Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звертаючись з позовом до суду, просить визнати відповідача [PERSON] та його неповнолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, який являється колишнім зятем, з 1997 року разом зі своєю донькою [PERSON] в квартирі не проживає, шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано, за комунальні послуги не сплачує, добровільно знятися з місця реєстрації бажання не виявляє, вселитись до квартири наміру не має. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву, де позов підтримала в повному обсязі та просила суд винести рішення у її відсутність за наявними у справі доказами та матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій проти позову не заперечувала, просила розглядати справу без її участі в заочному провадженні. Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника та вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, яка просив розглядати справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ордеру № 4251 від 08.12.1971 року [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON] та [PERSON] надано право на зайняття квартири [ADDRESS]. (а.с. 11-12) За довідкою Форми 3 № 545 від 18.02.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [PERSON] (донька), [PERSON] (онука), [PERSON] (колишній зять), [PERSON] (дочка колишнього зятя). (а.с. 18) Позивачка звертаючись з позовом до суду вказала, що відповідач разом з його донькою був зареєстрований в спірній квартирі як чоловік її доньки - [PERSON] ([PERSON].), однак як встановлено судом шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.16) Відповідно до акту від 01.10.2014 року, 29.10.2014 року, 14.11.2014 року, 03.12.2014 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], 2002 р.н. не проживає в квартирі в квартирі [ADDRESS]. (а.с. 4-10) 3гідно з ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", в якій зазначено, що: "Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання". 3гідно з ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 99 Житлового кодексу України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як убачається з пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які суд вважає логічними, зложеними та підтверджуються зібраними у справі доказами, понад пів року відповідач [PERSON] та його неповнолітня донька [PERSON] в спірній квартирі не проживає, будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватись спірною квартирою, судом не встановлено. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], треті особи: [PERSON], Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням підлягають задоволенню, відповідача [PERSON] та його неповнолітню доньку [PERSON], є підстави визнати такими, що втратили право користування житловою площею, а саме квартирою [ADDRESS], оскільки, як доведено в суді відповідач понад шість місяців у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, наміру вселятись до спірної квартири немає. Враховуючи наведене та

Outcome: approved