлення даної послуги. Судом також встановлено, що позичальник [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , про що 16 червня 2015 року міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №1625. В свою чергу, позивач АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи позов до спадкоємця позичальника [PERSON] [PERSON] , на обґрунтування своїх вимог зазначив, що свої зобов`язання за Договором він (позивач) виконав в повному обсязі, а саме: надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, в свою чергу, позичальник, не належним чином виконував взяті на себе за Договором зобов`язання, у зв`язку з чим, у позичальника перед ним (позивачем) виникла заборгованість за Договором від 13 лютого 2014 року, яка станом на дату смерті позичальника становить 5 034 грн. 42 коп. та яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредита. Крім того, встановлено, що 27.08.2019 року за вих.№SAMDNWFС00007030423 АТ КБ «ПриватБанк» направив відповідачу [PERSON] , яку вважає спадкоємцем позичальника [PERSON] лист претензію з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 5 034 грн. 42 коп., яка залишена без розгляду, що, в свою чергу, стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідно достатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина першастатті 530 ЦК України). Відповідно до змістустатті 526 ЦК Українизобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогамиЦК України. Згідно з приписамистатті 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно достатті 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третястатті 1296 ЦК України). З наданих позивачем письмових доказів судом також встановлено, що з претензією кредитора №SAMDNWFС00007030423 від 11.01.2019 року в порядку ст.1281 ЦК України, позивач звернувся до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, в якій просив: включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 5 034 грн. 42 коп., а також повідомити Банку відомості про осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмову відлприйняття спадщини після смерті боржника, та відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали (за наявності). За інформацією Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 від 20.02.2019 року за вих.№355/02-14 АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що претензія кредитора після [PERSON] , померлого [INFO] , зареєстрована та долучена до спадкової справи та у випадку оформлення спадщини, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» №SAMDNWFС00007030423 від 11.01.2019 року щодо повідомлення спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] , про наявність вимог кредитора, будуть доведені до відома спадкоємців, які прийняли спадщину. При цьому, позивач на обгрунтування позовних вимог в позові зазначив, що 03.05.2019 року ним (позивачем) отримана відповідь Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, за змістом якої спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця булла заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно достатті 1281 ЦК Україниспадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282ЦК України. Відповідно до ч.1ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, тобто, за змістом наведеної норми матеріального права до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості отриманого ними у спадщину майна, в той же час, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Крім того, аналіз вказаних вище норм права дає підстави вважати, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника та для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини, як, зокрема, зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц, а саме: - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьоюстатті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертоїстатті 1281 ЦК Україникредитор позбавляється права вимоги; - при дотриманні кредитором строків, визначенихстаттею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першоїстатті 1282 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, що визначає диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто, позивач, звертаючись до суду, повинен довести належними доказами наявність порушення його прав та законних інтересів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду ґрунтується на досліджених судом наявних у справі доказах. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. При цьому, у даній справі підстави для збирання судом доказів, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, - відсутні. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на зазначене, доводи АТ КБ "ПриватБанк" про те, що [PERSON] є спадкоємцем спадкодавця [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена адреса: [ADDRESS] , і не відмовилася від прийняття спадщини, грунтуються на припущеннях, так як позивачем не надано достовірних та належних доказів проживання спадкодавця на час смерті разом з відповідачем [PERSON] , до якої позивачем пред`явлено позов, та, крім того, суд зауважує, що реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Крім того, на переконання суду, не можуть бути визнані зазначені обставини лише на підставі інформації, що міститься у долучених позивачем копіях паспортів позичальника [PERSON] та відповідача [PERSON] - достатніми доказами того, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину і є правонаступником прав та обов`язків позичальника [PERSON] . Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що позичальник [PERSON] , який помер [INFO] , є власником/співвласником нерухомого майна будинку [ADDRESS] , а також позивачем не надано доказів та не доведено обсяг спадкового майна та його вартість, як того вимагають статті 1281 і 1282ЦК України, тобто позивачем не подано належних доказів, які б підтверджували підстави позову та правомірність заявлених позовних вимог. При цьому, відповідних клопотань щодо витребування судом інформації про належне померлому майно, а так само витребування судом інформації з Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, - позивачем не заявлялися. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи вказані норми, суд вважає, що в даній справі не підлягають до застосування строки пред`явлення вимоги до спадкоємців, оскільки законодавець пов`язує відлік шестимісячного строку з днем одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, а у випадку, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, - з днем, коли кредитор дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. З огляду на зазначене та враховуючи, що особа, яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця позичальника [PERSON] , який помер [INFO] , - відсутня, та протилежного судом з наявних у справі доказів не встановлено, відтак, відсутні і підстави для застосування строку пред`явлення вимоги до спадкоємців. Таким чином та враховуючи, що за принципом змагальності, визначеним в ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши представлені позивачем докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку про відмову позивачу АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог в зв`язку з їх недоведеністю. Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, та, враховуючи, що позивачу АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп. слід залишити по фактично понесеним останнім. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed