Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом в якому, з урахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, просила суд усунути перешкоди з боку відповідача в користуванні належною їй земельною ділянкою для будівництва та обслуговування квартири [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідача знести самовільно збудовані ворота та паркан по [ADDRESS] та заборонити землевласникам будинку [NUMBER] користування проходом по землі Зеленоярської сільської ради від квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER] для в??їзду та проїзду, а також знаходження на ньому транспортних засобів. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є власницею ? частини квартири [ADDRESS] та володіє на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0322га для будівництва та обслуговування квартири .Цю квартиру використовували як дачу. До весни 2013 року проїзд до своєї земельної ділянки здійснювався нею по землі загального користування з боку квартири [ADDRESS] яка проходить між земельними ділянками власником яких був [PERSON], а в подальшому - [PERSON] Ворота були поставлені ще при Кащирині сумісними зусиллями всіх мешканців. В 2012 році [PERSON] запропонував співвласникам будинку [ADDRESS] поставити нові ворота на в?їзді, за кошти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ці ворота були поставлені за 4000 гривень. [PERSON] вони не сподобались і він встановив нові ворота за 6500грн. Дорогу відсипали гравієм. [PERSON] дав ключ від нових воріт. Але ж, коли в березні 2013 року [PERSON] з дочкою приїхали на дачу, то ворота були закриті на додатковий замок. Коли подзвонили [PERSON], він сказав, що не бажає щоб проїзд був через його двір. [PERSON] самовільно закрив ворота для користування іншим співвласникам будинку і збудував паркан на межі з земельною ділянкою [PERSON], перекривши можливість позивачці користуватись для проходу (заїзду) на свою земельну ділянку земельною ділянкою загального користування, що належить Зеленоярській сільській раді. Але ж іншої дороги для проїзду до квартири дочки не існує. Вимушені користуватись об'їзною ґрунтовою дорогою. В ході проведеної судової землевпорядної експертизи було встановлено, що між двома земельними ділянками, що належали [PERSON] і які в подальшому за договором купівлі-продажу у нього придбав [PERSON] є земельна ділянка, що належить Зеленоярській сільській раді Володарського району Донецької області шириною 3 метри, яка проходить від воріт до межі із земельною ділянкою [PERSON]. Зазначена земельна ділянка визначена експертом як прохід, т.щ. як проїзд вона не відповідає будівельним нормам , згідно яких проїзд може бути не менше 3,5 метрів. А тому просить заборонити користуватись цим проходом для в»їзду та проїзду, а також знаходження на ньому транспортних засобів. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. При цьому пояснили що з 2006 року [PERSON] був власником ? частини квартири [NUMBER] в багатоквартирному будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для її обслуговування, які в 2010 році подарував своїй дочці [PERSON] Квартира та земельна ділянка розташовані таким чином, що потрапити до них від [ADDRESS] можна лише досить вузькою дорогою (земельна ділянка Зеленоярської сільської ради) вздовж квартири [NUMBER], що на той час належала [PERSON] та між двома земельними ділянками [PERSON]. Власник квартири номер 2 [PERSON] проти такого порядку проїзду не заперечував. За домовленістю всіх співвласників квартир з боку [ADDRESS] за кошти співвласників були поставлені дерев?яні ворота, якими могли користуватись всі співвласники для проїзду на свою територію. Але ж в 2011 році [PERSON] продав свою квартиру та земельні ділянки [PERSON]. З моменту отримання ним права власності позивачка для проїзду на свою територію продовжувала користуватись воротами та дорогою з боку [ADDRESS], вздовж квартири [NUMBER]. [PERSON] запропонував співвласникам квартир поставити нові ворота замість дерев'яних. За кошти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за 4000 гривень були поставлені нові ворота, які [PERSON] не сподобались і він встановив нові ворота за 6500 грн. За сумісні кошти були проведені переобладнання - дорогу відсипали гравієм. По завершенню робіт [PERSON] дав ключ від нових воріт. Але ж на весні 2013 року коли [PERSON] з дочкою приїхали на свою земельну ділянку, ворота виявились закритими і [PERSON] заборонив їм їздити вздовж його квартири. Окрім того він огородив свою територію, встановивши паркан на межі з [PERSON], забравши собі до подвір'я землю, яка належить Зеленоярській сільській раді яка використовувалась для загального користування. Іншої обладнаної дороги для проїзду до власності, немає. Позивачка вимушена з 2013 року користуватись необладнаною об'їзною ґрунтовою дорогою, яка веде до лісхозу і якою неможливо користуватися під час дощів. Дії відповідача вважають незаконними та такими що перешкоджають позивачу користуватись своєю власністю, а тому просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що до придбання відповідачем квартири [NUMBER] і земельних ділянок з попереднім власником і іншими власниками квартир в будинку [NUMBER] була усна домовленість про користування проходом вздовж його квартири, між його земельними ділянками. 18.07.2011 року відповідач отримав право власності на двокімнатну квартиру [NUMBER] по [ADDRESS] та на земельні ділянки для її обслуговування. Підтверджує, що за участю [PERSON] проводився благоустрій воріт та дороги. По технічним міркам ця дорога є проходом, тому що менше 3.5 метрів. Ця земельна ділянка належить Зеленоярськй сільській раді, але ж дорогою загального користування не є. Після конфлікту з [PERSON], усна домовленість про проїзд через ворота була анульована. Згідно відомостей, зазначених в Державному акті на право власності на землю суміжними власниками зазначені Зеленоярська сільська рада та [PERSON]. Земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] не межують між собою. Землі сумісного користування між земельними ділянками [PERSON] і [PERSON] не існує. На підставі ст. 106 ЗК України він як власник, має право на встановлення твердих меж від суміжної земельної ділянки, що він і зробив. Поставлені ним ворота та паркан відповідають ст. 106 ЗК України. На своїй території він насадив садові дерева, рослинні культури квіткові насадження, вклавши в облаштування земельної ділянки великі кошти, а тому не бажає щоб вона використовувалась будь-ким ще. Суміжні землевласники не мають до нього претензій щодо встановлення меж. Претензії [PERSON] вважає безпідставними т.щ. вважає, що існує інший під'їзний шлях до їх власності, через лісхоз якими вона користуються після того як [PERSON] закрив проїзд з свого боку. Земельна ділянка Зеленоярської сільської ради можна розцінити лише як прохід. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник Зеленоярської сільської ради пояснив, що будинок [NUMBER], який має 4 квартири по [ADDRESS] належав лісхозу, а земля на якій він був розташований -Зеленоярській сільській раді. В подальшому був переданий на приватизацію і в теперішній час сторони, які за договорами купівлі-продажу купили квартири в цьому будинку є співвласниками будинку. Після приватизації власникам квартир були передані у власність земельні ділянки для обслуговування квартир, а решта землі залишилась у власності Зеленоярської сільської ради. [PERSON] зверталась до сільської ради для усунення перешкод в землекористуванні з боку [PERSON], але ж виїздом на місце було встановлено, що вони не мають суміжних меж землекористування, а тому вважають вимоги безпідставними. [PERSON], обладнавши свою садибу та встановивши огорожу своєї території дійсно забрав собі до подвір'я землю, яка належить Зеленоярській сільській раді, але ж Зеленоярська сільська рада проти цього не заперечує. [PERSON] бажає зазначену земельну ділянку отримати у власність і на теперішній час це питання знаходиться на розгляді в сільській раді. Офіційного проїзду до земельної ділянки [PERSON] не існує, але ж є ґрунтова дорога через лісхоз яка може бути використана та використовується [PERSON] для проїзду до своєї земельної ділянки. Землями Зеленоярської сільської ради можуть користуватись всі члени громади, в тому числі і [PERSON], хоча доступу до належної земельної ділянки сільська рада не має, ключів від воріт не має. Проти задоволення позову заперечує. Третя особа [PERSON] та представник Відділу Держземагенства у Володарському районі Донецької області в судове засідання не з'явились, але ж залишили заяви про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.3, ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків. На підставі правовстановлюючих документів на земельні ділянки , а також пояснень осіб, що приймали участь у розгляді справи, судом встановлено, що спірні земельні ділянки розташовані в [ADDRESS], який, згідно генерального плану (а.с.81) є одноповерховим багатоквартирним будинком, що складається із 4 квартир. Із пояснень голови вбачається, що багатоквартирний будинок [ADDRESS] до передачі у приватну власність належав Федорівському лісхозу, а земля для його обслуговування - Зеленоярській сільській раді. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою Згідно договорів дарування від 02.11.2010 року та 02.09.2011 року , державного акту а право власності на земельну ділянку та витягу про державну реєстрацію прав [PERSON] отримала у власність від [PERSON] ? частину від двокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.2006 року, та земельну ділянку площею 0,0322 га кадастровий № [NUMBER] для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] в межах діючих границь: від А доБ землі [PERSON], від Б до В землі спільного користування від В до А садиба [PERSON] (с.6-14) Згідно договорів купівлі - продажу від 18.07.2011 року та 01.11.2012 року витягів з Державного реєстру правочинів та витягу про державну реєстрацію прав [PERSON] отримав у власність від [PERSON] двокімнатну квартиру [NUMBER] багатоквартирного жилого будинку [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0.0491 га кадастровий № [NUMBER] в межах діючих границь від А до Б- земельна ділянка [PERSON], від Б до А землі Зеленоярської сільської ради та 0,0391га кадастровий [NUMBER] в межах діючих границь від А до Б- земельна ділянка [PERSON], від Б до В земельна ділянка [PERSON] від В до А - землі Зеленоярської сільської ради, для обслуговування та будівництва жилого будинку [ADDRESS] (а.с.75-79). Відповідно до ст.40 ЗК України до обов'язків власників земельних ділянок належить забезпечення використання землі відповідно до цільового призначення та умов її надання; не порушувати права власників інших земельних ділянок і землекористувачів, у тому числі орендарів; додержувати правил добросусідства, дозволяти власникам і користувачам земельних ділянок прохід до доріг загального користування, а також для спорудження або ремонту межових знаків та споруд. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №33 (а.с.191-197)та допиту експерта в судовому засіданні встановлено, що об'єктом дослідження були земельні ділянки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для обслуговування квартир [ADDRESS] Земельна ділянка [PERSON] загальною площею 882 кв. м складається з двох ділянок: 491 кв.м. та 391 кв.м. Земельна ділянка [PERSON] 322 кв. м та [PERSON] - 322 кв.м. Із висновку експерта, кадастрової зйомки, в судовому засіданні вбачається на підставі правовстановлюючих документів, що за адресою будинок [ADDRESS] існувала земельна ділянка габаритами 3.0-26.36 м=79.1 кв. м, власником якої є Зеленоярська сільська рада, яка утворювала не проїзд, а прохід від [ADDRESS] між земельними ділянками [PERSON] вздовж квартири [NUMBER] , що належить [PERSON] до квартири [NUMBER] що належить [PERSON]. На теперішній час прохід по цій земельній ділянці перекритий парканом по межі з [PERSON] та зайнятий [PERSON]. Через ворота з боку [ADDRESS] пройти неможливо. Також із висновку експерта вбачається, що на момент обстеження об'єктів немає варіантів для влаштування проїзду на земельну ділянку [PERSON] без створення проїзду, який відповідав би вимогам нормативних актів і був би шириною не менше 3, 5 м, що потребує переобладнань для збільшення ширини проїзду. Враховуючи, що адресою всіх квартир в будинку [NUMBER] є [ADDRESS], то дорога, що веде до будинку [NUMBER] є дорогою загального користування. Суд вважає, що [PERSON], при обладнанні своєї садиби, порушивши межи своїх земельних ділянок, встановлені договором купівлі-продажу земельних ділянок, безпідставно забрав собі до подвір'я землю, яка належить Зеленоярській сільській раді, перекривши існуючий до отримання ним права власності на квартиру та земельну ділянку прохід до дороги по [ADDRESS], построївши паркан на землі, що належить Зеленоярській сільській раді на межі з земельною ділянкою [PERSON] та поставивши ворота на вході з [ADDRESS] на територію багатоквартирного будинку [NUMBER], чим, за відсутності інших доріг загального користування,. в порушення ст. 40 ЗК України, позбавив [PERSON] виходу з її квартири на дорогу загального користування по [ADDRESS]. Окрім того фактично, внаслідок неправомірних дій [PERSON] квартира [PERSON] була позбавлена юридичної адреси [ADDRESS],адже вихід на [ADDRESS] із квартири [NUMBER] перекритий парканом та воротами. Також, суд вважає, що перекриття проходу до земельної ділянки та об'єктів нерухомості, що належать позивачці, з боку дороги загального користування по [ADDRESS] і відсутність у всіх співвласників будинку ключів від воріт та огорожі, становить пожежну небезпеку для всіх співвласників будинку [ADDRESS], при тому що саме з [ADDRESS] існує можливість в екстреному випадку під»їзду до будинку та господарчих споруд для виконання необхідних протипожежних заходів. З цих же підстав суд вважає, що не підлягає задоволенню уточнені вимоги позивачки щодо судової заборони користування цим проходом для в'їзду та проїзду та знаходження на ньому транспортних засобів. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в результаті самозахвату [PERSON] та включення ним до своєї садиби земельної ділянки Зеленоярської сільської ради,шляхом перекриття проходу від квартири [NUMBER] будинку [NUMBER] до [ADDRESS], було порушений охоронюваний законом інтерес позивачки щодо можливості безперешкодного користування належною їй земельною ділянкою, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, користуватись належним чином належною їй квартирою та надвірними спорудами, а також здійснювати інші права, що випливають з володіння будинком та земельною ділянкою, а тому зазначені перешкоди підлягають усуненню. Суд не приймає доводи сторони відповідача про те що діями відповідача не були порушені права позивачки тому що вона не є суміжним землевласником з [PERSON], її земельна ділянка знаходиться за земельною ділянкою третьої особи [PERSON], а суміжні землевласники Зеленоярська сільська рада та [PERSON] не мають претензій щодо встановлених [PERSON] твердих меж своєї земельної ділянки та відгородження своєї садиби від інших землевласників і співвласників будинку. При цьому суд виходить із тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» Конституційного Суду України, в рішенні у справі N 1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої ст. 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес), в п. 1 якого суд зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Суд також не приймає доводи відповідача щодо існування інших під'їзних шляхів до земельної ділянки позивачки, тому що всі зазначені варіанти під»їзду до земельної ділянки позивачки , вивчені експертом в ході експертного дослідження потребують обладнання проїзду із обов'язковим збільшенням ширини проїзду до 3,5 метрів , що свідчить про те що із їх технічних характеристик вони не є дорогами тому що не відповідають державним будівельним нормам України, встановленим відповідно до ДБН 360-92*. Визначаючи спосіб поновлення порушеного права, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога про знесення встановлених воріт, тому що, як встановлено судом, ворота були зведені ще в 2007 році за згодою всіх співвласників та за згодою співвласників були переобладнані в 2012 році. Але ж підлягають задоволенню вимоги про знесення паркану на межу землекористування [PERSON] та [PERSON], але лише в частині що перекриває прохід по земельній ділянці Зеленоярської сільської ради від [ADDRESS] вздовж квартири [NUMBER] що належить [PERSON] до квартири [NUMBER], що належить [PERSON] в будинку [NUMBER] по [ADDRESS] Таким чином, суд вважає, що перешкоди в користуванні позивачкою земельною ділянкою можуть бути усунуті шляхом відновлення порядку користування земельною ділянкою, який існував до 18.07.2011 року (до отримання [PERSON] права власності на квартиру), шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод землевласнику [PERSON] для її проходу на її земельну ділянку через земельну ділянку що належить Зеленоярській сільській раді з боку [ADDRESS] вздовж квартири [NUMBER] до квартири [ADDRESS] та знести самовільно збудований паркан на межі землекористування [PERSON] з [PERSON] , в межах, що перекриває прохід по земельній ділянці Зеленоярської сільської ради від [ADDRESS] вздовж квартири [NUMBER] що належить [PERSON] до квартири [NUMBER], що належить [PERSON] в будинку [NUMBER] по [ADDRESS] В решті позову слід відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 50% суд вважає, що судові витрати підлягають пропорційному стягненню з відповідача на користь позивача, який сплатив судовий збір при зверненні з позовом та при збільшенні позовних вимог в сумі 487,20 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме стягненню підлягає 243.60 грн.

Outcome: partial