Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона з 20.08.2005 року по 15.08.2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, хоча працездатний і може за своїм матеріальним станом надавати дитині допомогу. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28.07.2015 року по справі № 319/1012/15-ц, яке набрало законної сили 15.08.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.4). У сторін 25.02.2009 року народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-ЖС № 112311 року (а.с.3). Згідно довідки від 28.03.2017 року, виданої депутатом Гуляйпільської міської ради Запорізької області донька проживає з матір'ю (а.с.14). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своєї дитини виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, інших дітей, непрацездатних дружини та батьків на утриманні не має, так як доказів їх існування суду не надав, у зв'язку з чим має можливість утримувати свою малолітню дитину у розмірі, який просить стягнути позивач. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву про стягнення аліментів задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд роз'яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 гривень, від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.180, 182, 183, 184, 191, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved