Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 145568, 79 гривень та понесені судові витрати у сумі 1455, 70 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.01.2020 року о 06 годині 40 хвилин в м. Лохвиця по вул. Шевченка [PERSON] керував його автомобілем Kia Sportage д.н.з. [NUMBER] , транспортним засобом не дотримався безпечного інтервалу під час зустрічного роз"їзду з транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. [NUMBER] , допустивши зіткнення, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зокрема, в його автомобілі було пошкоджено ліве переднє крило, ліве переднє колесо, передній бампер, ліві передні двері. [PERSON] перебував у стані алкогольного сп"яніння. 02.04.2020 року Постановою Лохвицького районного суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнуто штраф, також позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Відповідно до Звіту № 0502 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля Kia Sportage реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту автомобіля Kia Sportage реєстраційний номер [NUMBER] становить 135836,04 грн, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Kia Sportage реєстраційний номер [NUMBER] становить 142568,79 грн, вартітсь проведення експертизи склала 3000, 00 грн. В судове засідання позивач не з"явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Лохвицького районного суду Полтавської області, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 19.01.2020 року о 06 годині 40 хвилин в м. Лохвиця по вул. Шевченка [PERSON] керував автомобілем Kia Sportage д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , транспортним засобом не дотримався безпечного інтервалу під час зустрічного роз"їзду з транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. [NUMBER] , допустивши зіткнення, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 02.04.2020 року Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 10200 гривень, позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, також стягнуто судовий збір у розмірі 420, 40 гривень (а.с.7-8). Згідно ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 145568,79 гривень, на підтвердження чого посилається на Звіт № 0502 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) від 20.02.2019 року (а.с.9-26). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Таким чином шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, має бути відшкодована відповідачем. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: - вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; - сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови що вартість ремонту менша вартості ТЗ. Згідно Звіту № 0502 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) від 20.02.2019 року, визначено вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля Kia Sportage д.н.з. [NUMBER] - за виразом Сврз = Ср + См + Сс х (1,00-Ез), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів; Сс - вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту. Вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ (Свр) складає: 135536,04 грн. Сврз = 11054,00 + 8449,16 + 116032,88 х (1,00 - 0,00) = 135536,04 грн. Також, згідно Звіту № 0502 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) від 20.02.2019 року, визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Kia Sportage д.н.з. [NUMBER] - за виразом У = Сврз + ВТВ, де: Сврз - вартість відновлювального ремонту; ВТВ - велечина втрати товарної вартості. У = 135536,04 + 7032,75 = 142568,79 грн. Так, відповідно до доданого протоколу огляду транспортного засобу від 07.02.2020 року, а також ремонтної калькуляції № 04/02-20КІ від 07.02.2020 року, розмір матеріальних збитків, понесених позивачем на відновлювальний ремонт пошкодженого відповідачем автомобіля, які підлягають стягненню становлять: 142568,79 грн. Вартість проведення експертизи склала 3000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 07.02.2020 року (а.с.27). Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи. З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди. Проаналізувавши встановлені у справі обставини відповідно до наведених правових норм, з урахуванням того, що стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування розміру завданої позивачу майнової шкоди, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження підстав своїх заперечень, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 1455 грн. 70 коп.

Outcome: approved