Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що в будинку [ADDRESS], який належить їй та її донькі [PERSON] на праві спільної сумісної приватної власності, зареєстрований відповідач, з яким її донька перебувала у шлюбі до 2014 року. Після розірвання шлюбу відповідач не проживає у вказаному будинку, але з реєстраційного обліку знятися в добровільному порядку не бажає, внаслідок чого у позивача виникають труднощі в користуванні будинком, тому вона просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через повідомлення в газеті «Народне слово» №48 від 01 грудня 2016 року. Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України - відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, навіть після його звернення до адресного бюро і органів внутрішніх справ, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS], є власністю позивача та третьої особи по справі - доньки позивачки [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 28.07.2016 року(а.с.7-8). У вищевказаному будинку також зареєстрований відповідач, з яким донька позивачки перебувала у шлюбі, однак він не проживає у вказаному будинку з жовтня 2014 року, про що мається довідка Ганнівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області №2004 від 25 липня 2016 року(а.с.11), таким чином всі обов'язки по утриманню та обслуговуванню будинку виконує лише позивач, яка позбавлена права в повній мірі розпоряджатися належним їй та її доньці нерухомим майном, в зв'язку з тим, що в будинку зареєстрований відповідач, який там не проживає. Позивач неодноразово зверталася з проханням до відповідача про зняття з реєстрації, однак безрезультатно. Згідно ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду(про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки позивач є співвласником будинку [ADDRESS], а відповідач тривалий час не проживає в даному будинку, чим перешкоджає позивачу реалізувати в повному об'ємі право власності на будинок, то необхідно зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні будинком шляхом позбавлення його права користування ним. На підставі викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати громадянина [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються ст.391 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу України, ст.7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Outcome: approved