Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, який згодом уточнили, обґрунтовуючи його тим, що 01 грудня 2010 року помер батько позивачів. Після його смерті була відкрита спадкова справа на належне йому майно. Спадкоємцями померлого були позивачі та [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] ( мати померлого, яка відмовилась від своєї частки у спадщині). 13 грудня померла мати позивачів. Після її смерті була відкрита спадкова справа на належне їй майно. 13 грудня 2011 року померла бабуся позивачів. Після її смерті заведена спадкова справа на належне їй майно. На момент смерті всіх родичів позивачі були неповнолітніми. Всі оригінали документів на майно відсутні, оскільки позивачі не знали та не знають де вони знаходяться. Листами нотаріусів позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті їх родичів через вказані обставини. Представник позивачів у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю позивачів, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його присутності, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти уточненої позовної заяви. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] та [PERSON], [INFO] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЖД № 033490, І-ЖД № 033489. Матірю [PERSON] була [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІЖ № 081511. 01 грудня 2010 року помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 248741, актовий запис № 82. Після його смерті відкрита спадкова справа в [PERSON] державній нотаріальній конторі Одеської області. Померлому на праві власності належали: житловий будинок під № 17, вулиця Котовського в с. Яськи Біляївського району Одеської області, земельна ділянка площею 2,88 га, що розташована на території Яськівської сільради Біляївського району Одеської області, майновий пай в розмірі 3069 грн., що знаходиться у пайовому фонді майна Агрофірми "Дружба народів", автомобіль марки ВАЗ модель 2108, 1993 року випуску, д/н [NUMBER], причіп легковий ШЗК 06 турист, 1998 року випуску, д/н [NUMBER], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 245/2011. Згідно до вказаної спадкової справи спадкоємцями померлого були позивачі та [PERSON] (дружина померлого), [PERSON] (мати померлого, яка згідно заяви відмовилася від своєї частки у спадщині). 13 грудня 2011 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 277168. Після її смерті відкрита спадкова справа приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. Померлій на праві власності належало наступне майно: частина житлового будинку № 17 в с. с. Яськи, Біляївського району, Одеської області, земельна ділянка площею 2,88 га, що розташована на території Яськівської сільради Біляївського району Одеської області, земельні ділянки площами 0,25 та 0,173 га, що розташовані за адресою: с. Яськи, Біляївський район, Одеська область, вул. Котовського, 15, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 6/2013. Спадкоємцями після її смерті згідно спадкової справи є позивачі. 13 грудня 2011 року померла бабуся позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 277168. Після її смерті заведена спадкова справа № 372/2017 [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Одеської області. Померлій на праві власності належала земельна ділянка за кадастровим номером 5121085600:01:001:0566, площею 2,8912 га, яка знаходиться на території Яськівської сільради Біляївського району Одеської області. Після її смерті за правом представлення спадкоємцями є позивачі. [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області від 14 липня 2017 року № 2804/22-14 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті їх батька [PERSON], через відсутність правовстановлюючих документів на майно померлого. Листом приватного нотаріуса ОМНО [PERSON] від 01.08.2017 року № 335/02-14 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті їх матері [PERSON], через відсутність правовстановлюючих документів на майно померлої. [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області від 14 липня 2017 року № 2803/22-14 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті їх бабусі [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на майно померлої. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1266 ЦК України - якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Частиною першою ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч. 3 та 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 (передбачено право на відмову від спадщини) цього Кодексу. На підставі ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5: п. 4.9. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. п. 4.12. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. п. 4.14. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. п. 4.15. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 серпня 2009 року за № 735/16751, яка передбачала можливість видачі дубліката державного акту спадкоємцям за зверненням нотаріуса втратила чинність 13.10.2013 року. Пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 передбачено, що спадкоємець, у разі відсутності в державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстрації права власності за спадкодавцем має право звернутись до суб'єкта державної реєстрації прав або державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя. При цьому для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються: документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючі документи. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, на теперішній час позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті своїх родичів, законом не передбачена можливість отримання дублікатів державних актів про право власності на землю та можливість реєстрації права власності за померлими на майно за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів. Але суд вважає, що позовні вимоги позивачів, про визнання за ними право власності на певне майно зазначене в п.п.5,6,13-18 прохальної частини позову не можуть бути задоволені, оскільки кожний позивач просить визнати за ним окремо право власності на зазначене майно в цілому, хоча за діючим законодавством, спадкоємці однієї черги, спадкують в рівних частках, якщо інше не зазначено в заповіті. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial