Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 26 квітня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що відповідачу надані послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання в квартиру [ADDRESS] , за період з 01 червня 2015 року по 01 квітня 2019 року існує заборгованість в розмірі 21619,62 грн. Крім того вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги за період з 01 червня 2011 року по 01 квітня 2019 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 24814,86 грн. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2019 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2019 року залучено до участі в справі в якості правонаступника [PERSON] , [INFO] , яка діє як законний представник [PERSON] , [INFO] . Також залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] . Відповідачі відзив на позовну заяву не подавали. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримала позовні вимоги до відповідачів [PERSON] , діє як законний представник [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, обґрунтовуючи свою позицію тим, що квартира непридатна для проживання, оскільки в ній відбулася пожежа. Окрім того, посилалася на скрутне матеріальне становище та відсутність коштів для сплати заборгованості. [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с. 61,72, 76). Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01 червня 2015 року по 01 квітня 2019 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги споживачами не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 21619,62 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Як встановлено судом, малолітній [PERSON] , 2008 року народження, законним представником якого є [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 лютого 2018 року (а.с. 15, 41) є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , як спадкоємець майна померлого [INFO] [PERSON] . Відповідач [PERSON] є власником є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2017. За нормами ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з нормами ст. ст. 1268 -1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи норми ст. 1268 ЦК України, суд приходить до висновку, що спадщина належить [PERSON] , 2008 року народження, з часу відкриття спадщини, тобто з 17 грудня 2016 року, тому він в силу норм ст. ст. 322, 360 ЦК України має обов`язок з утримання спадкового майна, до складу якого входить частка в праві власності на квартиру [ADDRESS] , відповідно до частки, саме з 01 січня 2017 року. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача до [PERSON] , яка діє як законний представник [PERSON] , 2008 року народження, підлягають задоволенню частково, в частині стягнення суми заборгованості за отриманні послуги за період лише з 01 січня 2017 року по 01 квітня 2019 року та відповідно до розміру частки в праві власності. Отже, з [PERSON] , яка діє як законний представник [PERSON] , 2008 року народження, підлягає стягненню сума боргу в розмірі 9208 грн 32 коп за наступним розрахунком: -загальна сума боргу за період з 01 січня 2017 року по 01 квітня 2019 року: 21619,62 грн - 3202,99 грн=18416,63 грн; -відповідно до розміру частки борг складає: 18416,63 грн/2=9208,32 грн. З відповідача [PERSON] також підлягає до стягнення заборгованість за період з 01 січня 2017 року по 01 квітня 2019 року відповідно до розміру частки в праві власності в розмірі 9208,32 грн. Заборгованість за отримані послуги з теплопостачання за період з 01 червня 2015 року по 01 січня 2017 року в розмірі 3202,99 грн. підлягає стягнення з [PERSON] , як співвласника квартири [ADDRESS] , оскільки спадщина йому належить з 2015 року. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Тому з відповідачів на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню сума заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: [ADDRESS] , за відповідні періоди з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи межі задоволених судом позовних вимог до кожного із відповідачів, з відповідача [PERSON] на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 1094 грн 97 коп, а з [PERSON] , яка діє як законний представник [PERSON] , 2008 року народження, в розмірі 826 грн 03 коп.

Outcome: partial