Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом, в якому вказала, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 31 жовтня 2013р. було задоволено позов її батька [PERSON] до неї про визнання удаваним договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 липня 2012р., розташованого за адресою: [ADDRESS] та вчиненим для приховання договору дарування. Було повернено сторони у попередній стан та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS], а в подальшому рішенням апеляційного суду Донецької області від 17 грудня 2013р. рішення суду першої інстанції було скасоване в частині повернення сторін у первісний стан, а саме: житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS] належить їй не на підставі договору купівлі-продажу, а на підставі договору дарування, укладеного між нею та її батьком [PERSON] 12 липня 2012р. позивачем вказано, що за даними Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, вказаний об'єкт належить їй на підставі договору купівлі-продажу, а не підставі договору дарування, як це встановлено судовим рішенням, що є істотним, оскільки свідчить про різні підстави для набуття нею права власності. Посилаючись на ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , ст.ст. 16, 235, 392 ЦК України, вважає, що підставою для набуття нею права власності є саме договір дарування, що підлягає встановленню у судовому порядку. Просить визнати за нею - [PERSON] право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та нею, [PERSON], 12 липня 2012р. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, але надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначили, що на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив , що позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши в судовому засіданні зібрані в справі докази в їхній сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Центарльно-Міського районного суду м. Горлівки від 31 жовтня 2013р. було задоволено позов батька позивача - [PERSON] до неї про визнання удаваним договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 липня 2012р., розташованого за адресою: [ADDRESS] та вчиненим для приховання договору дарування. Було повернено сторони у попередній стан та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення апеляційного суду Донецької області від 17 грудня 2013р. рішення суду першої інстанції було скасоване в частині повернення сторін у первісний стан, а саме: апеляційним судом було встановлено, що отримане позивачем нерухоме майно - житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS] належить останній не на підставі договору купівлі-продажу, а на підставі договору дарування, укладеного між нею та її батьком [PERSON] - 12 липня 2012р. В той же час, за даними Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, вказаний об'єкт належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу, а не підставі договору дарування, як це встановлено судовим рішенням. Вказана обставина є істотною, оскільки свідчить про різні підстави для набуття позивачем права власності. Відповідно до ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для реєстрації права власності є рішення судів, які набрали законної сили, однак реєстрація за мною права власності на підставі договору дарування є утрудненим, оскільки апеляційним судом не зазначено, що я є власником нерухомого майна саме на підставі договору дарування. Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Таким чином підставою для набуття позивачем права власності є саме договір дарування, що підлягає встановленню у судовому порядку з огляду на наступне. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Таким чином, судом встановлено, що позивач набула права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного між нею та [PERSON] 12 липня 2012р, доказів, які спростовують цю обставину, не надано, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 331, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved