Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після його смерті позивач у встановлений шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, однак 08 листопада 2014 року постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя батько позивача не оформив право власності на 34/100 частин. Тому позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 34/100 частин домоволодіння [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання позивач не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Судові витрати стягнути не просив. Представник відповідача в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з*явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені, причин неявки суду не повідомили . Відповідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] /а.с. 9/. Після смерті батька відкрилася спадщина на все майно яке на час смерті належало йому. За життя батько позивача 21 травня 1965 року придбав 25/100 частин домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу посвідченого Першою дніпропетровської нотаріальної конторою та зареєстрований в КП "ДМБТІ" /а.с.10-11/. 25 жовтня 2006 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2009 року за батьком позивача визнано право власності на 34/100 частин домоволодіння [ADDRESS], а за [PERSON] на 66/100 частин. /а.с. 15-16/. Отже на день смерті [PERSON] належало на праві власності 34/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Позивач у встановлений шестимісячний строк звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак 08 листопада 2014 року постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя батько позивача не оформив право власності на 34/100 частин. Відповідно до ст.1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1217 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК Україниспадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивач прийняв спадщину, оскільки подав заяву про її прийняття до нотаріальної контори однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна - будинку /а.с.18/. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК Українивідсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Згідно з п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно зі ст.11 ЦК Україницивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК Українимає право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що він за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved