Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором. 17.08.2007 р. між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/03-03/01/680, згідно умов якого [PERSON] зобовязався надати Позичальнику кредит у сумі 25000 Дол.США строком до 14.08.2015 року, відповідно до якого позичальник зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,5 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Позивач виконав свої зобовязання, надавши відповідачу [PERSON] грошові кошти, однак [PERSON] не виконує належним чином свої кредитні зобовязання, станом на 30.05.2018 р. сума заборгованості за кредитним договором складає 6836,79 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 178433,00 грв.), з яких: -4596,04 доларів США, що в еквіваленті становить 119951,59 грв.\~заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом : 4596,04 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 119951,59 грн; -2240,75 доларів США, що в еквіваленті становить 58481,21 грв.\~заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 2184,66 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 57017,32. Вказану заборгованість, а також витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 2676,50 грн. позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника та винесення заочного рішення судом. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. У судове засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином в порядку, встановленому п. 2 ч. 7 та ч. 11\~ст.\~128\~ЦПК України за адресою реєстрації. Як вбачається з довідки\~ відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO],\~ зареєстрована за адресою [INFO], саме за цією адресою відповідачка повідомлялася про розгляд справи. Рекомендовані листи відповідачкою не отримані та вони повернуті суду з відміткою поштового відділення звязку «За закінченням встановленого строку зберігання». У відповідності до ч.8 п.4\~ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.\~\~Причини неявки відповідача суду не відомі. Відповідач не скористався своїм на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо його вимог і змісту до суду не направив. Оскільки відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив у відповідності до\~ст. 178 п. 8 ЦПК України, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає причину його неявки неповажною, а тому відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу\~ у відсутність відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «[PERSON]\~Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є АТ «[PERSON]\~Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту (а.с.20-22) та [PERSON] було укладено кредитній договір № 014/03-03/01/680 (а.с. 8-11\~копія договору). Відповідно до пунктів 1, 2 кредитного договору, банк надав [PERSON] кредит у розмірі 25000,00 доларів США строком на 365 днів у році, до 14.08.2015 року на споживчі цілі, а відповідач [PERSON] зобовязувалася сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,5% річних відповідно до графіку погашення кредиту (а.с. 12\~копія графіку). Проте, всупереч вимогам п. 5.1. Кредитного договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобовязання, а саме: не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Відповідно до умов п. 6.5. Кредитного договору Кредитор має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахувати проценти за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання Позичальником умов договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених Кредитним договором. Згідно з п. 8.3. Кредитного договору договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами (дата Договору), включаючи всі додатки до нього (додатки складають невідємну частину цього Договору) і діє до виконання Сторонами взятих на себе зобовязань по цьому Договору в повному обсязі. Кредитний договір № 014/03-03/01/60 від 17 серпня 2007 року підписаний сторонами, свідчить про те, що сторони на момент підписання договорів досягли згоди щодо всіх істотних умов укладених між ними договорів. Позивач виконав свої зобовязання, надавши відповідачу [PERSON] грошові кошти, про що свідчить меморіальний ордер № 03/01/680 від 17.08.2007 р. В постанові Верховного Суду України у справі за № 6-145цс14 від 24 вересня 2015 року висловлена така правова позиція: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей192,533\~ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. 27 березня 1992 року Національним банком України видано Акціонерному поштово-пенсійному банку «Аваль» ліцензію № 10 на здійснення банківських операцій (а.с. 18), та дозвіл (а.с. 18 зворотна сторона, а.с. 19),\~якими позивач\~уповноважений здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником [PERSON] належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Тому утворилась заборгованість за невиконання умов договору станом на 30.05.2018 р. сума заборгованості за кредитним договором складає 6836,79 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 178433,00 грв.), з яких: -4596,04 доларів США, що в еквіваленті становить 119951,59 грв.\~заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом : 4596,04 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 119951,59 грн; -2240,75 доларів США, що в еквіваленті становить 58481,21 грв.\~заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 2184,66 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 57017,32 (л.с. 5-6 розрахунок заборгованості). 05.01.2018 року АТ «[PERSON] Аваль» за № 114/5-110481 була направлена вимога про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, які залишилися без реагування (а.с. 14-16\~копії вимог). Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610\~ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.212, ч. 2 ст.632\~ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Згідно з ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2ст.\~1054\~ЦК України та ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей\~1050,\~1054 ЦК України\~і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Частиною першою статті 553\~ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч.1, 2\~ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст.\~541\~ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо (ч.1ст. 543 ЦК України). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно із ч. 1ст.\~550\~ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3ст. 549 ЦК України). Згідно ч.2ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у розмірі 2676,50 грн., тому дані кошти підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача в розмірі 2676,50 (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved