Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1100 га, розташовану в с. Заплатин, вул. Дуброва, 75, Стрийського району Львівської області, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,1400 га, розташовану в с. Заплатин Стрийського району Львівської області, надану для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,3483 га, розташовану в с. Заплатин Стрийського району Львівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 21 червня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.06.2013 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з: -житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Заплатин, вул. Дуброва, 75, Стрийського району Львівської області; -земельної ділянки площею 0,1100 га, кадастровий номер 4625388800:01:027:0025, цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в с. Заплатин Стрийського району Львівської області, вул. Діброва, 75, яка належала померлому на підставі державного акту про право власності на землю від 29.07.1999 ІІІ-ЛВ № 023379, вартість земельної ділянки становить 29766,00 грн., згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 01-16/4-2508 від 05.08.2014 року; -земельної ділянки площею 0,1400 га, кадастровий номер 4625388800:01:018:0047, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [PERSON] сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту про право власності на землю від 29.07.1999 ІІІ-ЛВ № 023379, вартість земельної ділянки становить 3117,13 грн., згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 01-16/4-2507 від 05.08.2014 року; -земельної ділянки площею 0,3483 га, кадастровий номер 4625388800:01:027:0038, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [PERSON] сільської ради, яка належала її батькові на підставі державного акту про право власності на землю від 29.07.1999 ІІІ-ЛВ № 023379, вартість земельної ділянки становить 7754,98 грн., згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 01-16/4-2507 від 05.08.2014 року. За життя, 05.10.2005 року батько склав заповіт, яким заповів все належне йому майно їй, позивачці по справі. Вона прийняла спадщину, що відкрилася та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.06.2015 року на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Заплатин, вул. Дуброва, 75, Стрийського району, Львівської області. Однак, оформити спадщину на земельні ділянки не може, так як втрачено оригінал державного акта про право власності на землю від 29.07.1999 року серії ІІІ-ЛВ № 023379. Оскільки вона є єдиною спадкоємицею свого батька за заповітом, змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Стрийського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-УР № 519633 від 07.10.1963 року. Відповідно до заповіту від 05.10.2005 року [PERSON] заповів все своє майно, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він буде мати право, своїй дочці [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 321848 від 25.06.2013 року [PERSON] помер 21.06.2013 року. На підставі заповіту, посвідченого [PERSON] сільською радою 05.10.2005 року, зареєстрованого у реєстрі за № 8, спадкоємцем житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Заплатин, вул. Дуброва, 75, Стрийського району, Львівської області, що належав на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок [PERSON], [INFO], який помер 21.06.2013 року, є його донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.06.2015 року. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 29.07.1999 року, на підставі рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,5983 га для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку, в яку входить: -земельна ділянка площею 0,1100 га, кадастровий номер 4625388800:01:027:0025, цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вартість якої становить 29766,00 грн., згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 01-16/4-2508 від 05.08.2014 року; -земельна ділянка площею 0,1400 га, кадастровий номер 4625388800:01:018:0047, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, вартість якої становить 3117,13 грн., згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 01-16/4-2507 від 05.08.2014 року; -земельна ділянка площею 0,3483 га, кадастровий номер 4625388800:01:027:0038, призначеної для ведення особистого селянського господарства, вартість якої становить 7754,98 грн., згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 01-16/4-2507 від 05.08.2014 року. Приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Головного управління юстиції у Львівській області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельні ділянки на імя померлого [PERSON] Як вбачається з п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спорів у зв'язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому. Спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 № про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. З врахуванням наведених мотивів, суд приходить до висновку про те, що умовою для переходу в порядку спадкування за заповітом права власності на земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, а тому за позивачкою [PERSON] слід визнати право власності на земельні ділянки, розташовані в с. Заплатин Стрийського району Львівської області.

Outcome: approved