Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Вказують, що їм, [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач, в належній їм квартирі, зареєстрована на правах дружини [PERSON], але з 13.08.2016 в ній не проживає. Вони, як співвласники вказаної квартири позбавлені права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном, у зв'язку з чим, вимушені звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони судове засідання не з'явилися. Від позивачів надійшли до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надавши на електрону адресу суду клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника відділу, за матеріалами справи на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. [PERSON] та члену її сім'ї [PERSON], на праві спільної часткової власності в рівних долях належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 07.02.2005, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6660730 від 03.03.2005./а.с.8,9/ Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.07.2011, [PERSON] має сина [PERSON], [INFO]./а.с.14/ Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 30.12.2017, у зв'язку з укладенням шлюбу з [PERSON] прізвище [PERSON] змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]»./а.с.13/ Згідно повідомленням відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №4914 від 09.08.2018 [PERSON], [INFO], зареєстрована в квартирі [ADDRESS]./а.с.19/ Однак, відповідач за місцем реєстрації не проживає з 13.08.2016, що підтверджується довідкою КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26.07.2018./а.с.15/ Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Отже, виходячи з зазначених положень закону, колишній член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах на яких він посилився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником., а втрачає колишній власник члена сім"ї права користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Установлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрована та проживала відповідач [PERSON], яка була дружиною позивача, отже належала до членів сім"ї співвласника квартири [PERSON] Оскільки квартира перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім'ї таким, що втратив право на житло. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 183 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. 49 265 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач як колишня дружина, більше як шість місяців не проживає в будинку, який належить йому на праві особистої власності, так як переїхала на інше місце проживання, тому відповідно до ст. 71 ЖК України просить визнати її такою, що втратила користування спірним житловим приміщенням. Однак, норми ст. 71 ЖК України регулюють відносини між власником житлового будинку та наймачем або членів його сім'ї щодо збереження житлової площі за тимчасовою відсутністю останніх , тому посилання на цю статтю як одну з підстав втрати права користування будинком не поширюється на правовідносини між власником житлового будинку та членів або колишніх членів його сім"ї. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, але з 13.08.2016 в ній не проживає, тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України може бути визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved