Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки [NUMBER] площею 3,63 га та [NUMBER] площею 3,76 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області. Позов мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки площею 3,63 га, яка раніше належала батькові чоловіка [PERSON], померлому [INFO], на яку Білолуцькою селищною радою Новопсковського району був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], та земельної ділянки площею 3,76 га, яка раніше належала матері чоловіка [PERSON], яка померла [INFO], на яку Білолуцькою селищною радою був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Спадщину після смерті батьків її чоловік прийняв. Вона як дружина померлого являється спадкоємцем першої черги за законом, заповіт на користь третіх осіб відсутній. Зараз їй необхідно реалізувати її право на спадщину, але вона не може зробити цього нотаріально, так як втрачені державні акти на земельні ділянки, тому нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з чим вона звертається до суду. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просить ухвалити на розсуд суду. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 17.02.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються довідкою, виданою виконкомом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області 01.02.2016 року за № 237, рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 02.04.2009 року, заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 15.04.2009 року, зареєстрованою в реєстрі за № 221. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 06.06.2009 року Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 23.09.2009 року, зареєстрованою в реєстрі за №105. Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, до [PERSON], як до спадкоємця першої черги за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] перейшло право на спадкове майно, в тому числі і на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]; земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER], розташовані на території Білолуцької селищної ради Новопсковського району, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлим [PERSON] та [PERSON] на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно, виданих Білолуцькою селищною радою 19.02.2003 року, зареєстрованих в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 50 та № 49 відповідно. Матеріалами справи встановлено, що на частину спадкового майна - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS], [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.07.2011 року, посвідченим державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1117. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 29.04.2013 року виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області. Відповідно до п.1 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, право на спадщину [PERSON] щодо майна його померлих батьків [PERSON] та [PERSON], зокрема земельних ділянок, увійшло до складу спадщини після його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 03.03.2009 року Кам'янською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Судом встановлено, що позивач спадщину, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO], прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з ним, що підтверджується довідкою, виданою Кам'янською сільською радою 10.11.2015 року за №1090. У чинність ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З метою оформлення спадкових прав після померлого [INFO] [PERSON] позивач звернулася до нотаріуса, однак постановою державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори від 26.11.2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого [PERSON] - видачі свідоцтва про право на спадщину (земельні ділянки), оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити, так як втрачені оригінали державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та [NUMBER] від 19.02.2003 року. Судом встановлено, що згідно ксерокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19.02.2003 року, [PERSON], померлому [INFO], на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3,6300 га, розташована на території Білолуцької селищної ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ксерокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19.02.2003 року, [PERSON], померлій [INFO], на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3,7600 га, розташована на території Білолуцької селищної ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до довідки Відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області №01-01-15/1 від 11.01.2016 року, вартість земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] площами 3,6300 га та 3,7600 га відповідно, що знаходяться на території Білолуцької селищної ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, станом на 01.01.2015 року з урахуванням коефіцієнту індексації 3,997 становить по 105341,97 грн. кожна. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Outcome: approved