Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], померлою [INFO] року, та визнання за нею права власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» с. Словечне Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю п»ять тисяч двадцять три гривні, яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Овруцькою районною державною адміністрацією на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 05 травня 1997 року за №152, мотивуючи тим, що [PERSON] померла. Після смерті матері вона прийняла спадщину за законом, вчасно подавши заяву про прийняття спадщини за законом до Овруцької державної нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну (частку) пай, який належав померлій [INFO] року [PERSON] було видано 10 грудня 1997 року, не за життя, а після її смерті. Також не було доведено факту родинних відносин, що [PERSON] дійсно є дочкою померлої [PERSON] (у свідоцтві про смерть померла вказана [PERSON]», а у свідоцтві про народження спадкоємиці [PERSON], тому просить позов задоволити. В підготовче засідання учасники справи не з»явилися, просили справу розглядати без їз участі. Відповідач позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи також надав лист про розгляд справи без їх участі. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» с. Словечне Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю п»ять тисяч двадцять три гривні, яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Овруцькою районною державною адміністрацією на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 05 травня 1997 року за №152 (а.с.10). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки зробила поточний ремонт в будинку, провела побілку будинку, покрасила вікна, двері, підлогу, обробляла присадибну ділянку, що підтверджується довідкою виданою Словечанською сільською радою Овруцького району від 20.08.2018 року №2108 (а.с.11). З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.10.2018 року №4362/02-31 вбачається, що нотаріальна дія з видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON] на сертифікат право на земельну частку (пай), не може бути вчинено у зв»язку з тим, що сертифікат на право на земельну (частку) пай, який належав померлій [INFO] року [PERSON] було видано 10 грудня 1997 року, не за життя, а після її смерті. Також не було доведено факту родинних відносин, що [PERSON], дійсно є дочкою померлої [PERSON], (у свідоцтві про смерть померла вказана [PERSON]», а у свідоцтві про народження спадкоємиці [PERSON], (а.с.13). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Позивачка є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9), довідкою виданою виконкомом Словечанської сільської ради від 20.08.2018 року №2108 (а.с.11), та іншими матеріалами справи. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], померлою [INFO] року доведеним, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. Встановлення факту родинних відносин для позивача має юридичне значення, оскільки необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. З повідомлення завідувачки Овруцької ДНК від 02.11.2018 року за №4752/02-14 вбачається, що після померлої [INFO] року [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до ДНК не зверталися (а.с.20). Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і його право на земельну частку (пай), правовстановлюючі документи на яку були видані після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельну частку (пай), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Позивач сплатила судовий збір в сумі 1409,60 грн.

Outcome: approved