Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] 26 листопада 2010 року було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови і Правила), Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складають між ним та банком Договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2 500,00 (дві тисячі пятсот) грн. 00 коп. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,5 % на місяць (30 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначених в Заяві та Умовах і Правилах в строки, що підтверджується копією заяви позичальника та копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», які підписані позичальником. В заяві позичальника, яка була підписана відповідачем, передбачені наступні гарантії, а саме: відповідач підтвердив своїм підписом, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, із запропонованими банком Умовами і Правилами, Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг; що відповідач ознайомився і погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Таким чином, підписавши заяву позичальника та довідку про умови кредитування, відповідач підтвердив, що між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Так, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов і Правил. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту за приписами п. 1.1.2.7 Умов і Правил. У разі непогашення суми простроченого кредиту та у разі виникнення прострочених зобовязань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил, позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується згідно Тарифів банку на час порушення зобовязання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3 Умов і Правил. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов і Правил при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до пунктів 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 Умов і Правил, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. В п. 1.1.7.12 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується (лонгується) на той самий строк. При цьому, згідно п. 1.1.7.41 Умов і Правил, цей Договір діє без обмеження строку. Сторони визнають, що дія Договору припиняється в момент закриття останнього рахунку, відкритого в рамках Договору, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених Договором. При наявності у клієнта до моменту закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед Банком за Договором, в тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості; банк закриває рахунки/вклади клієнта у встановленому порядку у відповідності до Договору, законодавства України та банківськими правилами (пункти 1.1.7.42, 1.1.7.48 Умов і Правил). Відповідач, у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором згідно розрахунку, має заборгованість, яка складає 13 017,42 (тринадцять тисяч сімнадцять) грн. 42 коп., а саме: 2 315,74 грн. - заборгованість за кредитом, 7 235,61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2 370,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 596,07 грн. - штраф (процентна складова), суму якої позивач просить суд стягнути з відповідача та судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд задовольнити позов в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд врахувати його письмову заяву про застосування строку позовної давності до виниклих між сторонами кредитних правовідносин, з урахуванням правових позицій Верховного Суду України. У заяві про застосування строку позовної давності відповідач посилався на ті обставини, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором за № б/н від 26 листопада 2010 року укладеного між сторонами, останнє погашення кредиту з боку відповідача відбулося 03 вересня 2009 року у розмірі 200,00 грн., після чого відповідач не здійснював погашення тіла кредиту та процентів за умовами Договору, а з позовом до суду позивач звернувся лише 22 лютого 2017 року. Крім того, у заяві про застосування строку позовної давності відповідач, посилаючись на вимоги ст.ст. 258, 266 ЦК України вважає, що позовна давність сплила також і до додаткової вимоги позивача про стягнення неустойки (штрафу, пені), що обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Таким чином, відповідач просить суд відмовити відповідачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 14 червня 20017 року позивачем до суду подано письмові пояснення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності, в яких позивач звернув увагу суду на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та від 18 червня 2014 року у справі № 6-61цс14. У змісті цих правових позицій значиться, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицьовій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки, згідно доданої до письмових пояснень довідки, діє до останнього дня листопада 2014 року, а тому строк повернення кредиту в повному обсязі, на думку позивача, спливає 30 листопада 2014 року, але позивач звернувся з позовом до суду 04 лютого 2017 року, тобто, в межах трирічного строку позовної давності. Крім того, позивач у письмових поясненнях звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов і Правил, строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, оскільки згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. За ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вказано вище в рішенні, сторони досягли всіх істотних умов Договору шляхом підписання відповідних документів, а отже договір між ними є укладеним. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, так як на його думку, позивачем пропущено строк позовної давності по сплаті тіла кредиту, відсотків, пені та штрафів передбачених Договором, оскільки строк позовної давності минув 03 вересня 2009 року ізостаннім погашенням кредиту (тіла кредиту та процентів) з боку відповідача, але позов заявлено тільки 22 лютого 2017 року. Згідно пункту 2.1.1.2.11 Умов і Правил, Карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні Картки, включно. Забороняється використання [PERSON] (її реквізитів) із закінченим терміном дії. Як вбачається із довідки доданої до письмових пояснень позивача від 14 червня 2017 року, картка діє до останнього дня листопада 2014 року, тобто, до 30 листопада 2014 року. Пунктом 2.1.1.2.12 Умов і Правил передбачено, що після закінчення строку дії відповідна [PERSON] продовжується Банком на новий термін шляхом надання Клієнту Картки з новим терміном дії по зверненню Клієнта в Банк, згідно з діючими тарифами. [PERSON] на новий термін здійснюється при дотриманні Клієнтом умов обслуговування [PERSON], передбачених Договором. Судом встановлено, і це вбачається із розрахунку заборгованості, що відповідач порушив зобовязання визначені Договором, грошові зобов'язання за Договором відповідачем, [PERSON], після 03 вересня 2012 року не виконувались. У той же час, з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 22 лютого 2017 року (вх. № 1562/17 автоматизованої системи документообігу суду), включивши до позовних вимог всю суму заборгованості станом на 31 жовтня 2016 року. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов і Правил, на картці указано граничний строк її дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Встановлення фактичних обставин, з якими законодавець повязує вирішення спору строку дії картки, порядку погашення кредиту за договором та строку внесення останнього платежу за ним, мають вирішальне значення для правильного вирішення спору. Згідно пункту 2.1.1.12.4 Умов і Правил, терміни і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафту, що виникає за такими картками, наведено в Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною Договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. При цьому, згідно пункту 1.1.1.50 Умов і Правил, Мінімальний обовязковий платіж - розмір боргових зобов'язань Клієнта, які щомісяця підлягають сплаті Клієнтом протягом терміну дії Картки. Даний платіж розраховується як сума Овердрафта і суми щомісячного Платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за Кредитом. Залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного Платежу зазначений у Заяві та у Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і виражений в процентному співвідношенні до здійснених операціях з використанням платіжних карт. Із таблиці Довідки про умови кредитування від 23 грудня 2010 року видно, що розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7 % від заборгованості; термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; реальна процентна ставка в місяць при погашенні заборгованості мінімально можливими платежами становить 2,92 %. Зважаючи на те, що відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов і Правил на картці указано граничний строк її дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (30 листопада 2014 року); строк погашення тіла кредиту та відсотків за кредитом визначено щомісячними платежами (пункти 1.1.1.50, 2.1.1.12.4 Умов і Правил; таблиця Довідки про умови кредитування від 23 грудня 2010 року); згідно розрахунку заборгованості станом на 31 жовтня 2016 року за договором за № б/н від 26 листопада 2010 року відповідачем останній щомісячний платіж по тілу кредиту та відсотками за кредитом сплачений 03 вересня 2012 року, відповідно, в сумі 200,00 грн. та 112,47 грн., і в подальшому грошові зобов'язання за Договором відповідачем не виконувались, нова картка у вигляді нового встановленого кредитного лімітупозивачем відповідачеві не видавалася; а позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких (кредитних коштів та процентів) відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу з 28 вересня 2012 року, але з позовом до суду позивач звернувся лише 22 лютого 2017 року, то суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушених прав без поважних причин. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки (пеня, штрафи)). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 19.03.2014 року за № 6-14цс14, від 24.09.2014 року за № 6-103цс14, від 06.11.2013 року за №6-116цс13, що відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Позиція позивача щодо досягнення, згідно п. 1.1.7.31 Умов і Правил, за домовленістю сторін умов про збільшення строку позовної давності по кредитному Договору щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) до 50 років, судом не береться до уваги, зважаючи на наступне. Пунктом 1.1.7.31 Умов і Правил передбачено, що термін позовної давності щодо вимог Банку щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку становить 50 років. Водночас, згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного суду України від 11.03.2015 року за № 6-16цс15, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом вбачається, що Умови і Правила, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в пятдесят років, не містять підпису відповідача. При цьому, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання анкети-заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, в анкеті-заяві позичальника від 26 листопада 2010 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. За таких обставин суд вважає, що такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору за № б/н від 26 листопада 2010 року. Таким чином, суд вважає відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю у зв`язку із закінченням строку позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав.

Outcome: dismissed