Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, указуючи, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 17.10.2016 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері, однак через те, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги, вихованням доньок не займається, вона змушена звернутися в суд. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно та витрати на правову допомогу у ролзмірі 500 гривень. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні з позовом погодився частково та пояснив, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання іншої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн., що підтверджується виконавчим листом №2-1639/07 від 24.07.2007 року, виданим Біляївським районним судом Одеської області та згоден сплачувати аліменти на утримання доньок у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, в частині оплати витрат на правову допомогу з позовом не згодні, оскільки квітанція, надана позивачкою, не відповідає вимогам закону, а саме позивач надала до суду квітанцію №1 від 16.02.2017 року на суму 500 грн., яка видана адвокатом Шаркевич В.Т., на квітанції вказана установа "Одеська обласна колегія адвокатів", але з 2012 року такої установи вже не існує, є "Рада адвокатів Одеської області", також на бланку стоїть стара печатка адвоката Шаркевич В.Т., яка є недійсною, а також у матеріалах справи відсутня угода про надання правової допомоги. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, представника позивачки, представника відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, що між позивачкою та відповідачем 28.09.2008 року, було зареєстровано шлюб у виконкомі Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 07. Від сумісного шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.10.2009 року та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.08.2013 року. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до довідки Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району від 15.02.2017 року № 53 діти мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. У випадку невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров'я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. На вимоги щодо стягнення аліментів у судовому порядку не поширюється позовна давність. Позов може бути пред'явлено у будь-який час, поки існує право на аліменти. Право на аліменти виникає у дитини з моменту її народження. Якщо один із батьків (або батьки) не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини, до нього може бути пред'явлено позов про стягнення аліментів на утримання дитини. У цьому випадку, заінтересована особа, яка має право на одержання аліментів на дитину, вправі вимагати їх виплати у судовому порядку незалежно від строку, що минув з моменту виникнення у неї цього права, а також незалежно від причин, у зв'язку з якими вона раніше не зверталася до суду з позовом. Аліменти звичайно присуджуються на майбутнє. Водночас, як виняток із загального правила, відповідно до частини 1 даної статті, стягнення аліментів відбувається не з моменту (дня) набрання чинності рішенням суду, а з моменту (дня) пред'явлення позову. Причому дане правило діє незалежно від того, наскільки багато часу пройшло від того як було пред'явлено позов до його задоволення судом. Відповідач офіційно не працює, також відповідно до виконавчого листа №2-1639/07 від 24.07.2007 року, виданим Біляївським районним судом Одеської області вже сплачує аліменти у твердій сумі в розмірі 200 грн., на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 04 липня 2007 року до його повноліття , тобто до 17 вересня 2022 року. Суд приймає до уваги, що відповідач мешкає разом з батьками пенсіонерами, а саме: матір'ю [PERSON], 1963 року народження, яка є інвалідом III групи та отримує пенсію по інвалідності та батько, [PERSON], 1956 року народження, який є пенсіонером за віком, що підтверджується довідкою №107 від 20.03.2017 року виданою виконавчим комітетом Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, довідкою №148 виданою 20.03.2017 року Білгород-Дністровським об'єднаним УПФУ, довідкою №149 виданою 20.03.2017 року Білгород-Дністровським об'єднаним УГІФУ, пенсійним посвідченням виданим 02.11.2016 року на ім'я [PERSON]. Встановлюючи розмір стягнення аліментів, суд виходить з положень ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, у відповідності до ст.ст. 7, 141 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтвердженні витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Позивачем до суду не надано касово-приходного ордеру на перерахунок коштів в розмірі 500 грн. за надану правову допомогу та розрахунок таких витрат, що підтверджує реальні витрати позивачем, а також відомості про кількість годин витрачених адвокатом позивача на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням суду, відсутність угоди або витягу з угоди про надання правової допомоги Крім того, згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за розгляд позовної заяви. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial