Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

представник позивача - адвокат Деменкова Є.С., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати за ним право власності на гараж, загальною площею 19,20 кв.м., розташований за адресою: селище Хромове, Бахмутського району Донецької області, колишній гаражний кооператив "Будівельник". В обґрунтування позову вказує, що 01 лютого 1989 року була зареєстрована юридична особа - гаражний кооператив «Будівельник». Ця юридична особа була заснована для того, щоб виділити їй земельну ділянку для забудов гаражів фізичних осіб. Позивач з 25.03.2000 року є членом гаражного кооперативу «Будівельник» та був сумлінним членом кооперативу, сплачував членські внески, плату за землю. У 2000 роках позивач добудував гараж у цьому кооперативі. Але з невідомих для позивача причин кооператив розпався, кожен член кооперативу, фактично власник свого гаражу, самостійно обслуговував свою будівлю. У 2019 році позивач вирішив продати гараж, але з`ясувалося, що у позивача відсутній документ на право власності на гараж. Враховуючи, що гараж позивача знаходиться на території Іванівської сільської ради, 05 березня 2019 року він звернувся до сільради із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 22.03.2019 року позивач отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу, що перебуває у комунальній власності територіальної громади Іванівської сільської ради, орієнтованою площею 0,0029 га. Враховуючи, що Іванівська сільська рада Бахмутського району ліквідована, 28.08.2019 року вже Бахмутська міська рада прийняла рішення № 6/132-2655 «Про передачу у власність земельної ділянки», яким позивачу була передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка під гаражем. Після отримання права власності на земельну ділянку, позивач звернувся до управління архітектури Бахмутської міської ради із проханням зареєструвати за ним право власності на гараж, однак йому було повідомлено, що йому потрібно звернутися в КП «Бахмутське БТІ» та отримати технічний паспорт, і в подальшому звернутися до суду, оскільки діюче законодавство не передбачає реєстрацію права власності на вже збудований гараж. Ухвалою суду від 2.07.2020 року провадження у справі було відкрите, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 5.10.2020 року підготовче провадження по справі було закрите, справа була призначена до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Бахмутської міської ради Донецької області та третьої особи - відділу з питань державного архітектурно - будівельного контролю Бахмутської міської ради Донецької області Фоміна Я.І., яка є начальником відділу з питань ДАБК Бахмутської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Разом з тим, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, а також просить розглядати справу без участі представника. Представник третьої особи - гаражного кооперативу «Будівельник», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 4 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами. Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосуванняст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва") за № 6 від 30.03.2012, у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Позивач в обґрунтування позову вказує, що 01 лютого 1989 року була зареєстрована юридична особа - гаражний кооператив «Будівельник». Ця юридична особа була заснована для того, щоб виділити їй земельну ділянку для забудов гаражів фізичних осіб. Позивач з 25.03.2000 року є членом гаражного кооперативу «Будівельник» та був сумлінним членом кооперативу, сплачував членські внески, плату за землю. У 2000 роках позивач добудував гараж у цьому кооперативі. Але з невідомих для позивача причин кооператив розпався, кожний член кооперативу, фактично власник свого гаражу, самостійно обслуговував свою будівлю. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду копію розрахункової книжки гаражного кооперативу «Будівельник» від 25.03.2000 року (а.с.15). Судом встановлено, що на підставі проекту Головного архітектора району Артемівської райдержадміністрації позивач [PERSON] побудував гараж (а.с.13-14). Згідно даних Технічного паспорту на гараж від 8.04.2020 року, виданого Артемівським бюро технічної інвентаризації, вказаний гараж б/н розташований в с. Хромове Бахмутського району Донецької області складається з наступного: гараж (літ. «Б»), оглядова яма (літ. «б»), погріб (літ. «б1») (а.с.16-18). Рішенням т.в.о. сільського голови Іванівської сільської ради Бахмутського району № 6/101-1630 від 22.03.2019 року [PERSON] був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу, що перебуває у комунальній власності територіальної громади Іванівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, орієнтованою площею 0,0029 га із земель житлової та громадської забудови комунальної власності в межах населеного пункту селище Хромове, гаражний кооператив «Будівельник» (а.с.19). Позивачем був розроблений проект землеустрою для будівництва вказаного індивідуального гаражу на території Іванівської сільської ради Бахмутського району Донецької області в селищі Хромове (а.с.20-29). Рішенням Бахмутської міської ради від 28.08.2019 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу із земель житлової та громадської забудови комунальної власності в межах населеного пункту селище Хромове. Передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0023 га (кадастровий номер 1420985500:06:000:0157) (а.с.30). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 3.09.2019 року, земельна ділянка за кадастровим номером 1420985500:06:000:0157, розташована за адресою: с-ще Хромове Бахмутського району Донецької області, площею 0,0023 га, на підставі рішення Бахмутської міської ради від 28.08.2019 року, на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.31). Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюється ст.376 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.376 ЦК України будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За планом земельної ділянки побудований позивачем індивідуальний гараж не заважає іншим власникам господарчих будівель, а отже, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Доказів щодо істотних порушень будівельних норм і правил під час побудови гаражу судом не установлено. Гараж був побудований позивачем на підставі розробленого проекту Головного архітектора району Артемівської райдержадміністрації. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно. Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на законі, і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог, а тому суд приходить до висновку про задоволення заявленої позивачем вимоги. Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак такі вимоги позивачем не заявлені, то понесені витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved