Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме ДТП у сумі 24 494 грн. мотивуючи вимоги тим, що 11.06.2017 року о 10 год.20 хв. в місті Києві по вул. Бажова ,навпроти заїзду до житлового будинку №3, автомобіль Fiat Doblo д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105 д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] який рухався по проїзній частині вул. Бажова зі сторони вул. Червоноткацька в бік бульвару Верховної Ради. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 2105 д.н. [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01.11.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становило 5100 грн. з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Внаслідок ДТП позивач отримала значні травми, а саме: ЗЧГК, забій грудної клітки, ЗХСМТ, компресійного перелому хребців 3,4 та 6. З 11.06.2017 року позивач здійснює лікування, що підтверджується випискою з медичної картки № 15427 та висновками МРТ від 13.06.2017 року та МРТ від 20.10.2017 року. Позивач зазнала значних фінансових втрат викликаних необхідністю лікування, посиленого харчування, придбання ліків, засобів для підтримки хребта та подальшого санітарно-курортного лікування, плавання, електрофореза у період реабілітації. Станом на 01.04.2018 року позивач витратила 13595,43 грн., що підтверджується відповідними чеками. Позивач зазнала та продовжує зазнавати матеріальних втрат внаслідок непрацездатності, так було втрачено щомісячний заробіток у розмірі 3000 грн., а загалом протягом шести місяців позивачем втрачено 18000 грн. На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Галицька» . Страхова сума за полісом складала 200 000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю. За шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100 000 грн. ПрАТ СК «Галицька» відшкодувала позивачу суму понесених збитків у розмірі 6601 грн. Позивач має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП, що не була відшкодована ПрАТ СК «Галицька», а саме різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у сумі 24494 грн. 22 червня 2018 року відповідачем [PERSON] до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просив відмовити оскільки заявлені вимоги є не обґрунтованими та не підтверджені належними доказами. На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ СК «Галицька», яка 12 березня 2018 року відшкодувала позивачці шкоду в повному обсязі. 05 липня 2018 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду було подано відповідь на відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. 14 грудня 2018 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду було подано заяву про збільшення позовних вимог до 34366,42 грн. В ході судового розгляду Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залучення до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що всі витрати на лікування, що понесла позивач, пов`язанні з отриманими позивачем травмами внаслідок ДТП, винним у якому було визнано відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі, обгрунтовуючи це тим, що позовні вимоги не грунтуються на вимогах законодавства, крім того позивач отримала страхове відшкодування по відшкодуванню як матеріальної так і моральної шкоди, крім того відповідачем позивачу [PERSON] було передано в рахунок відшкодування шкоди 1700 доларів США та в послідуючому позивач пояснювала, що вона не має ніяких претензій з приводу спричиненої їй шкоди до відповідача [PERSON] . Крім того позивачем не доведено того факту, що зазначене санаторно - курортне лікування необхідне було пройти позивачу саме внаслідок отриманих тілесних пошкоджень внаслідок ДТП . Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2017 року о 10 год.20 хв. в місті Києві по вул. Бажова , навпроти заїзду до житлового будинку №3, автомобіль Fiat Doblo д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105 д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] який рухався по проїзній частині вул. Бажова зі сторони вул. Червоноткацька в бік бульвару Верховної Ради. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 2105 д.н. [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Під час руху водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3.б)., 10.2. Правил дорожнього руху України, а саме: - п.2.3.б). ПДР України: "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі"; - п. 10.2. ПДР України: "Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає". Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01.11.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становило 5100 грн. з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 971/Е від 05.07.2017 р.:«Дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 11.06.2017 року у гр. [PERSON] , [INFO], мали місце такі ушкодження: закрита травма хребта у вигляді компресійних переломів тіл 3, 4, 6-го грудних хребців. Таким чином, між подіями транспортної травми від 11.06.2017 року та отриманням тілесних ушкоджень [PERSON] , є прямий причинно-наслідковий зв`язок. На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Галицька» відповідно до Поліса № АК/1583972 від 23.10.2016 року. Страхова сума за полісом складала 200000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю. За шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100 000 грн. Розмір франшизи 0 грн. та строком дії договору до 23.10.2017 року включно. Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом положень п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. (п.9.1, 9.2, 9.4 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно відповіді на адвокатський запит ПрАТ СК «Галицька» відшкодувала позивачу [PERSON] документально підтверджені нею витрати на лікування у сумі 6287,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10596 від 12.03.2018 року. Також вказаним платіжним дорученням [PERSON] було виплачено 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю в сумі 314,37 грн. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, що відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди було передано 7 липня 2017 року 1700 доларів США . Вказана обставина не оспорювалася в ході суджовго розгляду учасниками справи. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Оскільки відповідальність відповідача була належним чином застрахована в ПрАТ СК «Галицька» та страхова сума за полісом за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000 грн., а страховою було сплачено потерпілій особі [PERSON] лише 6287,47 грн. та виплачено 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю в сумі 314,37 грн., при цьому розмір завданої шкоди, не перевищує ліміт відповідальності страховика у зв`язку з чим обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, у [PERSON] не виник. Позивач не позбавленна права звернутися до ПрАТ СК «Галицька» про стягнення заподіяної шкоди здоров`ю в межах страхової суми. Стягнення шкоди з відповідача буде суперечити самій меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначеної правової позиції наразі притримується і Верховний Суд, що підтверджується Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц 9 провадження ( № 14-176цс18). Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то потерпілий на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Також в ході судового розгляду позивач чи її представник не надали до суду належних та допустимих доказів того, що позивач зазнала матеріальних втрат внаслідок не отриманого прибутку у виді заробітної плати . Також суд не бере до уваги посилання позивача , що останньою понесені витрати на прибдання певних медичних препаратів, витрати на медичні процедури, витрати на басейн та таксі та те, що вказані витрати викликані саме з отримання останньою вказаного вище тілесного ушкодження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, суд прийшов висновку про залишення позову без задоволення. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed