Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким припинити за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстровано відповідно до законодавства. Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно договору дарування йому було подаровано житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (нова адреса: [ADDRESS] ). У 2008 році до зазначено житлового будинку позивачем було прибудовано наступні приміщення: веранду, кухню, ванну, вбиральню. На підставі технічного паспорту на будинок 27.01.2009 року виконавчим комітетом Біляївської міської ради на ім`я позивача було видано свідоцтво про право власності на належний позивача житловий будинок з урахуванням самовільно збудованих приміщень. Після здійснення самочинного будівництва вказаних приміщень, позивач не звертався до Біляївської міської ради із будь-якою заявою про видачу позивачу свідоцтва про право власності на житловий будинок з урахуванням самовільно збудованих приміщень, а також позивачем не подавалася заява до БТІ про реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок. Про видачу свідоцтва про право власності на ім`я позивача та реєстрацію права власності на житловий будинок позивачу стало відомо лише у 2017 році з моменту звернення [PERSON] до суду з позовом до позивача про стягнення 1/2 частини вартості спільного майна та визнання права власності на житловий будинок. Рішенням суду від 18.01.2021 року зустрічну позовну заяву позивача було задоволено. Після чого позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності, однак йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що в рішенні суду не зазначено про припинення права власності на вказаний житловий будинок. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив слухати справу у його відсутність (а.с. ). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність (а.с. 26). Третя особа до судового засідання не з`явилася, про причини не явки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору дарування серії АВН №045922, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області 08.12.2000 року позивачу було подаровано житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до витягу з рішення №266 від 28.08.2008 року, житловому будинку, який знаходиться у власності [PERSON] присвоєно нову адресу: [ADDRESS] ) (а.с. 8). Право власності позивача було зареєстровано відповідно до законодавства та видано свідоцтво про право власності на житловий будинок від 27.01.2009 року (а.с. 9). Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.01.2021 року була розглянута справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення Ѕ частини вартості спільного майна, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та визначення порядку користування двором та земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] до Біляївської міської ради Одеської області, [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, та вказаним рішенням Позов [PERSON] було задоволено частково та зустрічним позов [PERSON] задавлено у повному обсязі та визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житловий будинок видане на ім`я [PERSON] , також скасовано державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок (а.с. 10-16). Після отримання вказаного рішення, позивач звернувся до державного реєстратора Яськівської сільської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок, однак згідно рішення №59144489 від 07.07.2021 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності у зв`язку з тим, що у рішенні Біляївського районного суду Одеської області від 18.01.2021 року не зазначено про припинення права речових прав на житловий будинок (а.с. 17). Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої\~статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до\~ЗУ «Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України щодо\~протидії рейдерств»\~від 05.12.2019\~року №340-ІХ,\~статтю 26\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»\~викладену новій\~редакції,\~та визначено,\~що у\~разі скасування\~рішення державного\~реєстратора про\~державну реєстрацію\~прав на\~підставі судового\~рішення чи\~у випадку,\~передбаченому підпунктом\~"а"\~пункту 2\~частини шостої\~статті 37\~цього Закону,\~а також\~у разі\~визнання на\~підставі судового\~рішення недійсними\~чи скасування\~документів,\~на підставі\~яких проведено\~державну реєстрацію\~прав,\~скасування на\~підставі судового\~рішення державної\~реєстрації прав,\~державний реєстратор\~чи посадова\~особа Міністерства\~юстиції України\~(у\~випадку,\~передбаченому підпунктом\~"а"\~пункту 2\~частини шостої\~статті 37\~цього Закону)\~проводить державну\~реєстрацію набуття,\~зміни чи\~припинення речових\~прав відповідно\~до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Тобто із вказаного вбачається, що в рішенні Біляївського районного суду Одеської області крім визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок також повинно бути вказано про припинення права власності на вище вказаний житловий будинок. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані \~докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved