Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд із позовом до Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які в ході розгляду справи були змінені, посилаючись на те, що згідно наказу директора Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» №20 від 11.02.2014 року його звільнено з роботи за ч.1 ст.41, п.7 ч.1 ст.43-1 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Підставою для звільнення та видачі наказу про звільнення за одноразове грубе порушення трудових обов'язків позивачем стали чотири акти: №1, №2, №3, №4 від 10.02.2014 року, в яких зазначено, що позивач був відсутній на роботі 10.02.2014 р. з 08 години до 08 години 35 хв., з 11 години 35 хв. до 12 години, та з 13 години до 15 годин 25 хв. Як зазначив позивач в позовній заяві, відповідно до наказу «Могилів-Подільського монтажного технікуму» №63 від 30.08.1994 року він був прийнятий на роботу викладачем; № 102-б від 28.10.2003 р. його призначено тимчасово виконуючим обов'язки завідуючого будівельним відділенням; № 56-6 від 03.05.2004 року йому встановлена кваліфікаційна категорія «Спеціаліст 1 категорії»; № 58-а від 11.05.2004 року його переведено постійно на посаду завідуючим будівельним відділенням; відповідно до наказу № 100 від 30.06.2007 року позивач звільнений від обов'язків завідуючого будівельного відділення та переведений на посаду викладача спец. дисциплін; наказом № 124 від 01.08.2007 року позивач поновлений на посаді завідуючого будівельним відділенням. З 31.03.2008 року навчальний заклад перейменовано у Державний вищий навчальний заклад «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж». Відповідно до наказів: № 100-к від 22.05.2009 року позивачу встановлена кваліфікаційна категорія «Спеціаліст вищої категорії» та присвоєно педагогічне звання старший викладач; наказом № 124 від 01.07.2010 року його переведено на вакантну посаду заступника директора з навчальної роботи. Позивач вважає, що його звільнено з порушенням законодавства про працю з наступних підстав: наведені в актах факти його відсутності на роботі 10.02.2014 року не є правдивими, що можуть підтвердити свідки, які є працівниками коледжу. В оскаржуваному наказі про звільнення та доданих до наказу актах не вказано на якій посаді він припустився одноразового грубого порушення трудових обов'язків. Як зазначено позивачем, перед звільненням він суміщав посаду заступника директора з навчальної роботи з посадою викладача спец. дисциплін. Тому вважає, що у наказі про звільнення та доданих до нього актах мало бути зазначено посаду на якій він припустився одноразового грубого порушення трудових обов'язків та посаду з якої його було звільнено. Незаконне звільнення призвело до втрати позивачем роботи. Це спричинило втрату зв'язків з підприємством, у якому він працював, втрату трудових зв'язків з колегами по роботі. У зв'язку з цим він намагається докласти додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення трудових зв'язків. Зазначені обставини позивач вважає підставою для стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, яку він оцінює у сумі 20000 грн. А тому, позивач просить суд, визнати незаконним наказ Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» № 20 від 11.02.2014 року про звільнення його з роботи, скасувавши його. Поновити його на посаді заступника директора з навчальної роботи та на посаді викладача спец. дисциплін Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж». Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.02.2014 р. до дня поновлення на роботі та моральну шкоду у сумі 20000 грн. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Позивач пояснив в суді, що 10.02.2014 року він був присутній на роботі з 8 години ранку до 12 години, та з обіду з 13 години до 17 години, про що засвідчать свідки, які зазначені ним в позовній заяві. В актах, які стали підставою для його звільнення, зазначені факти відсутності його на роботі протягом робочого дня, які не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та витрати, що пов'язані з явкою представника позивача до суду, про що було подано відповідні докази та квитанції. Представники відповідача Трачук А.В., Огородник В.В., Токарчук О.М. заперечували щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі та просили суд в їх задоволенні відмовити за їх безпідставністю. Зазначили, що факт відсутності позивача на роботі 10.02.2014 року, підтверджується складеними актами про це, та показами свідків. Для контролю за правилами трудового розпорядку позивачем, була створена комісія, так як позивач з 20.01.2014 року по 10.02.2014 року не виходив на роботу, про причини неявки адміністрацію коледжу не повідомив. Вважають, що відсутність позивача на роботі 10.02.2014 року є одноразовим грубим порушенням трудового законодавства, зважаючи на займану ним посаду. Свідки зі сторони позивача пояснили наступне, а саме, свідок [PERSON], викладач Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснив, що після 11 години дня 10.02.2014 року він до 11 години 50 хв. перебував в кабінеті позивача, вирішував з ним виробничі питання. В цей проміжок часу, в кабінет до позивача заходили працівники коледжу [PERSON], [PERSON] Так як всі питання не вдалось вирішити, вони домовились, що з позивачем зустрінуться після обіду. Біля 13 години він зустрівся з позивачем біля його кабінету, в якому він пробув хвилин 15-20, і пішов на четверту пару, яка почалася о 13 годині 20 хв. Після закінчення пари він йшов по коридору на засідання комісії і бачив позивача, який розмовляв з психологом коледжу. Після закінчення засідання комісії в 15 годин 20 хв. він по виробничих питаннях заходив в кабінет позивача і спілкувався з ним приблизно 7 хвилин. Свідок [PERSON], викладач електротехнічних дисциплін Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснила, що [INFO], на роботу вона прийшла об 11 годині 45 хв., так як в той день у неї пар не було. Перед цим позивач біля місяця був відсутній на роботі і для вирішення виробничих питань вона зайшла до нього в кабінет, але в кабінеті позивача був присутній викладач коледжу - [PERSON] Позивач біля 12 години поїхав на обід. Так як свої питання вона не вирішила, то близько першої години дня вона чекала позивача біля його кабінету. Позивача також біля його кабінету чекав [PERSON] Після обіду, десь з 13 до 14 години дня вона періодично перебувала в кабінеті позивача в коледжі. Після цього вона пішла до своєї колеги [PERSON], в якої був день народження, щоб привітати її. Біля 14 години 50 хв. вона зайшла в навчальну частину, де побачила позивача. Після цього вона з позивачем вийшла з навчальної частини і пішла до його кабінету. Періодично вона спілкувалась з позивачем до 15 години 30 хв. Свідок [PERSON], викладач електротехнічних дисциплін Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснив, що 10.02.2014 року о 8 годині він був на роботі та чергував на території навчального закладу. В цей час, позивач приїхав на роботу на своїй машині «Жигулі». З ним він привітався, і позивач пішов в навчальний корпус. На вулиці на території коледжу він пробув до 8 години 30 хв. В той день в нього була 2 і 4 пара. Без 10 хв. 10 години, коли він піднімався на 3 поверх у вчительську він бачив позивача біля його кабінету, він спілкувався з студентами. Після закінчення 2 пари, на великій перерві він об 11 годині 30 (40) хв. зайшов до позивача в кабінет, запитати про його здоров'я. В кабінеті позивача він пробув 5-10 хв. Після закінчення 4 пари, без 15 хв. 15 годин він бачив позивача в навчальному корпусі. Свідок [PERSON], викладач фізики і астрономії Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснив, що 10.02.2014 року, з 8 години ранку він чергував на першому поверсі коледжу, слідкував за поведінкою студентів. Біля 8 години до коледжу приїхав на власному автомобілі позивач. Неподалік від входу в навчальний корпус коледжу, він поговорив з позивачем хвилин 15. Після цього, вони разом зайшли в приміщення коледжу, позивач піднявся поверхом вище, а він залишився на першому поверсі, де був до 8 години 35 хв. Після цього, він залишив територію коледжу і повернувся на третю пару. Об 11 годині 45-50 хв. він бачив позивача біля навчальної частини коледжу, хотів з ним поговорити, але він сказав, що немає часу. Свідок [PERSON], викладач іноземної мови Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснила, що 10.02.2014 року, вона прийшла на роботу о 9 годині. Коли вона перед третьою парою йшла з їдальні у вчительську за журналом, то на третьому поверсі вона побачила позивача біля навчальної частини, вона з ним привіталась. На четвертій парі, вона заходила в лаборантську на четвертому поверсі навчального корпусу, в якій була [PERSON] - викладач іноземної мови, з нею в кабінеті був позивач, це було о 14 годині 20-30 хв. Вона взяла папку з додатковими матеріалами і вийшла. Свідок [PERSON], викладач іноземної мови Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснила, що 10.02.2014 року о 12 годині 30 хв. вона була на робочому місці в коледжі, на четвертому поверсі, готовилась до занять на наступний день. О 13 годині 30 хв. вона спустилась на третій поверх навчального корпусу, де біля вчительської побачила позивача і попросила подивитись її навчальні програми. Позивач зайшов до неї біля 14 години 15 хв. і до кінця четвертою пари був з нею в лаборантській. О 14 годині 45-50 хв. вона вийшла з території коледжу і пішла на зупинку автобуса. Свідок [PERSON], викладач комп'ютерних дисциплін Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснив, що 10.02.2014 року бачив позивача в приміщенні коледжу декілька раз. Після четвертої пари, близько 14 години 40 хв., біля входу в центральний корпус коледжу він розмовляв з ним 5 хв. Позивач просив знайти йому на веб ресурсах інформацію про участь в конференціях, в яких можна взяти участь. Свідок [PERSON], викладач української мови та літератури Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснила, що 10.02.2014 року вона бачила позивача вранці біля входу в приміщення коледжу, він розмовляв з [PERSON], це було 10-15 хв. дев'ятого. Після закінчення четвертої пари, вона віднесла журнал в вчительську, одягнулась і при виході на вулицю з приміщення коледжу побачила позивача, який розмовляв з [PERSON], вона йому сказала чого він стоїть роздягнений, так як на вулиці було холодно. Свідок [PERSON], викладач іноземної мови Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснила, що 10.02.2014 року на роботу прийшла біля 10 години, позивача бачила в кінці великої перерви, виходячи з вчительської. Це було без 15 хв. дванадцятої години дня. Позивач стояв біля свого кабінету та кабінету навчальної частини. Також в той час з нею була [PERSON] Вона пішла в лабораторію, а [PERSON] на пару. На четвертій парі біля 14 години вона пішла до [PERSON], в неї був день народження, де пробула біля 30 хв. В той же час до неї заходили [PERSON] і [PERSON] Вони залишились, а вона пішла. Коли в кінці четвертої пари вона зайшла в лаборантську, позивач був зі [PERSON] і виходив з кабінету, але з позивачем поговорити не вдалося. Через 15 хв. вона спустилась на третій поверх, де біля навчальної частини побачила [PERSON] і позивача, які виходили з навчальної частини. Всі троє вони зайшли до кабінету позивача, де пробули біля пів години. Свідок [PERSON], завідуючий навчально-виробничими майстернями Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснив, що позивач був відсутній на роботі біля місяця. Він бачив позивача 10.02.2014 року, так як з 13 години 15-20 хв. до 14 години, був у його службовому кабінеті. В кабінеті позивача також була [PERSON], вона вирішувала свої виробничі питання. За весь цей час, він виходив та заходив до кабінету позивача вирішуючи виробничі питання. Свідки зі сторони відповідача дали в суді наступні свідчення, а саме: свідок [PERSON], завідуюча гуртожитком Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснила, що 10.02.2014 року, вона о 12 годині звернулась до позивача, для вирішення питань санітарного стану гуртожитку, але його в кабінеті не було. Після цього в період часу з 13 до 13 години 20 хв. вона приходила до кабінету позивача, але їй ніхто не відкривав. Після цього вона звернулась до директора коледжу, з якою вирішила свої виробничі питання. Свідок [PERSON], викладач суспільних дисциплін Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснила, що 10.02.2014 року біля 8 години ранку вона прийшла на роботу, з нею в той день чергував [PERSON] та [PERSON]. На початку 9 години вона зайшла в приміщення коледжу, де в коридорі побачила позивача. Після закінчення другої пари вона бачила як машина позивача від'їхала з території коледжу. З обіду вона позивача не бачила. Свідок [PERSON], заступник директора з виробничого навчання Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснила, що 20.01.2014 року директор коледжу дала вказівку створити комісію для з'ясування відсутності позивача на роботі. В той же день створено комісію та виданий наказ щодо контролю за дотриманням трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку позивачем. Факт відсутності на роботі позивача 10.02.2014 року було зафіксовано в актах, які підписали члени комісії. Свідок [PERSON], методист Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснила, що з позивачем вона працює четвертий рік і добре знає його розпорядок дня. 10.02.2014 року вона з 8 до 8 годин 25 хв. чергувала на першому поверсі центрального приміщення коледжу. Позивача вона в цей час не бачила. Після цього об 11 годині 25 хв. вона бачила позивача в дверях його кабінету. З 13 до 15 години 25 хв. вона декілька раз заходила до кабінету позивача, але двері було зачинено, під вікнами машини позивача не було. Свідок [PERSON], завідуючий будівельно-монтажним відділенням Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», в суді пояснив, що 20.01.2014 року, директор коледжу Трачук А.В., викликала його та [PERSON] і сказала, що позивач відсутній на роботі з невідомих причин. Було видано наказ, про перевірку дотримання позивачем трудової дисципліни. З 20.01. по 10.02.2014 року, позивач був відсутній на роботі. 10.02.2014 року він біля 8 години ранку був на роботі, чергував на першому поверсі центрального приміщення коледжу. Позивач приїхав на роботу о 8 годині 35 хв. Об 11 годині 35 хв. він, [PERSON] підійшли до кабінету позивача, але його там не було, підійшли до вікна і побачили, що машина позивача від'їжджає з території коледжу. По вині позивача нарада в кабінеті директора коледжу о 13 годині та в 14 годині 40 хв. не відбулася. Заслухавши позивача та його представника, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав: згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (зі змінами) роз'яснив, що, вирішуючи питання про законність звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, та, з'ясовуючи, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано (могло бути завдано) шкоду. Представниками відповідача в судовому засіданні не надано доказів про те, що діями позивача, за обставин, які зазначені в актах про його відсутність на роботі, на підставі яких позивача було звільнено з роботи, відповідачу завдано, чи могло бути завдано шкоду. Важливим елементом застосування пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Тому рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення позивача. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити цілу систему порушень, за які був звільнений позивач, а лише одноразове грубе порушення, бажано, конкретних трудових обов'язків. Крім того, звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у ст. 148, 149 КЗпП України. За змістом ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення: догана або звільнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідно до наказу «Могилів-Подільського монтажного технікуму» №63 від 30.08.1994 року позивач був прийнятий на роботу викладачем; № 102-б від 28.10.2003 р. його призначено тимчасово виконуючим обов'язки завідуючого будівельним відділенням; № 56-6 від 03.05.2004 року йому встановлена кваліфікаційна категорія «Спеціаліст 1 категорії»; № 58-а від 11.05.2004 року його переведено постійно на посаду завідуючим будівельним відділенням; відповідно до наказу № 100 від 30.06.2007 року позивач звільнений від обов'язків завідуючого будівельного відділення та переведений на посаду викладача спец. дисциплін; наказом № 124 від 01.08.2007 року позивач поновлений на посаді завідуючого будівельним відділенням. З 31.03.2008 року навчальний заклад перейменовано у Державний вищий навчальний заклад «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж». Відповідно до наказів: № 100-к від 22.05.2009 року позивачу встановлена кваліфікаційна категорія «Спеціаліст вищої категорії» та присвоєно педагогічне звання старший викладач; наказом № 124 від 01.07.2010 року його переведено на вакантну посаду заступника директора з навчальної роботи, що підтверджується записами в трудовій книжці та копіями деяких наказів (а.с.4-5,108,109,110). Відповідно до Правил внутрішнього розпорядку для працівників Могилів-Подільського монтажно-економічного коледжу, встановлено наступний режим робочого дня; початок роботи - о 8 годині; обідня перерва - з 12 години до 13 години; закінчення роботи - о 17 годині (а.с.120-128). Права та обов'язки працівників коледжу визначаються посадовими інструкціями (а.с.129-138). Позивач також викладав спец. дисципліни в коледжі, про що не заперечували представники відповідача і це також підтверджується матеріалами справи та оглянутими в судовому засіданні журналами (книгами)( а.с.144-158). Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] був звільнений із посади заступника директора з навчальної роботи 11 лютого 2014 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, у відповідності до ч.1 ст. 41, п.7 ч.1 ст.43-1 КЗпП України, згідно наказу № 20 від 11.02.2014 року, який винесений на підставі чотирьох актів: Акту №1 від 10.02.2014 року; Акту №2 від 10.02.2014 року; Акту №3 від 10.02.2014 року; Акту №4 від 10.02.2014 року, в яких зазначено різні періоди в різний час відсутності позивача на роботі на протязі 10.02.2014 року (а.с.6,32,33,34,35). Тобто, даний наказ не містить чітко сформульованого одноразового грубого порушення конкретних трудових обов'язків позивачем та на якій посаді. Згідно акту від 11 лютого 2014 року, позивача було повідомлено про звільнення, позивач вимагав надати йому копію наказу та документи, що стали підставою для звільнення (а.с.8). Відповідно до акту №5 від 11.02.2014 року, позивач відмовився підписати наказ про звільнення та забрати трудову книжку (а.с.113). Трудову книжку після звільнення позивачем отримано 14.02.2014 року, що підтверджується довідкою Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» № 73 від 14.02.2014 року (а.с.7), тобто з порушенням трудового законодавства. Аналізуючи показання свідків по справі зі сторони позивача та зі сторони відповідача, суд приходить до висновку, що показання свідків зі сторони позивача є послідовними та логічними, натомість показання свідків зі сторони відповідача не є такими, та не можуть достеменно стверджувати про відсутність позивача на роботі 10.02.2014 року в проміжок часу, який зазначений в актах, що стали підставою для звільнення позивача з роботи, та в спосіб, який це було зроблено. Представниками відповідача надано до суду наказ №12 від 20.01.2014 року по Державному вищому навчальному закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» про створення тимчасової діючої комісії по перевірці дотримання Правил внутрішнього розпорядку в коледжі заступником директора з навчальної роботи [PERSON] у складі: голови комісії -директора коледжу Трачук А.В., членів комісії: заступника директора з виробничого навчання - [PERSON], завідувача будівельно-монтажним відділенням - [PERSON], методиста коледжу - [PERSON] Також представниками відповідача надано Журнал контролю за дотриманням трудової дисципліни позивачем (а.с.115-119). Проте, не надано до суду жодних документів, передбачених діючим законодавством, щодо обліку використання робочого часу, зокрема табель обліку використання робочого часу, типова форма №П-5, затверджена наказом Держкомстату України від 5 грудня 2008 року №489. У цій формі передбачено відмітки про неявку працівника за місяцями, числами, годинами, з вказівкою нез'ясованих причин, інших видів і причин неявок. Даний табель підписується працівником кадрової служби і подається до бухгалтерії для нарахування заробітної плати, яку працівник має отримати в залежності від відпрацьованого часу. Відповідно до п.2.4. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення повинні точно відповідати тексту наказу. Однак, запис про звільнення в трудовій книжці позивача не відповідає тексту наказу про звільнення позивача з роботи, який він оскаржує. Згідно із ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується показами свідків зі сторони позивача, наказ №20 про звільнення [PERSON] із посади заступника директора з навчальної роботи 11 лютого 2014 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків виданий з порушенням вимог трудового законодавства, а тому його слід визнати незаконними та скасувати, а позивача поновити на посаді заступника директора з навчальної роботи Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж». При цьому, суд вважає за необхідне в частині позовних вимог щодо поновлення позивача на посаді викладача спец. дисциплін Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» відмовити, оскільки згідно наказу про звільнення, він був звільнений із посади заступника директора з навчальної роботи. Відповідно до ст.235 КЗпП України, оплаті підлягає вимушений прогул в зв'язку з незаконним звільненням. Відповідно до п. 2 та 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 100 від 08.02.1995 року у разі вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, за виключенням одноразових виплат, в тому числі і вихідної допомоги та допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно довідки Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» від 28.02.2014 року за №103, заробітна плата позивача в листопаді та грудні 2013 року, враховуючи 43 робочих дні, склала за один робочий день - 236,85 грн. (а.с.189). Тобто середній заробіток позивача за один день вимушеного прогулу складає - 236,85 грн., а тому станом на 24.04.2014 року загальна сума заробітної плати за час вимушеного прогулу позивача, що нараховує 51 день, становить 12079,35 грн. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В судовому засіданні встановлено факт порушення прав позивача у сфері трудових відносин, а саме: факт незаконного звільнення, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 грн. На підставі ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь державного бюджету м. Могилева-Подільського судовий збір в сумі 243,60 грн. Крім того, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 5500 грн. та витрати, що пов'язані з явкою представника позивача до суду в сумі 396,55 грн.

Outcome: partial