Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.04.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та громадянкою [PERSON] укладено кредитний договір №910.14582. За умовами даного договору позивач надав, а відповідач отримала кредит у розмірі 70128,55 грн. на купівлю транспортного засобу ЗАЗ TF48YP, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF48YPВ0284428, реєстраційний №ВІ4039ВМ (далі транспортний засіб). 31.05.2012 року між сторонами на виконання зобовязання за кредитним договором укладений договір застави, предметом якого є даний транспортний засіб. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором встановлений до 23.04.2019 року, проте, станом на 08.06.2015 року відповідач не виконала свої зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 94582,28 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просив в рахунок кредитного зобовязання, звернути стягнення на предмет застави та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Сторони у судове засідання не зявилися. Представник позивача просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги уточнила та просила вилучити у відповідача транспортний засіб, який є предметом застави. Проти постановлення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання була викликана через оголошення у пресі, опубліковане 07.05.2016 року у газеті «Урядовий курєр» за №86 (5706), проте в судові засідання призначені на 30.05.2016 року, 13.06.2016 року не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла. Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалює заочне рішення. Фіксація судового процесу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.04.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та громадянкою [PERSON] укладено кредитний договір №910.14582, за умовами якого, позивач надав, а відповідач отримала кредит у розмірі 70128,55 грн. на купівлю транспортного засобу ЗАЗ TF48YP, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF48YPВ0284428, реєстраційний №ВІ4039ВМ (далі транспортний засіб). 31.05.2012 року між сторонами на виконання зобовязання за кредитним договором укладений договір застави, предметом якого є даний транспортний засіб. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором встановлений до 23.04.2019 року. Проте, станом на 08.06.2015 року відповідач не виконує свої зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 94582,28 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про заставу», коли предметом застави є транспортні засоби, договір застави має бути нотаріально посвідчений на підставі правовстановлюючих документів. Даний договір застави від 31.05.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №3772. Відомості про заставу транспортного засобу ЗАЗ TF48YP, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF48YPВ0284428, реєстраційний №ВІ4039ВМ були внесені до Державного реєстру обтяження рухомого майна 05.09.2012 року. Застава є способом забезпечення зобов'язань: у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України "Про заставу"). Частиною 4 ст.588 ЦК України передбачено, що якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та застав, які зареєстровані пізніше. Аналогічні положення містяться в ч.5 ст.18 Закону України «Про заставу». Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. На підставі статті 586 Цивільного кодексу України при невиконанні зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі. Відповідно до частин 1, 2 статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, власником автомобіля ЗАЗ TF48YP, 2011 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF48YPВ0284428, реєстраційний №ВІ4039ВМ є [PERSON] Частиною 3 ст.24, ч.1 ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Як вбачається з матеріалів справи, позивач обрав спосіб звернення стягнення на підставі рішення суду, а не шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок. За таких обставин обов'язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення у даному випадку виникає у обтяжувача лише після набрання чинності рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави. У відповідності до вимог статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у випадку, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на закладене майно здійснюється за рішенням суду. За таких обставин суд визнає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати стягуються з відповідача на підставі п.6 ч.3 ст.79, ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.526, 586, 588, 590, 610, 611 ЦК України, ст.ст.18, 20 Закону України «Про заставу»,

Outcome: approved