Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS], придбаний нею у [PERSON] за договором купівлі-продажу, обгрунтувавши свої вимоги наступним: Відповідач [PERSON] являється власником на праві спільної сумісної власності 1/2 частки вказаного житлового будинку, та єдиною спадкоємицею 1/2 частки, який вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON]. 28 липня 2014 року позивач та відповідач уклали усну угоду, щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS], при цьому обговоривши питання щодо подальшого нотаріального посвідчення даного договору купівлі-продажу. [PERSON] передала [PERSON] обумовлену суму коштів - 8500 гривень, отримавши від останньої технічний паспорт та ключі на будинок, про що [PERSON] надала розписку. На даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, через що [PERSON] вимушена звернутись за захистом своїх прав до суду та просить визнати за нею право власності на дане нерухоме майно. Позивачка в судове засідання не з"явилась, подала до суду заяву, в якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав [PERSON] У відповідності до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.08.2017 року (а.с.19) [PERSON] було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку, у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про належність спірного будинку. 28.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу обєкту нерухомого майна - будинку що знаходиться за вищезазначеною адресою. Однак нотаріально посвідчити даний договір купівлі-продажу вони не змогли, у зв'язку з ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення. На виконання даного договору, було складено розписку про отримання коштів за вказаний житловий будинок (а.с.18). Відповідно до ст.220 ЦК України та вимог п.4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод дійсними", якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що при укладенні угоди між сторонами було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами, на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передала їй ключі від будинку та наявні в нього документи, тобто виконали умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Отже, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі ст.ст. 219, 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved