Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» звернувся до суду із вимогами до [PERSON], і просить стягнути в порядку регресу з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 2294,24 грн., в рахунок відшкодування шкоди, завданої з його вини ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» внаслідок ДТП, яке сталося 14.01.2013 року по вулиці Петропавлівській, 2, в с.Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з вини відповідача було скоєно ДТП, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження, та рішенням Господарського суду Полтавської області з позивача було стягнуто суму страхового відшкодування в порядку регресу. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за місцем свого проживання зареєстрованим у встановленому законом порядку, причина неявки суду не відома. Судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» та працював на посаді водія, в період з 29.11.2012р. Наказ про прийом на роботу №1900 від 29.11.12 р., до 18.02.13 р.,Наказ про звільнення №171 від 18.02.13 р. 14 січня 2013 року о 15 годин 40 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки ГАЗ 3302, реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Петропавлівський, 2 в с. Петропавлівська Борщагівка Києво- Святошинського району Київської області, допустив зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI 1130» державний номер [NUMBER], який рухався по вул. Петропавлівський, про що була складена довідка про дорожньо-транспортну пригоду за №9142026. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями Відповідач порушив п. 10.9 ПДР України і відповідно до постанови Києво- Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2013 року по справі 369/584/13-п (Провадження № 3/369/372/13) був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 гривень в дохід держави. Під час керування автомобілем ГАЗ 3302, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] виконував службові обов'язки водія ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат», якому належить вказаний транспортний засіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Тобто за наявності вини працівника юридичної особи у завданні шкоди фізичній особі, і в разі, якщо така шкода завдана під час виконання трудових (службових) обов'язків, така шкода має бути відшкодована працедавцем. Майнова відповідальність Позивача перед третіми особами була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» відповідно до Полісу №АВ/4709624, а отже ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» сплатила страхове відшкодування за шкоду, завдану Відповідачем внаслідок ДТП, яка сталася 14.01.13 р. на загальну суму 8 385 грн. 16 коп. ПрАТ «СК «Інго Україна», як страховій компаній потерпілої сторони по ДТП. За ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищевикладені обставини ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернувся до Господарського суду Полтавської області з відповідним позовом до ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» про стягнення з останнього 8 385 грн. 16 коп., сплаченого страховою компанією страхового відшкодування, за шкоду завдану Відповідачем внаслідок ДТП, яка сталася 14.01.13 р., враховуючи той факт, що шкода була завдана Відповідачем під час виконання ним своїх трудових обов'язків у Позивача. За результатами розгляду поданого ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» позову, Господарський суд Полтавської області ухвалив рішення від 28.10.16 р. по справі №917/1496/16, відповідно до якого було стягнуто з Позивача на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» 8 385 грн. 16 коп. - основного платежу та судовий збір - 1 378 грн., а всього 9 763 грн. 16 коп. Позивачем грошові кошти в сумі 9 763 грн. 16 коп., були сплачені в добровільному порядку на відповідний рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» 05.12.16 р. платіжним дорученням №4866. На час скоєння ДТП автомобіль ГАЗ 3302, реєстраційний номер [NUMBER] належав на праві власності Позивачу, а Відповідач перебував у трудових відносинах з Позивачем . Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної, підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Відповідно до абз. З п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 р. "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. При цьому, строк позовної давності для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди становить 1 рік з дня її виявлення. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати роботодавцем певних сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. Право регресної вимоги Позивача до Відповідача виникло з 05.12.16 р.., тобто з дати здійснення оплати суми боргу 9 763 грн. 16 коп. платіжним дорученням № 4866 на платіжні реквізити ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків , відповідальність несе організація з якою працівник перебуває у трудових відносних, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Відповідно до ч. 5 п.6 та п.11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1991 ЦК України) При цьому Постанова Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 р. "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" визначає, що судовому розгляду підлягають: заяви власника підприємства або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток,- а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток (перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв'язку із закінченням строку на видання розпорядження про відрахування); На дату звільнення Відповідача з роботи - 18.02.13 р. Позивачу матеріальна шкода фактично ще не була завдана, оскільки датою її завдання слід рахувати не дату ДТП за участі Відповідача, а дату сплати Позивачем 9 763 грн. 16 коп. на платіжні реквізити ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», а отже правових підстав до притягнення до матеріальної відповідальності Відповідача на дату його звільнення у Позивача не було і таке право у Позивача виникло дише після 05.12.16 р., у зв'язку з чим Позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ч. 1, 2ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно з вимогами ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Середній місячний заробіток Відповідача відповідно до довідки, яка надається до даного позову становить 2 294 (дві тисячі двісті дев'яносто чотири) грн.. 24 коп., а отже саме в даному розмірі Відповідач має відповідати перед Позивачем за шкоду завдану ним Позивачу, внаслідок ДТП, яка сталася 14.01.13 р. за участі Відповідача. Вирішуючи даний спір слід виходити з наступного. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Як передбачено п. 3 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої увалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, виходячи з вищевикладених обставин справи та зазначеного нормативного обґрунтування, вимоги позивача до відповідача про стягнення в порядку регресу шкоди у розмірі 2294,24 грн., є цілком обґрунтованими. Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved