Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що 20.06.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 р. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11172737001. Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 13000 швейцарських франків, а Позичальник зобов`язався повернути наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 107,54 шв. франків, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі та сплатити проценти не пізніше 19.06.2027 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплатити проценти у розмірі 9,99% річних. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. У випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань (термінів повернення кредиту та/або процентів) позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої платежу, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору відповідно до договору іпотеки №57369 від 20.06.2007 р. прийнято в іпотеку нерухоме майно - однокімнатну квартиру, загальною площею 23,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності іпотекодавцям - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно п.1.2 договору іпотеки іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань позичальника [PERSON] за кредитним договором №11172737000 від 20.06.2007 р. Позичальник тривалий час не виконує зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів. В зв`язку з виникненням простроченої заборгованості позичав у 2016 році звернувся до Зарічного райсуду м.Суми з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 06.02.2017 р. по справі №591/3657/16-ц вирішено стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11172737000 від 20.06.2007 р. по кредиту та процентам у розмірі 9502,45 швейцарських франків, по пені у розмірі 4346,30 грн. та судовий збір у розмірі 3707,63 грн. Однак, станом на 10.10.2018 р. заборгованість за вказаним кредитним договором залишається не погашеною та становить: по кредиту та процентам у розмірі 11726,10 шв.франків та пені у розмірі 33300,10 грн., з яких: 8889,14 шв.франків - заборгованість по кредиту; 2836.96 шв.франків - прострочена заборгованість по відсотках; 12214,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 10.10.2017 р. по 10.10.2018 р.; 21085,41 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 10.10.2017 р. по 10.10.2018 р. З метою погашення заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №11172737000 від 20.06.2007 р. (в системі обліку банку договір №11172737001), по кредиту та процентам у розмірі 11726,10 шв.франків та пені у розмірі 33300,10 грн., з яких: 8889,14 шв.франків - заборгованість по кредиту; 2836.96 шв.франків - прострочена заборгованість по відсотках; 12214,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 10.10.2017 р. по 10.10.2018 р.; 21085,41 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 10.10.2017 р. по 10.10.2018 р., звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру, загальною площею 23,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності іпотекодавцям - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» за початковою ціною 121900 грн. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. [PERSON] у відзиві просив відмовити ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позову оскільки, з поданого позивачем позову вбачається, що кінцевим результатом задоволення позовних вимог є одночасне стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства (справедливості, добросовісності й розумності). Зокрема, як зазначив позивач у своєму позові, рішенням Зарічного районного суду м. Суми, ухваленим 06.02.2017 р. у цивільній справі № 591/3657/16-ц, з нього вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11172737000 від 20.06.2007 р. по кредиту та процентам у розмірі 9502,45 швейцарських франків та по пені у розмірі 4346,30 грн. В той же час, як зазначив Верховний Суд України у своєму листі від 01.02.2015 «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює: іпотеку як заставу нерухомого майна» одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя, за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. Таким чином, після задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» разом із правом, на примусове виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми, ухваленим 06.02.2017 р. і отримає і право звернути стягнення на предмет іпотеки і у випадку реалізації предмета іпотеки на проведення прилюдних торгів (про що і просить позивач) призведе до безпідставного збільшення суми грошового зобов`язання для нього як боржника. При зверненні до суду з позовом позивачем було порушено істотні умови договору іпотеки № 57369 від 20.06.2007 року, виконання яких погоджено сторонами як обов`язкова передумова для звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, фактичною підставою до задоволення своїх позовних вимог поряд із законодавчими актами, що регулюють іпотечні правовідносини, позивач вказує п. 2.1.1 договору іпотеки № 57369 від 20.06.2007 року згідно з яким у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. В той же час, відповідно до п. 4.3 вищевказаного Договору, «у випадках, передбачених пп. 2.1.1-2.1.2 цього договору іпотеки Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Згідно по. 4.4 договору іпотеки № 57369 у разі невиконання Іпотекодавцями вимог, зазначених в повідомленні, про яке ідеться у п. 4.3 Іпотекодержатель здійснює звернення стягнення. Відповідно до п. 6.5 договору, іпотеки № 57369 всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі. Ні він, ні інші відповідачі за даним позовом такого повідомлення від позивача до подання позовної заяви (як і станом на дату подання даного відзиву) не отримували. Крім того, невиконання вимог п. 4.3 договору іпотеки підтвердив у своєму позові і сам позивач зазначивши, що «Досудове врегулювання спору не проводилось». Позивачем пред`явлено позов до його батька [PERSON] , як іпотекодавця за договором іпотеки № 57369 від 20.06.2007 року, який на даний час не є суб`єктом цивільних правовідносин. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 10.03.2016 р. Після смерті батька у відповідності до стаття 1220 ЦК України відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно. Квартира, звернення стягнення на яку просить здійснити позивач, належить відповідачам на підставі договору міни, посвідченого 02.08.2002 року, який не передбачає розподілу конкретних часток у праві власності між співвласниками. Таким чином, квартира [ADDRESS] Суми належить всім іпотекодавцям (і належала покійному батькові) на праві спільної сумісної власності, що вбачається також і з наданих позивачем відомостей з державного реєстру прав на нерухоме майно. На даний час частка, що належала його батькові на праві власності, не виділена для її успадкування і право власності на спадкове майно після смерті батька спадкоємцями не оформлено. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації квартири на прилюдних торгах до прийняття спадщини спадкоємцями та оформлення ними своїх спадкових прав є неможливим, Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 20.06.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11172737000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (кредитні кошти) в іноземній валюті 13000 швейцарських франків, а [PERSON] зобов`язався сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 52920,36 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору, та сплатити проценти, комісії і порядку і на умовах, визначених цим договором (а.с. 18-27). Згідно п. 1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випаду зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту згідно (Додатку № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 19.06.2017 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору н підставі будь-якого з п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 договору. За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 9,99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процента ставки підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 даного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування, передбаченому п.9.2 даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці (п. 1.3.1 кредитного договору). Згідно п. 2.1 кредитного договору,- у забезпечення виконання зобов`язань за даним договором банком приймається: застава нерухомості, а саме 1-кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно договору іпотеки №57369 від 20.06.2007 р. Додатковою угодою № 1 від 18.03.2009 р. до Договору про надання споживчого кредиту № 11172737000 (щодо зміни схеми погашення кредиту), укладеною між сторонами 20.06.2007 р. позичальник з дати підписання цієї додаткової угоди зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 107,54 шв.франків. День сплати ануїтетного платежу 18 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 19.06.2027 р., якщо тільки не буде встановлений інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (а.с.31-32). З метою забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором 20.06.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір іпотеки № 57369, згідно умов якого іпотекодавці передають в іпотеку нерухоме майно (квартиру): 1-кімнатна, загальною площею 23,8 кв.м, житловою площею 13,7 кв.м, що належить іпотекодавцям на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Предмет іпотеки є власністю іпотекодавців на підставі договору міни, посвідченого 02.08.2002 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №3143, зареєстрований в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.08.2002 р. за номером запису №1060, реєстраційний номер 19095605, і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавці отримали право власності на предмет іпотеки (а. с. 33-36). Предмет іпотеки складається з 1- кімнатної квартири, загальною площею 23,8 кв. м., житловою площею 13,7 кв.м. Відповідно до умов п. 4.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекдодавцями будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Відповідно до п. 4.2 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється, в т.ч. на підставі рішення суду. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.02.2017 р. по справі № 592/3657/16-ц позов АТ «УкрСиббанк» задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11172737000 (в системі обліку банку договір №11172737001) від 20.06.2007 р. по кредиту та процентам у розмірі 9502,45 швейцарських франків; по пені у розмірі 4346,30 грн. та судовий збір у розмірі 3707,63 грн. (а.с. 39-40). Вказане рішення суду до цього часу не виконано. Згідно наданого банком розрахунку станом на 10.10.2018 р. заборгованість за кредитним договором, по кредиту та процентами складає 11726,10 шв.франків, по пені у розмірі 33300,10 грн., з яких: 8889,14 шв.франків - заборгованість по кредиту; 2836.96 шв.франків - прострочена заборгованість по відсотках; 12214,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 10.10.2017 р. по 10.10.2018 р.; 21085,41 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 10.10.2017 р. по 10.10.2018 р. (а.с. 41-49). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №363 від 10.03.2016 р. (а.с. 82). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Застоводавцем (Позичальником) зобов`язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов`язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Як передбачено ст.ст.572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст.590 ЦК України. Статтею 589 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.41 своєї постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотечним договором передбачено право іпотекодержателя застосувати один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задовольнити вимоги Іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; або застереження про задоволення про задоволення вимог іпотекодержателя; або за договором між іпотекодавцями та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя (п.4.2 розділу 4 Іпотечного договору). Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. 2. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. Таким чином, на думку суду, виходячи з положень ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 39, ст. 41 Закону України «Про іпотеку», ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Як роз`яснив у пунктах 9,17 своєї постанови Пленум ВССУ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність рішення суду про стягнення заборгованості, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У разі звернення кредитодавця до суду після ухвалення рішення про стягнення кредитної заборгованості з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має з`ясувати питання про виконання рішення суду і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. Звертаючись до суду позивач вказав, що за договором про надання споживчого кредиту №11172737000 від 20.06.2017 р., станом на 10.10.2018 р. сума заборгованості [PERSON] по кредиту та процентами складає 11726,10 шв.франків, по пені у розмірі 33300,10 грн., з яких: 8889,14 шв.франків - заборгованість по кредиту; 2836.96 шв.франків - прострочена заборгованість по відсотках; 12214,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 10.10.2017 р. по 10.10.2018 р.; 21085,41 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 10.10.2017 р. по 10.10.2018 р.. В порівняні із сумою заборгованості стягнутої рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 06.02.2017 р., заборгованість збільшилася внаслідок нарахування процентів за користування кредитом та пені. Виходячи зі змісту норм закону якими врегульовано правовідносини, які виникли між сторонами право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися у зв`язку пред`явлення ним до відповідача вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України та їх розглядом по суті. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог позивача щодо всієї суми заборгованості, яке відповідач не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. За таких обставин, позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та штрафних санкцій. Вказаних вимог позивачем не заявлено. Виходячи з викладеного, підстави для збільшення розміру кредитної заборгованості за договором, при зверненні стягнення на предмет іпотеки у позивача відсутні, а тому суд вважає за необхідне розмір даних вимог визначити у розмірі встановленому рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 06.02.2017 р., зокрема у загальній сумі 9502,45 швейцарських франків та пені у розмірі 4346,30 грн. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно або не одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. З урахуванням того, що [PERSON] помер ще у березні 2016 р., тобто до звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду із позовом у жовтні 2018 року, тому провадження у справі в частині вимог до померлого необхідно закрити, оскільки вказана особа не може бути стороною у судовому спорі. Як вбачається з матеріалів справи, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності (а.с.37-38). Враховуючи зазначене, оскільки відповідач на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, а [PERSON] помер ще у березні 2016 року, тому у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №11172737000 від 20.06.2007 р. необхідно звернути стягнення згідно договору іпотеки №57369 від 20.06.2007 р. на предмет іпотеки, а саме на квартиру, яка належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково, а тому з метою погашення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №11172737000 від 20.06.2007 р. (в системі обліку банку договір №11172737001), по кредиту та процентам у розмірі 9502,45 швейцарських франків та пені у розмірі 4346,30 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру, загальною площею 23,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності іпотекодавцям - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача 1762 грн. судових витрат, тобто 587 грн. 33 коп. з кожного.

Outcome: partial