Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 02.11. 2018 року між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії AG 0885937. Процентна ставка за користування кредитом складає 612 % річних. За умовами кредитного договору, банк зобов`язався надати відповідачці кредит на умовах та в порядку, визначеному додатком до публічної пропозиції на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а відповідач в свою чергу зобов`язувався здійснити сплату грошових коштів. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши відповідачці відновлювальну кредитну лінію з лімітом 8900 грн. 22.08.2019 року між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 22-08/19, відповідно до якого ТОВ «ФК «ДІНЕРО» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги заборгованості за договрами кредиту, в тому числі за договором кредиту №AG 0885937 від 02.11.2018 р., укладеного між ТОВ «ФК ДІНЕРО» та [PERSON] . За період користування кредитними коштами відповідачка частково погасила суму кредиту, проте заборгованість в повному обсязі не погашена та станом на 14.01.2021 року становить 95668,01 грн., яка складається з : - 8900 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); - 402,42 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; - 77 465, 60 грн. -заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з 22.08.2019 р. по 14.01.2021 р.); - 8899,99 грн. - заборгованість з пені. У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № AG 0885937 від 22.11.2018 року в сумі 95668 грн. 01 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 17.05.2021 р. відповідачка надала відзив, в якому зазначила, що не визнає позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки вважає, що позов ТОВ «Вердикт капітал» та додатки до нього не містять жодного належного, достовірного та допустимого доказу, які б підтверджували, що у позивача є право позиватися до неї та вимагати погашення кредитної заборгованості, тобто позивачем не надано заяви позичальника про укладення кредитного договору та /або самого Кредитного договору AG 0885937 від 02.11.2018 року, крім того не надано доказів підписання нею заяви за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вважає, що позивачем не обґрунтовано та документально не підтверджено факт видачі ТОВ «ФК ДІНЕРО» їй кредитних коштів в розмірі саме 9900 грн., у зв`язку з цим просила відмовити ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволені позову. 30.06.2021 року позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що укладений договір кредитної лінії AG 0885937 від 02.11.2018 у запропоновуй формі відповідав внутрішній волі [PERSON] , вона з ним погодилась. У договорі прописані: сукупна вартість кредиту та строк, щомісячні відсотки, збільшення процентної ставки у випадках передбачених договором, порядок здійснення платежів погашення фактично нарахованих відсотків. Стосовно недоведеності факту відступлення права вимоги й надання неповного пакету документів, зазначеного відповідачкою, вважає проявом надмірного формалізму. В судовому засіданні 16.07.2021 р. адвокат Кривякін В.О. позов ТОВ «Вердикт капітал» не визнав, просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що до позову не додано первинних документів по кредиту та відсотків по ним. 10.11.2021 р. представник відповідачки адвокат Кривякін О.В. надав клопотання про відкладення судового засідання. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, судом встановлено наступне. 02.11. 2018 року між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії AG 0885937. Процентна ставка за користування кредитом складає 612 % річних. За умовами даного договору, Банк зобов`язався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Додатком до Публічної пропозиції на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а позичальник в свою чергу зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів /а.с.8-17/. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитними договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 8900 грн. 22.08.2019 року між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 22-08/19, відповідно до якого ТОВ «ФК «ДІНЕРО» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги заборгованості за договрами кредиту, в тому числі за договором кредиту №AG 0885937 від 02.11.2018 р., укладеного між ТОВ «ФК ДІНЕРО» та [PERSON] ( а.с. 21-33) Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України- заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до [PERSON] , а ТОВ «ФК «ДІНЕРО» втратило таке право. Відповідачка [PERSON] обов`язок по сплаті кредиту належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14.01.2021 становить 95668,01 грн., яка складається з : - 8900 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); - 402,42 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; - 77 465, 60 грн. -заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з 22.08.2019 р. по 14.01.2021 р.); - 8899,99 грн. - заборгованість з пені. Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № AG 0885937 від 02.11.2018 р в сумі 95668,01 грн. ,яка складається з заборгованості за кредитом (за тілом кредиту)- 8900 грн. ;заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 402,42 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з 22.08.2019 р. по 14.01.2021 р.) - 77 465, 60 грн. та заборгованість з пені - 8899,99 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем за подання позову в сумі 2270 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є документально підтвердженими, а саме: заявкою на надання юридичної допомоги № 108 від 04.01.2021 р., договором № 21-12/2019 про надання правової допомоги від 21.12.2019 р та витягом з Акт у № 10 про надання юридичної допомоги від 04.01.2021 р., що також узгоджується з позицією викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року. Згідно роз`яснень у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено законні підстави для стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 гривень, оскільки вони є документально підтвердженими.

Outcome: approved