Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту окремого проживання та про визнання майна особистою приватною власністю, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2008 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. На початку 2010 ро-ку їхні стосунки погіршились та фактично шлюбні відносини були припинені, а з 16 березня 2010 року вона проживала окремо від офіційного чоловіка разом з дітьми. На той час він проживав у своїх батьків. 03 січня 2011 року вони вирішили відновити стосунки та спільне проживання в інтересах дітей, проте вже у грудні 2011 року зрозуміли, що у них не має почуття любові один до одного, і вже через рік вирішили офіційно розлучи-тися. 07 травня 2013 року рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області їх шлюб було розірвано. У період зареєстрованого шлюбу, але під час окремого проживання нею було особисто придбане наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] та комплекс нежитлових виробничих будівель, який знахо-диться за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Промислова, 6. Позивачка вказувала, що на придбання вказаного майна вона витратила власні особисті кошти, які були нею отримані від продажу належного їй майна, ще до укладення шлюбу та позичені нею особисто кошти, а також кошти що їй подарували батьки. Під час дарування коштів батьки знали, що вона проживає окремо від чоловіка, а тому хотіли, щоб вона при-дбала собі окреме житло та нежитлові приміщення для того, щоб могла їх здавати в оренду, і отримувати кошти на утримання дітей та бути фінансово незалежною. Батьки-відповідачі [PERSON] вважали, що також будуть мати право на доходи від цього майна. Її батько на-полягав, щоб вона оформлювала придбане майно на своє ім'я, оскільки незважаючи на офі-ційний шлюб, її стосунки з чоловіком були поганими. При оформленні договорів нотаріус витребував від неї згоду на укладення договору, а також згоду і від її чоловіка, пояснивши, що це вимоги діючого законодавства. Та їй не були роз'яснені наслідки такої згоди. Позивачка наголошувала, що, станом на теперішній час, через важке матеріальне стано-вище, відсутність можливості утримувати належне їй нерухоме майно в належному стані та необхідності отримання коштів на навчання старшого сина та лікування молодшого, вона ви-рішила продати належне їй нерухоме майно. Проте, вона не має можливості цього зробити, оскільки воно підпадає під режим спільної сумісної власності подружжя на тій підставі, що це майно було набуте під час перебування у шлюбі з [PERSON]. Позивачка зазначала, що на даний час місце перебування відповідача їй не відоме, ос-кільки він виїхав за межі України та тривалий час не спілкується ані з батьками, ані з дітьми. Не допомагає в їх утриманні та не сплачує аліменти близько 3-х років. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважають, що без погодження з ними позивачка не має права на продаж майна, оскільки вони давали їй кошти на його придбання, та розраховували на прибуток від нього та на частку власності у ньому, проте не допогають їй його утримувати. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], незважаючи на обізнанінсть щодо шля-ху придбання майна вважають, що спірне майно є спільною сумісною власністю, оскільки це майно було набуте позивачем під час шлюбу з відповідачем та наполягають, що як батьки відповідача, на час поки відомості щодо проживання їх сина не відомі, мають право на част-ку цього майна та позивач не має права без їх згоди здійснювати відчуження майна в інтере-сах спільних дітей. Позивачка просила суд встановити, що вона, [PERSON] проживала окремо від свого чоловіка [PERSON], [INFO] та вела окремо господарство в період з 16.03.2010 року по 03.01.2011 року. Крім того, визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] та на комплекс нежитлових виробничих будівель, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Промилова, 6. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог та надала по-яснення в межах заявленого позову. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, належним чином пові-домлений про день та час слухання справи у встановленому законом порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надав-ши заяви, в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] та просили справу розглядати за їх відсутністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явились, надали заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутністю. Позовні вимоги визнали і не заперечували проти задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] в період з березня 2010 року по січень 2011 року не проживала зі своїм чоловіком [PERSON] і в цей час за свої кошти та подаровані їй батьками кошти придбала квартиру по вул. Ен-тузіастів, 10 в м. Каховка Херсонської області по комплекс нежитлових виробничих будівель, який знаходиться по вул. Промиловій, 6 в м. Каховка Херсонської області. Свідок [PERSON] надав суду аналогічні [PERSON] пояснення. Вислухавши пояснення позивача та пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволен-ню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської обла-сті від 07 травня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.06.2010 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить комплекс, не-житлових виробничих будівель, який знаходиться м. Каховка Херсонської області по вул. Промислова, 6 (а.с.7). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.06.2010 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки, виданою 31.01.2013 року за вих.№ 24 головним бухгалтером ПП "Пів-денне насіння" [PERSON], [PERSON] повністю погасила суму позики (безвідсотко-вої). За договором позики від 01.06.2010 року і станом на 31.01.2013 року заборгованість від-сутня (а.с.11). Відповідно до договору дарування грошових коштів від 12.06.2010 року, [PERSON] подарував [PERSON] грошові кошти у розмірі 70 000 грн. (а.с.12). Згідно договору дарування грошових коштів [PERSON] подарувада [PERSON] 65 000 грн. (а.с.13). Відповідно до договору оренди земельної ділянки Орендодавець-Каховська міська рада в особі міського голови [PERSON] передала [PERSON] терині Юріївні в строкове платне користування земельну ділянку на підставі Рішення 42 сесії VI скликання Каховської міської ради від 30.05.2013 року № 800/42 "Про затвердження про-ектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок в орен-ду" для обслуговування комплексу нежитлових виробничих будівель, що знаходиться в м. Каховка Херсонської області по вул. Промислова, 6 (а.с.17-18). У відповідності до ст.256 ЦПК України, справи, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються у судовому по-рядку. За ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чо-ловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з по-важної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба то-що) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної влас ності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено до-мовленістю між ними або шлюбним договором. Водночас, за п.3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чо-ловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних від-носин (ч.6 ст.57 СК України). Отже, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об''єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною під-ставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що слід визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на придбане нею в період шлюбу нерухоме майно.

Outcome: approved