Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06.12.1996 року у відділі реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського виконавчого комітету Автономної республіки Крим, про що в книзі реєстрації актів про одруження було здійснено актовий запис №726 від 06.12.1996 року. Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок протилежних поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства, діаметрально-протилежні характери, психологічну несумісність, що призвело до постійних безпричинних сварок та скандалів, стосунки між нею та відповідачем втратили сімейний сенс, набули неродинного характеру та почали суперечити її інтересам, внаслідок чого вони припинили шлюбні стосунки та почали проживати окремо. Вже більше 18 років вона з відповідачем не підтримує жодних стосунків, вони проживають окремо. У судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про свідчать оголошення у пресі, а саме у газетах "Вісті Рівненщини" №23 від 10.06.2016 року та "Урядовий кур'єр" №110 від 11.06.2016 року. Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 грудня 1996 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №726, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про одруження серії І-АП № 010118 (а.с.3). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved