Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивача в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебуває із відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 01.03.2014 року Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області за № 88. Від шлюбу є одна малолітня дитина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, та який матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку із чим позивач звернулась до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, розглянути справу за її відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся про дату, час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. В матеріалах справи маються поштові повідомлення з «закінченням строки зберігання». За даних обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Заяв та клопотань від сторін не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою до судового засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку загального позовного провадження або спрощеного позовного провадження. Нормами ст. 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. Дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. Так, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01.03.2014 року Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області за № 88 (а.с. 3). Від шлюбу є одна малолітня дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав. Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею ст. 180 СК України, передбачено що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Позивач не має можливості працювати внаслідок догляду за малолітньою дитиною, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір допомоги, яку вона отримує від держави, не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.75 СК України право на утримання має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає, хоча є працездатною особою та не має інших осіб на утриманні, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач звернулась до суду із позовом 01.12.2017 року, відтак аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved