Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Веселинівської сільської ради, Баришівського району, Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивують тим, що 31 липня 2012 року помер [PERSON], який на момент смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: село Веселинівка, вул. Довженка, 21, Баришівського району, Київської області. При житті [PERSON] ніякого розпорядження стосовно свого спадкового майна не укладав. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON]. В шестимісячний строк після відкриття спадщини позивачі звернулися до Баришівської районної державної нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно. Однак нотаріус у видачі правовстановлюючого документа відмовила. Свою відмову мотивує тим, що спадкодавець за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на будинок. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять суд визнати за кожним право власності по 1/3 частки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в селі Веселинівка, вул. Довженка, 21, Баришівського району, Київської області. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] на розгляд справи не з,явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заявлений до суду позов підтримують та просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач по справі Веселинівська сільська рада Баришівського району Київської області свого представника на розгляд справи до суду не направили. Подали листа про розгляд справи у їх відсутність. Проти заявленого позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до п. 4.12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п.4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 01 березня 2013 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обговорив та взяв до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-1.3 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до абз. 28 ч. 3.І зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у негосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від І3 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року). За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов,язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Встановлені судом обставини стверджуються: - ксерокопіями паспортів позивачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON]; -ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серія 1-ОК №253135, виданого 01.08.2012 року; - ксерокопіями свідоцтв про народження позивачів по справі; - ксерокопією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON], серія 1V-БК №347163, видане 07.10.1990 року; -ксерокопією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок в селі Веселинівка, вул. Довженка, 21, Баришівського району Київської області; - ксерокопією спадкової справи №20/2013 до майна померлого 31.07.2012 року [PERSON]; -іншими матеріалами справи. Судом також встановлено, що 31 липня 2012 року помер [PERSON], який на момент смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: село Веселинівка, вул. Довженка, 21, Баришівського району, Київської області. [PERSON] ніякого розпорядження стосовно свого спадкового майна не укладав при житті. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина: [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON], які в шестимісячний строк після відкриття спадщини звернулися до Баришівської районної державної нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус у видачі правовстановлюючого документа відмовила, так як спадкодавець за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на будинок. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачами: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на 1/3 частку за кожним на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: с. Веселинівка, вул. Довженка, 21, Баришівського району Київської області.

Outcome: approved