Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов*язання спростувати недостовірну інформацію в друкованних засобах масової інформації. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він в період з листопада 2014 року до дійсного часу задіяний в якості представника при розгляді цивільних справ за № 635/10457/14ц, № 638/22360/14ц, № 641/6725/15ц, № 635/883/15ц, № 635/7096/15ц, № 646/211/15ц, № 635/2485/16ц, стороною в яких є садівниче товариство «Березовий гай», інтереси якого представляє [PERSON] Предметом спору в зазначених цивільних справах є порушення прав осіб, які є власниками земельних ділянок або користувачами, які знаходяться на території садівничого товариства. 12.02.2016 р. в процесі розгляду справи в стадії судових дебатів [PERSON] заявила наступне (викладено мовою оригінала): "В кулуарах суда еще 22 января 2014 года Харьковского суда представитель истца [PERSON] недвусмысленно озвучил свою цель и задачу участия в процессах - рейдерский захват. Именно он представляет интересы задолжников перед садовым товариществом в судах, разных судах города, именно через суды он пытается заполучить документи садового товарищества, именно этими документами он пытается оспаривать в судах нанося этим самым ущерб садовому товариществу. Они ведут какие-то разговоры с членами товарищества, уговаривая их в чем-то, ну в частности с людьми которые задолжники, это вообще не допустимое поведение представителя [PERSON] в судах. Откуда он у нас появился мы не знаєм. Нам уже здесь в судебном заседании истец нам вот в присутствии обьявил, о том, что нас ждут еще 8 судов". Заява яку зробила [PERSON] була зачитана з листа паперу, текст заяви був відредагований заздалегідь, тобто є її фактичним твердженням. Вище заявлене про скоєння ним якихось неправомірних чи злочинних дій, є нічим іншим як відвертою брехнею зі сторони [PERSON], її слова не мають ніякого матеріального підтвердження, метою заяви є причинення образи та посяганням на його особисту честь і гідність людини та громадянина, які є його немайновим правом. Способом викладення недостовірної інформації було вибрано гласність та відкритість судового розгляду справи. За таких оставин він був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав поясненння аналогічні викладеним у позові, просив його задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову, зазначили, що власноручно виготовлений позивачем витяг запису з компакт диску судового засідання від 12.02.2016 року є неналежним доказом. Під час розгляду справи № 641/2766/126-ц голова правління СТ «Березовий гай» жодним висловлюванням не порушувала честі та гідності позивача [PERSON] Незаперечний факт, що [PERSON] приймає участь у розгляді щонайменьше 7 цивільних справ в яких стороною також є садівниче товариство «Березовий гай», в яких може ознайомлюватися та витребувати будь-які відомості, що стосуються діяльності садівничого товариства. Висловлювання [PERSON] є оціночними судженнями, вони не містять фактичних даних, є думками, переконаннями, критичною оцінкою певних фактів і недоліків, вираженням суб*єктивної думки і поглядів, а тому не підлягають спростуванню і не принижують честь, гідність позивача. Крім того, пояснити в чому саме полягало приниження його честі та гідності позивач не зміг. В національному законодавстві визначено поняття «рейдерство» - це відчуження державного майна та корпоративних прав поза процесами приватизації, протиправне захоплення підприємств. На сайті інформаційного ресурсу «Вікіпедія» наведено безліч визначень «рейдерству» та з аналізу вивчення даного поняття можна зробити висновок, що в деяких странах дане вислювлювання не є образливим, просили в задоволенні позову відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебувала цивільна справа № 635/7096/15-ц за позовом [PERSON] до Садівничого товариства «Березовий гай», третя особа Харківська об*єднання державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання незаконним рішення загальних зборів садівничого товариства. 12.06.2016 року за зазначеним позовом було ухвалено рішення, згідно з яким [PERSON] відмовлено в задоволені позову. [PERSON] та [PERSON] приймали участь у розгляді справи в якості представників. До матеріалів справи позивачем був наданий компакт-диск з аудіозаписом судового засідання від 12.02.2016 року. В судових дебатах [PERSON] надала наступні пояснення, який суд викладає мовою оригіналу: «В кулуарах суда еще 22 января 2014 года Харьковского суда представитель истца [PERSON] недвусмьсленно озвучил свою цель и задачу участия в процессах - рейдерский захват. Именно он представляет интересы задолжников перед садовым товариществом в судах, разных судах города, именно через суды он пытается заполучить документи садового товарищества, именно этими документами он пытается оспаривать в судах нанося этим самым ущерб садовому товариществу. Они ведут какие-то разговоры с членами товарищества, уговаривая их в чем-то, ну в частности с людьми которые задолжники, это вообще не допустимое поведение представителя [PERSON] в судах. Откуда он у нас появился мы не знаєм. Нам уже здесь в судебном заседании истец нам вот в присутствии обьявил, о том, что нас ждут еще 8 судов». Згідно ст. 277 ЦК України, зазначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Наданий позивачем компакт-диск суд вважає належним доказом, оскільки він отриманий в установлений законом спосіб. Зазначений диск було прослуховано в судовому засіданні, [PERSON] підтвердила, що диск містить аудіозапис судового засідання Харківського районного суду Харківської області від 12.02.2016 року, на записі є її голос, вона не спростовує, що нею були сказані висловлювання на які посилається позивач в своєму позові, однак вважає ці вислювлювання оціночними поняттями. \~Конституцією України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов'язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим\~статтею 32 Конституції України\~передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Пунктами 15,19\~Постанови пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої \~статті 471\~Закону України "Про інформацію"\~оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до\~статті 277 ЦК\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень\~статті 10 Конвенції. При дослідженні доказів судом будо встановлено, що висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON] були фактичними твердженнями. Доказом, який це підтверджує є аудіо запис судового засідання та пояснення надані [PERSON] в судовому засіданні. Так [PERSON] під час дебатів повідомила суд, що участь [PERSON] в судових засіданнях є його прагненням до рейдерського захвату, оскільки беручи участь у справах він має доступ до документів садівничого товариства, які містяться в матеріалах справи, тим самим може реалізувати свою мету щодо рейдерського захвату товариства. Дані висловлювання [PERSON] можна перевірити та вони не є оціночними, оскільки свою думку [PERSON] обґрунтувала, вказавши засоби якими [PERSON] може зробити рейдерський захват. Крім того під час слухання справи [PERSON] підтвердила, що розуміє слово «рейдерство» як незаконний захват влади садового товариства, зазначила, що [PERSON] вже має два садових товариства та вже знає що треба робити. Суд не приймає заперечення представника відповідача в частині тлумачення поняття «рейдерство» та його порівняльний аналіз в інших країнах світу, суд грунтується на тлумаченні цього терміну на території України. На території України термін «рейдерство» це вилучення майна на нібито законних підставах, в основі виникнення яких лежать прогалини в законі або системні недоліки функціонування державних інститутів (судової та правоохоронної систем, системи реєстрації юридичних осіб тощо). Так в судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що її промова в судових дебатах в частині пояснень щодо бажання рейдерського захвату садівничого товариства стосувалась саме [PERSON] Оскільки [PERSON] в судовому засіданні пояснила якими засобами [PERSON] нібито може здійснити «рейдерський захват», однак не змогла підтвердити це належними доказами суд визнає, що інформація, яка була поширена в судовому засіданні є недостовірною. Ці фактичні твердження були промовлені [PERSON] в відкритому судовому засіданні. [PERSON] приймав участь в судовому засіданні в якості представника та твердження, що він «рейдер» порушує його немайнові права, може створити його діловій репутації негативні наслідки, викликати у певного кола людей негативне ставлення до нього та втрату довіри. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] був її представником у справі за позовом до СТ «Березовий гай» про визнання незаконним рішення загальних зборів садівничого товариства, вона також брала участь у судових засіданнях. Під час проведення судових дебатів [PERSON] стверджувала, що [PERSON] намагається здійснити рейдерський захват садового товариства, дане твердження було озвучено в присутності складу суду, сторін по справі та їх представників. Аналізуючи показання свідка, які не протиречать фактичним обставинам, докази, які містяться в матеріалах справи та пояснення надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки відносно нього в судовому засіданні Харківського районного суду Харківської області 12.02.2016 року була поширена недостовірна інформація [PERSON] Згідно із ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved