overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до ЦВКС "Хмільник" про визнання частки у спільному сумісному майні. Свій позов мотивували тим, що їм належить квартира [ADDRESS] загальною площею 77,0 кв. м., що становить 49/100 долі будинку. Частки кожного із співвласників квартири, не визначено у свідоцтві про право власності на житло, відповідно до якого позивачі набули право власності на квартиру, що позбавляє їх можливості реалізовувати свої права власників по розпорядженню належним їм нерухомим майном, а тому просять визначити частки у спільному сумісному майні. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі Свідоцтва № 2077 про право власності на житло від 16.05.1997 року, виданому Військовим клінічним санаторієм «Хмільник» у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS] загальною площею 77,0 кв. м., що становить 49/100 долі будинку (а.с. 5). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 30.05.2017 р. [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] внаслідок чого змінила прізвище на "Осадчук" (а.с. 9). В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що вони не мають можливості розпоряджатись належним їм на праві власності нерухомим майном, оскільки частки співвласників в спірному майні не були визначені, а визначити їх на теперішній час в позасудовому порядку немає можливості. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що співвласники в рівних частках користуються, володіють спільним майном, іншим чином визначити частки сторін у спільному майні неможливо, суд вважає необхідним визначити, що їх частки є рівними і складають по 1/3 частині - частка кожного. На підставі ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивачі звернулись до суду і просять суд, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 18/50 будинку [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 9/50 будинку [ADDRESS], мотивуючи тим, що [INFO] року померла [PERSON] За життя [PERSON] заповіла [PERSON] 2/3 частини, [PERSON] - 1/3 частину. У складі спадщини було також право власності на нерухоме майно 27/50 будинку по [ADDRESS], яке належало спадкодавцю на підставі рішення народного суду Світловодського району від 06.07.1970 року № 2-70. Проте у зв"язку з відсутністю самого судового рішення в архіві БТІ отримати правовстановлюючі документи на будинок не має можливості. У зв"язку з чим нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва на спадщину в зв"язку з відсутністю правовстановлюючої документації на даний будинок оформленої у встановленому законом порядку. Представник позивачів [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник відповідача Світловодської міської ради Данилевська Людмила Іванівна до суду не з'явилась, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, проти позову не заперечує. Представник третьої особи Світловодської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області до зали судового засідання не з"явився, завідувач Світловодською МДНК Москаленко Н.І. надала суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.02.2015 року [INFO] року помер спадкодавець [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] склала заповіт від 08.06.2011 року на випадок своєї смерті розпорядилась 2/3 частини свого майна, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], 1/3 - [PERSON] (а.с. 10, 11). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом також встановлено, що за життя спадкодавця їй належала 27/50 частини будинку [ADDRESS] (а.с. 13, 14-16, 17, 18-19). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] стосовно визнання за ними права власності в порядку спадкування після померлої [INFO] року [PERSON] на 18/50 та 9/50 відповідно будинку [ADDRESS] підлягають задоволенню. Судові витрати суд відносить за рахунок позивачів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом до СФГ «Лісове» про визнання права власності на рухоме майно - автомобіль марки «ЗІЛ ММЗ 554», реєстраційний номерний знак 61-02 РВО, 1991 року випуску, номер шасі 7595. В обґрунтування позовних вимог вказується, що 27 жовтня 2012 року рішенням зборів пайовиків реформованого КСП «Мир» (с. Балашівка Березнівського району) вказаний автомобіль виділено позивачам в натурі, як співвласникам пайового фонду. В подальшому СФГ «Лісове», як правонаступником КСП «Мир» передано вказаний автомобіль позивачам. Вказується також, що немає можливості перереєструвати автомобіль, оскільки попередній власник даного транспортного засобу КСП «Мир» не зняв його з реєстраційного обліку у встановленому законом порядку. У звязку із наведеним просять визнати за ними право спільної власності (по 1/2 частині) на зазначений транспортний засіб. Позивачі в судове засідання не з'явилися, подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника СФГ, позовні вимоги визнав в повному обсязі. З'ясувавши обставини, перевіривши надані докази, суд суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно витягу із протоколу загальних зборів колективу співвласників майнових паїв реформованого КСП «Мир» с. Балашівка Березнівського району Рівненської області, які 01 жовтня 2002 року уклали договір про спільне володіння і використання майна, від 27 жовтня 2012 року [PERSON], [PERSON] було виділено автомобіль марки «ЗІЛ ММЗ 554», реєстраційний номерний знак 61-02 РВО, в рахунок майнових паїв. Згідно акту приймання-передачі майна від 27 жовтня 2012 року підприємство-користувач СФГ «Лісове» Березнівського району від уповноваженої особи комісії [PERSON] передано [PERSON] та [PERSON] згаданий автомобіль марки «ЗІЛ ММЗ 554», реєстраційний номерний знак 61-02 РВО. Із технічного паспорта автомобіля, серія ВС №220573 вбачається, що власником транспортного засобу марки «ЗІЛ ММЗ 554», реєстраційний номерний знак 61-02 РВО, 1991 року випуску, є колгосп «Мир» Березнівського району Рівненської області. Згідно протоколу № 1 від 05.06.2003 року співвласників майнових паїв реформованого КСП "Мир" Березнівського р-ну Рівненської області передано СФГ "Лісове". Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до положень ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав, зокрема може бути визнання права (ч.2 ст.16 ЦК України). Таким чином, належно обгрунтовані вимоги пред'явленого позову не суперечить закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до Костопільської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Просять визнати за [PERSON] право власності на гараж [ADDRESS], а за [PERSON], право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явилися, звернулися до суду з письмовою заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Костопільської міської ради в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позов визнали. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер чоловік та батько позивачів - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], що підтверджено рішенням Костопільської міської ради №634 від 25.12.1997р "Про надання земельної ділянки під індивідуальне будівництво" рішенням Костопільської міської ради №558 від 21.10.1998р "Про часткову зміну рішення №634 від 25.12.1997р" та технічним паспортом на будинок. Також після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: гараж [ADDRESS], що підтверджено рішенням Костопільської міської ради народних депутатів від 21.03.1991р №114 про виділення земельної ділянки під будівництво гаража на території ветлабораторії та технічним паспортом на гараж. Відповідно до довідки Рівненського ОБТІ № 1468 від 04.12.2013 р., вартість житлового будинку [ADDRESS] становить 839844 (вісімсот тридцять дев'ять тисяч вісімсот сорок чотири)грн., загальна площа будинку 240,7 кв.м., житлова - 93,4 кв.м. Відповідно до довідки Рівненського ОБТІ № 1389 від 19.11.2013 р., вартість гаража [ADDRESS] становить 51696 (п'ятдесят одна тисяча шістсот дев'яносто шість)грн., загальна площа будівлі гаража - 36,7 кв.м. Позивачі, згідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняли спадщину, оскільки постійно проживали з спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляли про відмову від неї. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину не має, про що свідчить відповідь на запит суду приватного нотаріуса [PERSON] №41/0214 від 19.02.2014р. Постановою приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] від 31.01.2014р позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на гараж за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на вказане майно, що позбавило позивачів в позасудовому порядку вирішити даний спір. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, посилаючись на те , що є власниками квартири [ADDRESS]. З 2003р. в спірній квартирі зареєстрований відповідач,однак тривалий час не проживає , речей не має , тому втратив право користування квартирою. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав , просив задовольнити та визнати відповідача таким , що втратив право користування квартирою. Відповідач в судове засідання не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд , заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого. Встановлено , що на підставі Свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить позивачам. Встановлено , що в спірній квартирі зареєстрований відповідач з 2003р. (а.с.26). Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповіднот до ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним в власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено , що відповідач не проживає в спірній квартирі тривалий час , що підтверджується актами КП "Липкижитлосервіс"(а.с. 13-18) . Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд вважає що позовні вимоги про визнання відповідача таким , що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню , оскільки встановлено , що відповідач порушує права власності позивачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивачі звернулися до Рівненського міського суду із позовною заявою про визначення за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці кожному у праві спільної сумісної власності на квариру №102 по вул.Ст.Бандери, буд.60 в м.Рівне, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м... Судові витрати віднести за рахунок відповідача. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити та не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з"явився повторно, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав. За таких обставин, суд вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна міської Ради народних депутатів 08 липня 1994 року, квартира в [ADDRESS] належить на праві приватної спільної (сумісної) власності [PERSON], та членам її сім"ї [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Загальна площа квартири становить 44,7 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м.. На підставі свідоцтва про право власності від 08 листопада 1994 року, квартира в [ADDRESS] зареєстрована в Комунальному підприємстві "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" на [PERSON] (а.с. 5). Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо можливості виділу часток. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення, шляхом визначення за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/4 частці у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідача на користь позивачів 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просять визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1463 від 02 вересня 1996 року та визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що 02 вересня 1996 року між ними та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вони відкрито володіють та користуються нерухомим майном, однак договір не був посвідчений нотаріально. Позивачі та їхній представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши позивачів, їхнього представника, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 1996 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі". Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивачі повністю розрахувалися з продавцями, про що свідчить п. 6 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачами проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивачі відкрито володіють та користуються ним. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачами право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просять визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1762 від 21 березня 1997 року та визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що 21 березня 1997 року між ними та [PERSON], що діяла від свого імені та від імені [PERSON], від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вони відкрито володіють та користуються нерухомим майном, однак договір не був посвідчений нотаріально. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, про слухання справи сповіщені належним чином. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON], що діяла від свого імені та від імені [PERSON], від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі". Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивачі повністю розрахувалися з продавцем, про що свідчить п. 5 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачами проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивачі відкрито володіють та користуються ним. 10 лютого 2001 року [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Куренкова», що підтверджено відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Відділом РАГС Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області 10 лютого 2001 року. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачами право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved