Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 52134,63 грн. та судовий збір у сумі 521,35 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем в позові зазначено наступне. 16.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Л П. був укладений Кредитно-заставний договір № HAU9AN55724161, відповідно до умов якого позивач (Банк) надавав, а відповідач отримував кошти у сумі 63380,58 грн. на споживчі цілі, на термін до 13.09.2013 року. Умовою надання такого кредиту була вимога про його погашення Позичальником у строк, визначений умовами вищевказаної угоди, у разі непогашення у вказаний строк майнова відповідальність, визначена Договором. Відповідач у строк, вказаний у даній угоді, умови Кредитно - заставного договору № HAU9AN55724161 від 16.09.2008 року у повному обсязі не виконав, станом на час розгляду справи у суді наявна заборгованість в сумі 52134.63 \~грн., крім того, підлягають відшкодуванню витрати зі сплати судового збору позивачем в сумі 521,35 грн. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом та судових витрат підлягають задоволенню. Позивач в судове засідання, призначене на 20.08.2015 року свого представника не направив, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, до суду надав заяву, у якій просив слухати справу без участі його представника та проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 35) Позивач в судове засідання, призначене на 20.08.2015 року відповідач не зявився , про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с. 34), до суду надав заяву, у якій просив слухати справу без участі його представника та проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 33). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є юридичною особою, що підтверджується копією довідки з ЄДРПОУ (а.с. 15) та має банківську ліцензію НБУ України за № 22 про право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (а.с. 17). Згідно зі статутом Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», вказана фінансова установа є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 18). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи судом встановлено, що 16.09.2008 року [PERSON] звернулась до ЗАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про надання банківського кредиту, на реалізацію якої 16.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № HAU9AN55724161, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на рахунок торгівельно-офісного підприємства, а позичальник зобов'язується погашати кредит в порядку та у строки, визначені умовами укладеного договору (а.с. 7-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 527 України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає iз суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до cт. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов кредитно-заставного договору № HAU9AN55724161 від 16.09.2008 року, зобовязання не виконав, в звязку з чим, станом на станом на 06.05.2015 року утворилася заборгованість 52134,63 грн., яка складається з заборгованості за кредитом: 7586,88 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 6138,42 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 8018,71 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 27669,92 грн., а також штрафи відповідно до договору - 250,00 грн., штраф (фіксована частина); 2470,00 - штраф (процентна складова) грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 4-6). Враховуючи, що позивач та відповідач перебували у договірних відносинах, а відповідач у встановлений угодою строк взяті на себе зобовязання за кредитним договором № HAU9AN55724161 від 16.09.2008 року не виконав, суд приходить до висновку, що порушення взятого на себе зобовязання відповідачем мало місце. Відповідно до ч. 1\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється у три роки. З матеріалів судом встановлено, що відповідно до умов кредитно-заставного договору № HAU9AN55724161 від 16.09.2008 року, строк дії договору спливає 13 вересня 2013 року (а.с. 7). Договором визначено, що починаючи з місяця, наступного за датою надання кредиту, позичальник зобовязується надавати Банку грошові кошти. Відповідно до умов Кредитно-заставного договору № HAU9AN55724161 від 16.09.2008 року, договір набуває чинності з дня його підписання та діє в обсязі виданих позичальником коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором (а.с. 7-11). Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до п.п. 3.4. Рішення Конституційного суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. За таких умов, суд приходить до висновку, що кредитно-заставний договір № HAU9AN55724161 від 16.09.2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON], є договором про надання споживчого кредиту. Згідно з п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої\~статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки із спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої\~статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів"\~застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З огляду на вказане, та беручи до уваги факт невиконання відповідачем зобовязань за кредитно-заставним договором HAU9AN55724161 від 16.09.2008 року на момент звернення з позовом до суду, суд вважає, що строк звернення позивачем з позовом пропущений не був, з огляду на що приписи ч. 4\~ст. 267 ЦК України та п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, до правовідносин за даним договором не застосовуються. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, письмових заперечень щодо поданого позову до суду не надав, тобто використав свої процесуальні права як особи, яка бере участь у справі, на власний розсуд, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 52134,63 грн. за кредитним договором № HAU9AN55724161 від 16.09.2008 року, підлягають задоволенню як за основним зобовязанням, так і за додатковими вимогами. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме: витрати зі сплати судового збору відшкодовуються позивачеві у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved