Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.08.2010 у справі №2-825/10 з нього на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.06.2010 і до повноліття дитини. Другим рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.02.2019 у справі №148/145/19 з нього на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, сума аліментів становить третину його заробітної плати, що ставить його в скрутне матеріальне становище, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області у справі №2-825/10 та судовим наказом Тульчинського районного суду Вінницької області у справі№148/145/19 та стягувати з нього аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, але менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, але менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява від неї, згідно якої вона просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги не визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, і не повідомила суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подала. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.08.2010 у справі №2-825/10, яке набрало законної сили 06.09.2010 (а.с.8), з позивача на користь [PERSON] ( на даний час [PERSON] ) стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.06.2010 і до повноліття дитини. Згідно копії судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.02.2019 у справі №148/145/19, який набрав законної сили 08.02.2019 (а.с.7), з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб від 19.07.2017 серія [NUMBER] (а.с.12), позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 19.07.2017. Згідно довідки про доходи, виданої ПрАТ "Зернопродукт МХП" від 12.03.2019 №238 (а.с.13), [PERSON] працює в ПрАТ "Зернопродукт МХП" з 17.07.2018 на посаді водія автотранспортних засобів та за лютий його заробітна плата становить 17836,13 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.180-182, 192 СК України. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В свою чергу, стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів, адже обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач [PERSON] хоч і не визнала позовні вимоги позивача, однак належних та допустимих доказів на спростування позиції позивача не надала. Відповідач [PERSON] також належних та допустимих доказів на спростування позиції позивача не надала. Вирішуючи питання про зменшення розміру аліментів,судом враховано, що з позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 1/4 частині з усіх видів його заробітку на кожну дитину та розмір даних аліментів становить половину його заробітку. Також судом враховано, що згідно норм ЦПК України, розмір аліментів на двох дітей має складати одну третину заробітку (доходу) платника аліментів. Відтак, розмір аліментів на кожну дитину становить половину 1/3 частини, тобто 1/6 частину заробітку (доходу) платника аліментів. Суд вбачає суттєву зміну сімейного стану у платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його становищем на момент ухвалення рішення від 27.08.2010 про стягнення з нього аліментів на утримання сина, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, а тому суд вважає можливим зменшити розмір аліметів, які стягуються з позивача та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, але менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, як він і просить. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6, але менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину на утримання неповнолітніх дітей, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітніх дітей. Щодо часу, з якого необхідно зменшити розмір аліментів, суд виходить з наступного. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. В зв`язку з чим, у вимозі позивача про зменшення розміру аліментів, починаючи з дня подачі заяви до суду слід відмовити, а аліменти у новому розмірі стягнути від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. ( а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial