Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач, являючись батьком її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з вересня 2008 року проживає окремо, припинив будь-яке спілкування з нею та дитиною, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки та взагалі не цікавиться її життям, не сплачує аліментів на її утримання. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки, просила позбавити його батьківських прав відносно неї. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, в поясненнях послалась на обставини, викладені у поданій до суду заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Представник третьої особи орган опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, виконуючий обов'язки начальника служби у справах дітей на сім'ї Макарівської РДА подав заяву про розгляд справи у відсутності представника служби. Відповідно до правил ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року) "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Право дітей на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, встановленою законом, що передбачено ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовою санкцією, яка може вважатися юридичною відповідальністю, є, в тому числі, позбавлення батьківських прав. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України підставами до позбавлення батьків батьківських прав судом є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В судовому засіданні встановлено, що сторони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області. Шлюб між сторонами розірвано 16 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 16 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області. Згідно довідки № 2212, виданої 18 травня 2017 року Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 21763 гривні на утримання доньки [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-1471 від 21 травня 2008 року. Позивач 01 листопада 2011 року уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 01 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Дитина проживає в будинку під номером [ADDRESS] з матір'ю, вітчимом [PERSON] та братом [PERSON] За результатами обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] та [PERSON] комісією в складі депутата Ситняківської сільської ради Макарівського району Київської області та секретаря сільської ради встановлено, що малолітня [PERSON] проживає з позивачем та її чоловіком, виховується в хорошій дружній сім'ї, де створені умови для її розвитку та навчання. Дані обставини підтверджені даними довідок Ситняківської сільської ради Макарівського району № № 54, 55 від 14 лютого 2017 року, акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 14 лютого 2017 року. [PERSON] навчається в Макарівському НВК «ЗОШ І ступеня - районна гімназія» за науково - педагогічним предметом «Інтелект України». Зі змісту характеристики [PERSON], виданої директором навчального закладу 14 лютого 2017 року за № 23 успіхами та поведінкою дочки [PERSON] відповідач не цікавився, батьківські збори не відвідував, жодного разу не був у школі. Позивач [PERSON] систематично відвідувала шкільні заходи, саме вона займається вихованням дочки. Відповідно до положень ст. 19 Сімейного Кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У висновку органу опіки та піклування Макарівської РДА Київської області № 06.10-05/4038 від 19 грудня 2016 року орган опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації визнає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], мотивуючи такий висновок тим, що відповідач безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у її вихованні. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Кожен із зазначених факторів має місце по відношення до дитини відповідача. Відповідач самоусунувся від виховання дочки та її утримання, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, свідомо нехтує своїми обов'язками. Відповідач, маючи реальну можливість спілкуватися з дитиною та виконувати обов'язки щодо її виховання і утримання, ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи. Така поведінка батька є винною по відношенню до малолітньої дитини. Ухилення від виконання батьківських обов'язків є навмисним, відомості, що відповідач не розуміє наслідки своєї винної поведінки, відсутні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], [INFO], не забезпечує малолітнью дочку мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання, і єдиним способом захисту прав та інтересів дитини є позбавлення його батьків батьківських прав щодо неї. Вказаний захід є крайнім, проте єдиним для захисту прав малолітньої дитини з урахуванням ставлення до неї батька. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 150, 155, 164, 166 ч. 2, 167 ч. 5, 243, 245 Сімейного кодексу України, ст. 60 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved