Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду із позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляються від виховання своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їхнім життям та здоров`ям не цікавиться, участі у вихованні та розвитку не бере, що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав. В підготовче засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляну ти справу за їхньою відсутності. Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У свою чергу, приписами ст..206 ЦПК України унормовано, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] . [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.6-7). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.10). На даний час малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку в службі у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради, як діти які опинились в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків: не приділяють належної уваги та часу вихованню, розвитку дітей, не створюють належних умов для навчання, не піклується про фізичний і духовний розвиток. По відношенню до малолітнього [PERSON] , [PERSON] є одинокою матір`ю, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Батько [PERSON] , з грудня 2009 року з родиною не проживав, участі у вихованні дітей не приймав. Шлюб між подружжям розірвано рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.02.2013 справа №441/9068/12 (а.с.9). Після смерті матері, [PERSON] , [INFO] та його молодший брат, [PERSON] , [INFO] , влаштовані до КЗ «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради, де і перебувають по теперішній час. Малолітній [PERSON] , [INFO] , має легкі порушення розумового розвитку. Відповідно до рекомендацій Криворізької міської психолого-медико-педагогічної консультації №1359 від 09.06.2017, Олександра влаштовано до КЗО «Криворізької школи «Натхнення» Дніпропетровської обласної ради», де він навчається в 4-А класі. Вихованням малолітнього [PERSON] займається дідусь (вітчим покійної матері) [PERSON] , [INFO] . [PERSON] створив всі необхідні умови для розвитку, навчання і виховання внука, із відповідальністю відноситься до своїх обов`язків, цікавиться навчальними досягненнями хлопчика, прислуховується до порад педагогів. Відповідно до висновку виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 23.02.2021р. [PERSON] , [INFO] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2 ст.157 СК України). Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 2 статті 171 СК України визначає, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні дітей з огляду на їхній вік не допитували. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , отже вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved