Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, відповідно до якого просить стягнути: - з ПрАТ «СК «Дніпроімед» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням його автомобіля у розмірі 17 009,58 грн.; матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням здоров'я позивача у розмірі 19 358,84 грн.; моральну воду у розмірі 5 000 грн.; витрати, понесені у зв'язку із викликом евакуатору у розмірі 350 грн.; - з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.; витрати пов'язані із сплатою судової товарознавчої експертизи у розмірі 500 грн.; витрати, пов'язані із сплатою приїзду представника ПрАТ «СК «Дніпроімед» для огляду автомобіля у розмірі 250 грн.; витрати, пов'язані із придбанням квитків у м. Київ у розмірі 493,69 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13.11.2012 року о « 10-10» год. [PERSON], керуючи автомобілем «Фіат», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] рухаючись по пр.. Леніна у м. Маріуполі, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого в районі перехрестя с вул. Червонофлотською здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110217», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно легкі тілесні ушкодження, а належному позивачу транспортному засобу - ушкодження кузову. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.12.2012 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. У зв'язку із механічними пошкодженнями автомобіля позивача, які були отримані внаслідок ДТП, [PERSON] був вимушений користуватись послугами евакуатора, за послуги якого позивачем було сплачено 350 грн. Крім того, у зв'язку із необхідністю прибуття до місця стоянки автомобіля представником ПрАТ «СК»Дніпроімед», позивачем було оплачено сума у розмірі 250 грн. Згідно із висновком судової-товарознавчої експертизи від 06.01.2014 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної транспортному засобу позивача складає 17 009,58 грн.. За послуги експерта позивачем було сплачено 500 грн. Позивач зауважує, що внаслідок ДТП, яка сталась з вини позивача, суттєво погіршився стан його здоров'я, на придбання лікарських препаратів позивачем було витрачено 19 358,84 грн., крім того у зв'язку із придбанням квитків для прибуття за місцем лікування після ДТП до м. Києва позивачем було витрачено 493,69 грн. Вважає за доцільне стягнути матеріальну шкоду, заподіяну його транспортному засобу, пошкодженням здоров'я [PERSON], а також витрати, пов'язані із викликом евакуатора, а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. з ПрАТ «СК «Дніпроімед»; матеріальну шкоду, пов'язану із придбанням квитків до м. Києва, а також моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] [PERSON] зазначає, що внаслідок ДТП він переніс сильний нервовий стрес, що призвело до погіршення здоров'я позивача та порушенню звичного способу життя [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представники - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, та [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримали позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав. Не заперечуючи обставин, встановлених постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.12.2013 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, вважає, що цивільно-правова відповідальність щодо відшкодування заподіяної [PERSON] у ДТП пригоді повинно покладатись на страхову компанію, якою було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] - ПрАТ «СК «Дніпроімед». Відповідно до заперечень ПрАТ «СК «Дніпроімед», ПрАТ «СК «Дніпроімед» не визнає позовні вимоги [PERSON] з наступних підстав. Посилаючись на норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначають, що позивачем не було подано доПрАТ «СК «Дніпроімед» оформлену у відповідності до вимог наведеного Закону заяву про страхове відшкодування, що є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати. Вважають необґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПрАТ «СК «Дніпроімед» вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача у розмірі 17 009,58 грн., оскільки згідно із звітом про оцінку транспортного засобу від 06.01.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 21 532,30 грн. та перевищує його ринкову вартість - 17 009,58 грн. З огляду на наведене, відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», автомобіль, належний позивачу є фізично знищеним, з огляду на що позивачу має бути сплачено відшкодування за вирахуванням вартості транспортного засобу після ДТП. Зауважують, що для отримання відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач повинен надати пакет документів, серед яких медична документація та документи, які підтверджують здійснення оплати за медикаменти та отримані медичні послуги. У даному випадку всі придбані позивачем медикаменти та отримані медичні послуги стосуються його перебування на стаціонарному лікуванні у Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М. Аносова з діагнозом Виражена недостатність мітрального клапана посттравматична тощо, та подальшого лікування у Конотопській ЦРЛ після проведеного оперативного лікування. Відповідно до наданої позивачем довідки з МЛ № 5 м. Маріуполя від 13.11.2012 року, у результаті ДТП [PERSON] було встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку. З 15.11.2012 року позивач проходив лікування у зв'язку із наведеним діагнозом у Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Маріуполя.. Враховуючи наведене ПрАТ «СК «Дніпроімед» приходить до висновку, що наявність у позивача патології серця має вроджений характер та не має причинно-наслідкового зв'язку із ДТП, яка мала місце 13.11.2012 року, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Суд, вислухавши пояснення сторін, ознайомившись із письмовими запереченнями відповідача ПрАТ «СК «Дніпроімед», дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому суд виходить з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.11.2012 року приблизно о « 10-10» год. [PERSON], керуючи автомобілем «Fiat Talento», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], рухаючись по пр. Леніна у м. Маріуполі при виборі швидкості руху не вибрав безпечну дистанцію та в районі перехрестя з вул. Червонофлотською скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110217, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить йому на праві власності, чим порушив п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а [PERSON] було травмовано. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.12.2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Обставини ДТП встановлено вказаною постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя та не підлягають додатковому доказуванню та аналізу при розгляді судом даної цивільної справи, відповідно до вимог ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Спірним при розгляді судом даної справи є питання цивільно-правової відповідальності учасника ДТП - [PERSON] та страхової компанії, якою було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] - ПрАТ «СК «Дніпроімед». За загальними правилами відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у постанові № 4 пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. За змістом положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Правовідносини у сфері страхування регулюються главою 67 Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування»). Відповідно до полісу № АВ2335834 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правову відповідальність [PERSON] у період часу з 03.02.2012 року по 02.02.2013 року застраховано ПрАТ «СК «Дніпроімед». Забезпечуваним транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль «Fiat Talento», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], яким [PERSON] керував в момент ДТП. Відповідно до умов вказаного договору страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик, зокрема зобов'язаний: - протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; - при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно із роз'ясненнями, наданими у Постанові № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. В обґрунтування своїх заперечень ПрАТ «СК «Дніпроімед» зауважує, що [PERSON] не подано до ПрАТ «СК «Дніпроімед» оформлену відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заяву про виплату страхового відшкодування, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування позивачу. Проте с такими посилання відповідача суд погодитись не може з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону). Дії страховика після отримання повідомлення про страховий випадок врегульовані ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пунктів 34.1, 34.2 зазначеної правової норми страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування (п. 36.1 ст. 36 Закону). При цьому пунктом 36.3 ст. 36 Закону передбачено, що в разі, якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку. В матеріалах справи міститься копія повідомлення [PERSON] про подію з забезпеченим транспортним засобом від 14.11.2012 року, з якою останній звертався до ПрАТ «СК «Дніпроімед» з метою отримання страхового відшкодування. Крім того позивачем долучено до матеріалів справи копії його заяв, з якими [PERSON] звертався до ПрАТ «СК «Дніпроімед» з метою отримання страхового відшкодування у зв'язку із ДТП. Так, зокрема, в матеріалах справи містяться копії заяв [PERSON] з відміткою про отримання цих заяв директором Маріупольського представництва «ПрАТ «СК «Дніпроімед», з яких вбачається, що заяву щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ДТП [PERSON] подав до ПрАТ «СК «Дніпроімед» 14.11.2012 року. 14.12.2012 року [PERSON] було надано ПрАТ «СК «Дніпроімед» рішення суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до відповіді на заяву [PERSON] щодо виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Дніпроімед» від 25.03.2013 року, документи, які позивачем подавались до ПрАТ «СК «Дніпроімед» було вилучені СВ Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська в ході проведення обшуку, з огляду на що страховик не мав можливості прийняти рішення про страхову відшкодування. Згідно із копіями відповідей на запити [PERSON] ПрАТ «СК «Дніпроімед», [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної його транспортного засобу у зв'язку із невідповідністю його заяви вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; відмовлено у виплаті страхового відшкодування заподіяного травматичними ушкодженнями [PERSON] у зв'язку із відсутністю причинно-наслідкового зв'язку кардіологічної патології [PERSON] із ДТП, яка мала місце. Враховуючи викладені положення діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача - ПрАТ «СК «Дніпроімед», у виплаті [PERSON] суми страхового відшкодування заподіяної у наслідок ДТП матеріальної шкоди його транспортному засобу. Відповідно до звіту № 1 про оцінку транспортного засобу від 06.01.2014 року, розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «ЗАЗ 110217», державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент проведення дослідження складає 17 009,58 грн. Приходячи до таких висновків експерт зауважує, що вартість поновлювального ремонту наведеного транспортного засобу складає 21 532,30 грн., проте відповідно до п. 8.2 «[PERSON] товарознавчої експертизи» здійснювати поновлювальний ремонт вказаного транспортного засобу недоцільно з економічної точки зору, з огляду на що вартість матеріальної шкоди приймається рівною його ринкової вартості, яка складає 17 009,58 грн. В обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] про виплату матеріальної шкоди, заподіяної його транспортному засобу у розмірі 17 009,58 грн. ПрАТ «СК «Дніпроімед» на норму ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 15 постанови № 4 пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону № 9596-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно із договором страхування. Розмір франшизи встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика. Враховуючи викладене з ПрАТ «СК «Дніпроімед» на користь [PERSON] підлягає стягненню страхову відшкодування вартості заподіяної його транспортному засобу матеріальної шкоди у розмірі 16 009,58 грн. та витрати, пов'язані з оплатою послуг евакуатора у розмірі 350 грн., які [PERSON] було сплачено відповідно до копії товарного чеку від 13.11.2012 року, який міститься у матеріалах справи. Розмір франшизи, який у полісі № АВ/2335834 визначено в 1 000 грн., підлягає стягненню з [PERSON] Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з ПрАТ «СК «Дніпроімед» страхового відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, пов'язаної із пошкодженням здоров'я позивача - суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині враховуючи наступне. Відповідно до п. 25 постанови № 4 пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом ІІІ Закону № 1961-ІV. При вирішенні спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та враховувати роз'яснення, надані у постанові Пленуму ВСЕ від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 23 Закону № 1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: - шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; - шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; - моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно із п. 24.1 ст. 24 наведеного Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Обгрунтовуючи відмову у здійсненні страхового відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної його здоров'ю, ПрАТ «СК «Дніпроімед» посилається на відсутність причинно-наслідкого зв'язку між ДТП, яка сталась та лікуванням, яке проходив позивач у Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М. Аносова у м. Києві з діагнозом «Виражена недостатність мітрального клапана посттравматична тощо, та подальшого лікування у Конотопській ЦРЛ після проведеного оперативного лікування. Суд не може не погодитись з такими посиланнями відповідача. Так, в матеріалах справи міститься висновок Донецької судово-медичної експертизи № 598 від 10.09.2013 року, проведеної в рамках кримінального провадження № 12013050290000260 від 21.06.2013 року, відповідно до якого під час звернення по медичну допомогу (починаючи з 13.11.2012 року) у [PERSON] були виявлені наступні тілесні ушкодження: гематома лівої тім'яної ділянки, струс головного мозку, які виникли внаслідок внаслідок дії тупого предмета, яким могла бути виступаюча частина салону автомобіля під час ДТП 13.11.2012 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров'я. При знаходженні [PERSON] на стаціонарному лікуванні у Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М. Аносова у м. Києві з 03.12.2012 року по 25.12.2012 року йому було встановлено наступний діагноз «Выраження митральная недостаточность 4 ст. Умеренная трикуспидальная недостаточность. Состояние после радикальной коррекции триады Фалло в 1990 г. Гипоплазия легочной артерии. Небольшая недостаточность клапана легочной артерии.» Вищевказане захворювання має багаторічний характер та його виникнення не пов'язано з подіями 13.11.2012 року. У наведеному висновку зазначено, що стресова ситуація 13.11.2012 року могла викликати загострення наявного у [PERSON] захворювання та викликати необхідність більш раднішого звернення по медичну допомогу, проте, згідно із п. 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого наказом № 6 МЗ України від 17.01.1995 року - загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження не повинні враховуватись при оцінці ступеню тяжкості. Постановою від 07.11.2013 року слідчого СВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області, з урахуванням наведеного вище висновку експертизи, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КАК України було закрито кримінальне провадження № 12013050290000260 від 21.06.2013 року за відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. З огляду на наведене суд вважає, що у матеріалах справи містяться об'єктивні докази, які свідчать, що погіршення стану здоров'я позивача та проходження ним лікування за поставленим діагнозом не мають причинно-наслідкого зв'язку із ДТП, яка відбулась 13.11.2012 року, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з ПрАТ «СК «Дніпроімед» страхового відшкодування у розмірі 19358,84 грн. Позовні вимог [PERSON] про стягнення з ПрАТ «СК «Дніпроімед» моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. суд задовольняє враховуючи наступне. Відповідно ст. 23 ч.2 п.1,2 Цивільного Кодексу України (далі за текстом ЦК України) моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. У частині 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 26-1 Закону № 1961-ІV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Враховуючи той факт, що відповідно до наданих медичних документів, а також висновку Донецької судово-медичної експертизи № 598 [PERSON] у разі ДТП заподіяні легкі тілесні ушкодження, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з ПрАТ «СК «Дніпроімед» на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., з урахуванням встановленого полісом № АВ/2335834 страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілого у розмірі 100 000 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача у цій частині, оскільки з урахуванням задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди з ПрАТ «СК «Дніпроімед», суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди з [PERSON], так як за висновками суду та вимогами діючого законодавства моральна шкода, заподіяна у зв'язку із пошкодженням здоров'я позивача відшкодовується страховою компанією, якою було застраховано цивільно-правову відповідальність особи, винної у ДТП, а об'єктивних доказів, які б обумовлювали стягнення моральної шкоди ще й з [PERSON] позивачем суду не надано. Крім того, враховуючи той факт, що судом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між лікуванням, яке позивач проходив у Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М. Аносова у м. Києві та ДТП, яка мала місце 13.11.2012 року з вини [PERSON], суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат на придбання квитків у м. Київ у сумі 493,69 грн. Згідно із ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрат, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України. При цьому, згідно із ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене до судових витрат у вказаній цивільній справі відносяться: витрати, понесені [PERSON] з оплати судової товарознавчої експертизи у розмірі 500 грн.; витрати, пов'язані із оглядом транспортного засобу [PERSON] експертом [PERSON] у розмірі 250 грн.; а також витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.; судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом у розмірі 610 грн. Розподіляючи вказані судові витрати між сторонами, суд вважає за доцільне стягнути з ПрАТ «СК «Дніпроімед» на користь [PERSON] витрати з оплати товарознавчої експертизи, а також витрат, пов'язані із оглядом транспортного засобу позивача, оскільки ці витрати підтверджені відповідними товарними чеками, копії яких містяться у матеріалах справи /а.с.46, а.с.60/, у розмірі, пропорційно до задоволених позовних вимог [PERSON] Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат з оплати правової допомоги у розмірі 3 000 грн., суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині, оскільки позивачем не надано суду документального підтвердження оплати ним правової допомоги у наведеному розмірі (копій видаткового касового ордеру тощо). Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів судового збору, сплаченого [PERSON] при зверненні до суду, суд приходить до висновку, що він підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Дніпроімед» та [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог [PERSON] Для визначення розміру судових витрат, належних до стягнення на користь [PERSON], суд виходить з наступного розрахунку: загальний процент задоволених позовних вимог [PERSON] складає 39 % (заявлено до стягнення матеріальної та моральної 57 212,11 грн., підлягає стягненню за рішенням суду 22 359,58 грн.). Враховуючи наведений процент щодо задоволених позовних вимог [PERSON], відповідно до ст. 88 ЦПК України: - загальна сума судових витрат, пов'язаних з проведенням судової-товарознавчої експертизи, яка підлягає стягненню, складає 195 грн. (розрахунок: 500 грн. помножити на 39 поділити на 100 %); - загальна сума витрат, пов'язаних з проведенням експертом огляду транспортного засобу [PERSON], яка підлягає стягненню, складає 97,50 грн. (розрахунок: 250 грн. помножити на 39 поділити на 100 %); - загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь [PERSON] складає 237,90 грн. (розрахунок: 610 грн. помножити на 39 поділити на 100 %). З огляду на той факт, що суд прийшов до висновку про стягнення витрат з оплати судової-автотоварознавчої експертизи та витрат з проведення огляду транспортного засобу позивача з ПрАТ СК «Дніпроімед», суд стягує з відповідача ПрАТ «СК «Дніпроімед» на користь [PERSON] вказану витрати у розмірі 195 грн. та 97,50 грн. Сума судового збору, сплаченого [PERSON] при зверненні до суду підлягає пропорційному розподілу між відповідачами за допомогою наступної пропорції: процент задоволених позовних вимог [PERSON] щодо відповідача ПрАТ СК «Дніпроімед» становить 95,5 % від загальної суми позовних вимог, що підлягають стягненню на користь [PERSON] (розрахунок: 21 359,58 (сума матеріальної та моральної шкоди, стягнута судом з ПрАТ «СК «Дніпроімед») поділити на 22 359,58 грн. (загальна сума матеріальної шкоди, стягнутої судом) помножити на 100 %). Відсоток задоволених позовних вимог [PERSON] щодо відповідача [PERSON] становить 4,5 % від загальної суми позовних вимог майнового характеру, що підлягають стягненню на користь позивача (розрахунок: 1 000 грн. (сума матеріальної шкоди, стягнута судом із [PERSON]) поділити на 22 359,58 грн. (загальна сума матеріальної шкоди, стягнутої судом) помножити на 100 %). Відповідно до викладеного, з урахуванням проценту задоволених позовних вимог [PERSON] з ПрАТ СК «Дніпроімед» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 227,19 грн. (розрахунок 237,9 грн. помножити на 95,5%). З [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 10 грн. 71 коп. (розрахунок 237,9 грн. помножити на 4,5%). На підставі ст. ст. 22, 23, 1167 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з подальшими змінами та доповненнями), постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з подальшими змінами та доповненнями),

Outcome: partial