Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 10.09.2005 року у Сокальському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 170. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO].н.. Зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, оскільки в 2007 році він залишив її з дитиною та виїхав у невідомому напрямку, а відтак спільно вони не проживають та спільним побутом не пов»язані. Позивач, вважає, що їх із відповідачем сім'я розпалася остаточно та відновленою бути не може, тому просить їх з відповідачем шлюб розірвати. Крім цього просила суд стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання сина в розмірі 800грн. до досягнення ним повноліття. Ухвалою від 30.04.2015р. згідно поданої позивачкою заяви, позов в частині вимог про стягнення аліментів залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 20.05.2015р. повторно не прибув, будучи повідомлений про день та час розгляду справи шляхом подання оголошення в газету «Високий Замок» від 8-10 травня 2015 року, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Матеріалами справи встановлено, що 10.09.2005 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO].н.. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, їх шлюб із відповідачем підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач примирюватись не бажає, оскільки починаючи з 2007 року проживає та виховує сина одна, а тому збереження їх з відповідачем сім»ї є не можливим.

Outcome: approved