Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить встановити факт постійного проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , до часу його смерті, а саме до [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є рідною онукою [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі проживали вона та її дід. Дід був зареєстрований за вказаною адресою. Сімейні обставини склались так, що її виховували бабуся та дід, вона проживала разом з ними в їх квартирі, що є по-сусідству з квартирою, де вона зареєстрована. Згодом бабуся померла і вони з дідом залишились проживати у квартирі вдвох. Потім вона одружилась і вони великою родиною почали проживати разом - дід, вона, її чоловік, а згодом і їх з чоловіком маленька дитина. Для прийняття спадщини вона звернулась до нотаріуса, але 13.11.2019 року отримала відмову у наданні свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Ухвалою від 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, до суду надала клопотання, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, проти позову не заперечує, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що померлий [PERSON] його свекор, який проживав разом з його донькою по [ADDRESS] . Там вони мешкали 10-15 років і на сьогоднішній день донька проживає там. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] це її сусідка. Вона придбала квартиру 10 років назад, стільки ж і знає [PERSON] . [PERSON] мешкала з дідусем. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Той факт, що позивач [PERSON] являлася онукою [PERSON] , котрий помер [INFO] , в судовому засіданні підтверджено матеріалами справи, в тому числі: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , який є батьком позивача, та сином померлого [PERSON] , а також показами свідків. Згідно довідки №334 від 13.03.2014 року, виданої директором комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №31" [PERSON] , [PERSON] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту від 25.11.2019 року, підписаного мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] дійсно проживала та проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] у період з 01.01.2007 року по теперішній час. Разом з нею проживав та був зареєстрований її дід - [PERSON] , який помер [INFO] , за яким [PERSON] постійно доглядала та якого утримувала. Разом вели спільне господарство та спільний побут. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 листопада 2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що відсутній факт проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на момент його смерті та здійснювала за ним догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved