Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання частково недійсною приватизацію квартири. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 10 серпня 2007р. він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У жовтні 2018р. він звернувся до керівництва військової частини [NUMBER] Літер «ж» із заявою про постановлення його та членів його сім`ї на квартирний облік для отримання жилого приміщення для постійного проживання. Однак, 16.10.2018р. йому було відмовлено у вищезазначеному праві з підстави його участі у безоплатній приватизації житла у 2001р. В подальшому він дізнався від батьків, що дійсно 20.03.2001р. відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе було видано свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , відповідно до якого вказана квартира передана у приватну спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Позивач вважає, що у 2001 році приватизація вказаної квартири здійснена із порушенням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині включення його до складу осіб, що мають право на приватизацію, оскільки станом на час її проведення він за адресою [ADDRESS] не проживав, згоди на приватизацію ним даної квартири не надавав та членів сім`ї на проведення приватизації у його власність даної квартири не уповноважував. В результаті даної приватизації житла були порушені його охоронювані законом права та інтереси на отримання у власність житла в результаті приватизації, а також позивача позбавлено права на вільний вибір способу задоволення своїх потреб у житлі. Тому, позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області в частині передачі [PERSON] в спільну часткову власність з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їхньою відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, надали заяву, згідно якої позовні вимоги визнають та просять провести розгляд справи за їхньою відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст..15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб визначений ст..16 даного Кодексу. У свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 21.01.2001 року [PERSON] звернулась до керівника органу із приватизації з письмовою заявою про передачу у приватну власність комунальної квартири, яку вона займає разом із членами сім`ї на умовах найму згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідно до наявної пільги по безоплатній передачі житла. Відповідно до розпорядження органу по приватизації, прохання наймача [PERSON] , яка мешкає у квартирі за адресою [ADDRESS] задоволено та передано дану квартиру у приватну спільну власність. В подальшому на підставі вищевказаних документів та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 20.03.2001 року, відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе видано Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] порівну. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на порушення вимог ст..8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» при здійсненні приватизації даної квартири, оскільки він як повнолітній член сім`ї наймача квартири своєї письмової згоди на проведення приватизації даної квартири не надавав, що є підставою для скасування відповідного розпорядження органу приватизації. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст..9 ЖК України, в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Згідно ст..1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат уквартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно ст..2 коментованого нормативно-правового акту, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. У свою чергу приватизація здійснюється, зокрема, шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю У відповідності до ст..8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власникаквартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Водночас, як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, [PERSON] письмової заяви про надання своєї згоди на здійснення ним приватизації квартири за адресою [ADDRESS] , не подавав. Щодо наявного у матеріалах справи доручення від 07.03.2001р., відповідно до якого [PERSON] доручає своїй матері [PERSON] приватизувати квартиру за адресою [ADDRESS] з правом підпису за позивача, то слід зазначити, що із заявою про передання квартири у приватну власність [PERSON] звернулася 25.01.2001 року, підписи наймача та повнолітніх членів сім`ї, у тому числі і від імені позивача, виконані у січні 2001 року та засвідчені підприємством по обслуговуванню житла 02.03.2001р., а тому вказане доручення, яке видане позивачем своїй матері пізніше дати підписання заяви, а саме - 07.03.2001р., не надає повноважень [PERSON] на підписання заяви від 02.03.2001р. про приватизацію квартири за адресою [ADDRESS] від імені позивача. Крім того позивач заперечує, що уповноважив свою матір на здійснення приватизації на його користь ј частки квартири по [ADDRESS] . Відповідно до абз.2 ч.1\~ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем. Тобто\~Закон\~пов`язує момент виникнення права на приватизацію житла у осіб, які проживають з наймачем, з фактичним проживанням, а не реєстрацією місця проживання (пропискою). Як стверджує позивач, на момент приватизації даної квартири та видачі Свідоцтва про право власності на житло від 20.03.2001 року, він у квартирі за адресою [ADDRESS] , не проживав, оскільки з 1999 року по 2003 рік навчався в Харківському інституті Військово-повітряних Сил ім..І.М.Кожедуба та знаходився на казарменому положенні, що не заперечується відповідачами. За таких обставин, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили що, під час приватизації квартири за адресою [ADDRESS] позивач особисто надав згоду на передачу йому у власність 1/4 частки квартири. Дані обставини також не спростовуються відповідачами. Відповідно до ч.11\~ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"\~спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, вирішуються судом. Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що приватизація квартири здійснена з порушенням чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та законних прав на приватизацію [PERSON] , що стало наслідком позбавлення його законного права приватизувати інше житло, а відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved