Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що 25.10.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №НЕТ0АG00180255, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 18784,00 доларів США на термін до 25.10.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак відповідачем не виконуються умови кредитного договору та станом на 14.06.2016 року заборгованість відповідача за договором №НЕТ0АG00180255 від 25.10.2006 року становить 40757,16 доларів США. З урахуванням рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.10.2012 року, яким з [PERSON] та [PERSON] стягнено заборгованість в сумі 15845,46 доларів США, а тому різниця становить 3603,84 доларів США. В забезпечення виконання [PERSON] зобовязання за кредитним договором №НЕТ0АG00180255 від 25.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №НЕТ0АG00180255 від 25.10.2006 року в сумі 3603,84 доларів США, що за курсом 24,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.06.2016 року складає 89951,85 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом 116,25 доларів США, заборгованості про процентам за користування кредитом 1995,71 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 341,88 долари США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 1150,00 доларів США та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував, зазначив, що рішення суду, на яке посилається позивач, від 30.10.2012 року скасовано як заочне, просив застосувати строк позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №НЕТ0АG00180255, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 18784,00 доларів США на термін до 25.10.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. В забезпечення виконання [PERSON] зобовязання за кредитним договором №НЕТ0АG00180255 від 25.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно наданого ПАТ КБ «Приватбанк» до позову розрахунку заборгованість [PERSON] за договором №НЕТ0АG00180255 від 25.10.2006 року, укладеного з ПАТ «КБ «Приватбанком», становить 40757,16 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 6479,99 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 5500,87 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 1489,62 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 27286,68 доларів США. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 13.05.2008 року за позовною заявою ЗАТ «КБ «ПриватБанк» в особі Херсонської філії до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги ЗАТ «КБ «ПриватБанк» в особі Херсонської філії задоволені, звернено стягнення на предмет застави автомобіль «Shevrolet», модель Tacuma, рік випуску 2005, тип ТЗ, седан, № кузова/ шасі KL1UA75ZE6K279115, що належить на праві власності [PERSON], шляхом укладання договору купівлі-продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, розірвано кредитний договір №HET0AG00180255 від 25.10.2006 року, укладений між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. Рішення набрало законної сили 24.05.2008 року. Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2012 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON] про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 15845,46 доларів США заборгованості за кредитним договором скасовано ухвалою зазначеного суд від 26.04.2013 року. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.07.2013 року в задововленні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК", [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.10.2006 року відмовлено у зв'язку з розірванням кредитного договору за рішенням суду у 2008 році та пропуском строку позовної давності. У відповідності до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюються або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір №HET0AG00180255 від 25.10.2006 року розірвано рішенням Суворовського районного суду м.Херсона 13.05.2008 року, рішення набрало законної сили 24.05.2008 року, а з вимогами про стягнення заборгованості позивач звернувся тільки 15 липня 2016 року. Відповідно до ч.2,3,4 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням положень ст.257 ЦК України у зв'язку зі спливом позовної давності до вимог слід застосувати позовну давність. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання перебігу позовної давності, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, тому суд дійшов переконання, що в позові слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed