Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № CNZVAE00003719 від 20.09.2007 року у розмірі 199 806,15 грн., стягнути на свою користь солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] 10 000 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CNZVAE00003719 від 20.09.2007 року, згідно до якого Банк зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 101\~914,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.09.2012 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 10 липня 2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи представник позивача подав уточнену позовну заяву збільшивши розмір заборгованості за кредитним договором та просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № CNZVAE00003719 від 20.09.2007 року у розмірі 318 787,11 грн., стягнути на свою користь солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] 10 000 грн. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання у справі не з'явився, відповідно до заяви просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити. Вказав в запереченнях на уточнену позовну заяву, що кошти за кредитним договором від 20.09.2007 року він не отримував, тому вважає позовні вимоги позивача безпідставними та незаконними. Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № CNZVAE00003719 від 20.09.2007 року, згідно до якого Банк зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 101 914,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.09.2012 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором було укладено Договір застави рухомого майна № CNZVAE00003719 від 20.09.2007 року, відповідно до якого [PERSON] було надано в заставу ПАТ КБ "ПриватБанк" автомобіль Foton, модель: BJ1043V8JE6-4, рік випуску: 2004, № кузова/шасі: Y6LV8JB564L000276, реєстраційний номер: CB 9335 AH, що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №\~167, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» взяв на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п. 4 договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 10\~000 грн. Як встановлено у судовому засіданні, у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № CNZVAE00003719 від 20.09.2007 року заборгованість за ним станом на 11.08.2015 року склала 328 787,11 грн., яка складається з наступного: 57 495,45 грн. заборгованість за кредитом; 110 897,05 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5\~215,68 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 155 178,93 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідачем [PERSON] при розгляді заяви про перегляд заочного рішення в якості заперечення позовних вимог та правильності нарахування заборгованості за кредитним договором було вказано на те, що співробітники ПАТ КБ «ПриватБанк» вилучили у нього автомобіль: Foton, модель: BJ1043V8JE6-4, рік випуску: 2004, № кузова/шасі: Y6LV8JB564L000276, реєстраційний номер: CB 9335 AH, що належить йому на праві власності, який відповідно до Договору застави рухомого майна № CNZVAE00003719 від 20.09.2007 року був предметом застави. Проте, як вказав відповідач, ПАТ КБ «ПриватБанк» не було долучено до матеріалів справи акт передачі в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіля Foton, модель: BJ1043V8JE6-4, рік випуску: 2004, № кузова/шасі: Y6LV8JB564L000276, реєстраційний номер: CB 9335 AH, що належить йому на праві власності. Також, на його думку, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком вбачається, що кошти від реалізації автомобілю не надходили, представником позивача не надано суду інформації щодо реалізації автомобіля. Однак суд не може прийняти до уваги твердження відповідача, оскільки вони не відповідають дійсності. Так, відповідно до акту прийому автомобіля позичальника від 09.02.2009 року [PERSON] передав автомобіль: Foton, модель: BJ1043V8JE6-4, рік випуску: 2004, № кузова/шасі: Y6LV8JB564L000276, реєстраційний номер: CB 9335 AH, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] співробітникам управління безпеки Чернігівського ГУ ПАТ КБ "ПриватБанк". Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № CNZVAE00003719 від 20.09.2007 року вбачається, що кошти від реалізації автомобіля надійшли на рахунок 27.12.2011 року. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 110 897 грн. 05 коп. та комісії за користування кредитом у розмірі 5\~215 грн. 68 коп. Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом та комісії за користування кредитом є платою за користування грошима, тому вона підлягає стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення пені нарахованої за неналежне повернення кредиту та сплату процентів в розмірі 155 178 грн. 93 коп. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що нарахований розмір пені майже втричі перевищує заборгованість за тілом кредиту, та враховуючи, що відповідач є інвалідом третьої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії, принципи розумності і справедливості, суд вважає за можливе зменшити розмір пені та стягнути із відповідача [PERSON]пеню в розмірі 5\~000 грн. 00 коп. Враховуючи, що згідно до Договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ Акцент-Банк поручився перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON]умов кредитного договору № CNZVAE00003719 від 20.09.2007 року, які останній не виконав, солідарному стягненню з відповідачів ПАТ Акцент-Банк та [PERSON]підлягає заборгованість відповідно до договору поруки у розмірі 10\~000 грн. 00 коп. \~Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з [PERSON]на його користь у розмірі 1 786 грн. 08 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial