Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 09 березня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Ставненської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 1. Він даного шлюбу в них народилася дитина : син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає в позові, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на нього. За час спільного проживання між ними постійно виникали сварки. Вони втратили будь-яку повагу один до одного. Спільне господарство не ведеться. Сімейні цінності для відповідача відсутні. Разом вони не проживають вже більше року, а тому заходів до примирення вживати не доцільно, спору про поділ майна на даний час немає. Крім цього, їй самій важко утримувати та виховувати сина [PERSON] , оскільки відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач є працездатним, здоровим чоловіком і має змогу надавати матеріальну допомогу, але не проявляє своєї доброї волі в утриманні дитини. А тому позивачка просить суд розірвати шлюб між ними, що був укладений 09 березня 2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Великоберезнянського району за актовим записом № 1 та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів,але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, залитиши їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечив проти задоволення позову , зазначив ,що працює в ТОВ " Скеля" м. Ужгород вул. Грушевського,2. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 09 березня 2013 року було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження. Довідкою, що видана виконкомом Ставненської сільської ради 05 жовтня 2020 року за № 438, убачається, що син [PERSON] проживає разом з мамою [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до п.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно п.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивачку наполягти на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Також встановлено, шлюб на даний час існує лише формально, оскільки між подружжям виникла неприязнь один до одного, шлюбні відносини припинені та проживають окремо більше року. Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно,отже укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. А тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд вважає, що позов підлягає також задоволенню з таких підстав. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою [PERSON] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є працездатним, працює в ТОВ " Скеля" м. Ужгород, в судовому засіданні не заперечив про сплату аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved