Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про припинення права на частку у квартирі та визнання права власності, посилаючись на те, що їй та відповідачці на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] При цьому позивчаці належить 54/100 квартири, а відповідачці - 46/100, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Спільне володіння спірною квартирою є неможливим, оскільки відповідачка не несе жодних витрат на утримання квартири, квартирою не опікується, залишила дану квартиру та в ній вже тривалий час не проживає, має інше житло. Разом з третьою особою відповідачка винна їй кошти, які слід врахувати при розрахунку оплати за позбавлену частку у майні. Просить припинити право відповідачки на частку у квартирі та визнати за нею право власності на 48/100 квартири за вказаною адресою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав аналогічні пояснення, доповнивши, що з огляду на боргові зобов'язання відповідачки їй на даний час фактично виплачена компенсація вартості належної останній частки у квартирі. Відповідач- [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та долученим до матеріалів справи оголошенням в газеті «Високий Замок» від 19 січня 2016 року, де міститься оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Третя особа- [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та долученим до матеріалів справи оголошенням в газеті «Високий Замок» від 19 січня 2016 року, де міститься оголошення про виклик третьої особи в судове засідання. Заперечень на позовну заяву третьою особою суду подано не було. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі- [PERSON] в розмірі 54/100 частини та [PERSON] в розмірі 46/100 частини. Статтею 316 ЦК України дано визначення поняття права власності, згідно якого правом власності є право особи на майно,яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як зазначено у ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном закріплений у ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, розпоряджатись ним на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 151 Житлового кодексу Української РСР встановлює обов'язок громадян, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру),забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР. Як випливає із ст..364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до п.14 постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995р."Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі,якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною,спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Як зазначено у п.7 постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995р."Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", оскільки, суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватись ним. Як встановлено в судовому засіданні співвласнику [PERSON] належить на праві власності 54/100 частини квартири, а співвласнику - [PERSON] - 46/100 частини квартири. Вказана квартира є неподільною і виділення часток в натурі неможливо. Відповідачка квартирою не користується, в ній не проживає, комунальні платежі не сплачує та належним їй майном не опікується. Між сторонами є боргові зобов'язання, які, як слідує з наданої копії розписки, сторони обумовили погасити при продажі квартири. Позивачка проживає у вказаній квартирі, утримує таку повністю та оплачує усі комунальні платежі. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved