Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про виключення майна з акта опису. Під час підготовчого засідання позивачка уточнила позовні вимоги, а саме просила про визнання права власності та зняття арешту з майна, що був накладений 18.07.2019 року постановою головного державного виконавця Ступак В.В. Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Крім того, під час судового розгляду справи, просила вжити заходів для забезпечення виконання рішення, шляхом зупинення продажу арештованого майна. В обґрунтування свої позовних вимог позивачка зазначила, що 05.02.2019 року Первомайським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження № 58263442, за виконавчим листом № 2/484/65/18, виданим 21.12.2018 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , 53563,23 грн. В межах зазначено вище виконавчого провадження, 18.07.2019 року, державним виконавцем Ступак В.В. було проведено опис майна та накладено арешт на рухоме майно, а саме: кухонний м`який дерев`яний куточок з оббивкою, меблевий гарнітур темно-коричневого кольору, який складається з трьох секцій, пральну машинку "SAMSUNG", стан невідомий, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що зазначене майно є її приватною власністю на підставі договору дарування від 03.02.1996 року № 2-302, просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 15.08.2019 року, було здійснено заміну відповідача - Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на [PERSON] , а [PERSON] , було залучено до участі у справі у якості співвідповідача. Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - залучено у якості третьої особи. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення, про вручення відповідачеві судової повістки, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позов відповідач до суду не надав. Представник третьої особи - Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання також не з`явився, проте від головного державного виконавця Ступак В.В. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача [PERSON] , показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження № 58263442, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Ступак В.В., 04.02.2019 року, було відкрито виконавче провадження ВП № 58263442 з виконання виконавчого листа № 2/484/65/18, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 21.12.2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості, в розмірі 53536,24 грн. Постановою від 18.07.2019 року, в порядку примусового виконання за виконавчим листом по зазначеному вище ВП № 58263442, головним державним виконавцем Ступак В.В. було проведено опис та арешт майна боржника, а саме: кухонного м`якого дерев`яного куточка з оббивкою, меблевого гарнітуру темно-коричневого кольору, який складається з трьох секцій, пральної машинки "SAMSUNG", стан невідомий, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене вище рухоме майно є приватною власністю позивачки [PERSON] , що об`єктивно підтверджується поясненнями позивачки, відповідача [PERSON] , показаннями свідків: [PERSON] , [PERSON] , ксерокопією договору дарування від 03.02.1996 року № 2-302, посвідченого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою (а.с.9,10), ксерокопією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.11). Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року, держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. Згідно з п.4. Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 серпня 1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачами по справі, і відповідачами в справі суд притягує боржника та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності та зняття арешту з майна, яке належить [PERSON] слід задовольнити. Крім того, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що державним виконавцем розпочато реалізацію арештованого майна, то суд вважає за необхідне в силу ст. 150 ч.1 п. 1 ЦПК України, вжити заходів для забезпечення виконання вказаного рішення, шляхом зупинення продажу арештованого майна.

Outcome: approved