Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» звернулось до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2012 року № 014/ZB66CN/3/001 в розмірі 32595.30 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позові. Просить позов задоволити, стягнувши із [PERSON] заборгованість за вказаним договором в розмірі 32595.30 грн., з яких 27622.31 грн. - неповернутий кредит (в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 6541.10 грн.), 352.99 грн. - відсотки за користування кредитом (в тому числі прострочені відостки 352.96 грн.), 4620 грн. -прострочена заборгованість по комісії , а також судові витрати. Крім того, представник позивача у своїй заяві вказав про те, що не заперечує щодо розстрочки виконання судового рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про визнання позову та розстрочку виконання судового рішення строком на 36 місяців у зв»язку із важким майновим станом. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 29 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір з фізичною особою № 014/ZB66CN/3/001 (Споживчий кредит «Оптимальний Плюс»), надалі кредитний договір, відповідно до п.1.1 якого зазначений банк надав відповідачу кредит на суму 30000 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом 0.001 % річних та із сплатою щомісячної комісії в розмірі 2.2% від суми кредиту за методом погашення ануїтет із терміном повернення до 29.11.2015 року. Пунктом 1.4 вказаного договору передбачено, що позичальник зобов»язана була повертати кредит (основну позичкову заборгованість), сплачувати проценти за користування кредитом, щомісячну комісію до 20 числа кожного місяця. Крім того, згідно з п.1.6 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов»язань щодо повернення кредиту чи його частини, позичальник зобов»язалась на підставі ст.625 ЦК України повернути кредитору суму боргу(прострочених зобов»язань) та сплатити кредитору проценти від простроченої суми боргу у розмірі та в порядку, визначеному розділом 6 Правил надання та обслуговування кредиту згідно з кредитним договором з фізичною особою, який є невід»ємною частиною кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні з"ясовано, що у терміни, встановлені кредитним договором, взяті на себе зобов»язання відповідач належним чином не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 32595.30 грн. На день звернення позивача до суду заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 32595.30 грн., з яких 27622.31 грн. - неповернутий кредит (в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 6541.10 грн.), 352.99 грн. - відсотки за користування кредитом (в тому числі прострочені відостки 352.96 грн.), 4620 грн. - прострочена заборгованість по комісії. Добровільно повернути суму боргу за кредитним договором відповідач не бажає у зв»язку із важким майновим станом. Судом також встановлено, що відповідач працює вихователем у Теребовлянському навчально-реабілітаційному центрі Тернопільської обласної ради, де одержує зарплату, має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка хворіє і яку вона утримує одна, оскільки батько дитини аліментів, присуджених судовим рішенням, не сплачує. Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи важкий майновий стан відповідача [PERSON], що утруднює виконання рішення, її клопотання про розстрочку виконання рішення, а також ту обставину, що представник позивача не заперечує щодо розстрочки виконання рішення, суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення суду строком на 36 місяців, визначивши [PERSON] до сплати кожного місяця в користь позивача 905.43 грн. Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд вважає, що [PERSON] порушено права публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог позивача, зокрема стягнення із [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» 32595.30 грн. заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved