Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Відділ Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області, Державний нотаріус Покровської районної державної нотаріальної контори про захист спадкових прав. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка на випадок смерті залишила заповіт, яким заповідала, у тому числі, належну їй земельну ділянку (пай) площею 5,160 га, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №024668 в рівних частках [PERSON] та [PERSON] [PERSON] 21.04.2006 року отримала свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину земельної частки (пай) площею 5,160 га, яке видано державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори. А спадкоємець [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину земельної частки (пай) площею 5,160 га з невідомих причин не отримав. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1231 Покровським районним відділом земельних ресурсів [PERSON] було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку ЯГ №569203 від 08.09.2006 року на цілу частку (пай) площею 5,160 га, кадастровий номер 1224286700:01:001:0383, замість Ѕ частини, яку успадкувала [PERSON] . Таким чином, Покровським районним відділом земельних ресурсів було порушено право [PERSON] на Ѕ частину земельної частки (пай) площею 5,160 га, що належала йому на підставі заповіту [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, на випадок смерті залишив заповіт, яким заповів [PERSON] все своє майно, за винятком грошових вкладів в ТВБВ 3012/017 Покровського відділення Ощадбанку в Дніпропетровській області. У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки (пай) площею 5,160 га, кадастровий номер 1224286700:01:001:0383 позивачу було відмовлено державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність реєстрації за спадкодавцем права власності на зазначену земельну ділянку, згідно відомостей відділу у Покровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Таким чином, помилка Покровського районного відділу земельних ресурсів при видачі Державного акту на [PERSON] на цілу частку (пай) площею 5,160 га, кадастровий номер 1224286700:01:001:0383, яка успадкувала лише Ѕ частину зазначеної земельної ділянки позбавляє позивача оформити спадкові права на іншу Ѕ частину паю. Водночас, [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої спадщину в рівних частках прийняли [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. 18.07.2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до відділу Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області із заявою про внесення змін до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №569203 від 08.09.2006 року, зазначивши [PERSON] власником Ѕ частини земельної ділянки площею 5,160 га кадастровий номер 1224286700:01:001:0383, на що отримав відмову через відсутність повноважень відділу Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області на видачу, внесення змін та т.п. в Державних актах на право власності на земельні ділянки, згідно п.9 розділу VІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про державний земельний кадастр». Таким чином, єдиним способом захисту спадкових прав позивача є звернення до суду з даним позовом, в зв`язку з чим, [PERSON] просить визнати за ним право власності на Ѕ частину земельної частки (пай) площею 5,160 га кадастровий номер 1224286700:01:001:0383 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання сторони не прибули, надіславши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали в повному обсязі та не заперечували проти його задоволення. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області рішення просить винести на розсуду суду. Третя особа державний нотаріус Покровської районної державної нотаріальної контори проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.11.2005 року, виданого відділом РАЦС Покровського РУЮ Дніпропетровської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №55 (а.с. 12). [PERSON] на випадок смерті було складено заповіт, 18.10.2001 року посвідчений секретарем Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області за реєстровим №291, яким вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.88). Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №024668 [PERSON] на підставі розпорядження голови Покровської районної державної адміністрації №223-р від 23.09.2002 року була передана у приватну власність земельна ділянка площею 5,160 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Маломихайлівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.19). Як вбачається з копії спадкової справи №654/2005 до майна [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.86,87). 21.04.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1231, згідно якого на підставі заповіту, посвідченого Маломихайлівською сільською радою 18.10.2001 року за реєстровим №291, спадкоємцем зазначеного в заповіті Ѕ частки майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній частці видане це свідоцтво складається з: земельної ділянки площею 5,160 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Маломихайлівської сільської ради, що належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №024668 ПК №490, виданого 02.01.2003 року, згідно розпорядження голови Покровської районної державної адміністрації №223-р від 23.09.2002 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №490 (а.с.106). Згідно копії довідки №443 від 28.11.2006 року, від [PERSON] Покровською держнотконторою прийнято заяву на прийняття Ѕ частки спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , в тому числі Ѕ частини земельної ділянки та Ѕ частини житлового будинку. Свідоцтво про право на спадщину на вказане майно [PERSON] не видано (а.с.22). Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1231 від 21.04.2006 року Покровським районним відділом земельних ресурсів було видано [PERSON] . Державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯГ №569203 від 08.09.2006 року, кадастровий номер 1224286700:01:001:0383 ) площею 5,160 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району (а.с.20). Таким чином, судом достовірно встановлено, що при видачі зазначеного Державного акту Покровським районним відділом земельних ресурсів було допущено помилку, оскільки [PERSON] успадкувала лише Ѕ частину зазначеної земельної ділянки, і тим самим, було порушено право [PERSON] на Ѕ частину земельної частки (пай) площею 5,160 га, що належала йому на підставі спадкових прав, а саме заповіту [PERSON] , так як відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №106 (а.с.13). Як вбачається з копії спадкової справи №92/2008 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі) 05.02.2008 року звернулися до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.111,112). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №46 (а.с.14). На випадок смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 18.06.2010 року секретарем Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №59, яким заповів [PERSON] все своє майно, за винятком грошових вкладів в ТВБВ 3012/017 Покровського відділення Ощадбанку в Дніпропетровській області (а.с.136). У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 19.03.2012 року, зареєстрованою в реєстрі за №25 (а.с.133). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки (пай) площею 5,160 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] було відмовлено у зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстровану земельну ділянку за [PERSON] , померлою 10.10.2005 року, Ѕ частку спадщини після смерті якої прийняв [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав (а.с.148). Крім того, 18.07.2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до відділу Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області із заявою про внесення змін до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №569203 від 08.09.2006 року, виданого на ім`я [PERSON] , зазначивши [PERSON] власником Ѕ частини земельної ділянки площею 5,160 га кадастровий номер 1224286700:01:001:0383, на що отримав відмову через відсутність повноважень відділу Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області на видачу, внесення змін та т.п. в Державних актах на право власності на земельні ділянки, згідно п.9 розділу VІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про державний земельний кадастр» (а.с.23). Так, відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.5: Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст.\~16\~ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Положення ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1266 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, визнані відповідачами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved