Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, який обґрунтувала тим, що з листопада 2011 року по теперішній час, тобто на протязі майже 5 років, у провадженні [PERSON] ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження №44649678, у тому числі: №30553064 із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2011 року по справі №2-2085/2011-ц; № 43647571 - із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2014 року по справі №206/408/2014-ц; №43759104 із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року по справі № 206/680/2014-ц; №46512773 із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року № 206/7706/2014-ц; №47072685 із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року №206/7706/2014-ц; №47353022 із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року по справі № 206/7099/14-ц; №48641098 із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2015 року по справі №206/2769/2015. Станом звернення до суду з даним позовом жодне з вищезазначених судових рішень боржником [PERSON] не виконане. За майже 5 років державні виконавці Самарського ВДВС не стягнули з божниками [PERSON] на її користь жодних коштів. При цьому, одна з головних причин тривалого невиконання боржником [PERSON] вищезазначених рішень це тривалі, систематичні, неправомірні рішення, дії та бездіяльність державних виконавців та керівників [PERSON] ВДВС по відношенню до неї, як стягувача у зведеному виконавчому провадженні, а також відверте, неприховане небажання державних виконавців вжити до боржника заходи примусового виконання, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження». Через 2,5 роки тяганини за виконавчим провадженням № 30553064, державним виконавцем Самарського ВДВС [PERSON] було прийнято постанову про закінчення вищезазначеного виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлення виконавчого листа для подальшого виконання до АНД ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції. За цих обставин вона була змушена звернутися до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №30553064 та зобовязати державного виконавця поновите дане виконавче провадження. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2014 року по справі №206/3033/2014-ц, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2014 року її скаргу задоволено. Отже в результаті, вищезазначених неправомірних дій державного виконавця Гаджиєвої Е.М. упродовж 5 місяців виконавче провадження було незаконно закінчено та по ньому не проводилось будь яких виконавчих дій. А вона на протязі цього часу було вимушена доводити у судах першої та апеляційної інстанції очевидну неправомірність та надуманість мотивів рішення державного виконавця. 14.04.2014 року вона предявила до [PERSON] ВДВС для примусового виконання виконавчий лист з виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2014 року по справі №206/408/2014-ц. Однак державним виконавцем Гаджиєвою Е.М. 16.04.2014 року знову була винесена постанова про відмову у відкриті виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». Вона знову звернулася до суду про скасування вищезазначеної постанови державного виконавця Гаджиєвої Е.М. та ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2014 року її скаргу було задоволено. 13.05.2014 року постановою державного виконавця Самарського ВДВС [PERSON] відкрите виконавче провадження №43282936 із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року по справі №206/680/2014-ц. На наступний день вищезазначений державний виконавець прийняла постанову про закінчення даного виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач знову звернулася до суду про скасування вищезазначеної постанови державного виконавця Гаджиєвої Е.М. та ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 206/2616/2014-ц, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 року її скаргу було задоволено. 13.05.2014 року постановою державного виконавця Самарського ВДВС [PERSON] було відкрито виконавче провадження №43282936 із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року по справі №206/680/2014-ц та встановлено боржнику строк для самостійного виконання вищезазначеного рішення суду. Не погодившись з вищезазначеними діями державного виконавця вона знову звернулося до суду зі скаргою та ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2014 року її скаргу було задоволено. Посадові особи [PERSON] ВДВС: державний виконавець Фащенко К.А., начальник [PERSON] та виконуюча обовязки начальника [PERSON] у виконавчому провадженні №44649678, імітуючи законність виконавчий дій у даному зведеному виконавчому провадженні, вчиняли наступні дії: двічі неправомірно провели уцінку арештованого майна, двічі неправомірно направили до [PERSON] філії Державного підприємства «Сетам» акти уцінки арештованого майна, двічі намагалися організувати незаконні торги з продажу арештованого майна боржника. Що призвело до того, що після проведених третіх електронних торгів арештованого майна, які не відбулися з їх вини, вони повернули їй виконавчі листи без виконання. Не погодившись з вищезазначеними діями посадових осіб, вона звернулася до суду із скаргою про визнання рішення та дій вищезазначених осіб неправомірними та зобовязання провести повторну експерту оцінку. Та ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2016 року по справі №206/2989/2016-ц її скаргу було задоволено. В результаті вчинення посадовими особами [PERSON] ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції вищенаведених систематичних, тривалих неправомірних рішень, дій та бездіяльності у зведеному виконавчому провадження №44649678, їй було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона перебуває в стресовій ситуації, що негативно позначається на її здоров'ї. Розмір завданої їй моральної шкоди, вона оцінює в 10\~000 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області позов не визнав та просив відмовити у ньому, зазначивши про його необґрунтованість та безпідставність. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про причини не явки до суд не повідомив. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. В провадженні [PERSON] ВДВС м. Дніпропетровськ Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження, яке включає в собі: виконавче провадження №30553064 відкрите 29.11.2011 року із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2011 по справі №2-2085/2011-ц; виконавче провадження №43647571 відкрите 12.06.2014 року із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2014 року по справі №206/408/2014-ц (№2/206/340/2014); виконавче провадження №43759104 відкрите 19.06.2014 року із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року по справі №206/680/2014-ц (№2/206/340/2014); виконавче провадження №46512773 відкрите 12.02.2015 року із примусового виконання рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року по справі №206/7706/2014; виконавче провадження №47072685 відкрите 31.03.2015 року із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року по справі №206/7706/2014 (2/206/1106/2015); виконавче провадження №47353022 відкрите 23.04.2015 року із примусового виконання рішення самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року по справі №206/7099/2014-ц; виконавче провадження №48641098 відкрите 08.09.2015 року із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2015 року по справі №206/2769/2015. Як зазначили сторони в судовому засіданні, жодне з вищеперелічених рішень до теперешнього часу не виконано. Судом встановлено, що 16.04.2014 року постановою державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] відмовлено у відкритті виконавчого провадження із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2014 року у справі №206/408/14-ц. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2014 року, яка набрала законної сили 27.05.2014 року скасовано постанову державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] від 16.04.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2014 року у справі №206/408/14-ц та зобовязано державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] відкрити виконавче провадження із примусового виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2014 року у справі №206/408/14-ц. Також, державним виконавцем Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] 28.04.2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №30553064 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач не погодившись з таким рішенням державного виконавця 12.05.2014 року звернулася до суду зі скаргою, який ухвалою від 20 травня 2014 року, що набрала законної сили 24.09.2014 року визнав неправомірними дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 30553064 від 28.04.2014 року. Скасував постанову про закінчення виконавчого провадження № 30553064 від 28.04.2014 року, винесену державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] та зобов'язав державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] відновити виконавче провадження № 30553064 з примусового виконання рішення Самарського районного суду міста [PERSON] від 9 листопада 2011 року по справі № 2-2085/2011. Також, 14.05.2014 року державним виконавцем Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №43282936 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме «направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби». Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2014 року, яка набрала законної сили 22.07.2014 року визнано неправомірними дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 43282936 від 14 травня 2014 року. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 43282936 від 14 травня 2014 року, винесену державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] та зобов'язано державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] відновити виконавче провадження № 43282936 \~з примусового виконання рішення Самарського районного суду міста [PERSON] від 15 квітня 2014 року по справі № 206/680/14 (2/206/340/14). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2014 року, яка набрала законної сили 18.06.2014 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] щодо не встановлення [PERSON] (боржнику у виконавчому провадженні № 43282936) строку для самостійного виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року та зобов'язано державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] встановити [PERSON] (боржнику у виконавчому провадженні № 43282936), у відповідності з вимогами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», строк для самостійного виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2016 року, яка набрала законної сили 14.07.2016 року визнано неправомірним рішення та дії державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON], начальника [PERSON] ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON], виконувача обов'язків начальника [PERSON] ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] у зведеному виконавчому провадженні №44649678 щодо проведення уцінок арештованого майна від 04.12.2015р.\~ та від 05.02.2016р., щодо направлення до [PERSON] філії Державного підприємства "СЕТАМ" актів уцінки арештованого майна\~ від\~ 04.12.2015р. та від\~ 05.02.2016р. для проведення електронних торгів, відповідно 18.01.2016 та від 25.05.2016 року та зобов'язано державного виконавця Самарського ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у якого перебуває в провадженні зведене виконавче провадження №44649678 провести повторну експертну оцінку арештованого майна боржника - 1/4 частки трикімнатної квартири № 55, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. 20 річчя Перемоги, буд. № 25. Згідно із ч.3\~ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою\~статті 1167 ЦК України\~визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до положень\~статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» № 202/98-ВР\~шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оскільки, заявляючи позовні вимоги, [PERSON] посилалась на завдання моральної шкоди, яка полягала в перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме:\~стаття 56 Конституції України, статі\~23,\~1167,\~1173 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~підставою для застосування відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених\~ст. 1174 ЦК України\~є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Встановивши, що вищезазначеними преюдиційними ухвалами суду дії (бездіяльність) державних виконавців та інших посадових осіб виконавчої служби неодноразово визнавались неправомірними і такі дії дійсно завдали позивачеві моральної шкоди, яка полягала в перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах через необхідність витрачання додаткових зусиль по відновленню порушеного права позивача на своєчасне виконання судових рішень , суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Однак, на думку суду, розмір моральної шкоди, заявленої позивачем, є завищеним. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розяснено, що\~\~розмір відшкодування\~\~моральної (немайнової) шкоди має визначатись судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності та справедливості (ст. 23 ЦК).\~\~\~\~\~\~ Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.\~\~\~\~ З урахуванням конкретних обставин справи, глибини та тяжкості моральних страждань позивача, наслідків незаконних дій відповідача, суд вважає, що належною компенсацією моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, є сума 3000 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України,-

Outcome: partial