Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 07 березня 2008 року у Сокальському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 32. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на протязі двох останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення їх шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, між ними часто виникають сварки. Протягом двох років сторони не проживають разом. Просить їх із відповідачем шлюб розірвати та після розлучення бажає залишитись на дошлюбному прізвищі «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 02.07.2015р. повторно не прибув, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Матеріалами справи встановлено, що 07 березня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач примирюватись не бажає, оскільки сторони проживають окремо понад два роки, а тому збереження їх сім»ї є не можливим.

Outcome: approved