Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою №26 в будинку №28 по вул. Симоненка в м. Івано-Франківську, зобовязання зняти з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивувала тим, що 26.03.2007 року між нею та відповідачкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 01.11.2016 року вона є власником даної квартири. Пунктом 8 Договору купівлі-продажу №Д0346 від 26.03.2007 року передбачено, що відповідачка [PERSON] та члени її сімї зобовязуються звільнити продану квартиру і виписатися з неї, однак до цього часу місцем реєстрації відповідачів є квартира [ADDRESS]. З моменту укладення зазначеного договору купівлі-продажу відповідачі не проживають у вказаній квартирі, їх речей у квартирі немає, комунальні послуги вони не оплачують. Реєстрація [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вищевказаній квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Представник позивачки в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 43). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились повторно, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час судового слухання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 39-42). З урахуванням положень ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Як вбачається з копії Договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2007 року, посвідченого нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №Д0346, [PERSON] (далі Продавець) зобовязується передати у власність [PERSON] (далі Покупець), а Покупець зобовязується прийняти у власність та сплатити обговорену грошову суму за належну [PERSON] квартиру №26, що знаходиться в м. Івано-Франківську вул. Симоненка, будинок №28. Продавець заявляє, що стосовно квартири, що є предметом цього договору в нього та членів його сімї існують речові права, а також, що він зобовязується звільнити продану квартиру і виписатися з неї (виписати з неї всіх прописаних осіб), а також сплатити всі комунальні платежі по квартирі протягом одного місяця з дня підписання цього договору (а.с. 6). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна №71943557 від 01.11.2016 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до копії Довідки Обслуговуючого кооперативу Житловий №22 від 10.10.2016 року, [PERSON] разом із сімєю не проживає в м.Івано-Франківську по вул Симоненка, 28/26 з моменту реєстрації Договору купівлі-продажу даної квартири. Дата реєстрації договору 26.03.2007 року (а.с. 10). Згідно копії Довідки виписки з будинкової книги про склад сімї і прописку Обслуговуючого кооперативу Житловий №22 №21 від 25.05.2017 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Окрім неї, в зазначеній квартирі зареєстровані, однак не проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 38). Позивачка вказує, що реєстрація гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у її квартирі, які насправді там не проживають, не надають коштів на утримання майна, перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Крім цього, нарахування сум по оплаті житлово-комунальних послуг проводиться виходячи із кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що реєстрація [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON] створює перешкоди у здійсненні нею права власності вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити та визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №26 в будинку №28 по вул. Симоненка в м. Івано-Франківську. Оскільки, відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несуть витрати по її утриманню, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, аналізуючи норми даних статей, суд вбачає, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням вже є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, а тому додатково зобовязувати уповноважений на це орган знімати особу з реєстрації не має потреби. З даною вимогою сторона вправі звертатись до суду в разі відмови в знятті з реєстраційного обліку особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до частково задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed