Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх таким, що втратили право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що відповідачі : [PERSON], який являється її колишнім чоловіком, [PERSON], яка являється її мамою та [PERSON], [PERSON], які являються її братами, на протязі 1993 - 2007 років за власним бажанням, забрали всі свої особисті речі та виїхали з місця свого проживання та реєстрації в США і з того часу вони жодного дня в будинку не проживали і місце їх проживання їй не відоме, тобто вже більше десяти років, вони, без поважних причин, не проживають в належному їй будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. В даний час, через реєстрацію в вищезгаданому будинку відповідачів, вона не може оформити субсидію, що порушує її право, за захистом якого, вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] був її чоловіком, який після одруження з нею проживав та був зареєстрований в належному їй будинку. В 2000 році, він добровільно, з власної ініціативи, забравши всі свої особисті речі, виїхав з місця свого проживання в США і з того часу, він жодного дня в будинку не проживав та конкретне своє місце проживання їй не повідомляв. Через те, що відповідач з моменту виїзду в США не підтримував будь-яких відносин з сім"єю, шлюб між ними було розірвано. Також вказала, що відповідачка [PERSON], яка є її мамою в 1993 році добровільно з власної ініціативи забравши всі свої особисті речі, виїхала з місця свого проживання в США де і проживає в даний час та являється громадянкою Америки і з того часу, вона жодного дня в належному їй будинку не проживала, а лише значиться зареєстрованою в ньому. В 1995 році її брат [PERSON] забравши всі свої особисті речі теж виїхав з місця свого проживання та реєстрації в США і з того часу, він жодного дня в належному їй будинку не проживав та конкретне своє місце проживання їй не повідомляв, а в 2007 році до США виїхав її брат [PERSON] і з того часу в належному їй будинку не проживає, а лише числиться зареєстрованим. В зв»язку з тим, що відповідачі значаться зареєстрованими у належному їй на праві власності житловому будинку, що по [ADDRESS] вона не може скористатися правом отримання житлово-комунальних субсидій, а тому вона вимушена звернутися до суду і просить суд визнати відповідачів таким, що втратили право користування належним їй житловим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання повторно не з"явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином і про причини своєї неявки суду нічого не повідомили, про що свідчить повідомлення про виклик до суду опубліковане в газеті Тернопільської обласної ради і обласної державної адміністрації "Свобода" № 4-5 (2838-2839) від 15 січня 2014 року, що дає підстави суду визнати їх неявку без поважних причин та можливість слухання справи у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав: Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом . В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], належить на праві приватної власності позивачці, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5644907 від 03.07.2013 року приватного нотаріуса [PERSON] Бережанського районного нотаріального округу, Тернопільської області. З будинкової книги прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що відповідачі, значаться зареєстрованим у вищевказаному будинку. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], який являється колишнім чоловіком позивачки в 2000 році, добровільно, з власної ініціативи, забравши всі свої особисті речі, виїхав з місця свого проживання в США і з того часу, він жодного дня в будинку не проживав та конкретне своє місце проживання їй не повідомляв. Також встановлено, що відповідачка [PERSON], яка є мамою позивачки в 1993 році добровільно з власної ініціативи забравши всі свої особисті речі, виїхала з місця свого проживання в США де і проживає в даний час та являється громадянкою Америки і з того часу, вона жодного дня в належному їй будинку не проживала, а лише значиться зареєстрованою в ньому. Відповідач [PERSON], який являється братом позивачки в 1995 році забравши всі свої особисті речі теж виїхав з місця свого проживання та реєстрації в США і з того часу, він жодного дня в належному їй будинку не проживав та конкретне своє місце проживання їй не повідомляв, та в 2007 році до США виїхав відповідач [PERSON], який являється рідним братом позивачки і з того часу в належному їй будинку не проживає, а лише числиться зареєстрованим. Вказані обставини підтверджується показаннями позивача наданими в судовому засіданні. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають в будинку позивачки без поважних причин, вже понад десять років і жодних їх особистих речей в будинку немає, а тому позовні вимоги позивачки, щодо визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] таким, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS] слід задовольнити. Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved