Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач виконувач обов'язків керівника Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунальної установи "Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення з тих підстав, що як стверджує вироком Бершадського районного суду у справі № 126/259/16-к від 09.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 128 КК України. Згідно висновку судово-медичного експерта № 60 від 14.04.2015 року у [PERSON] згідно даних медичних документів станом на дату його надходження до лікарні та проведення рентген обстеження 21.03.2015 року мали місце тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла першого поперекового хребця та складного компресійного та одночасно фрагментарно-відривного перелому четвертого поперекового хребця. За критерієм важкості дані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня важкості тілесних пошкоджень за критерієм тривалості розладу здоров'я. Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування з 21.03.2015 року по 06.04.2015 року. Згідно довідки Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування хворим проведено 15 ліжко-днів на стаціонарному лікуванні. Вартість одного ліжко-дня під час лікування потерпілого склала 168 грн. 50 коп., тобто на його лікування закладом витрачено 2527 грн. 50 коп. Відповідно до інформації Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування № 795 від 11.04.2017 року витрати на лікування [PERSON], який знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 21.03.2015 року по 06.04.2015 року не відшкодовано, установа з позовом про стягнення коштів не зверталась. Під час досудового розслідування та на час судового розгляду на підставі обвинувального акту [PERSON] витрати на лікування не відшкодував. Таким чином, кошти, витрачені державою на лікування особи, потерпілої від злочину не повернуто, що є порушенням державних інтересів. Просить стягнути з [PERSON] на користь комунальної установи "Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування" кошти, витрачені на стаціонарне лікування [PERSON] в сумі 2527 грн. 50 коп. Представник позивача прокурор Круковська Г.М. в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що вироком Бершадського районного суду у справі № 126/259/16-к від 09.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 128 КК України. Потерпілим від даного злочину є [PERSON], у якого згідно висновку судово-медичного експерта № 60 від 14.04.2015 року згідно даних медичних документів станом на дату його надходження до лікарні та проведення рентген обстеження 21.03.2015 року мали місце тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла першого поперекового хребця та складного компресійного та одночасно фрагментарно-відривного перелому четвертого поперекового хребця. За критерієм важкості дані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня важкості тілесних пошкоджень за критерієм тривалості розладу здоров'я. Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування з 21.03.2015 року по 06.04.2015 року. Згідно довідки Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування хворим проведено 15 ліжко-днів на стаціонарному лікуванні. Вартість одного ліжко-дня під час лікування потерпілого склала 168 грн. 50 коп., тобто на його лікування закладом витрачено 2527 грн. 50 коп. Відповідно до інформації Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування № 795 від 11.04.2017 року витрати на лікування [PERSON], який знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 21.03.2015 року по 06.04.2015 року не відшкодовано, установа з позовом про стягнення коштів не зверталась. Згідно ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, повинна відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що між діями [PERSON] та перебуванням потерпілого на лікуванні існує причинний зв'язок. Під час досудового розслідування та на час судового розгляду на підставі обвинувального акту [PERSON] витрати на лікування не відшкодував. Таким чином, кошти, витрачені державою на лікування особи, потерпілої від злочину не повернуто, що є порушенням державних інтересів. Фінансування Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування проводиться з районного місцевого бюджету за рахунок медичної субвенції. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи не надано доказів на підтвердження відшкодування витрат лікарні на лікування потерпілого з боку відповідача у справі, суд вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який позов визнав. У відповідності до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, воно підлягає прийняттю, а позов - задоволенню в повному об'ємі. Оскільки позивача при поданні позовної заяви звільнено від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 1166, 1206 ЦК України,

Outcome: approved