Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, який мотивували тим, що вони є співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. вул. 50 років СРСР (змінено на вул. [PERSON]), 4 (далі житловий будинок, домоволодіння). Вказане майно належало на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], який помер 23.04.2016 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] (дружина), яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились. Для оформлення спадщини [PERSON] звернулась до нотаріуса, який відмовив у видачі нотаріального акту мотивувавши своє рішення відсутністю в Свідоцтві про право власності на житло даних про розмір частки належної спадкодавцю. Вказане стало підставою для звернення позивачів до суду з позовом, яким вони просять суд визначити по ? частки домоволодіння за кожним із них, а також визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на ? частку домоволодіння. До суду позивачі подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Голова Липовецької міської ради подав до суду заяву в якій вказав, що позов визнає, справу просив розглянути у відсутність представника міської ради. Оскільки сторони скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.05.1993 року Липовецька районна державна адміністрація Вінницької області видала на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про право власності на житло (а.с. 20) за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. 50 років СРСР, 4. Зі змісту Свідоцтва слідує, що житловий будинок належить вказаним вище особам на праві спільної сумісної власності без визначення ідеальних часток. 17.02.2016 року рішенням 7 сесії 7 скликання Липовецької міської ради (а.с. 21) вулицю 50 років СРСР перейменовано на вулицю [PERSON]. 23.04.2016 року помер [PERSON] (а.с. 17). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. З матеріалів Спадкової справи № 123/2016 слідує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом (а.с. 10). Інші спадкоємці за законом від прийняття спадщини відмовились. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно. До складу спадщини увійшла частка в житловому будинку за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. Василя Симоненка, 4, яка належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Для оформлення спадщини [PERSON] звернулась до нотаріуса, який відмовив у видачі нотаріального акту мотивувавши своє рішення відсутністю в Свідоцтві про право власності на житло даних про розмір частки належної спадкодавцю. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Відповідно до статті 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам. Спільна власність без визначення часток є сумісною власністю. Враховуючи наведене суд вважає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а отже кожному із них як співвласнику належить по 1/4 частки домоволодіння. З зазначеного слідує, що частка [PERSON] в домоволодінні становить ?, право власності на яку припинилось згідно статті 346 ч.1 п.11 ЦК України, тобто у звязку із смертю власника. Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] успадкувала ? частку в домоволодінні. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved