Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

позивачі подали до суду позов та просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказуючи, на те що вони є власниками квартири , що розташована за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі прописаний відповідач. З 2009 року відповідач виїхав з вказаної квартири. На даний час Відповідач у вказаній квартирі не проживає, його речей там немає, комунальні послуги він не сплачує. Реєстрація Відповідача є перешкодою для реалізації прав щодо володіння та користування вказаною квартирою Позивачами, у зв'язку з чим вони звернулися з вказаним позовом до суду. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Зі згоди представника позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 18.02.2007 року відділом приватизації житлового фонду Харківської міської області ,реєстраційний [NUMBER] та відповідно до договору дарування від 26.12.2012 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно Акту про непроживання від 10.08.2017 року, вбачається, що у квартирі [ADDRESS] з кінця 2009 року по цей час [PERSON] фактично не проживає, що підтверджується підписами сусідів: [PERSON], [PERSON] Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, який затверджено Наказом МВС України від 22.11.2012 року:" Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою". Зазначені вище положення дублюються також у ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача у квартирі, власниками якого є позивачі, порушує їх права на вільне володіння та користування власністю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Питання про судові витрати вирішується відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved