Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Снятинської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору [PERSON] , 1933 р.н. - голова двору, [PERSON] , 1959 р.н. - дочка, [PERSON] , 1975 р.н.- внук, [PERSON] , 1980 р.н., [PERSON] , 1984 р.н. - внука, належить житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований в [ADDRESS] . Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Після смерті матері позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина, яка складається з 1/5 частини спірного будинковолодіння. Спадкоємцем за заповітом стала позивачка, дочка померлої [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном після смерті матері . Відповідачі по справі відмовляються від належних їм у «колгоспному дворі» часток на користь позивачки. Однак в зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на будиноковолодіння був втрачений та не визначені частки в майні колгоспного двору, державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі їхнього представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що остання померла [INFO] . Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] , [INFO] , жительці с.Будилів, Снятинського району Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . З довідки від 01.04.2021 р. № 433/02-14, виданої державним нотаріусом першої Снятинської державної нотаріальної контори, слідує, що спадкоємцем за заповітом до всього майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка проживала в с. Будилів Снятинського району Івано-Франківської області є дочка померлої [PERSON] , [INFO] , жителька с. Будилів Снятинського району Івано-Франківської області. З заповіту від 24.03.2021 р. посвідченого секретарем Будилівської сільської ради, слідує, що [PERSON] заповіла все своє майно на користь [PERSON] . З довідки від 24.03.2021 р. №55, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради, вбачається, що станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , суспільна група господарства «колгоспний двір», зареєстровані [PERSON] , 1933 р.н. - голова двору, [PERSON] , 1959 р.н. - дочка, [PERSON] , 1975 р.н.- внук, [PERSON] , 1980 р.н., [PERSON] , 1984 р.н. - внука. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 05.06.19991 р. житловий будинок, в [ADDRESS] , головою якого є [PERSON] , належить колгоспному двору. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відсутні відомості щодо права власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу та не визначеність часток, в майні колгоспного двору не є підставою відмови у захисті права позивачки, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved