Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті бабки. Позов обґрунтував такими обставинами: Прабабці позивача - [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ "Світанок", посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) РН № 986836 від 25.12.2001 року. Після її смерті [INFO], її дочка - бабка позивача [PERSON] прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння її спадковим майном. [INFO] [PERSON] також померла, не встигнувши за життя отримати Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку через хворобу. Позивач успадкував право на майно після її смерті. Однак отримав відмову приватного нотаріуса [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину на право на отримання земельної ділянки згідно вказаного сертифікату. Відмову нотаріус обґрунтувала відсутністю у позивача вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця. Позивач не може представити оригінал вказаного документа так як він був втрачений бабкою. Позивач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому законом порядку. Подав до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Шамраївська сільська рада Ульяновського району повідомлена про місце і час судового засідання, в судове засідання представника не направила. Сільський голова направив до суду лист, у якому вказав, що сільська рада визнає позов повністю та просить заслухати справу без участі представника. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачем вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: З досліджених судом письмових доказів судом встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають: Відповідно до довідки № 2109 від 29.12.2014 року Управління Держземагенства в Ульяновському районі [PERSON] Ульяновською районною державною адміністрацією видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) РН № 986836 від 25.12.2001 року зі складу земель, які перебували у колективній власності ВАТ "Світанок" Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до листа від 15.12.2014 року № 316/01-16 приватного нотаріуса Ульяновського нотаріального округу [PERSON] спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до довідки № 7 від 09.01.2014 року Шамраївської сільської ради [PERSON] на день смерті проживала в [ADDRESS]. Заповіт від [PERSON] не посвідчувався, разом з нею на час смерті була зареєстрована і проживала її дочка - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO]. Вивчення спадкової справи № 39/2013 від 05.11.2013 року встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], який прийняв спадщину, не відмовлявся від спадкування та не усунутий від спадкування. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до п.1) ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.1) ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином встановлено, що проживаючи спільно з [PERSON] на час її смерті, та продовживши проживати у спільному з [PERSON] будинку, [PERSON] відповідно до п.1) ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 р.), що діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], визнається такою, що прийняла спадщину. Позивач, як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON], успадкував і право на земельну ділянку (пай), посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) РН № 986836, однак не може його спадкувати, так як державний нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказану ділянку без оригіналу правовстановлюючого документу про належність права на земельну ділянку спадкодавцеві. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З досліджених судом обставин справи судом встановлено законні підстави для задоволення позову. Тому суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved