Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач- Публічне акціонерне товариство ( далі ПАТ) «Укрсоцбанк» у січні 2018 р. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 833/33-27/33/5-200 від 23.09.2005 р. в сумі 330 713,19 грн., а також судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.09.2005 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 833/33-27/33/5-200 з урахуванням додаткових угод про внесення змін до нього, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 30 000 доларів США, зі сплатою 12% річним за користування кредитом та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 10.09.2012 р. Проте відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість- 12317,65 доларів США, що становить 330733,19 грн. США станом на 07.11.2017 р., яка скаладається із заборгованості за кредитом-9711,04 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту-2606,61 грн. Заборгованість за відсотками відсутня. В судове засідання, яке проводилось у тому числі в режимі відеоконференції, представник позивача не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, надав письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі, позов підтримує у повному розмірі. Відповідач [PERSON] не погодилась з позовом та звернулась із зустрічними позовними вимогами про встановлення факту порушення прав споживача та відшкодування моральної шкоди в сумі 7727 доларів США посилаючись на те, що з 20.12.2005 р. позивач втратила можливість виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом і станом на 30.06.2006 р. мала заборгованість за кредитним договором в сумі 27500 доларів США.30.06.2006 р. сторони завершили процес позасудового врегулювання та дійшли згоди щодо продажу предмету іпотеки, що підтверджується довіреністю, якою [PERSON] надала начальнику Павлівського відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» усі повноваження на продаж предмету іпотеки за іпотечним договором.Отже заборгованість не тільки була погашена, оскільки вартість предмету іпотеки складала за згодою сторін 35227 доларів США, але й залишилась різниця-7727 доларів США, яка дотепер не повернута [PERSON] . Як зазначає відповідач, у порушення п.1.2 іпотечного договору вартість предмету іпотеки в односторонньому порядку встановлена банком у значно заниженому розмірі-19217 доларів США та не надано жодних пояснень з приводу того, чому позивачем зарахована у погашення боргу за кредитним договором не сума, встановлена п.1.2 іпотечного договору у розмірі 35227 доларів США, а 19217 доларів США незрозумілого походження. Позивач за зустрічним позовом просить визнати дії ПАТ «Укрсоцбанк» протиправними та такими, що порушують права [PERSON] , як споживача банківських послуг та стягнути 330713,19 грн. у відшкодування моральної шкоди внаслідок умисного порушення прав споживача та 7727 доларів США, як залишок коштів після продажу предмету іпотеки .( а.с. 32-33). [PERSON] надала також відзив на позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк», в якому стверджує, що позивачем заявлені грошові вимоги з порушенням встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Позичальник припинила виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з 20.12.2005 р.,але Банк звернувся до суду з позовом майже через 12 років після порушення його майнового права.Трирічний термін позовної давності навіть для останнього платежу, встановленого п.п. 4.1 кредитного договору, становить 10.09.2012.Після спливу цього терміну позивач втратив право на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права.В подальшому [PERSON] уточнила суму зустрічного позову, оскільки дізналась з рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07.09.2007 р. про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 27500 доларів США, наявність різниці в сумі 8500 доларів США між заборгованістю перед Банком та вартістю продажу предмету іпотеки( а.с. 134-36). В судове засідання [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, оскільки представник позивача тривалий строк не з`являється до суду. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31.01.2018 р. позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано для розгляду Жовтневого районного суду м.Харкова ( а.с. 22). За клопотанням [PERSON] , ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова витребувана з КП « Вовчанське бюро технічної інвентаризації» інформація про належність житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , а також витребувані дані з Рубіжанської сільської ради Вовчанського району Харківської області про наявність права власності на земельну ділянку ( а.с.46). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.07.2018 р. витребувані у позивача судові рішення з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] або звернення стягнення на предмет іпотеки, дані про відкриті або закриті виконавчі провадження, витяг з первинного документу-особового рахунку [PERSON] по кредитному договору № 833/33-27/33/5-200 від 23.09.2005 р. ( а.с. 66-67). Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. 23.09.2005 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 833/33-27/33/5-200 , відповідно до умов якого банк надав відповідачеві у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30000 доларів США, зі сплатою 12% річних та встановленим порядком погашення суми основної заборгованості в сумі 357,14 доларів США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10.09.2012 р. Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, а також можливими штрафними санкціями. Кредит надавався на придбання нерухомого майна-житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] ( а.с. 8-10). Заявою про видачу готівки № 10 від 23.09.2005 р. підтверджується, що за кредитним договором [PERSON] отримала в Харківській філії АКБ «Укрсоцбанк» 30 000 доларів, що в еквіваленті складає 151 500 грн. ( а.с. 11). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 23.09.2005 р. між Банком і [PERSON] укладено договір іпотеки № 833/34-27/33/5-348, предметом якого є нерухоме майно, а саме жилий будинок з надвірними будівлями, жилою пл. 48,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 177900 грн. Індексована вартість за довідкою-характеристикою КП «Вовчанське бюро технічної інвентаризації» в Харківській області становить 139 422 грн.( а.с. 37-38). Згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О. 30.06.2006 р. , [PERSON] уповноважила [PERSON] ( представника Банка), представляти її інтереси в усіх державних та приватних установах, організаціях, виконавчих комітетах, у КП «Вовчанське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями, у Верхньосалтівській сільській раді Вовчанського району отримати Державний акт на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] та отримати витяги для оформлення договору іпотеки з АБ «Укрсоцбанком», для чого надала право уповноваженому сплачувати необхідні гроші, подавати від її імені заяви, одержувати довідки, Державний акт, експертний звіт, усюди замість неї розписуватися і виконувати усі дії, пов`язані з довіреністю ( а.с. 39). Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07.09.2007 р. позовні вимоги Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії до [PERSON] про розірвання кредитного договору та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, розірвано договір кредиту, встановлено загальний розмір вимог, що підлягає сплаті відповідачем на користь іпотекодержателя-195092,73 грн. , у тому числі основна заборгованість за кредитом-146 087,36 грн., нараховані проценти- 23112,49 грн. і пеня-25892,88 грн. Звернуто стягнення за іпотечними договорами №№ 833/34-27/33/5-347 від 23.09.2005 р. та № 833/34-27/33/5-348 від 23.09.2005 р., посвідченими приватним нотаріусом Корнєвою І.Ю. Вовчанського районного нотаріального округу Харківської області на предмет іпотеки-житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку пл. 0,312 га під зазначеними будівлями у [ADDRESS] . Визначено початкову ціну реалізації предметів іпотеки : житлового будинку з надвірними будівлями- 177 900 грн., що на той період було еквівалентно 35227 доларам США , земельної ділянки-3900 грн. або 773 дол. США. Надано Банку право на реалізацію предметів іпотеки шляхом застосування процедури продажу будь-якій особі-покупцеві. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.11.2007 р. рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07.09.2007 р. набрало законної сили ( а.с. 59-63). Як вбачається з інформаційних довідок Вовчанського бюро технічної інвентаризації, Рубіжанської сільської ради Вовчанського району Харківської області, станом на 01.01.2013р. право власності на нерухоме майно, яке розташоване у [ADDRESS] , земельна ділянка під житловим будинком зареєстровані та належать [PERSON] ( а.с. 83,84). Наданим до позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунком вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості, станом на 07.11.2017 р. підтверджена заборгованість за кредитом 9711,04 долари США, за відсотками-0,00, пеня за період з 07.11.2016 по 27.10.2017 р. -2606,61 дол. США. Проте, рішенням Вовчанського районного суду м.Харкова від 07.09.2017 р., в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Банком за кредитним договором в сумі основної заборгованості за кредитом-146 087,36 грн., нарахованих процентів- 23112,49 грн. і пеню за період з 05.06.2006 р. по 05.06.2007 р. в сумі 25892,88 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки. Пред`являючи позов Банк зазначені обставини приховав і просив знову стягнути платежі по оплаті заборгованості за тілом кредиту, а також пеню за 2016-2017 р.р. Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] 10.04.2007 р. Банк реалізував своє право вимоги повернення боргу та дострокове погашення всієї суми, включаючи проценти за користування кредитними коштами, пені. Крім того, на вимогу Банку розірвано договір кредиту. Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання . Така правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154 цс 18). Між тим, виходячи з розрахунку вимог Банку, у листопаді 2007 р. нараховані проценти на залишок заборгованості 28 928,19 дол. США в сумі 5448,14 дол. США та зараховано в погашення відсотків 30.04.2009 р. 6119,56 доларів США ( а.с. 5, 106-116). Крім того, позивач ПАТ «Укрсоцбанк» , звертаючись з позовом про стягнення заборгованості не повідомив суд про факт реалізації предмету іпотеки. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, кредитор в силу норм ЦК України та Закону України «Про іпотеку» може продовжувати стягнення суми боргу, яка залишиться після звернення стягнення на об`єкт іпотеки, якщо вартості набутого у власність позивачем предмета іпотеки не вистачило на погашення всієї заборгованості, яка виникла у зв`язку з порушенням основного зобов`язання. Наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно правових висновків , викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором у непогашеній частині заборгованості. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. З урахуванням відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України таких правових висновків касаційного суду предметом доказування по цій справі є наявність заборгованості по тілу кредиту, яка заявлена у позові, а також - чи здійснив Банк звернення стягнення на предмет іпотеки, у якому розмірі, з урахуванням правової позиції про припинення нарахування процентів та пені після звернення до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, що має значення для з`ясування питання щодо розміру решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту). Однак, всупереч визначеного у ст.ст. 12, 81 ЦПК України процесуального обов`язку Банк у передбачений ст. 83 ЦПК України строк не надав до матеріалів справи належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин щодо предмету заявленого прозову - про розмір решти заборгованості по тілу кредиту. Оскільки Банк всупереч процесуального обов`язку (ст.ст. 12, 81 ЦПК України) не зазначив у позові про часткове погашення боргу позивальником за рахунок звернення стягнення на іпотечне майно, не надав доказів про розмір решти заборгованості за кредитом, яка залишилася після звернення стягнення , відповідні підтвердження про дату та отримані кошти від продажу житлового будинку та земельної ділянки, узгоджену вартість предмета іпотеки, договори купівлі-продажу, порядок зарахування коштів на погашення заборгованості за кредитним договором підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів та матеріальної шкоди в сумі 8500 додарів США, як залишок коштів після повного погашення заборгованості за кредитним договором не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку про те, що ні чинним законодавством ні договором, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з пред`явленням позову про стягнення заборгованості поза межами встановленого строку позовної давності. Суд також зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За приписами ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Матеріали справи не містять доказів вартості реалізованого іпотечного майна, його оцінки, дійсної суми, одержаної від реалізації предмета іпотеки та чи перевищує вона початкову суму, визначену судом. Відповідач [PERSON] не зверталась за отриманням такої інформації до Банку або з клопотаннями про витребування доказів до суду та на протязі тривалого часу, а саме з 2006 р. це питання з позивачем не обговорювала. З огляду на досліджені судом обставини справи підстав для задоволення зустрічних вимог суд не знаходить. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed