Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та виселити відповідача та інших осіб, які проживають в ньому. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов не визнав, посилаючись на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 14.04.2008 року Закрите Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] уклали договір № ODG0GK01420059, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 148500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.04.2021. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 14.04.2006 року уклали договір іпотеки № ODG0GK01420059, згідно якого відповідач надав своє своє нерухоме майно в іпотеку, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти, відповідач порушив свої договірні зобов'язання, оскільки на даний час кредитна заборгованість відповідачем погашена не була. Таким чином, станом на 23.04.2014 р. за Відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 289623,72 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 135586,92 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 71868,02 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 14204,87 доларів США, пеня - 67963,91 доларів США. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Через такі дії відповідачки позивач був вимушений звернутись до суду з дійсним позовом, у зв'язку з чим поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 524,91 грн., про що свідчать відповідні квитанції у матеріалах справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ЗУ ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; По цих підставах позов не підлягає задоволенню оскільки суперечить п. 1 ч. 1 ЗУ ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а саме: [PERSON] проживає в будинку розташованому за адресою: [ADDRESS], та площа зазначеного будинку не перевищує 250 кв.м., а іншого нерухомого житлового майна у власності [PERSON] не знаходиться. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed