Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору та стягнення (реституції) переданої на виконання правочину грошової суми. Свої вимоги мотивує тим, що він вирішив придбати уживаний автомобіль, а тому знайшов належний на сайті об`яв Avto ria. ua за ціною нижчою від ринкової ціни. Він зателефонував на номер, зазначений в об`яві про продаж автомобіля, і дізнався, що його продаж здійснює ТОВ «Вінавтоком», представник даної компанії запропонував йому прибути до офісного приміщення в м.Суми для укладення відповідного договору. 21 січня 2019 року він прибув до приміщення відповідача у м.Суми для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу. В приміщенні представник ТОВ «Вінавтоком» повідомила, що після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу із розстроченням платежу та сплати авансу в сумі 14000,00 грн., автомобіль буде передано йому протягом кількох днів. При укладенні договору директор ТОВ «Вінавтоком» Алексєєнко С.П. не був присутнім. Він, позивач, на пропозицію представника ТОВ «Вінавтоком» перерахував на банківський рахунок ТОВ «Вінавтоком» кошти в сумі 14000 грн. як авансовий платіж за придбаний автомобіль. Після підписання договору до нього було укладено додаток №2, в якому зазначено, що обраний автомобіль ВАЗ 2110 1.6МТ . Після спливу 3-х робочих днів, як обіцяв йому представник відповідача при підписанні договору купівлі автомобілю, автомобіль відповідачем йому не було поставлено. У зв`язку з цим 29 січня 2019 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення сплачених ним коштів у зв`язку із порушенням умов договору щодо поставки автомобілю відповідачем. На зазначену письмову вимогу він отримав відповідь від 15.02.2019 року за підписом директора ТОВ «Вінавтоком», де йому повідомлялось про те, що між ним, позивачем, та відповідачем 21.01.2019 року укладено договір №300204, який носить характер послуг, за якими відповідач проводив пошук обумовленого транспортного засобу в межах цінової домовленості, і інформує його (покупця) про ринок їх в Україні, про правочин тощо. Відповідачем на його адресу було направлено аналітичний висновок, згідно з яким погоджений сторонами договором автомобіль не відшукано і придбати такий в Україні неможливо. Інших послуг відповідачем йому не надано, добровільно повернути кошти відповідач не бажає, оскільки вважає, що умови договору ними виконано. Він, позивач, вважає себе ошуканим через недобросовісні дії (введення його в оману) з боку відповідача щодо предмету та природи правочину, тому звернувся до суду з даною позовною вимогою. До договору за №300204 від 21 січня 2019 року додано: заявку за №1 від 21 січня 2019 року про доручення представнику ТОВ «Вінавтоком» виконання зобов`язань, передбачених п.п. 1.1.1 цього договору для отримання ним, позивачем, в подальшому транспортного засобу (автомобіля) «ВАЗ 2110» 1.6 МТ чорного кольору; додаток №2 відомості про транспортний засіб (автомобіль) «ВАЗ 2110» 1.6 МТ з підписами сторін, авансовий внесок 14000 грн., повна вартість транспортного засобу 64000 грн., дата поставки автомобілю 24.01.2019 року, платіжний документ ТОВ «Вінавтоком», в якому зазначено для нього банківський рахунок для перерахування ним виконавцю винагороди в сумі 14 000 грн. На виконання договірних зобов`язань за договором №300204 від 21 січня 2019 року згідно платіжного документа відділення філії СОУ АТ «Ощадбанк» за №25 позивачем на рахунок відповідача ТОВ «Вінавтоком» перераховано грошовий платіж в сумі 14000.00 грн. Згідно з договором за №300204 від 21 січня 2019 року між ним, позивачем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Вінавтоком» встановлено, що цей договір укладено та підписано 21 січня 2019 року у приміщенні по вулиці Євгена Коновальця б.31 в м.Києві представником замовника - директором ТОВ «Вінавтоком» Алексєєнко С.П. , який при цьому не був присутній. Юридична адреса ТОВ «Вінавтоком»: 01133, м. Київ, вулиця Євгена Коновальця, 31. Під час укладення та підпису договору №300204 від 21 січня 2019 року його, позивача, волевиявлення відповідало його внутрішній волі на укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу для набуття права власності на рухоме майно, а не на укладення договору пошуку транспортного засобу. При укладенні договору представником ТОВ «Вінавтоком» його введено в оману щодо обставин та умов договору, які мають істотне значення. Пошук транспортного засобу за ціною нижче ринкової є теоретичними та примарними правами для набуття особою права власності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, про набуття особою права власності на майно. При укладенні договору за №300204 від 21 січня 2019 року сторонами не досягнуто в належній формі згоди з усіх істотних умов договору щодо купівлі-продажу транспортного засобу та умов, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Також, при укладенні договору та його підпису не був присутнім представник виконавця - директор ТОВ «Вінавтоком» Алексєєнко С.П. Вважає, що укладений сторонами договір за своїм змістом суперечить Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Вважає, що через недодержання вимог закону під час укладення договору він має право на повернення йому відповідачем ТОВ «Вінавтоком» грошової суми 14000,00 грн. за правилами реституції. Посилаючись на положення Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просить суд визнати недійсним договір за № 300204 від 21 січня 2019 року, укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Вінавтоком" про пошук транспортного засобу (автомобіля) ВАЗ 2110, та стягнути з відповідача на його користь грошову суму (реституція) у розмірі 14000 грн. 00 коп. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 30). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача, суд вирішив можливим розглянути справу в його відсутність. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.94), до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Вінавтоком" в особі директора Алексєєнка С.П. та [PERSON] було укладено договір № 300204 від 21 січня 2019 року (а.с. 5-6, 7, 8). За змістом вказаного договору (п.1.1) замовник з метою отримання транспортного засобу доручає виконавцю, а виконавець зобов`язується за завданням замовника здійснити наступні дії: пошук належного транспортного засобу і інформування замовника про продавців такого транспортного засобу, про ринок продажу транспортного засобу в Україні, який задовольняє потреби замовника, про умови і види правочинів, згідно з якими можливе отримання ним транспортного засобу, надання пропозицій замовнику щодо отримання транспортного засобу (інформаційно-консультаційна послуга) (п.1.1.1); представництво інтересів замовника при укладенні договорів щодо отримання транспортного засобу у продавця, в тому числі аналіз і оцінки ризиків в межах переданих повноважень, укладення договору щодо отримання транспортного засобу у відповідного продавця (п.1.1.2); представництво інтересів замовника у відносинах з третіми особами, в тому числі і державними органами, з питань виконання умов укладених договорів замовника з отримання транспортних засобів, в тому числі надання юридичної допомоги, складання відповідних заяв, представництво в судах та органах виконавчої служби України в разі порушення умов договорів (п.1.1.3). Назва транспортного засобу, ціна його придбання вказуються у Додатках № № 1, 2 до Договору (п.1.2). Згідно п.3.3 Договору інформаційно-консультаційна послуга (п.1.1 статті 1 Договору) надається у формі аналітичного висновку протягом 15 календарних днів з моменту укладення Договору та додатку №1 до Договору. Послуга вважається наданою з дати отримання аналітичного висновку замовником безпосередньо у виконавця або з дати здачі виконавцем аналітичного висновку на пошту, чи передачі замовнику іншими відповідними засобами зв`язку та /або підписання акту наданих послуг, вартість послуги складає 10% від суми, вказаної в додатку №1 до Договору. Винагорода виконавця за інформаційно-консультаційні послуги виплачується замовником протягом одного банківського дня після підписання сторонами Договору на умовах стовідсоткової передоплати шляхом банківського переказу на рахунок виконавця (п.6.1). Винагорода виконавця за юридичні послуги виплачується замовником протягом одного банківського дня після надання таких послуг. Вид розрахунків: безготівковий (п.6.2, п.6.3). Відповідно до п. 9.1, п.9.2, 9.5 Договір вступає в силу з моменту його укладення (підписання його та додатків сторонами). Договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Зміни у договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, які оформляються додатковою угодою до договору. Винагорода за надані послуги не підлягає поверненню. Кошти за не надані послуги виконавець повертає протягом 15 банківських днів відповідно до додаткової угоди, яка укладається на підставі отриманої від замовника заяви про відмову від Договору та повернення коштів із зазначенням власних банківських реквізитів. Згідно з актом обраного автомобіля до договору № 300204 від 21 січня 2019 року, [PERSON] просить надати йому транспортний засіб марка/модель ВАЗ 2110 1.6 МТ чорного кольору; дата поставки 24.01.2019 року; місто поставки м.Суми. Повна вартість транспортного засобу 64000 грн. 00 коп. Авансовий внесок 14000 грн. залог. Сплатити залишок вартості зазначеного транспортного засобу 54000 грн. 00 коп. зобов`язується до 27.01.19 (а.с.7). В додатку №2 до договору № 300204 зазначені відомості про транспортний засіб марка/модель ВАЗ 2110 1.6 МТ, кількість - 1, комплектація (2110 1 - 62), з підписами сторін замовника та виконавця (а.с. 8). У платіжному документі ТОВ «Вінавтоком» зазначено банківський рахунок № [NUMBER] для платника [PERSON] для внесення суми залогу згідно договору № 300204 від 21.01.19р., сума платежу 14 000 грн. 00 коп. (а.с. 9). Згідно квитанції №25 від 21.01.2019 року [PERSON] сплачено на вказаний банківський рахунок 14000 грн. на рахунок ТОВ «Вінавтоком» (а.с. 10). 29 січня 2019 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Вінавтоком» із заявою на ім`я директора ТОВ «Вінавтоком» Алексєєнка С.П., в якій просить повернути йому залог в сумі 14000 грн. 00 коп. згідно договору № 300204 від 21 січня 2019 року на отримання автомобіля ВАЗ 2110 1,6МТ комплекції (2110-1-62) в зв`язку з порушенням договору на доставку автомобіля в зазначений період, автомобіль не був доставлений (а.с. 11). За змістом листа ТОВ «Вінавтоком» від 15.02.2019 року на заяву [PERSON] від 29 січня 2019 року щодо повернення коштів Договору № 300204 від 21.01.2019 року товариство виконало пункт 1.1.1 Договору і надало [PERSON] інформаційно-консультаційні послуги. Згідно з п.3.3 Договору така послуга надається у формі аналітичного висновку протягом 15 календарних днів з моменту підписання Договору та додатку №1 до нього. Послуга вважається наданою з дати отримання аналітичного висновку замовником безпосередньо у виконавця або з дати здачі товариством аналітичного висновку на пошту, вартість послуги складає 10% від суми, вказаної в додатку №1 до Договору (а.с. 12). За змістом позову позивач вказує на те, що його волевиявлення відповідало його внутрішній волі на укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу для набуття права власності на рухоме майно, а не на укладення договору пошуку транспортного засобу. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика, зокрема, включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману (п.2) ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.1), п.3), п.6) ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до п.1), п.3), п.4) ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману: - пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; - відмова від пред`явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка - недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; Згідно п.2) ч.2 ст.16 ЦК України одним способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині застосування відповідачем саме нечесної підприємницької практики. При цьому суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір № 300204 від 21 січня 2019 року купівлі продажу з розстроченням платежу. Судом встановлено, що договір не містить підпису директора ТОВ «Вінавтоком» Алексєєнка С.П . Крім того, суд також враховує, що згідно п.9.1 договір вступає в силу з моменту його укладення (підписання його та додатків) сторонами. При укладенні договору представником ТОВ «Вінавтоком» було використано засоби нечесної підприємницької діяльності, визначені ч.2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», які ввели в оману споживача [PERSON] . Так, позивачем доведено, що представник ТОВ «Вінавтоком» умисно повідомила позивачу перед укладенням договору недостовірну інформацію щодо: - наявності у відповідача обраного позивачем автомобіля ВАЗ 2110 1.6 МТ з ціною продажу 64000 грн. 00 коп., про що позивач вказав в акті обраного автомобіля; - необхідності сплати авансу в сумі 14000 грн. на рахунок № [NUMBER] , що вказаний в розділі 12 договору «Реквізити сторін», додатку № 1 до договору та видачі платіжного документу (а.с. 9); - строку поставки транспортного засобу, який зі слів представника ТОВ «Вінавтоком» становить декілька днів після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу із розстроченням платежу та сплати авансу в сумі 14000 грн., а згідно п.5.1 договору замовник при підписанні акту приймання-передачі транспортного засобу зобов`язаний оглянути його в місці поставки протягом 3 днів з моменту повідомлення його про адресу місця поставки; - нечіткого та двозначного викладення п.п. 5.1-5.3 договору, що створило у позивача враження обов`язку відповідача передати йому транспортний засіб. На думку суду, вказане у сукупності дійсно спонукало позивача укласти оспорюваний договір, на який би в іншому разі він не погодився б, оскільки бажав укласти саме договір купівлі-продажу транспортного засобу, який був в наявності, а не договору пошуку транспортного засобу. При вирішенні даного цивільно-правового спору також суд враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004. Таким чином, враховуючи несправедливі умови оспорюваного договору № 300204 купівлі-продажу з розстроченням платежу від 21.01.2019, суд дійшов висновку, що цей правочин вчинений з використанням нечесної підприємницької практики, позивача ввели в оману, а відтак вказаний договір слід визнати недійсним. Суд відхиляє інші твердження позивача щодо визнання договору недійсним, зокрема з підстав, визначених ч.1 ст. 230 ЦК України, як такі, що є безпідставними, оскільки спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів». При цьому суд враховує, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 14000 грн. 00 коп., суд враховує наступне. Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Оскільки, укладений між сторонами договір визнано недійсним, слід застосувати реституцію як спосіб захисту цивільного права, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 14000 грн. 00 коп. сплачених позивачем в якості авансового платежу. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Відповідно до ст. ст. 203, 215, 638 ЦК України,

Outcome: approved