Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить поновити строк для подачі позовної заяви до відповідача про звернення стягнення на автотранспортний засіб, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КФ 424-07/А від 05 грудня 2007 року в розмірі 79\~813 грн. 54 коп., з яких: кредит 76\~804,98 грн., проценти за користування кредитом 526,06 грн., комісія за обслуговування кредиту 2\~482,50 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту 0,00 грн., звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки MAZDA, модель 6, рік випуску 2007, колір сірий, № кузова JMZGH128281101659, двигун 1798, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу автомобіля ПАТ «ВіЕйБі Банк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації, зі зняттям автомобіля з обліку в органах, які відповідають за зняття автотранспортних засобів з реєстрації, а також наданням ПАТ «ВіЕйБі Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, та зобовязати відповідача передати ПАТ «ВіЕйБі Банк» технічний паспорт та ключі від предмета застави, а також стягнути витрати по сплаті судового збору. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 грудня 2007 між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», укладений кредитний договір № КФ 424-07/А. За кредитним договором [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 165 500 грн. на придбання автомобіля марки MAZDA, модель 6, 2007 року випуску. Кінцевий термін повернення коштів 04 грудня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 15% річних. Для забезпечення виконання зобовязань [PERSON] щодо погашення кредиту 05 грудня 2007 року укладений договір застави автотранспортного засобу. 25 листопада 2008 року укладений додатковий договір № 1, відповідно до якого збільшено розмір відсотків за користування кредитними коштами до 25%. 14 вересня 2011 року [PERSON] помер. 08 лютого 2012 року на адресу Мелітопольської районної державної нотаріальної контори банком була направлена претензія кредитора до спадкоємців померлого боржника з проханням визнати їх боржниками та повідомити про осіб, які прийняли спадщину. Однак, відповіді про наявність/відсутність спадкоємців померлого [PERSON] отримано не було. Про те, що відповідач прийняла спадщину після свого батька [PERSON], банку стало відомо лише з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 червня 2015 року по справі № 320/10262/13-ц за позовом відповідача до банку про визнання припиненими зобовязання за кредитним договором № КФ 424-07/А від 05 грудня 2007 року, яке надала відповідач 11 червня 2015 року при її зверненні до банку з метою подання заяви про припинення обтяження автотранспортного засобу. Зазначене рішення в подальшому було скасовано рішенням апеляційного суду Запорізької області, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову, зазначивши, позивач пропустив строк для предявлення зазначеного позову, а причина його пропуску є неповажною, оскільки після смерті батька відповідач звернулася до банку та надала свідоцтво про його смерть, повідомила про свою готовність виконати законну та обґрунтовану вимогу банку, а також те, що вона буде спадкоємицею, нотаріус також направляв до банку повідомлення про смерть [PERSON] З 15 березня 2012 року банк мав можливість звернутися до спадкоємиці [PERSON] Спадщина була прийнята в березні 2012 року. Крім того представники банку знали про смерть позичальника, приймаючи участь у інших судових процесах за позовами [PERSON] Крім того зазначила, що відповідач не мала фізичної можливості відмовитись від одноразового платежу, бо вимога банку їй не направлялась. Суд, вислухавши доводи позовної заяви, заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити по наступним підставам. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вини На підставі наданих представником позивача та представником відповідача доказів на обґрунтування позову та заперечень проти нього, судом встановлено, що 05 грудня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк»), укладено договір про надання кредиту № КФ 424-07/А, з урахуванням змін внесених додатковим договором № 1 від 25 листопада 2008 року, згідно з умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 165 500,00 грн. на строк до 04 грудня 2014 року зі сплатою 25% річних за користування кредитними коштами на придбання автотранспортного засобу марки MAZDA, модель 6, 2007 року випуску. З метою забезпечення вказаних зобов'язань 05 грудня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір застави, предметом якого виступив придбаний автомобіль марки MAZDA, модель 6, рік випуску 2007, колір сірий, № кузова JMZGH128281101659, двигун 1798, реєстраційний номер [NUMBER].\~ Після смерті [PERSON] (14 вересня 2011 року) загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 79\~813 грн. 54 коп., з яких: кредит 76\~804,98 грн., проценти за користування кредитом 526,06 грн., комісія за обслуговування кредиту 2\~482,50 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту 0,00 грн. Спадщину після померлого [PERSON] прийняла його донька [PERSON] Спадщина складається з автомобіля марки MAZDA, модель 6, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який знаходиться в заставі в ПАТ «ВіЕйБі Банк». Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Частиною 4 вказаної норми ЦК України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги. У лютому 2012 року, тобто в межах строку, встановленого ч.2 ст. 1281 ЦК України, до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори надійшла претензія ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання майнової вимоги до усіх спадкоємців [PERSON] Про смерть свого батька та відкриття і прийняття спадщини відповідач [PERSON] неодноразово повідомляла банк в березні та в квітні 2012 року, що підтверджується її листами, чим виконала вимоги ч.1 ст. 1281 ЦК України. 15 березня 2012 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на заставний автомобіль. Цього ж дня приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] повідомив ПАТ „ВіЕйБі Банк» про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином банк був належним чином повідомлений [PERSON] та приватним нотаріусом про смерть позичальника та про прийняття його донькою спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України\~кредиторові спадкодавця\~належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, тобто з жовтня 2011 року до березня 2012 року, але у будь-якому разі протягом одного року від настання строку вимоги, предявити свої вимоги до спадкоємиці, яка прийняла спадщину,\~незалежно від настання строку вимоги.\~Обов'язок доводити борги померлого покладається на кредитора. Проте банк, маючи в своєму розпорядженні всі необхідні відомості про спадкоємця, не скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1281 ЦК України та не звернувся до [PERSON] з відповідною претензією взагалі. Згідно вимогам ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України. Відповідно до п. 2.5.1 договору № КФ 424-07/А від 05 грудня 2007 року позичальник зобовязаний щомісячно до дати, встановленої в графіку погашення заборгованості по кредиту і відсотків, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку у сумі, не меншій сумі чергового погашення частини кредиту, процентів та інших плат відповідно до умов цього договору. При відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня банку стає відомо про порушення його права. З цього моменту банк має право звернення до суду за захистом свого порушеного права протягом строку позовної давності. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась про порушення свого права згідно вимог ст. 261 ЦК України. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, поданого банком до суду, останній платіж був сплачений [PERSON] за період з 06 серпня 2011 року по 05 вересня 2011. 14 вересня 2011 року [PERSON] помер та з цього часу платежі за кредитним договором припинені. Таким чином, з вересня 2011 року почався перебіг трирічного строку на звернення банку до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Однак, до суду банк звернувся лише в липні 2016 року, після спливу строку позовної давності. Заява позивача про поновлення строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки банк маючи в своєму розпорядженні всі необхідні відомості про спадкоємицю, не скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1281 ЦК України та не звернувся з 2011 року до [PERSON] з претензією щодо погашення заборгованості. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Відповідач [PERSON] виконала усі покладені на неї законом зобовязання та у березні 2012 року повідомила кредитора про смерть боржника, а приватний нотаріус у 15 березня 2012 року повідомив кредитора про видачу відповідачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи, що позивач звернувся з даним позовом лише у липні 2016 року, а відповідач заявляє про застосування позовної давності до даного спору, застосування строку позовної давності є правомірним. Посилання позивача на те, що банку стало відомо про видачу свідоцтва про право на спадщину лише 11 червня 2015 року після звернення [PERSON] до банку з заявою про припинення обтяження автотранспортного засобу спростовується матеріалами справи. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (абзац 3 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

Outcome: dismissed