Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач в особі свого представника - адвоката Богомаз А.П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 11 вересня 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м.Києва за актовим записом № 1203. Від даного шлюбу подружжя мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом подружнього життя між позивачем та відповідачем склались неприязні взаємовідносини, різні погляди на життя, ведення спільного господарства, що унеможливлює їх спільне проживання однією сім`єю. Позивач прийшов до висновку, що сім`я розпалася і її неможливо зберегти. Позивач просить шлюб між ними розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 06 липня 2020 року було ухвалено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження в справі та призначити до підготовчого судового засідання, а ухвалою суду від 12 серпня 2020 року було ухвалено підготовче судове засідання закрити та призначити справу до розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені. Позивач у своїх позовних вимогах просить суд справу слухати за відсутності позивача та його представника, позов підтримує повністю, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «за вказаною адресою не проживає», «за відмовою адресата від одержання», що відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України вважається про розгляд повідомлена. Відзиву, заяв та клопотань від [PERSON] до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Судом повно та всебічно з`ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюб фактично розпався. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Подружжя 11 вересня 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м.Києва за актовим записом № 1203 зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. З наведених вище підстав, позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивач при подачі позовної заяви до суду сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) (а.с.2). В своїх позовних вимогах позивач просить всі судові витрати по справі покласти на відповідача. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати за подачу позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). На підставі наведеного, ст.ст.110, 112,114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved