Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач в заяві зазначає, що уклав з [PERSON] Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 06.12.2016 року відповідно до якої остання отримала кредит у розмірі 8531,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) до погашення заборговаті за Кредитом. У звязку з порушенням умов договору по поверненню кредиту, станом на 21.09.2017 року відповідач заборгував перед позивачем 10653,84 грн., в т.ч.: 8173,06 грн. по кредиту; 1143,76 грн. по процентах за користування кредитом; 1051,60 грн. пеня та комісія; 285,42 - штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. Також, просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1600, 00 грн.. При цьому просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного вирішення справи. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, на підставі наявних у справі доказів, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку у встановлений строк, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання в повному обсязі. Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Встановлено, що сторони 06.12.2016 року уклали Генеральну угоду б/н згідно якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 8531,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно розрахунку позивача, станом на 21.09.2017 року відповідач заборгував перед ним 10653,84 грн., в т.ч.: 8173,06 грн. по кредиту; 1143,76 грн. по процентах за користування кредитом; 1051,60 грн. пеня та комісія; 285,42 - штраф і сума боргу нею не оспорена та не спростована. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 285,42 грн. задоволенню не підлягають. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що за Генеральною угодою б/н від 06.12.2016 року з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість 10368,42 грн., з них: 8173,06 грн. по кредиту; 1143,76 грн. по процентах за користування кредитом; 1051,60 грн. пеня та комісія; та 1600,00 грн. витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст. 526, 538, 549, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: partial