Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому, уточнивши зміст позовних вимог згідно заяви від 11.12.2015 року (а.с.99-105) просить визнати інформацію, викладену в статті ««[INFO]» ([INFO]», зокрема, в реченнях «...все административные вопросы она делегировала своему представителю, местному риелтору [PERSON]...», «..была оплачена разовая сумма аванса в размере в 800 гривен гражданке [PERSON].», «На вопрос «В чем дело ?» риелтор пояснила, что я, якобы, не платила за квартиру и сотрудничать они со мной больше не хотят», «Отчим, не зная, что делать, просто забрал те вещи, которые ему выдали и ушел», «... дорогую бытовую и цифровую технику на сумму 3000 долларов мошенники оставили себе...», «... и риелтор [PERSON], подтвердила сдачу данной квартиры в аренду», «... по договору, который был украден хозяйкой и риелтором вместе с моими вещами...», «...список вещей, которые воровки присвоили себе», «Общая стоимость украденного около 3000 долларов. Украдены были и документы на технику, квитанции об оплате и другие ценные документы. В документах находилось 200 долларов...», «...на компьютере, который тоже был украден», «...и риелтор [PERSON] читают эту статью», «Все юридические доказательства того, что я снимала квартиру и вовремя за все платила, находились в квартире и были украдены хозяйкой [PERSON] и ее доверенным лицом [PERSON]», «Хотим отметить, что риелтор [PERSON]...», «Возможно, это убережет черниговцев от сделки с нечистоплотной дамой», «...совместно удастся вывести мошенников на «чистую воду» - недостовірною. Визнати інформацію, викладену в статті ««[INFO]» ([INFO])». зокрема, в реченнях «[INFO]». «....уже писали о [PERSON], которая наглым и циничным образом обокрала черниговчанку [PERSON]». «[PERSON] снимала у нее квартиру.», «..[PERSON] безцеремонно забрала ее личные вещи, общей стоимостью порядка 3000 долларов, и присвоила их себе», «... потеряшевшей совесть и человеское достоинство женщины», «...B результате мошеннических действий [PERSON].», «...[PERSON] не осуществила полную оплату по договору за предоставленные фирмой работы. Тем самым нанесла фирме убыток в размере 3500 гривен..», «... женщина лет под 50 - [PERSON]», «От [PERSON] начали поступать претензии», «... с нервами, криками и нецензурной бранью», «Также [PERSON] была недовольна тем...». «Но [PERSON] категорически отказалась его подписывать», «[PERSON] отказалась составлять данный документ», «...покрасили и установили [PERSON] сушилку для белья на балконе...», «После чего она меня схватила за волосы и за руку, а затем с матами вытолкала за дверь. Выталкивалкивая меня, она еще попутно всячески оскорбляла, называла мошенницей и вымогательницей», «... после чего мы снова пришли к [PERSON]..», «...также попросил [PERSON]», «[PERSON] отказалась.», «...и направила письмо [PERSON]...», «[PERSON] написала заявление на меня в милицию...», «...я так поняла, [PERSON] хорошо юридически подкована и осознанно идет на подобные махинации.», «... когда-то обманула [PERSON]», «...наш опыт работы с [PERSON] поможет хотя бы некоторым жителям Чернигова избежать обмана со стороны этой женщины.», «... и встретиться с еще одним обманутым [PERSON] человеком...», «Даже дочь [PERSON] сказала...», «[PERSON] сделала у меня заказ ...», «Звонила [PERSON]. В трубку были слышны сплошные маты и оскорбления. Мол, мы уроды, не так сделали ей сушку.», «В итоге [PERSON] меня послала подальше...», «[PERSON] написала на меня заявление, обвинила в том, что я сломал ей замок.», «Я также потом обратися к участковому на Шевченко, 24. Миллиционер был в курсе этих всех махинаций. Он мне сказал, что я уже не первий кого она кидает. Сказал, что [PERSON] бегает по кабинетам, по разным начальникам. Говорит, что управу на нее сложно найти», «Я пробовал ей звонить, но были слышны только маты», «...[PERSON] связалась с сотрудниками сайта и позволила себе употребить такое количество мата и оскорблений, что, общаться с этим человеком нам не предоставляется возможным», «...а не покрывает ли кто-то из стражей порядка [PERSON].», «... также был обманут [PERSON]...», «...Сколько еще людей должно пострадать от действий мошенницы, чтобы на нее открыли уголовное дело?», «Известно уже, как минимум, три человека, которые материально и морально пострадали от действий мошенницы.», «...обманутым [PERSON] людям все-таки удастся восстановить справедливость и наказать преступницу за ее махинации.» недостовірною. Також позивач прость зобов'язати TOB «Сімеджи веб Проджектс» не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, вилучити з веб-сайту gorod.cn.ua статтю [INFO]» за інтернет-посиланням [INFO]; статтю «[INFO].» з інтеренет посиланням [INFO]. Визнати використання імені позивача в статтях «[INFO]», «[INFO]» неправомірним. Заборонити (припинити) розповсюдження статтей «[INFO]» [INFO] та «[INFO]» ([INFO]) як такі, що порушують особисте немайнове право позивача. Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що [INFO] року на веб-сайті www.gorod.cn.ua розміщено статтю: [INFO]», за інтеренет-посиланням: [INFO]. Наприкінці вересня 2014 року позивач дізналась про те, що відповідачем [INFO] року розміщено ще одну статтю: «[INFO]», за інтернет-адресою: [INFO], в якій розповідається про нібито вчинення нею протиправних діянь по відношенню до [PERSON] та [PERSON]. Позивач у позові зазначає, що з метою надання пояснень і доказів щодо викладених у статті обвинувачень, вона неодноразово зверталась до офісу відповідача, але директор [PERSON] не бажала зустрітись, на усні та письмові звернення вона не надавала відповіді. Позивач вказує, що інформація викладена у статтях «[INFO]» та «[INFO]» на веб-сайті www.gorod.cn.ua є недостовірною, що порушує її право на повагу до гідності та честі. У вищевказаних статтях викладені звинувачення у крадіжці, шахрайстві, спричиненні тілесних ушкоджень з використанням імені позивача. Крім того, позивач вказує, що їй приписали вчинення дрібного хуліганства. Такі звинувачення не мають правових підстав через відсутність обвинувального вироку суду та винесеної постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності . Позивач також зазначає, що використання її імені в статтях «[INFO]» та «[INFO]» на веб-сайті www.gorod.cn.ua без її дозволу, порушує право на захист персональних даних. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов та просили суд його задовольнити. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіемджи Веб Проджектс» в судовому засіданні пооти позову заперечував, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення, а також подав заяву про застосування строку позовної давності. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З наданих позивачем до позовної заяви роздруківок статей вбачається, що [INFO] року на веб-сайті www.gorod.cn.ua розміщено статтю: [INFO]», за інтеренет-посиланням: [INFO]. Також позивач вказує, що наприкінці вересня 2014 року вона дізналась про те, що відповідачем [INFO] року розміщено ще одну статтю: «[INFO]», за інтернет-адресою: [INFO]. та надала роздруківку даних статей із зазначеного сайту. У статті від [INFO] року позивач вважає наступну інформацію такою, що не відповідає дійсності та принижує її честь і гідність, а саме: - «...все административные вопросы она делегировала своему представителю, местному риелтору [PERSON]...». Позивач вказує, що це не відповідає дійсності, адже вона не є ріелтором, тому про ніяке делегування повноважень не може бути мови. Крім того, використано її прізвище, на що вона згоди не давала. - «..была оплачена разовая сумма аванса в размере в 800 гривен гражданке [PERSON].». Позивач вказує, що дані слова зачіпають її честь і гідність, так як ніяких грошей вона не брала та не отримувала. Крім того, згоди на використання свого прізвища не давала. - «На вопрос «В чем дело ?» риелтор пояснила, что я, якобы, не платила за квартиру и сотрудничать они со мной больше не хотят». Позивач вказує, що ріелторством ніколи не займалась і інформацією про те, чи платила [PERSON] за квартиру вона не володіє, тому такої розмови між нею та цим чоловіком не було. Її завданням було лише забрати ключ від квартири. - «Отчим, не зная, что делать, просто забрал те вещи, которые ему выдали и ушел». Позивач вказує, що з цих слів випливає, ніби вона самостійно вирішила, які речі йому видавати, а в дійсності позивач ввічливо попросила забрати всі залишені речі. - «... дорогую бытовую и цифровую технику на сумму 3000 долларов мошенники оставили себе...». Позивач вказує, що вживання слова «шахрайка» по відношенню до неї та стверджування того, що вона привласнила побутову та цифрову техніку [PERSON] не відповідає дійсності, і тому зачіпає її честь та гідність. - «... и риелтор [PERSON], подтвердила сдачу данной квартиры в аренду». Позивач зазначає, що в цьому речненні використовують її прізвище, хоча згоди на це вона не давала, називають ріелтором, хоча в даній сфері вона не працює. - «... по договору, который был украден хозяйкой и риелтором вместе с моими вещами...» Позивач вказує, що ріелтором вона не являється, тому доступу до договору, про який говорить [PERSON], вона не мала та вкрасти його не могла. Крім того, її звинувачено у крадіжці, чого вона ніколи не робила. - «...список вещей, которые воровки присвоили себе», «Общая стоимость украденного около 3000 долларов. Украдены были и документы на технику, квитанции об оплате и другие ценные документы. В документах находилось 200 долларов...», «...на компьютере, который тоже был украден». Позивач вказує, що вживання слова «крадійка» по відношенню до неї нічим не підтверджено, виставляє її з негативної сторони та показує зневажливе ставлення до її честі та гідності. Вона не привласнювала грошей, речей та документів, які їй не належать, тому такі слова в її сторону завдають їй моральних страждань, та паплюжать її честь та гідність. - «...и риелтор [PERSON] читают эту статью». Позивач посилається на те, що знову без дозволу використовують її прізвище та називають ріелтором, що не відповідає дійсності. - «Все юридические доказательства того, что я снимала квартиру и вовремя за все платила, находились в квартире и были украдены хозяйкой [PERSON] и ее доверенным лицом [PERSON]». Позивач вказує, що довіреною особою [PERSON] вона не була, тому доступу до документів, квитанцій не мала і вкрасти не могла. Фактично цим реченням її звинувачують у крадіжці, що не відповідає дійсності. - «Хотим отметить, что риелтор [PERSON]...». Позивач посилається на те, що її знову називають ріелтором, хоча даним видом трудової діяльності вона не займається. - «Возможно, это убережет черниговцев от сделки с нечистоплотной дамой». Позивач зазначає, що з контексту статті випливає, що висловлювання «нечистоплотная дама», застосоване по відношенню до неї, паплюжить її честь та гідність і вкотре демонструє зневагу до її особистості. - «...совместно удастся вывести мошенников на «чистую воду». Позивач зазначає, що вживання слова «шахрайка» формує у людей, які читають цю статтю, негативне відношення до неї і цим самим порушується її право на повагу до честі та гідності. У статті від [INFO] року позивач вважає наступну інформацію такою, що не відповідає дійсності та принижує її честь і гідність, а саме: - У назві статті «[INFO]» використане її прізвище, хоча своєї згоди на це вона не давала. Крім того, стверджується, що вона спричиняє страждання мешканцям міста Чернігова, що характеризує її з негативного боку. - «....уже писали о [PERSON], которая наглым и циничным образом обокрала черниговчанку [PERSON]. [PERSON] снимала у нее квартиру». Позивач вказує, що по-перше, використано її прізвище без належної на те згоди; по-друге, речей [PERSON] вона не привласнювала; по-третє, її звинувачують у крадіжці та називають «нахабою» та «циніком», що паплюжить її честь та гідність; по-четверте, послуг з оренди житла [PERSON] вона не надавала, а тому така інформація є неправдивою. - «....[PERSON] безцеремонно забрала её личные вещи, общей стоимостью порядка 3000 долларов, и присвоила их себе». Позивач вказує, що вжито її прізвище без належного дозволу. Вона не забирала та не присвоювала особистих речей [PERSON], тому таке висловлювання ганьбить її честь та гідність. - «... потеряшевшей совесть и человеское достоинство женщины». Позивач вказує, що з контексту статті випливає, що ці слова адресовано по відношенню до неї, а тому таке грубе висловлювання вкотре демонструє зневагу до її права на повагу честі та гідності. - «...в результате мошеннических действий [PERSON].». Позивач вказує, що вжито її прізвище без дозволу, а також шахрайських дій вона не вчиняла, тому таке висловлювання зачіпає її честь та гідність. - «...[PERSON] не осуществила полную оплату по договору за предоставленные фирмой работы. Тем самым нанесла фирме убыток в размере 3500 гривен..». Позивач зазначає, що [PERSON] продала їй лише металопластикові конструкції, вартість яких відповідно до додатку до Договору становить 4020,00 грн. та отримала від неї аванс у розмірі 5 тисяч гривень. Такі висловлювання по відношенню до неї формують у громадськості думку, що вона є боржником та не бажає погашати заборгованість, що характеризує її з негативного боку. - «... женщина лег под 50 - [PERSON]», «От [PERSON] начали поступать претензии». Позивач вказує, що знову використане її прізвище без належної на те згоди. Крім того, фраза сформульована таким чином, що начебто вона висловлювала необгрунтовані претензії до неякісної роботи. - «От [PERSON] начали поступать претензии. Притом претензии были с нервами, криками и нецензурной бранью». Позивач вважає, що такі слова виставляють її грубою, невихованою людиною, якою в дійсності вона не являється. Також, знову використано її прізвище без належної згоди. - «Также [PERSON] была недовольна тем...», «После завершения работ я пришла к заказчику подписывать акт выполненых работ. Но [PERSON] категорически отказалась его подписывать.», «[PERSON] отказалась составлять данный документ.», «...покрасили и установили [PERSON] сушилку для белья на балконе...». Позивач вказує, що по-перше, використано її прізвище, на що вона згоди не давала; по-друге, сушка для білизни на балконі у неї була і нової працівники [PERSON] не встановлювали. Крім того, її звинувачують у неналежному виконанні зобов'язань за договором, чого не було насправді. - «После чего она меня схватила за волосы и за руку, а затем с матами вытолкала за дверь. Выталкивая меня, она еще попутно всячески оскорбляла, называла мошенницей и вымогательницей». Крім того розміщено фото, з якого вбачається, що якась невідома особа демонструє свої тілесні ушкодження. Позивач вказує, що фактично її звинувачують у скоєнні кримінального правопорушення - в спричиненні тілесних ушкодженні та побоїв людині. Вона такого не робила. У вказаному тексті розміщено фото без обличчя, тому стверджувати, що це світлина [PERSON] не можна. Також відсутні відомості щодо довідки про зняття побоїв. - «... после чего мы снова пришли к [PERSON]..», «... также попросил [PERSON]», «[PERSON] отказалась.», «...и направила письмо [PERSON]...». «[PERSON] написала заявление на меня в милицию...». На використання свого прізвища позивач згоди не давала. - «...я так поняла. [PERSON] хорошо юридически подкована и осознанно идет на подобные махинации», «... когда-то обманула [PERSON]», «... наш опыт работы с [PERSON] поможет хотя бы некоторым жителям Чернигова избежать обмана со стороны этой женщины.», «... и встретиться с еще одним обманутым [PERSON] человеком...». Позивач вказує, що її звинувачують у махінаціях та в обмані людей. По-перше, такі слова формують у людей, які читають цю статтю, негативне відношення до неї і цим самим порушується її право на повагу до гідності. По-друге, вже вкотре використовують її прізвище без моєї згоди. - «Даже дочь [PERSON] сказала...», «[PERSON] сделала у меня заказ ...». Позивач вказує, що на використання свого прізвища вона згоди не давала. - «Звонила [PERSON]. В трубку были слышны сплошные маты и оскорбления. Мол, мы уроды, не так сделали ей сушку», «В итоге [PERSON] меня послала подальше...» Позивач зазначає, що по-перше, використане її прізвище без згоди; по-друге, такі слова виставляють її грубою, невихованою людиною, якою в дійсності вона не являється. Таких розмов вона ніколи ні з ким не вела. - «[PERSON] написала на меня заявление, обвинила в том, что я сломал ей замок». Позивач зазначає, що з такою заявою до міліції на [PERSON] вона не зверталася. Крім того, знову використане її прізвище без дозволу. - «Я также потом обратися к участковому на Шевченко, 24. Миллиционер был в курсе этих всех махинаций. Он мне сказал, что я уже не первый кого она кидает. Сказал, что [PERSON] бегает по кабинетам, по разным начальникам. Говорит, что управу на нее сложно найти». Позивач вказує, що по-перше, у місті Чернігові відділу міліції по вул. Шевченка, 24 ніколи не було; по-друге, не вказано ПІБ службової особи, до якої, начебто, звертався [PERSON]. та відсутні документи, що б підтвердили цей факт. Також знову використане її прізвище без належної на це згоди. Також позивач вказує, що її звинувачують у махінаціях, про які відомо, навіть, дільничному інспектору. - «Я пробовал ей звонить, но были слышны только маты». Позивач вважає, що таке висловлювання виставляє її грубою, невихованою людиною, якою вона не являється та завдає їй моральних страждань. - «...[PERSON] связалась с сотрудниками сайта и позволила себе употребить такое количество мата и оскорблений, что, общаться с этим человеком нам не предоставляется возможным». Позивач вказує, що по-перше, використане її прізвище без згоди; по-друге, такі слова виставляють її грубою, не вихованою людиною, якою насправді вона не являється. Позивач зазначає, що вона ніколи не розмовляла з працівниками сайту нецензурною лайкою. - «...а не покрывает ли кто-то из стражей порядка [PERSON].», «...также был обманут [PERSON]...». Позивач вказує, що використане її прізвище, на що вона не давала своєї згоди. Крім того, йдеться мова про обман з її боку, що виставляє її в негативному руслі та паплюжить її честь та гідність. - «...Сколько еще людей должно пострадать от действий мошенницы, чтобы на нее открыли уголовное дело?», «Известно уже, как минимум, три человека, которые материально и морально пострадали от действий мошенницы.», «...обманутым [PERSON] людям все-таки удастся восстановить справедливость и наказать преступницу за ее махинации». Позивач вказує, що вживання слів «шахрайка» та «злочинниця» формує у людей, які читають цю статтю, негативне відношення до неї і цим самим порушується її право на повагу до честі та гідності. Крім того, йдеться про обман та махінації з її боку, що також паплюжить її честь та гідність. Згідно ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. За загальновизнаними філософськими визначеннями: - честь - суспільна оцінка моральних і духовних якостей людини; - гідність - самооцінка особою своїх моральних і соціальних якостей; честь є мірою гідності особи, отже, ці категорії взаємопов'язані; - репутація - суспільно-позитивна оцінка соціальних якостей людини; - ділова репутація - суспільно-позитивна оцінка трудових, професійних якостей особи, виконання взятих на себе зобов'язань, почуття відповідальності за виконану роботу; ділова репутація - це більш вузьке поняття ніж честь або репутація, оскільки охоплює оцінку особи лише у сфері суспільно-виробничих відносин. Згідно роз'яснень, викладених в п. 6, абзаці 5 п. 15, п.18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у разі поширення про фізичну особу недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, така особа має право пред'явити позов до поширювача інформації про захист гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої ст.47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Враховуючи викладене, оціночне судження є висновком, отриманим в результаті інтелектуальної (логічної) обробки і узагальнення конкретною людиною фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкових зв'язків між зазначеними джерелами інформації, тому будь-яким шляхом неможливо оцінити правдивість чи правильність цього висновку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з висновку про результати перевірки по зверненню [PERSON] від 25.05.2015 року, затвердженого начальником ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, [PERSON]. звертався до міліції з приводу невиконання [PERSON] умов договору (ЖРЗПЗ №18151 від 02.08.2011 року), а також [PERSON] неодноразово зверталася до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області з приводу неправомірних дій [PERSON], в тому числі з приводу невиконання останньою умов договору ЄО №17900 від 28.05.2014 року та ЄО №18824 від 04.06.2014 року. Також [PERSON] 05.06.2014 року зверталася до міліції з приводу отримання нею тілесних ушкоджень, що мало місце 28.05.2014 року. Відомості за даним фактом було внесено до ЄРДР №12014270010002444 від 05.06.2014 року. Встановити чи порушено кримінальні провадження, крім наведеного вище, відносно протиправних дій гр. [PERSON], у звязку з таємницею слідства та значним обємом інформації не вдалося (а.с.28-31) Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила факти, викладені у висновку та пояснила, що мала конфлікт із [PERSON], яка відмовилася доплатити гроші за виконану згідно договору роботу, відмовилася підписати акт виконаних робіт, билася і тягала її за волосся, у звязку з чим свідок зверталася до міліції, а також давала інтерв'ю журналісту із сайту, куди вона звернулася за власною ініціативою з метою попередити інших людей та уникнути таких конфліктів. У висновку про результати перевірки по рапорту оперативного чергового ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Прокопенко В.М. від 25.11.2014 року, затвердженого начальником ЧМВ УМВС України в Чернігівській області зазначено, що в ході проведення перевірки були прийняті пояснення [PERSON], редактора Інтернет сайту gorod.cn.ua, в яких вона підтвердила пояснення [PERSON] стосовно розміщення статті в мережі Інтернет. Також вона вказала, що 10.12.2012 року в редакцію звернулася з письмовою заявою [PERSON], в якій вона повідомляла про те, що під час оренди квартири у [PERSON] і [PERSON], в неї були викрадені речі з квартири, яку вона орендувала. У викраденні речей [PERSON] підозрює орендодавців. Під час проведення подальшої перевірки встановлено, що ніяких звернень до міліції м. Чернігова від [PERSON] не надходило. Встановити анкетні дані та місце знаходження [PERSON] для отримання пояснень, не виявилося можливим (а.с.25-27) З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем у позові висловлювання, які містяться у оскаржуваних статтях, і які позивач просить визнати неправдивими, які принижують її честь і гідність, є оціночними судженнями осіб, які зверталися з відповідними заявами до редакції та міліції, а також роздуми автора щодо повідомлених йому фактів, тобто вираженням їз суб'єктивної думки з критичною оцінкою фактів, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а тому висловлювання є оціночними судженнями, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Проте, суд вважає, що висловлювання в статті «[INFO]» ([INFO]) у реченнях: «…уже писали о [PERSON], которая наглым и циничным образом обокрала черниговчанку [PERSON]», «…[PERSON] бесцеременно забрала её личные вещи, общей стоимостью порядка 3000 долларов, и присвоила их себе» не є оціночним судженням, а вказують на факт вчинення позивачем протиправних дій, що не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, а тому в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню у спосіб, зазначений позивачем. Стаття 275 ЦК України передбачає, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказівв сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач заявила вимогу про визнання недостовірною інформації, проте вимог щодо забезпечення права на відповідь чи на на спростування недостовірної інформації, як це передбачено ст. 277 ЦК України, не заявила, а суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, не може вийти за межі позовних вимог позивача, а тому частково задовольняє вимоги позивача у спосіб, зазначений позивачем. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов'язання TOB «Сімеджи веб Проджектс» не пізніше наступного дня від набрання рішення у даній справі законної сили, вилучити з веб-сайту статті за інтернет-посиланням [INFO]; [INFO].; визнання неправомірним використання імені позивача в статтях та заборонити (припинити) розповсюдження вказаних статтей, оскільки статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Крім того, зазначені позивачем способи захисту порушеного права не відповідні змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Доводи відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності з приводу статті від 06.06.2014 року не можуть бути взяті судом до уваги, виходячи з наступного. Пунктом 2 ч.1 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інфоормації. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З позовної заяви позивача вбачається, що про статтю, розміщену на веб сайті відповідача 06.06.2014 року вона дізналася у кінці вересня 2014 року, що відповідачем не спростовано, до суду вона звернулася у вересні 2015 року, а тому строк позовної давності не пропущений. Крім того, 02.10.2014 року позивач зверталася до органів міліції з приводу публікації даної статті, її заява внесена до ЖЄО №33809 від 02.10.2014 року. Щодо вимог з приводу статті «[INFO]» ([INFO]», розміщеної на веб - сайті відповідача [INFO] року, дійсно пропущено строк позовної давності, встановлений п.2 ч.1 ст. 258 ЦК України, адже позивач у своєму позові зазначає, що після публікації даної статті та відмови відповідача забезпечити їй право на відповідь, у неї погіршився стан здоров'я, прогресували різні хвороби, вона лікувалася у 2013 -2014 роках, тобто про наявність даної статті їй стало відомо з часу її розміщення на веб сайті відповідача ще у 2012 році, а тому за захистом до суду з приводу даної статті вона звернулася з пропуском строку позовної давності. У статті «[INFO]» ([INFO]», розміщеної на веб - сайті відповідача [INFO] року використано прізвище позивача, як рієлтора та [PERSON], як власника квартири, що здавалася в оренду та за змістом іде мова про викрадення саме цими особами речей [PERSON], із відповідним переліком викрадених ними речей. Із змісту статті вбачається, що в ній іде мова про звинувачення позивача у викраденні речей у певної особи, що не підтверджено належними доказами. Проте, у зв'язку зі спливом строку позовної давності вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, враховуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності (а.с.83) У звязку з частковим задоволенням вимог позивача з відповідача на її користь належить стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати, понесені на сплату судового збору та витрати на правову допомогу, надану адвокатом Єсиневич Т.В. згідно квитанції №2164442 від 24.11.2015 року при складанні уточненої позовної заяви та участі в одному судовому засіданні. При цьому, враховуючи категорію складності справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, надану адвокатом при підготовці позовної заяви та участі у судовому засіданні 17.12.2015 року в розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, як це передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Outcome: partial