Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач у жовтні 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за надані телекомунікаційні послуги. Посилався на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір «Про надання послуг електрозв»язку», відповідно до якого відповідачу надавалися телекомунікаційні послуги по особовому рахунку [NUMBER], номер телефону [NUMBER]. Впродовж всього строку дії Договору позивач своєчасно та якісно надавав телекомунікаційні послуги, за які відповідач [PERSON] зобов'язаний був своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, та інші послуги надані по телефону за кожний попередній місяць протягом десяти днів з дня одержання рахунку, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Разом з тим, відповідач неналежно виконує свої зобов'язання за договором «Про надання послуг електрозв»язку», внаслідок чого у нього станом на 30 липня 2014 року за період з серпня по грудень 2013 року утворилась заборгованість в сумі 1506 грн. 55 коп. Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 листопада 2013 року було скасовано судовий наказ від 06 листопада 2013 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані телекомунікаційні послуги. Відповідач на попередження про сплату заборгованості не реагує, тобто, таким способом відмовляється в добровільному порядку сплатити борг. Просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 1506 грн. 55 коп., 38 грн. 03 коп. - 3% річних та 183 грн. 82 коп. - інфляційних втрат., а також сплачену суму судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача Тригуб А.С. позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Вказував про те, що доводи представника відповідачки про те, що до її номера телефону міг підключитися інший абонент не відповідає дійсності та повністю спростований висновком перевірки, проведеною за заявою [PERSON] від 02 вересня 2013 року. Справа слухалася у відсутність відповідача [PERSON], який в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час слухання справи. Від нього через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву. Представник позивача - [PERSON] під час розгляду справи позов не визнала та пояснила, що вона разом із сином [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS]. Відповідно до договору про надання послуг електрозв'язку їм надаються телекомунікаційні послуги. Разом з тим, вважає, що позивач звернувся до суду з позовом безпідставно, оскільки ні вона, ні її син жодних телефонних дзвінків на вказані у позовній заяві номера не здійснювали. Більше того, Договором не передбачено надання послуги Аудіотекс. Вважає, що відбулося підключення іншого абонента до їх номера телефону. Просила у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства «Укртелеком» та [PERSON] укладено 30 жовтня 2008 року договір про надання послуг електрозв»язку за №072226. Крім того, як вбачається із додатку до договору №1, відповідачу була доступна послуга з надання автоматичного міжміського телефонного зв'язку. (а.с.7-9). Відповідно до п.5 ч.1 ст.33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов»язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, які затверджені Кабінетом Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення. За змістом п.32 Правил, п.3.2.8 договору про надання послуг електрозв»язку від 30 жовтня 2008 року №072226 споживач зобов»язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит, та інші послуги, надані по телефону. Як вбачається із роздруківки наданих послуг ПАТ «Укртелеком» від 22.08.2014 року, за період з 13 серпня 2013 року по 30 серпня 2013 року з телефону відповідача [NUMBER] мали місце з'єднання автоматичного міжміського телефонного зв'язку з номерами 0-900-109-909, 0-900-109-910 абонента телефону «Аудіотекс» на суму 1187 грн. 50 коп. (а.с.13). Вказане також підтверджується розшифровкою надання послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «С_В_Р», наданого на запит ПАТ «Укртелеком» (а.с.14-17). Пунктом 4.5 укладеного між сторонами договору та п.п.36, 72 Правил передбачено, що розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електорозв»язку за кожен попередній місяць проводяться споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунком. Згідно вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.ст.525,526 ЦК України). Крім того, п.5 ст.33 Закону України "Про телекомунікації" та п.п.6 п.36 "Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг" визначено, що споживачі телекомунікаційних послуг повинні виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Разом з тим, відповідач за надані телекомунікаційні послуги, зокрема, за міжміські розмови у серпні 2013 року та абонентську плату за період серпень - грудень 2013 року не сплатив, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 1506 грн. 55 коп.(а.с.10). Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, станом на 30 липня 2014 року з відповідача за порушення грошового зобов'язання підлягають стягненню три проценти річних у розмірі 38 грн. 03 коп. та 183 грн. 82 коп. інфляційних втрат (а.с.10-11). Як вбачається із матеріалів справи, відповідач про існуючу заборгованість повідомлявся належним чином, однак на неї жодним чином не відреагував. При цьому, суд вважає, що посилання представника відповідача на те, що до номера телефону [NUMBER] міг підключитися інший абонент є безпідставними та повністю спростовується актом перевірки від 03 вересня 2013 року, проведеної за заявою [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, враховуючи зазначені вимоги закону, суд вважає, що вказаний вище борг за надані послуги електрозв»язку з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному об'ємі. Разом з тим, суд не вбачає підстав щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду, виходячи з наступних підстав: Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства. Таким чином, з урахуванням вказаних вимог закону, позовна вимога щодо стягнення з відповідача судового збору задоволенню не підлягає.

Outcome: partial