Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві посилається на те, що 05.08.2011 року стала власником житлової квартири, згідно договору купівлі-продажу за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі 30.05.2018 року з дозволу позивача був прописаний відповідач [PERSON] , та з 2019 року в зазначеній квартирі не проживає. Відповідач не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, тому позивач вважає, що відповідачі втратив право користування вказаним житлом. Визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, необхідне позивачу для зняття його з реєстрації у відповідальності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р№ 1382-1V, оскільки кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір виплати соціальної допомоги. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки викликалися до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці Ульяновського районного суду на веб-порталі "Судова влада України" в мережі "Інтернет". Відзиву на позовну заяву та будь яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов піддягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу квартири від 05.08.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №2507 позивач [PERSON] є власником житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.5 - 6 ). Згідно копії домової книги, в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстрований: [PERSON] ( а.с.9-10). Оскільки в будинку зареєстрований відповідач позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. За таким підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved