Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог, покликається на те, що 09.06.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції , між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис №870. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства . На побутовому рівні у них виникають сварки, непорозуміння в сімейних відносинах. Просить розірвати шлюб. Крім того, дитина залишилась проживати із нею та потребує значних матеріальних затрат, відтак просить стягнути із нього аліменти на утримання сина, розмір яких вподальшому уточнила та просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1/3 від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не прибула, подала заяву про слухання справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідно, до ст.ст.169,224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи у його відсутності та на підставі наявних у ній документів та доказів, ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечила позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 09.06.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції , між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №870. З часом, відносини в сім"ї погіршились, що призвело до втрати любові та поваги один до одного. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини і його слід розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити "[PERSON]". Згідно ст. 56 ч.3 Сімейного Кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 110 згаданого Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 28 квітня 2004 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №2135. Оскільки, відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання сина , дитина проживає разом з матір'ю та повністю перебуває на утриманні позивачки , якій не вистачає власних коштів на його утримання , з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 13.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття . Відповідно до ст. 182 згаданого Кодексу, при визначенні розміру аліментів , суд враховує стан здоров"я дитини , матеріальне становище дитини та платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку , яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved