Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

позивач просить суд визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування, право власності на житловий будинок [ADDRESS], посилаючись на те, що [INFO], у віці 67 років, помер її батько, [PERSON], який до дня смерті проживав в [ADDRESS]. По місцю його проживання відкрилася спадщина, до складу якої, крім земельної ділянки та іншого майна, входить і житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] який ним був придбаний в 1988 році. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХП "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами, Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261- 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Вказане вище спадкове майно фактично перейшло до неї, дочки померлого спадкодавця, спадкоємця 1 черги за законом, так як заповіт батьком за життя не укладався, а інші спадкоємці однієї з нею черги відсутні. Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця, її батька [PERSON], нею прийнята шляхом своєчасного звернення із заявою про її прийняття до державного нотаріуса 8 Київської державної нотаріальної контори, а також оформлення спадкових прав на частину спадкового майна (земельної ділянки ). Спадкова справа заведена нотаріусом вказаної вище держнотконтори [PERSON] та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 83/2014. Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме: право власності на нерухоме майно. На час смерті спадкодавця, її батька, житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] та фактично належав йому на праві власності, у визначеному законом порядку зареєстрований не був. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону N 5037-УІ від 04.07.2012 року, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час, зареєструвати в установленому законом порядку право власності батька на будинок неможливо, в зв'язку із смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вона не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Згідно п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За таких обставин, оформити спадкові права та отримати після смерті спадкодавця свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] він не має змоги, так як вказаний будинок батьком за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку на нього, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується вмотивованою відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується доданою постановою від 08 листопада 2014 року. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Враховуючи той факт, що власник нерухомого майна помер юридично не оформивши своїх прав на будинок, у неї, спадкоємця майна та майнових прав на нього, виникла необхідність звернутися до суду для визнання в порядку спадкування, права власності на об'єкт нерухомості житловий будинок [ADDRESS] за нею, спадкоємцем 1 черги за законом. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву, в якій просять справу слухати без представника сільської ради. Позовні вимоги визнають. Проти них не заперечують. Представник третьої особи не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Суд, вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав. [INFO] помер [PERSON], який до дня смерті проживав в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, крім земельної ділянки та іншого майна, входить і житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] який ним був придбаний в 1988 році. За життя [PERSON] заповіт на все своє майно складений не був. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно от. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, оскільки інших спадкоємців у нього не має. Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця, [PERSON], позивачем прийнята шляхом своєчасного звернення із заявою про її прийняття до державного нотаріуса 8 Київської державної нотаріальної контори, а також оформлення спадкових прав на частину спадкового майна (земельної ділянки ). Спадкова справа заведена нотаріусом вказаної вище держнотконтори [PERSON] та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 83/2014. Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Про те, оформити спадкові права на житловий будинок [ADDRESS] після смерті спадкодавця позивач не має змоги, так як вказаний будинок спадкодавцем за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку на неї, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується вмотивованою відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується доданою постановою від 08 листопада 2014 року. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, а саме: копією паспорта на [PERSON]; копією свідоцтва про смерть на [PERSON]; копією договору купівлі - продажу житлового будинку; копією технічного паспорта на будинок [ADDRESS], а тому суд визнає за [PERSON] в порядку спадкування, право власності на житловий будинок [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved