Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14.09.2012 року з [PERSON], було укладено кредитний договір CNGLF401840802, за яким остання отримала кредит в сумі 4863,56 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» являє собою договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідачка порушила умови договору, у зв'язку з чим станом на 18.11.2015 року виникла заборгованість в сумі 12162,15 грн., яку і просить стягнути [PERSON], а також судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій заяві до суду просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.24 ). Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Згідно довідки РС УДМС України в Чернігівській області [PERSON], зареєстрована за адресою зазначеною в позові (а.с.36). З повернутого поштового повідомлення вбачається, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (а.с.42). Згідно листа Веприцької сільської ради від 09.02.2016 року остання дійсно зареєстрована за вищевказаною адресою, але фактично не проживає та в селі не з'являються (а.с. 39). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вона вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Тому суд згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів. Враховуючи те, що сторони до суду не з'явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 вересня 2012 року був укладений кредитний договір № CNGLF401840802, між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON], за яким остання отримала кредит в сумі 4863,56 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.(а.с.7-19). Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуєтся надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти . Банк свої зобов'язання виконав надавши кредит в сумі 4863,56 грн. (а.с.6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства . [PERSON], належним чином умов договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 18.11.2015 року становить 12162,15 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4493,40 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 2,51 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6066,18 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 544,72 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 555,34 грн.(а.с.5). Згідно зі статями 610,611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивачем надані докази, які підтверджують порушення умов договору і відповідачкою вони не спростовані. Отже, враховуючи вищевказане, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню. З відповідачки підлягає стягненню заборгованість в сумі 12162,15 грн., а також судовий збір в сумі 1378 грн.., сплачений банком при подачі позову до суду (а.с.1,1-а), відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved