Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій просила визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що за нею закріплена квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради № 243 від 21 вересня 2001 року, до якого внесено зміни рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №70 від 17 лютого 2006 року. У зазначеній квартирі зареєстровані позивач та члени її родини: [PERSON], 1983 року народження, [PERSON], 2009 року народження, [PERSON], 1990 року народження, [PERSON], 2010 року народження, а також мати позивача - відповідач [PERSON], 1965 року народження. Однак, відповідач за місцем реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS], з 2008 року не проживає, її речей та особистого майна у квартирі немає, добровільно знятися з місця реєстрації вона бажання не виявляла, можливість спілкування з нею у позивача та її родини втрачено, фактичне місце проживання відповідача невідоме. Позивач зазначає, що вона вимушена сплачувати за відповідача особисті кошти за оплату житлово-комунальних послуг, які нараховуються на всіх зареєстрованих осіб у квартирі, що змушує її нести безпідставні додаткові витрати. Також реєстрація відповідача в даній квартирі перешкоджає позивачу здійснити її приватизацію. На підставі викладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року до розгляду цивільної справи залучено Комунальне підприємство "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у зв'язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Треті особи [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], і [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, до початку судового засідання надали заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Представники третіх осіб - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідач є матір'ю позивача (а.с.5,33), яка відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2001 року, що набрало законної сили 14 січня 2002 року, позбавлена батьківських прав у відношенні позивача у зв'язку з чим останню було передано на піклування органів опіки та піклування Красногвардійського району (а.с.50-51). Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради № 243 від 21 вересня 2001 року, до якого внесені зміни рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №70 від 17 лютого 2006 року житло за адресою: [ADDRESS], закріплено за малолітньою дитиною; адміністрації КВ ЖРЕП Красногвардійського району доручено долучити копію цього рішення виконкому до фінансово-особистого рахунку і здійснювати контроль за використанням та збереженням житла протягом усього часу перебування малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у державному закладі для дітей-сиріт і дітей, які залишились без батьківського піклування (а.с.8, 9). Згідно відповіді КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №123 від 04 січня 2017 року, державна реєстрація права власності за адресою: [ADDRESS], не проводилась (а.с.69). Рішенням Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради №556 від 15 серпня 2008 року, [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на створення прийомної сім'ї, а також надано статус прийомних батьків та в дану прийомну сім'ю з 15 вересня 2008 року влаштовано неповнолітню на той час позивача, позбавлену батьківського піклування, для спільного проживання та виховання (а.с.35-37). Відповідно до копії довідки № 2763 від 12 вересня 2017 року, виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із зазначенням, що остання зі слів сусідів за вказаною адресою не проживає з 2008 року . Також довідкою, наданою підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській областівід 14 листопада 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], з 20 липня 1987 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що є прийомною матір'ю позивача та знайома з нею з 2008 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS], відповідача з 2008 року жодного разу не бачила, її речі там відсутні, зі слів інших людей знає, що відповідач померла, але доказів цьому віднайти не змогла. Свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий з позивачем з 2010 року та на сьогоднішній день є її чоловіком, відповідача [PERSON] ніколи не бачив, знає про неї тільки зі слів позивача, в квартирі за вищевказаною адресою відповідача ніколи не бачив, її речі там відсутні. Також зазначив, що позивач неодноразово намагалася знайти відповідача, але її спроби були марними. Актом від 11 жовтня 2017 року, затвердженого Комунальним підприємством "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради, встановлено, що відповідач за адресою: [ADDRESS] з 2008 року не проживає (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено судом, відповідач в квартирі не мешкає більше шести місяців. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені. Сторонами не надавалися докази на підтвердження перешкоджання з боку позивача або інших осіб відповідачу у користуванні квартирою. Згідно ст. 72 цього ж Кодексу, визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених обставин, відповідач на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як така, що була відсутня за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню такою, що втратив право користування жилим приміщенням, в судовому порядку. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: approved