Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд ухвалити рішення,\~ яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітної плати (всіх видів доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Свій позов мотивує тим, що вони з відповідачем є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], однак в шлюбі не перебували. У 2016 році сторони припинили разом проживати, малолітня дитина сторін проживає разом з матір"ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач практично не приймає участі у вихованні дитини та її забезпеченні, хоча працює та має регулярний дохід. Позивач на даний час не працює, її власних доходів не вистачає на повноцінне утримання дитини, що й було підставою для звернення до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ОЛ № 148822, виданого виконавчим комітетом Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області 3 вересня 2013 року /а.с.3/. Згідно довідки про склад сім'ї, виданою виконкомом Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 16.05.2017 року за № 1231, до складу сім'ї позивача входить донька [PERSON], [INFO] /а.с.11/. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, тому суд дійшов висновку, що відповідач має змогу утримувати власну дитину та сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 640 грн. 00 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.1 ст. 191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову.

Outcome: approved