Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення з відповідача коштів на утримання їх неповнолітніх дітей, який в подальшому зменшила. Про що подала письмову заявою від 21.09.2016 року. Свої зменшені позовні вимоги, мотивує тим, що вона з відповідачем уклала шлюб 19.08.2004 року, який зареєстрували у Грибовицькій сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 07. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей , а саме : дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], 01.01.2010 року. Стверджує, що їх сімя проживала у будинку, успадкованому відповідачем за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Воля Гамулецька, вул. Зелена, 72. Позивач зазначила, що на протязі останніх років сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їх діти, що важко впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сімї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про будову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України. Стверджує, що на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримуватисімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя втрачено почуття любові та поваги. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу - немає.Вважає, що примирення між ними неможливе та не доцільне. Стверджує, що вона як мати неповнолітніх дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумовогорозвитку, переконана, що діти мають проживати з нею . Позивач постійно слідкує за станомздоров'я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у неї з дітьми психологічний контакт, прив'язаність один до одного. З огляду на досвід, який є в суспільстві, проживаннядітей саме з матір'ю є для дитини більш прийнятним, оскільки, на її думку, в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дітям увагу. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкуванняз дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Тому вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обовязків щодо дітей.Враховуючи, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 19.08.2004 року у відділі РАЦС Жовківського РУЮ у Львівській області, актовий запис № 07 та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання двох дітей сина [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій формі у сумі 2500 грн. щомісячно. Позивачка в судовому засідання зменшені позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 19.08.2004 року у відділі РАЦС Жовківського РУЮ у Львівській області, актовий запис № 07 та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання двох дітей сина [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій формі у сумі 2 500 грн. щомісячнота просить стягувати аліменти з 21.09.2016 року, оскільки до цього часу відповідач добровільно надавав грошові кошти на утримання дітей. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги позивачки підтримала та просила суд такі задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовних вимог а саме, про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в сумі 2500 грн щомісячно не заперечив. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] підтримала думку її довірителя, проти позову не заперечила. Заслухавши пояснення сторін по справі , дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ №001351 від 01.03.2005 року . Від шлюбу у них народилось двоє дітей : дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. З свідоцтв про їх народження вбачається, що позивачка є матірю дітей, а відповідач їх батьком. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви позивача та її особистих пояснень наданих суду та письмових пояснень відповідача вбачається, що сторони остаточно визначилися і збереження шлюбу не бажають. Наполягають на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено , що між сторонами склались неприязні стосунки, через що вони фактично припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства . Поновлювати шлюбні відносини позивач та відповідач наміру не мають . Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, а тому, суд прийшов до переконання, що позивачці слід залишити прізвище Федоровська. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сімя фактично не існує, примирення між сторонами неможливе. А відтак, на думку суду, позовну вимогу в частині розірвання шлюбу слід задоволити та розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем по справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд враховує той факт, що відповідач по справі визнав позовні вимоги позивача. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.ст.182,183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст.184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 статті 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст.184 ч.1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що діти проживають разом з матірю, знаходяться на її утриманні, а відповідач по справі батько неповнолітніх дітей, не дійшли згоди щодо утримання неповнолітніх дітей, проте визначилися щодо розміру аліментів, про що подали письмові заяви, а тому з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку у твердій грошовій сумі . При визначенні розміру аліментів , суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище двох дітей , які не хворіють , майна у власності не мають , самостійних доходів не отримують ; - стан здоровя та матеріальне становище їх матері позивачки по справі , яка не хворіє, працює ГО "Правовий простір"- головний бухгалтер, будь-яких інших доходів не отримує . - стан здоровя та матеріальне становище їх батька відповідача по справі і платника аліментів , який не хворіє , інвалідності не має , однак працює, ПрАТ "Картоноправова компанія"-начальником дільниці а відтак може надавати допомогу на утримання двох неповнолітніх дітей , іншого доходу не отримує. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМУ від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. А відтак , на думку суду , позов слід задоволити а розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей повинен бути визначений в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач та позивач узгодили про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а саме по 1\~250,00 грн. на кожну дитину . Тому слід стягувати з відповідача аліменти на утримання кожної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1250, 00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved