Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки посилаючись на те, що 21.04.2006 року між сторонами виникли договірні відносини щодо отримання відповідачкою кредиту у розмірі 1830,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка отримувала кредитні кошти, але не виконувала зобов'язань з його повернення в результаті чого станом на 21.01.2014 року виникла заборгованість в розмірі 27645,30 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 1686,29 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 8397,14 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 15769,24 грн., штраф в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 1292,63 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитом та сплачені судові витрати судовий збір у розмірі 276,45 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, заявою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість. Відповідачка та її представник позов не визнали, пояснили, що позивачем не надано суду доказів отримання відповідачкою кредитних коштів чи перерахування їх як оплати товарів, товари відповідачкою також не отримано. Крім того, вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності. Просили у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 21.04.2006 року звернулася до позивача з заявою позичальника № DNH4KP11831548 від 21.04.2006 року, в якій просила надати їй послуги, а саме строковий кредит у сумі 1830,40 грн. на строк 24 місяця по 21.04.2008 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. З погашенням заборгованості з 21 по 28 число кожного місяця щомісячним платежем в розмірі 98,09 грн. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та умов. Позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 1408,00 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі: ЧПКФ «Мегатекс», а також комісію Компанії. З заяви також вбачається, що відповідачка ознайомлена та згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Виражає свою згоду, що ця заява разом з запропонованими ПриватБанкм Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. Відповідно до положень ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. В зв'язку з викладеним доводи відповідачки та її представника про те, що між сторонами відсутні договірні відносини судом до уваги не приймаються. Відповідно заяви позичальника № DNH4KP11831548 від 21.04.2006 року, в якій зафіксовані умови надання кредитних коштів, кредит надається на строк 24 місяці, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх платежів не пізніше ніж 21 квітня 2008 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачка [PERSON] здійснювала платежі на погашення кредиту, але станом на 21.01.2014 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає 27645,30 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 1686,29 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 8397,14 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 15769,24 грн., штраф в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 1292,63 грн. (процентна складова). Враховуючи, що погашення кредиту здійснювалося, суд також не приймає до уваги посилання відповідачки та її представника на те, що кредитні кошти та товари на придбання яких надавався кредит нею не отримувалися. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 161 ЦК України). Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Оцінивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, однак не підлягають задоволенню в зв'язку з пропуском передбаченого законом строку позовної давності. При цьому суд враховує, що кінцевим строком повернення кредиту та усіх платежів згідно кредитного договору зазначено 21.04.2008 року. Таким чином, з урахуванням строку позовної давності, позов мав бути поданий до суду до 21.04.2011 року включно, а поданий тільки на початку лютого 2014 року. Підстав для поновлення строку позовної давності представником позивача не наведено, суд таких підстав не вбачає. При цьому суд також враховує правову позицію висловлену Верховним Судом України у постанові №6-116цс13 від 06.11.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed