Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Представник позивача 11.12.2012року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 14.12.2010 року Миколаївським районним судом Львівської області винесено рішення у справі №2-906/2010 про стягнення з [PERSON] заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року у розмірі 60 895,46 доларів США, що еквівалентно 482 596,52 гривень. Однак, станом на 29.11.2012року, дане рішення суду є невиконаним, заборгованість перед банком не погашено, а отже зобов'язання, які виникли у [PERSON] за кредитним договором є невиконані. Вказує, що з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором додатково було укладено між позивачем та [PERSON] - відповідачем у справі, договір поруки від 24.12.2007року, за умови якого, поручитель зобов'язується перед позивачем відповідати за невиконання позичальником усіх зобов'язань перед позивачем, що виникли з кредитного договору, в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. Зазначає, що 01.08.2012року за вих.№1102 ПАТ «Універсал Банк» звернувся із вимогою до [PERSON] про сплату заборгованості, однак дана вимога була залишена відповідачем без реагування. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість, яка виникла з кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року, виконання зобов'язання якого виникло із договору поруки від 24.12.2007року у сумі 60 895,46 доларів США, що еквівалентно 482 596,52 гривень. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 3219,00 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила у повному обсязі, покликаючись на те, що договір поруки не підписувався нею особисто, оскільки вона не надавала свою згоду на укладення зазначеного договору поруки, оскільки в цей період часу у них, з її чоловіком третьою стороною у справі були [PERSON], були нестабільні сімейні відносини і вони проживали окремо один від одного в цей час. Третя особа у справі [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі, покликаючись на те, що договір поруки не підписувався особисто відповідачем [PERSON], а також на те, що вже є рішення від 14.12.2010р. Миколаївського районного суду Львівської області про стягнення з нього, як основного боржника, зазначеної суми заборгованості. Дане рішення набрало законної сили, ним не оскаржувалось, а повторне задоволення вимог банку призведе до подвійного розміру погашення заборгованості чим будуть порушені конституційні права як його так і його дружини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 24.12.2007року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» - позивачем у справі, та позичальником [PERSON] - третьою особою у справі, було укладено Кредитний договір №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року (а.с.17-22), відповідно до умов якого, останньому було надано кредит на суму 59000 доларів США, на строк до 10.12.2037року, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,45 %річних. У договорі сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору. Відповідно до Додаткової угоди б/н до Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року укладеної 10.03.2009року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (а.с.29-30) встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 13,45 %річних. Згідно Додаткової угоди б/н до Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року укладеної 24.03.2009року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (а.с.31-42) з 10 березня 2010року та до 09 березня 2015 року включно позичальник зобов'язується за користування кредитними коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної ставки збільшеної на 12,31 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Із копії Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року (а.с.10-12) слідує, що 24.12.2007року між позивачем ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно із яким поручитель [PERSON] зобов'язалась перед позивачем відповідати за невиконання боржником [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п.1.3 та п.1.4 зазначеного Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Із копії Додаткової угоди №б/н до Договору поруки №049-2900/840-0093-З від 24.12.2007року (а.с.13-16) слідує, що 24.03.2009року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору поруки №049-2900/840-0093-З від 24.12.2007року, у якій сторони, враховуючи внесені зміни до Основного договору (Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року), укладеного між кредитором та боржником - [PERSON], погодили внести відповідні зміни й до вищевказаного Договору поруки. Як вбачається із пояснень сторін та матеріалів справи, всупереч вищевказаним умовам кредитного договору позичальник [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року, належним чином не виконує, внаслідок чого у нього, станом на 31.03.2010року, утворилась заборгованість у розмірі 60895,46 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України 482596,52 гривні. Позивач ПАТ «Універсал Банк» в 2010 році скористався своїм правом і звернувся в суд з позовом про дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року у розмірі 60895,46 доларів США, що еквівалентно 482596,52 гривні. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14.12.2010року (а.с.8-9), у справі №2-906 за 2010 рік за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено та стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Універсал Банк» 60895,46 доларів США боргу за кредитним договором, що еквівалентно 482 596,52 гривні. Рішення суду від 14.12.2010року в апеляційному порядку не оскаржено та набрало законної сили, однак, станом на 29.11.2012року, не є виконаним. Заборгованість [PERSON] перед банком є непогашеною та становить 60 895,46 доларів США, що еквівалентно 482 596,52 гривні. Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються. 01.08.2012року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся із письмовою вимогою за вих..№1102 від 01.08.2012року (а.с.45) до поручителя [PERSON] про сплату заборгованості, яка виникла з Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року у розмірі 60 895,46 доларів США, що еквівалентно 482 596,52 гривень, відповідно до умов Договору поруки від 24.12.2007року. 11.12.2012року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду із даним позовом до поручителя [PERSON] з вимогами про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року у розмірі 60 895,46 доларів США, що еквівалентно 482 596,52 гривень, відповідно до умов Договору поруки від 24.12.2007року. Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами, а саме: - копією витягу із статуту ПАТ «Універсал Банк» в редакції затвердженій Загальними зборами акціонерів ВАТ «Універсал Банк», протокол №2-2009 від 22.06.2009року (а.с.7); - копією Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року (а.с.17-22); - копією Додатку №2 «Графік платежів» до Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року (а.с.25-28); - копією Додаткової угоди б/н від 10.03.2009року до Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року (а.с.29-30); - копією Додаткової угоди б/н від 24.03.2009року до Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року (а.с.31-42); - копією Додатку №2 «Графік платежів» до Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року в редакції Додаткової угоди б/н від 24.03.2009року (а.с.43-44); - копією Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року (а.с.10-12); - копією Додаткової угоди №б/н до Договору поруки №049-2900/840-0093-З від 24.12.2007року (а.с.13-16); - копією рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14.12.2010року (а.с.8-9); - копією письмової вимоги ПАТ «Універсал Банк» №1102 від 01.08.2012року (а.с.45). У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В статті 610 ЦК України, зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У ч.2 ст.554 ЦК України, визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо. Разом із цим, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Відповідно до роз'яснень викладених у п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, оскільки умова договору поруки (пункт 4.2 Договору поруки) про те, що порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, так як суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України. В такому випадку, як вважає суд, у даному Договорі поруки від 24.12.2007 підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", також роз'яснено, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року строк кредитування за цим Договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по « 10» грудня 2037 року включно, що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту. Водночас, п.2.4 та п.2.5 вищевказаного кредитного договору передбачено, що погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів відповідно до Графіку погашення кредиту. Згідно п.5.2.5 кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання будь - якої з обставин, вказаних нижче, зокрема прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад двох місяців, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Як вбачається із матеріалів справи, встановивши, що за Кредитним договором №049-2900/840-0093 від 24.12.2007року, укладеним по « 10» грудня 2037 року, позичальник [PERSON] припинив внесення щомісячних платежів щодо повернення кредиту та сплати процентів, та відмовляється добровільно погасити борг, у 2010 році позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся в суд з позовом про дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 895,46 доларів США, що еквівалентно 482596,52 гривні. Як наслідок, це спричинило настання строку виконання зобов'язання у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14.12.2010року стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Універсал Банк» 60 895,46 доларів США боргу за кредитним договором, що еквівалентно 482 596,52 гривні. Із даним позовом до поручителя [PERSON] банк звернувся до суду лише 11.12.2012року, (письмова вимога пред'явлена банком до поручителя 01.08.2012року), тобто більше ніж через шість місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, на момент пред'явлення позивачем ПАТ «Універсал Банк» даного позову порука [PERSON] припинилася у зв'язку із закінченням строку дії Договору поруки від 24.12.2007року. З огляду на наведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] не підлягають до задоволення, через відсутність у позивача права вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося у зв'язку з закінченням строку дії договору поруки на момент пред'явлення даного позову. Крім вищенаведеного, судом також приймаються до уваги пояснення відповідачки [PERSON] стосовно того, що Договір поруки №049-2900/840-0093-З від 24.12.2007року нею не підписувався особисто. Так, із копії Договору поруки №049-2900/840-0093-З від 24.12.2007року (а.с.12) вбачається, що підпис поручителя [PERSON] на договорі візуально відрізняється від підпису [PERSON] на примірнику Додаткової угоди №б/н до Договору поруки №049-2900/840-0093-З від 24.12.2007року (а.с.16), а також із підписом власника паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] виданого Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 26.09.2000року (а.с.51). З метою з'ясування даних обставин, ухвалою суду від 12.06.2013року (а.с.112) за клопотанням відповідачки [PERSON] було призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: «Чи на документі Договорі Поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року, поданому на експертне дослідження, рукописний підпис виконано власноручно саме [PERSON]». Даною ухвалою суду проведення експертизи було доручено експертам Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз та для її виконання зобов'язано сторони надати в розпорядження експертів зразки рукописних підписів [PERSON]. Також зобов'язано надати (на вимогу) в розпорядження експертів оригінал Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року. При цьому учасникам процесу було роз'яснено положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача [PERSON] Згідно повідомлення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз №5109 від 30.10.2013року (а.с.116) вартість зазначеної експертизи становить 2448,00 гривень і така була вчасно та в повному обсязі оплачена відповідачем [PERSON], що не заперечується сторонами. Відповідно до ч.2 п.1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Як слідує із матеріалів справи, 01.11.2013року експерт Львівського НДІСЕ Качмар Т.В. звернулася до суду із клопотанням про надання матеріалів, необхідних для виконання судово-почеркознавчої експертизи від 30.10.2013року, згідно якого для виконання зазначеної експертизи експерту необхідно було надати оригінал Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року. Крім цього, згідно даного клопотання експерта від 01.11.2013року, для вирішення поставленого питання по суті в розпорядження експерта слід було надати: вільні зразки підписів та почерку [PERSON], найбільш наближені за часом виконання до часу укладення спірного договору поруки, тобто за 2007 - 2008роки, а також експериментальні зразки її підписів на 5-6 арк., а також почерку у вигляді запису прізвища, імені та по-батькові [PERSON]. 13.11.2013року судом зазначене клопотання експерта Качмар Т.В. було скероване позивачу ПАТ «Універсал Банк» для виконання. Також, 13.11.2013року для виконання зазначеного клопотання експерта суд звернувся із вимогою до відповідача [PERSON] щодо необхідності представлення до суду зазначених в клопотанні необхідних матеріалів. 19.11.2013року на виконання вимог клопотання експерта від 01.11.2013року відповідачкою [PERSON] було надано суду експериментальні зразки підписів та почерку [PERSON] Щодо вільних зразків підписів та почерку [PERSON] виконаних у період часу 2007-2008роки, то такі суду не вдалося зібрати у зв'язку із відсутністю таких у відповідачки [PERSON] 25.11.2013року дані матеріали судом було скеровано експерту Львівського НДІСЕ Качмар Т.В. Однак, як вбачається із повідомлення судового експерта Качмар Т.В. про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи №3733 від 25.12.2013року(а.с.128), експерту не був представлений оригінал Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року, у зв'язку із чим в експерта немає можливості надати висновок судово-почеркознавчої експертизи. Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. За таких умов, враховуючи те, що примірник оригіналу Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року знаходиться у позивача ПАТ «Універсал Банк» як у однієї із сторін договору, однак даний документ, на прохання експерта та вимогу суду, позивачем не було подано, у зв'язку із чим провести призначену судом експертизу неможливо, суд відмовляє у визнанні факту для з'ясування якого дана експертиза була призначена, а саме факту того, що на Договорі поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року рукописний підпис виконано власноручно саме відповідачем [PERSON] Крім того слід також зазначити, що оригінал Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року не був представлений також суду, на його вимогу за клопотанням представника відповідача. Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Згідно положень ст.59 ЦПК України (допустимість доказів) суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин, оскільки позивачем ПАТ «Універсал Банк», в підтвердження обставин того, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, надано до суду ксерокопію Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року і на вимогу суду за клопотанням представника відповідача, не було подано оригіналу такого, суд відмовляє у визнанні копії Договору поруки №049-2900/840-0093-Р від 24.12.2007 року як допустимого доказу для справи. А відтак, оскільки позивач у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин на підтвердження своїх вимог, суд відповідно до вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, та вважає, що позовні вимоги також не підлягають до задоволення з підстав недоведеності. Таким чином, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися позивачі, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що не має правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed