Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначає, що сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , що знаходиться на утриманні матері. Донька на теперішній час продовжує отримувати освіту. Позивач зазначає, що доводиться виховувати та матеріально утримувати доньку, втім, коштів не вистачає. Дитину постійно необхідно забезпечувати їжею, ліками, одягом, належними побутовими умовами, вживати заходів на поліпшення та зміцнення фізичного і психічного стану здоров`я, забезпечувати всім необхідним для навчання. Окремо позивач зазначає, що рішенням Індустріального районного суду Дніпропетровська від 27.11.2006 року відповідач повинен був сплачувати щомісячно на утримання доньки аліменти в розмірі 300 грн. до її повноліття. Проте заборгованість по сплаті аліментів, яка існує за період з 28.08.2006 по 19.06.2019 рік становить - 45 090,00 грн. та по теперішній час вона не погашена, (постанова державного виконавця від 19.06.2019 року надається). Також, 15.02.2018 року державним виконавцем за ухилення від сплати аліментів та заборгованість по аліментам на відповідача було складено адміністративний протокол за ст. 183-1 КпАП, в підтвердження зазначеного надає копію листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23.05.2018 року №В-1007-02. Зважаючи на викладене вище, позивач просить на підставі ст.ст. 199-200 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, аліменти у розмірі 3 000 гривень, починаючи стягнення з дня повноліття дитини і до закінчення навчання або до 23 років. 13 березня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що проживає та знаходиться на утриманні матері. [PERSON] є студенткою Дніпровського технікуму зварювання та електроніки імені Є.О. Патона, навчається на денному відділені з 01.09.2017 згідно наказу №206 "У" від 17.08.2017 року, термін випуску 30.06.2020 року, що підтверджується Довідкою Дніпровського технікуму зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона від 24.02.2020 року №313. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач на утриманні непрацездатних членів сім`ї, родичів не має, він може надавати матеріальну допомогу, у нього задовільний стан здоров`я, а також він має можливість працювати. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, можливість повнолітньої дитини отримувати стипендію, бюджетну форму навчання дитини, тому вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є дещо завищений. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1 500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з часу пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання або до досягнення 23-річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання, та допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за 1 місяць. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час суд приходить до наступного висновку. Відповіднодо ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.. Чинним законодавством саме на позивача покладено обов`язок доведення суду того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а також того, що відповідач ухилявся від їх сплати. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. По справі вбачається, що доказів на підтвердження того, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, позивачем суду не надано. Тому,

Outcome: partial