Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В позові зазначає, що в період проживання з відповідачкою однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі, 12 листопада 1998 року, придбали спірну квартиру. Договір купівлі-продажу квартири здійснено на ім'я відповідачки. Відповідачка заперечує його право на користування квартирою, тому він звернувся з позовом до суду.В судовому засіданні заявлені вимоги позивач підтримав. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Пояснив, що з відповідачкою проживав однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1992 року по 11 січня 2012 року. В них з відповідачкою весь цей час було спільне господарство, єдиний сімейний бюджет. 12 листопада 1998 року, під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі, придбали квартиру [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу відповідачка заперечує його право на спільне майно. Тому він вимушений звернутись до суду з позовом про право власності на квартиру і просить визнати за ним право власності на 1/2 частку в спірній квартирі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. В наданих суду запереченнях позов не визнала. Зазначила, що дійсно проживала з позивачем однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі. На момент придбання спірної квартири також проживала однією сім'єю з позивачем, проте квартиру придбали без нотаріального посвідчення. Крім того зазначила в запереченнях, що позивач відмовлявся від позову про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири і відмову від позову було прийнято судом. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи і цивільної справи №1424/1998/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку квартири, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1992 року по 11 січня 2012 року (а.с.4, 7). Спірну квартиру було придбано 12 листопада 1998 року (договір-купівлі продажу зареєстрований універсальною товарною біржею "Нерухомість Н"). Сторони погодились з тим, що на час придбання квартири проживали однією сім'єю, вели спільне домашнє господарство. Згідно ст. 60 СК України "майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя." Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як передбачено ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, зазначення в договорі купівлі-продажу спірної квартири в якості покупця [PERSON], не є перешкодою для визнання за чоловіком права власності на 1/2 частку майна придбаного за договором. Відповідно, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] області підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що судом не було прийнято відмови позивача від позову і відсутня ухвала про закриття провадження у справі, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Outcome: approved