Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль «AUDI» 2000 р. випуску, модель «ТТ», д.н.[NUMBER], номер шасі/кузова [NUMBER],тип - легковий купе-В в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 вересня 2007 р. між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № К2НСА АБ00000065, відповідно до якого Банк надав Позичальнику на споживчі цілі (а саме купівлю автомобіля) кредит в сумі 16 399,61 доларів США зі сплатою 10,08 % річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення 10.09.2012 р. Відповідно до умов Договору Позичальник зобов'язався використати кредит на визначені Договором цілі, здійснювати погашення кредиту у визначені Договором порядки та строки, сплачувати проценти за користування кредитом, сплатити винагороду Банку. В забезпечення виконання умов Кредитного договору 11 вересня 2007 р. між Банком та [PERSON] було укладено Догові застави рухомого майна - автомобіля «AUDI» 2000 р. випуску, модель «ТТ», д.н.[NUMBER], номер шасікузова [NUMBER], тип - легковий купе-В, що належить на праві власності [PERSON] Як зазначає позивач в обгрунтування позовних вимог, Позичальник належним чином не виконав умови кредитного договору, у зв'язку з чим наявна заборгованість, яка станом на 18.01.2013 р. становить 28 502,25 гривень. На підставі Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», умов Договору застави, Банк, як заставодержатель має право на звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. В зв»язку з належним повідомленням відповідача про місце і час судового розгляду і відсутністю заяви про розгляд справи у його відсутність або відкладення розгляду справи, на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2007 р. між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № К2НСААБ00000065, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику на споживчі цілі (а саме купівлю автомобіля) кредит в сумі 16 399,61 доларів США зі сплатою 10,08 % річних на суму залишку заборгованості. Договір укладено на строк до 10.09.2012 р. Відповідно до п.2.2.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався використати кредит на визначені Договором цілі. Відповідно до п.2.2.2 Кредитного договору Позичальник зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом. Відповідно до п.2.2.4 [PERSON] зобов'язався щомісячно здійснювати погашення кредиту в порядку, сумах і строки, передбачені п.п.2.3., 7.1 цього Договору [PERSON] Відповідно до п.7.1 Кредитного договору [PERSON] зобов'язався періодично, з 20 по 25 число кожного місяця, починаючи з наступного місяця в період сплати здійснювати погашення кредиту, надаючи Банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 373,18 доларів США. Як встановлено судом, Банк виконав свої зобов'язання перед Позичальником, надавши останньому зазначені вище кошти. В забезпечення виконання умов кредитного договору 11 вересня 2007 р. між Банком та [PERSON] було укладено Договір застави рухомого майна №К2НСАЕ000001125 - автомобіля «AUDI» 2000 р. випуску, модель «ТТ», д.н.[NUMBER], номер шасікузова [NUMBER], тип - легковий купе-В, який належить на праві власності [PERSON] Відповідно до умов Договору застави, заставодавець надав свою згоду на звернення стягнення на предмет застави у разі порушення умов Кредитного договору. Судом встановлено, що Позичальник порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором в частині погашення заборгованості по кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 18.01.2013 р. становить 3 567,24 доларів США, що згідно курсу НБУ на день проведення розрахунку становить 28 502,25 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 3 490,24 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 75,38 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 1,62 долари США. 07 листопада 2012 р. Банком на адресу [PERSON] було направлено повідомлення, яким відповідача проінформовано про наявну заборгованість по кредитному договору та попереджено про можливе застосування заходів у випадку невиконання ним умов Кредитного договору та Договору застави. Однак, [PERSON] не вчинив жодних дій, які свідчили б про його намір в добровільному порядку погасити заборгованість. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.15.7.2 Договору застави, у разі порушення Заставодавцем зобов'язань за Кредитним договором Заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань зі сплати кредиту, відсотків, винагороди, а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи оплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням забов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Згідно з положеннями ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені положення містяться також в Закону України «Про заставу», який є спеціальним для даного виду правовідносин. Згідно ч.1 ст.20 зазначеного Закону, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ст.25 Закону України «Про заставу», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними в ході розгляду справи, відповідають вимогам чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, та положенням договору, укладеному між сторонами, а тому він підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 589, 590, 611, 625, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved