Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 08.09.2014 року біля 15.10 год. сталося ДТП з вини відповідача [PERSON] , внаслідок якої автомобілю позивача «Рено Трафік», державний номер [NUMBER] , було завдано таких механічних пошкоджень: деформація капота, переднього правого крила, правої фари, переднього бамперу, протитуманної фари. Постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 30.09.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Постанова набрала чинності 11.10.2014 року. Згідно висновку №714 від 03.12.2014 року експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу, вартість матеріальної шкоди спричиненого автомобілю позивача складає 45296,31 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля «Renault Kanggo», державний номер [NUMBER] , власником автомобіля є [PERSON] , який відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уклав договір про страхування цивільно-правової відповідальності з відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» поліс №АІ/0713141 від 12.07.2014 року. 18.12.2014 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про страхове відшкодування, однак до теперішнього часу кошти не отримав. На звернення до відповідача щодо відшкодування завданої ним шкоди, жодних дій останнім здійснено не було. У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь 45295,31 грн. відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір у розмірі 551,20 грн. Ухвалою суду від 04.10.2016 року відкрито провадження у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2017 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою суду від 05.07.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 11.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 09.04.2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України. 30.09.2020 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь 45295,31 грн. відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір у розмірі 551,20 грн. 27.10.2020 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Як встановлено, з часу ДТП, яка мала місце 08.09.2014 року та до теперішнього часу позивач та інша особа, яка має право на отримання відшкодування, не подавала до МТСБУ заяву про страхове відшкодування із необхідними додатками. Позивач, не подавши до МТСБУ а ні повідомлення про ДТП, а ні заяву про страхове відшкодування позбавив останнього здійснити розгляд даної події, отримати необхідні відомості та встановити наявність чи відсутність ознак страхового випадку. За таких обставин МТСБУ не має законних підстав здійснення страхових виплат на користь позивача. Як з`ясовано, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на дату ДТП застрахована згідно договору обов`язкового страхування серії АІ №0713141 від 12.07.2014 року, укладеного з ПрАТ СК «Україна». Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №905 від 30.04.2015 року, з 08.05.2015 року анульовано ліцензію ПрАТ СК «Україна» на провадження страхової діяльності та з 01.07.2015 року вказана страхова компанія позбавлена членства в МТСБУ. Із зазначеного слідує, що у період з 08.09.2014 року (дата ДТП) до 30.04.2015 року (анулювання ліцензії), страховик здійснював господарську діяльність і в цей період могла бути здійснена страхова виплата. Будь-які письмові докази на підтвердження намагання позивача врегулювати страховий випадок із страховиком відсутні. Матеріали містять лише заяву, нібито подану до ПрАТ СК «Україна» на здійснення страхової виплати при тому, що подана вона чомусь лише 18.12.2014 року, за милуванням майже 4 місяців від дати ДТП. Не заявлені вимоги до страховика не породжують для МТСБУ будь-яких зобов`язань перед кредитором останнього відповідно до Закону. Отже, розгляд МТСБУ питання про проведення регламентної виплати за зобов`язаннями ПрАТ «СК «Україна» за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може бути здійснений за наявності у МТСБУ документів, передбачених законом. Крім того, відповідач вважає, що сума позовних вимог не відповідає вимогам чинного законодавства. В даному випадку позовні вимоги позивача до МТСБУ є необґрунтованими у зв`язку з відсутністю факту порушення, невизнання чи оспорювання права. МТСБУ не приймалося рішення про відому позивачу у здійсненні регламентної виплати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, відповідно до наданих письмових пояснень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля серії [NUMBER] від 25.09.2013 року, власником автомобіля «Renault Kanggo», державний номер [NUMBER] , є [PERSON] , який відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уклав договір про страхування цивільно-правової відповідальності з відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» поліс №АІ/0713141 від 12.07.2014 року. 08.09.2014 року біля 15.10 год. сталося ДТП з вини відповідача [PERSON] , внаслідок якої автомобілю позивача «Рено Трафік», державний номер [NUMBER] , було завдано таких механічних пошкоджень: деформація капота, переднього правого крила, правої фари, переднього бамперу, протитуманної фари. Постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 30.09.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до ч.4. ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 18.12.2014 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про страхове відшкодування. Згідно висновку №714 від 03.12.2014 року експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу «Рено Трафік», державний номер [NUMBER] , вартість відновленого ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу позивача складає 45296,31 грн., а з урахуванням коефіцієнту зносу 23721,49 грн. Згідно положень ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Отже, сума позовних вимог не відповідає вимогам чинного законодавства. Постановою Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 року визнано Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» банкрутом. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.9 цього Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до пункту 35.1 ст.35 вказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Пунктом 35.2. вказаної статті передбачено, що до заяви додаються, в тому числі документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну. Документи, зазначені у підпунктах "а" - "ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування. Відповідно до п. 36.2 ст.36 цього Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: -у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; -у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Пунктом 41.1 ст. 41 вказаного Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що з заявою до МТСБУ про відшкодування страхової виплати позивач не звертався. Згідно п.п.37.1.4, п.37.1, ст.37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин МТСБУ не має законних підстав здійснення страхових виплат на користь позивача. Таку правову позицію зазначено Верховним Судому постанові від 10.04.2019 року по справі № 724/1009/16-ц. Зокрема зазначено, установивши, що потерпіла особа ні з відповідним повідомленням про ДТП, ні із заявою про страхове відшкодування у встановлений законодавством України строк до МТСБУ не зверталася, відмова у здійсненні страхової виплати є законною і обґрунтованою. Своєчасне звернення до МТСБУ чи страховика має на меті забезпечити останнім належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяти об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення потерпілим особам страхового відшкодування. Положенням п.33.1.4 ст.33 Закону визначено, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 Закону - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка. Пленумом вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.16 постанови №4 від 01.03.2013 зазначено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Від водія [PERSON] до МТСБУ таке повідомлення не надходило. Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як з`ясовано та не заперечується позивачем, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на дату ДТП застрахована згідно договору обов`язково страхування серії АІ №0713141 від 12.07.2014, укладеного з ПрАТ СК «Україна». Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 905 від 30.04.2015, з 08.05.2015 анульовано ліцензію ПрАТ СК «Україна» на провадження страхової діяльності та з 01.07.2015 вказана страхова компанія позбавлена членства в МТСБУ. Із зазначеного слідує, що у період з 08.09.2014 (дата ДТП) до 30.04.2015 (анулювання ліцензії), страховик здійснював господарську діяльність і у цей період могла бути здійснена страхова виплата. Будь-які письмові докази на підтвердження намагання позивача врегулювати страховий випадок із страховиком відсутні. Матеріали містять лише заяву, нібито подану до ПрАТ СК «Україна» на здійснення страхованої виплати при тому, що подана вона чомусь лише 18.12.2014, за минуванням майже 4 місяців від дати ДТП. Пунктом 52.5 ст.51 Закону визначено, що страховик, членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до положень п.п.«г» п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За інформацією, що ще у 2016 році розміщена на офіційному сайті МТСБУ, рішенням президії МТСБУ в грудні 2016 року було зобов`язано Дирекцію Бюро здійснювати виплати потерпілим за зобов`язаннями колишніх членів МТСБУ, по відношенню до яких не здійснюються процедури ліквідації (банкрутства), за рахунок залишку їх базових гарантійних внесків у фонді захисту потерпілих МТСБУ. Відповідно до рішення Президії, Дирекція здійснювала прийом заяв та документів від потерпілих за зобов`язаннями СК «Україна». Прийом таких заяв припинився у 2017 році та усі кошти залишку базової гарантії внеску ПрАТ СК «Україна» у фонді захисту потерпілих МТСБУ сплачено страхувальникам. Також було проінформовано, потерпілі, що не звернулись у встановлені строки до МТСБУ - зможуть звернутись до МТСБУ та отримати відшкодування після завершення процедури банкрутства та/або ліквідації відповідного страховика. З огляду на викладене, на теперішній час МТСБУ може здійснити регламентну виплату позивач\ виключно, якщо вимоги останнього включені до затвердженого судом реєстру кредиторів, а також судом затверджено ліквідаційний баланс страховика, яким підтверджена відсутність коштів та майна страховика за рахунок яких можливе погашення боргу кредиторів з обов`язкового страхування. У відповідності до п.20.3 ст.20 Закону, у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обв`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або на себе МТСБУ. Також, згідно п. 51.7 ст. 51 Закону, у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених премій з цього виду страхування. У разі відкриття провадження у справі про банкрутство відносно страховика, потерпілий зобов`язаний звернутися до господарського суду для включення його в реєстр кредиторів. Не заявлені вимоги до страховика не породжують для МТСБУ будь-яких забов`язань перед кредиторами останнього відповідно до Закону. Отже, розгляд МТСБУ питання про проведення регламентної виплати за зобов`язаннями ПрАТ «СК Україна» за договорами обов`язкового страхування цивільно-відповідальності власників наземних транспортних засобів може бути здійснений за явності у МТСБУ підтвердження: 1.Визнання господарським судом ПрАТ «СК Україна» банкрутом; 2.Вимога особи, яка має право на отримання відшкодування, у даному випадку [PERSON] , включена до затвердженого судом реєстру кредиторів; 3.Особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, не здійснено виплату, що підтверджується ліквідаційним балансом, затвердженим Господарським судом. МТСБУ у даних правовідносинах по врегулюванню страхових випадків є представником, а тому має зобов`язання виключно перед страховиком та не може бути відповідачем у справі, а тому суд не може зобов`язати МТСБУ до вчинення дій, не передбачених законом. Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). На підставі вказаних законодавчих положень та досліджених доказів суд приходить до висновку, що заявлений позов є передчасним, та беручи до уваги мету страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, вважає за необхідне відмовити у задоволені позову до відповідача МТСБУ, у зв`язку з неподанням визначеного Законом переліку документів. Суд в цілому погоджується з позицією представника МТСБУ про передчасність звернення позивача з даним позовом до суду, оскільки на момент пред`явлення позову відповідач МТСБУ не допустивши порушення прав позивача. Відповідачем МТСБУ не оспорювалось та не було порушено право позивача на відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди, вказана страхова виплата не була проведена через неподання позивачем визначеного переліку документів для такої виплати. Пред`явлені до відповідача [PERSON] позовні вимоги, суд вважає такими, що передчасно пред`явлені, оскільки відповідальність забезпеченого транспортного засобу, яким він керував перед 3-ми особами була забезпечення страховим полісом №АІ/0713141 від 12.07.2014 року до вирішення питання про виплату страховиком. Відповідальність з виплати завданої майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у винної особи настає у разі: 1)правомірної відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком, 2)наявності різниці між завданою майновою шкодою та сумою страхового відшкодування, встановленої полісом страхування. Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed