Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до відповідача до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Криничненської сільська рада та відділу в Устинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Вимоги мотивуються тим, що в порядку спадкування за законом від спадкодавця за сертифікатом про право на земельну частку (пай) переходять права на 8,81 умовних кадастрових гектарів земельної ділянки. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала письмову заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В судове засідання представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру не з'явився, про день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у відсутність представника чи про причини неявки не подано. В судове засідання представник відповідача - Криничненської сільської ради М.Коваль не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог про визнання за позивачем [PERSON] права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В судове засідання представник відповідача - відділу в Устинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області В.Зураєва не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у відсутність представника. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В актовому записі про народження №16 від 09 червня 1973 року Криничненської сільради Устинівського району Кіровоградської області, [PERSON], народилася [INFO], місце народження с. Садки Устинівського району Кіровоградської області, в графі «батьки» записано: батько: [PERSON], мати: [PERSON]. [PERSON] після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] прийняла прізвище чоловіка "[PERSON]" (актовий запис про укладення шлюбу відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Устинівського районного управління юстиції у Кіровоградській області за № 11 від 09 квітня 2015 року). У відповідності з п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У сертифікаті на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER], виданого члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Устинівський» (Криничненська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області) [PERSON] (житель с. Садки Устинівського району Кіровоградської області) зазначено, що на підставі рішення Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №541-р від 12 грудня 1996 року, їй належить право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Устинівський», розміром 8.81 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Сертифікат видано 20 грудня 1996 року головою Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03 грудня 1999 року за №1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Відповідно до абзацу 2 пункту 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. [PERSON] померла [INFO] (актовий запис про смерть виконавчого комітету Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за № 6 від 07 березня 2001 року). [PERSON] помер [INFO] (актовий запис про смерть Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №9 від 01 червня 2017 року). У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно - на 8,81 умовних кадастрових гектарів земельної ділянки, розташованої на території Криничненської сільської ради, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER]. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. На підставі матеріалів цивільної справи встановлено, що правовідносини між сторонами регулюються ЦК України 1963 року, оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК Українизастосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Статтею 524, ст.ст.548, 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, відповідно до ст.549 ЦК УРСР, спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім'я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього. Відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). [PERSON] є спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] (померла [INFO]) відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобов'язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Документи, які повинен подати спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину, зазначені в розділі 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882.Відповідно до п.216 зазначеної Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо спадкоємець не може надати такі документи, то нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину і єдиним способом захисту прав такого спадкоємця є суд. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат", видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Приватний нотаріус Устинівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутень О.Я.,

Outcome: approved