Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - рілля площею 2,1398 га, кадастровий номер 1824085900:01:000:0171 та сіножаті площею 1,0236 га, кадастровий номер 1824085900:03:000:0214, які розташовані на території Тернівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, та які раніше належали її матері [PERSON], померлій 15.10.2016 року, відповідно до виданих їй ще за життя Державних актів на право власності серії ЯА № 891439 та серії ЯА № 891837. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті матері [PERSON], як спадкоємець за законом, вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище зазначені земельні ділянки, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на них. Разом з тим, за свого життя мати отримала Державні акти на земельні ділянки, проте їх оригінали не збереглися. З метою захисту своїх спадкових прав вона звернулася до суду з цим позовом. У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач та представник відповідача у письмових заявах до суду просили справу розглядати у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити, представник відповідача позов визнав, не заперечував проти його задоволення. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Доповівши зміст позовних вимог, дослідивши письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Встановлено, що 15.10.2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.10/. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - рілля площею 2,1398 га, кадастровий номер 1824085900:01:000:0171 та сіножаті площею 1,0236 га , кадастровий номер 1824085900:03:000:0214, які розташовані на території Тернівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області та належали за життя [PERSON]Г, що слідує з копій відповідних Державних актів/а.с.12,13/. Позивач, як дочка померлої /а.с.6-7,8,9,/ та спадкоємець за законом, звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом 13.10.2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності [PERSON], померлої 15.10. 2016 року, на вище вказані земельні ділянки/а.с.20/. Однак як слідує з копій Державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1398 га цільове, кадастровий номер - 1824085900:01:000:0171 та земельної ділянки площею 1,0236 га, кадастровий номер - 1824085900:03:000:0214, цільове призначення яких, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Тернівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області/а.с.12,13/. Крім цього, дані осбставини підтверджено також копіями Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку/а.с.16-17, 18-19/. Відповідно до 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Стаття 1225 ЦК України вказує, що право власності переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз"яснено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач не в змозі іншим шляхом як у судовому порядку оформити право власності на спірні земельні ділянки після смерті своєї матері [PERSON], так як оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки не збереглися, а тому позов слід задовольнити та визнати право власності на спадкове майно .

Outcome: approved