Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми спричиненої шкоди, посилаючись на те, що він є спадкоємцем померлої [PERSON], яка померла [INFO]. За життя спадкодавець [PERSON] 14.10.2011 року уклала договір оренди землі із Товариством з обмеженою відповідальністю " Промінь- АА" №819 строком на 5 років. Після закінчення договору позивач направив листа ТОВ «Промінь - АА» в якому вказав про своє небажання продовжувати договір на тих самих умовах, та окремо зазначив про прийнятті для себе істотні умови договору оренди землі. Надалі ТОВ «Промінь - АА» забажало використовувати своє пріоритетне право на продовження договору оренди, запропонувавши свої умови договору, які відрізнялися від умов позивача. Після цього ТОВ «Промінь - АА» не здійснювало жодних дій щодо узгодження з позивачем істотних умов договору. З огляду на закінчення договору оренди землі , позивач вирішив укласти договір з іншим орендарем та уклав з ним попередній договір емфітевзису, за яким позивач повинен був передати новому орендарю земельну ділянку. За умовами попереднього договору, було передбачено позивачу одноразову плату за договором емфітевзису у розмірі 543 000 грн., також за умовами попереднього договору позивач отримав від орендаря завдаток у розмірі 49 000 грн. У зв'язку з тим, що позивач через порушення умов договору з боку відповідача, який безпідставно утримував в себе земельну ділянку та не направив позивачу акт прийому передачі земельної ділянки більше 2х місяців, позивач не міг виконати умови вищевказаного попереднього договору та був змушений повернути новому орендарю завдаток, а також новий орендар надіслав йому лист - вимогу про виплату йому додаткових коштів , за порушення умов попереднього договору. Враховуючи вищевикладене позивач змушений звернутися з даною заявою до суду. 11.07.2018 року до Тальнівського районного суду надійшла заява від позивача про уточнення позовних вимог, а саме просить стягнути з «Промінь - АА» 52352,40 грн. - прямої шкоди та упущеної вигоди у розмірі 543 000, 00 грн., всього коштів в розмірі 595 352,40 грн. До початку судового засідання позивач звернувся до суду із заявою, в якій позов підтримав повністю та просив суд справу слухати у його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що 25.09.2017 року закінчився договір оренди землі №819 від 14.10.2011 року, більше ніяких відносин вони з позивачем не мали, 19.02.2018 року заключили новий договір оренди землі з позивачем, крім того позивач отримав оплату в розмірі 128 896,80 грн. за договором оренди землі. Вислухавши представника відповідача, дослідивши докази надані по справі, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER], [PERSON] являлась власником земельної ділянки площею 2,96 га, яка розташована на території Білашківської сільської ради Тальнівського району, селище Левада. Відповідно до договору оренди землі від 14 жовтня 2011 року [PERSON] та ТОВ "Промінь АА" уклали договір про оренду земельної ділянки, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 25.09.2012 року за №712408044006980. Строк дії договору 5 років. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] (земельної ділянки площею 2,9587 га.) є її син [PERSON]. Згідно п. 38 Договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Судом встановлено, що у період з 2011 року по 2017 рік відповідачем нараховувалась та виплачувалась орендна плата, яка отримувалась спочатку [PERSON], а згодом її спадкоємцем [PERSON] Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Договір оренди землі укладається в письмовій формі, однією з істотних умов договору є строк дії договору. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено ( ст.ст.14, 17, 19,31 Закону України «Про оренду землі», чинного на час укладення договору). Рішенням Тальнівського районного суду від 15.08.2017 року встановлено, що дія договору набрала чинності в день державної реєстрації, а саме 25.09.2012 року, строк дії договору закінчився 25.09.2017 року (правова позиція ВСУ у справі №6-2777цс16 від 18.01.2017 р. Частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Згідно листа від 21.12.2016 року № 586 ТОВ «Промінь - АА» запропонували позивачу переукласти договір оренди землі з підвищенням орендної плати. Згідно листа повідомлення від 17.01.2017 року від [PERSON] до ТОВ «Промінь - АА», він не може продовжити строк відносин оренди землі з ТОВ «Промінь - АА», кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] площею 2,9587 га., що знаходиться на адмінтериторії Білашківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, так як усі права щодо вищевказаної земельної ділянки він передав новому орендарю [PERSON], який наділений усіма правами щодо його земельної ділянки. Згідно листа ТОВ «Промінь - АА» від 30.01.2017 року № 51, [PERSON] було повідомлено що згідно акту «Про передачу - прийому земельної ділянки» від 25.09.2012 року, термін дії договору оренди землі спливає 25.09.2017 року, йому було запропоновано переукласти договір земельної ділянки так як за новими договорами з 2016 року з власниками земельних ділянок ТОВ «Промінь - АА» зобов'язується платити 10%, а також було запропоновано уповноважити нового орендаря [PERSON] переукласти з ТОВ «ПРОМІНЬ - АА» договір земельної ділянки. Згідно листа ТОВ «Промінь - АА» від 15.08.2017 року №414 ТОВ «Промінь - АА» повідомляє про те що бажає скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі № 819 і тому просить позивача розглянути та погодити договір оренди землі про поновлення орендних відносин. Згідно листа ТОВ «Промінь - АА» від 29.09.2017 року №495 ТОВ «Промінь - АА» повторно повідомляє про те що бажає скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі № 819 і тому просить позивача розглянути та погодити договір оренди землі про поновлення орендних відносин. Згідно договору оренди землі від 19.02.2018 року №1778 [PERSON] та орендар ТОВ «Промінь - АА» уклали договір про оренду земельної ділянки площею 2,9587 га., в тому числі рілля - 2,9587 га, згідно листа від 19.03.2018 року [PERSON] отримав платіж у розмірі 128 896, 80 грн. за вищевказаним договором оренди землі. Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення суми завданої шкоди та упущеної вигоди. Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обовязок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284 (далі - Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний дохід це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав, зокрема, внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Згідно з п. 2 Порядку розмір збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. На необхідність застосування Порядку для визначення розміру збитків, заподіяних обмеженням прав власників землі та землекористувачів, вказує й Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Таким чином, суд зазначає, що при спричиненні позивачу збитків саме відповідачем позивач має довести, що такі збитки виникли внаслідок винних дій саме відповідача. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивач, не розриваючи з відповідачем договору оренди земельної ділянки, допустив укладання договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) з новим орендарем [PERSON], тобто усвідомлюючи, що зазначені земельні ділянки на підставі договору оренди були у користуванні відповідача. Суд вважає що понесена позивачем шкода стала наслідком дій самого позивача так як зазначено вище позивач не розірвавши договір оренди землі з відповідачем, ще на початку 2017 року домовився про передачу земельної ділянки іншому орендарю, про що він вказує в своїй позовній заяві. Наслідком домовленості з [PERSON] стало укладення попереднього договору від 02.12.2017 року. 11.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про витребування земельної ділянки, 09.02.2018 вказана позовна заява ухвалою Тальнівського районного суду була повернута позивачу, він вказану ухвалу не оскаржував тим самим відмовився від подальшого вирішення питання повернення земельної ділянки, після чого уклав з відповідачем договір оренди землі від 19.02.2018 та отримав платіж за цим договором в розмірі 128 896,80 грн. Таким чином, за наслідками дослідження наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що правові підстави для стягнення з відповідача збитків на користь позивача відсутні, оскільки дослідженням наявних у матеріалах справи доказів не підтверджено як вини відповідача у спричиненні позивачеві таких збитків, так і суми самих збитків, відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Зважаючи на відмову в задоволенні позову, суд покладає судові витрати на позивача.

Outcome: dismissed