Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернувся до відповідача - [PERSON], третя особа Міський відділ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначила наступне. 17 квітня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 11/22-07. Одночасно, 17 квітня 2007 року, з метою забезпечення виконанні зобовязань за Договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого, предметом іпотеки виступає квартира, що складається з двох кімнат та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дане обтяження зареєстроване у державному реєстрі іпотек а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (реєстраційний номер 4821612). 17.12.2012 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги. Отже внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача. Окрім цього, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2015 року, іпотекодержателем іпотечної квартири значиться ТОВ «Кредитні ініціативи». 01.04.2014 року Міським відділом ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, в рамках виконавчого провадження № 42315819 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кредитні ініціативи». Також 27.08.2015 року Міським відділом ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 48491797 винесено постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження. Якою було накладено арешт на все майно, що належить Відповідачу. Позивач та його повноважний і компетентний представник у судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені. Від представника позивача 15.02.2016 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, із зазначенням що позов він підтримує та просить його задовольнити. Відповідач, а також третя особа в судове засідання особисто та їх повноважні та компетентні представники не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Проте від них на адресу суду 15.02.2016 року, було надіслано заяву про можливість розгляду справи без їх участі. Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 11/22-07. Одночасно, 17 квітня 2007 року, з метою забезпечення виконанні зобовязань за Договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого, предметом іпотеки виступає квартира, що складається з двох кімнат та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дане обтяження зареєстроване у державному реєстрі іпотек а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (реєстраційний номер 4821602). 17.12.2012 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги. Отже внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача. Окрім цього, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2015 року, іпотекодержателем іпотечної квартири значиться ТОВ «Кредитні ініціативи. Відповідно до ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. В силу ст. 1 Закону України «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтями 17,18 цього Закону передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом або договором. Наступні застави вже заставлено майна допускаються у разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договором застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Згідно\~ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічну норму містить також\~стаття 19 ЗУ «Про заставу». Однак, позивач вказує на те, що на сьогоднішній день позбавлений можливості реалізувати своє право щодо звернення стягнення на предмет застави, внаслідок винесення міським відділом ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Так, 27.08.2015 року міським відділом ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 48491797 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] у межах суми стягнення 268671,06 гривень. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Пунктом 1 частини 1\~ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Заборона на відчуження вищевказаного майна у відповідності до ст. 11 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстрована 17.04.2007 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.). Натомість, міським відділом ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції області накладено арешт на заставне майно відповідача [PERSON] пізніше, а саме 27.08.2015 року. Згідно ч. 1, ч.3\~ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача- заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, у розрізі положень\~статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», Банк позивач, як стягувач-заставодержатель має пріоритет щодо задоволення своїх вимог, перед вимогами стягувачів, які не є заставодержателями майна боржника. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивач має першочергове право на задоволення своїх вимог із заставленого майна переважно перед іншими кредиторами (ст.1 Закону України «Про заставу», ст.52\~«Про виконавче провадження», ст.572 ЦК України), а тому позовні вимоги Товариства з обмежено відповідальністю «Кредитні ініціативи» про звільнення майна з-під арешту підлягають до задоволення. У відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати слід стягнути з відповідача [PERSON].

Outcome: approved