Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що з 09.11.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі-відповідач). У шлюбі в них народилось двоє синів [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки позивач не в змозі самостійно утримувати дітей та себе, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутність, у разі неявки відповідача, дала свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи оповіщеним у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи або ж розгляду справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.11.2013 року виконком Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області зареєстрував шлюб [PERSON] з [PERSON], у зв'язку з чим було складено актовий запис за № 6 (а.с. 6). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на "Гончарук". У шлюбі в подружжя народилося двоє синів [PERSON] ([INFO], а.с. 3) та [PERSON] ([INFO], а.с. 4). Діти проживають разом з матірю, що підтверджується даними, які вказані в довідці № 168 (а.с. 5), виданій 24.02.2017 року виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст. 181 ч.2 СК України). Відповідно до ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем, а також те, що синові [PERSON] не виповнилося три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання дітей та на її утримання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, згідно частини 1 статті 182 СК України, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 79, 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями ст.84 СК України, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку. Суд встановив, що 20.03.2017 року [PERSON] звільнився з роботи. Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про наявність у відповідача регулярного доходу, суду дійшов висновку про наявність підстав для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дітей та дружини. Враховуючи встановлені обставини, в тому числі перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що вказує на її тимчасову непрацездатність, отримання позивачем допомоги по догляду за дитиною ([PERSON]А) до досягнення трирічного віку в розмірі 860 грн. щомісячно, а також те, що з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років в розрахунку на місяць, згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" становить 1\~355 грн., а на особу, яка втратила працездатність - 1 247 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1 850 грн. (2 * 1 355 грн. - 860 грн.) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 03.03.2017 року і до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до 02.04.2019 року. Після досягнення [PERSON] трирічного віку, з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей в розмірі 2 710 грн. щомісячно, починаючи стягнення від 03.04.2019 року і до досягнення сином [PERSON] Андрійовичаем ([INFO]) повноліття 30.05.2032 року, а після досягнення [PERSON] повноліття, стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] ([INFO]), в розмірі 1 355 (одну тисячу триста п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2032 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття 02.04.2034 року. Суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача на її утримання аліментів, при цьому їх розмір суд визначає виходячи з розміру прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність - 1 247 грн., оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial