Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач у позовній заяві просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] , з тих підстав, що відповідачу був виданий ордер на кімнату №12 , але відповідачі займають кімнату №4 у цьому ж гуртожитку; і з тих підстав, що відповідачі згідно наданим актам перевірок в кімнаті № 4 не проживають; а також з тих підстав, що відповідачі самостійно вирішили житлове питання, а саме [PERSON] та його дружині [PERSON] на праві власності належать дві квартири № 8 та [ADDRESS] і крім того квартира [ADDRESS] , і тому вони не мають подальших підстав займати вищевказане приміщення. При з`ясуванні обставин, з яких розглядається позов, представники позивача у судовому засіданні уточнили, що позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою у гуртожитку, на яку був виданий ордер [PERSON] , з № 12 станом на день видачі ордеру на заселення, враховуючи, що у подальшому неодноразово змінювалась нумерація жилих приміщень у гуртожитку, і що вказана кімната № 12 на даний час обліковується під № 4. Також позивач уточнив, що визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням слід з тих підстав, що вони не проживають у вказаній кімнаті. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] від себе, а також в інтересах їх малолітнього сина, законними представниками якого вони є, позов визнали частково, подали відзив (заперечення), в якому просили у позові відмовити, пославшись на те, що їхній сім`ї був виданий ордер на заселення кімнати № 12 , але після видачі ордеру з`ясувалось, що вказана кімната була заселена іншою особою - [PERSON] , тому їм під заселення була надана інша така сама за площею кімната №6 (за нумерацією на день видачі ордеру), яка на даний час обліковується як кімната № 4 ; в даній кімнаті вони постійно проживають, і тому не втратили право проживання в ній, тому не визнають позов щодо визнання їх такими, що втратили право проживання в зайнятому ними приміщенні. В той самий час відповідачі визнали ту обставину, що в кімнату №12 , на яку їм був виданий ордер, вони взагалі не вселялись і в ній ніколи не проживали і не проживають до даного часу. Також не погодились з позивачем у тому, що у зв`язку зі зміною нумерації кімнат, яка відбулась двічі, кімната з колишньою нумерацією № 12 на даний час при передачі гуртожитку у комунальну власність БМР Київської області стала обліковуватись під №4, пояснили, що в дійсності кімната №12 після зміни нумерації кімнат стала рахуватись за №137, а при повторній зміні нумерації і на даний час рахується під номером №13, а кімната з колишньою нумерацією № 6, в яку вони в дійсності вселились після видачі їм ордеру на кімнату №12, була перенумерована на №108, а у подальшому на №4. Не згодні з тим, що втратили право проживання в кімнаті №4 , яку вони займають з моменту вселення і до даного часу і з неї не вибували. Орган опіки та піклування ВК БМР Київської області у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. У поданому до суду висновку зазначив, що оскільки родина [PERSON] самостійно вирішила та поліпшила житлове питання, створила належні умови для проживання малолітнього [PERSON] вважає можливим зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . При розгляді справи з пояснень сторін і з наданих доказів вставлено наступне: Рішенням Броварської міської ради Київської області від 05.03.2015р. № 1409-53-06 гуртожиток по [ADDRESS] , що перебуває на балансі ТзДВ "Броварський завод комунального устаткування" прийнято у безоплатну власність територіальної громади м. Бровари та взято на баланс і обслуговування КП БМР "ЖЕК-4", рішенням Виконкому Броварської міської ради Київської області № 501 від 23.08.2016р. затверджено акт приймання-передачі даного гуртожитку у комунальну власність. Ордер №171 від 07.05.2010р. був виданий [PERSON] на кімнату у сімейному гуртожитку на зайняття кімнати № 12 площею 17,3 кв.м , в [ADDRESS] , на склад сім`ї: [PERSON] . Підстава: рішення профкому заводу від 03.05.2010р. В паспорті [PERSON] є запис про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; запис від 12.05.2010р. В паспорті [PERSON] також є запис про реєстрацію місця проживання за адресою : [ADDRESS] ; запис від 12.05.2010р. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батько: [PERSON] , мати [PERSON] (відповідачі). Згідно довідок про зареєстроване місце проживання з Броварської міської ради на запит суду, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 12.05.2010р.; [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 12.05.2010р.; [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , з 12.05.2010р. Згідно Рішення дирекції ТОВ «Броварський завод комунального устаткування» № 105 від 14.06.2016р. - п.1: ордер №114 від 21.11.2006р. був виданий [PERSON] на кімнату №6; у зв`язку з тим, що [PERSON] у вказаній кімнаті не проживає більше трьох років, адміністрація вважає доцільним анулювати ордер та зобов`язати [PERSON] знятись з реєстрації протягом 14 днів. п.2 :згідно виписаного ордеру № 171 від 12.05.2010р. [PERSON] було надано кім. [ADDRESS] , однак у зв`язку з тим, що в цій кімнаті він не проживає з моменту отримання ордеру, дирекція вважає доцільним анулювати цей ордер №171 від 12.05.2010р. та зобов`язати його знятися з реєстрації протягом 14 календарних днів. п.3: надати дозвіл на реєстрацію [PERSON] за фактичним місцем проживання, а саме в кімнаті № 6 гуртожитку по [ADDRESS] . Рішенням Виконкому БМР Київської області № 688 від 22.11.2016р. змінено нумерацію жилих приміщень у гуртожитку, що належить комунальній власності територіальної громади міста по вул [ADDRESS] , зокрема, приміщенню 108 гуртожитку, надано адресу «кімната № 4». Згідно переліку приміщень (кімнат) у цьому ж рішенні під адресою «кімната №12» стало обліковуватись приміщення з колишньою нумерацією №128. Як видно з рішення, до зміни нумерації жилих приміщень вони обліковувались за таким правилом: перша цифра - це номер поверху, дві наступні - безпосередньо номер приміщення; за новою нумерацією жилі приміщення отримали послідовну нумерацію від кімнати №2 до кімнати №39. Як зазначено у Витягу з протоколу №9 засідання наглядової ради з питань розподілу і утримання житла в гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій від 09.12.2016р.: [PERSON] мають ордер на кімнату №12 , в якій на даний час проживає [PERSON] без ордеру. Сім,я [PERSON] проживають у кімнаті №4 з 12.05.2010р. Рішенням ВК БМР Київської області від 27.12.2016р. № 820 [PERSON] відмовлено у видачі ордеру на кім. № 12 в даному гуртожитку, у зв`язку з самостійним вирішенням житлового питання щодо власного житла. 10.08.2017р. [PERSON] головою наглядової ради Голубовським Г.П. направлено попередження з пропозицією виселитись з кімнати №4 у зв`язку з самостійним вирішенням питання щодо власного житла і у зв`язку з відмовою з даних підстав у видачі ордеру на вказану кімнату. Згідно Акту перевірки фактичного проживання наймача кімнати за адресою [ADDRESS] , від 11.04.2018р. встановлено, що в кімнаті [ADDRESS] , на час проведення даного обстеження 11.04.2018р. о 20-55 в кімнаті знаходилась родич наймача [PERSON] , сім.я [PERSON] не проживає. Акті є підписи свідків: [PERSON] і [PERSON] (як пояснили відповідачі - станом на час обстеження в кімнаті дійсно була їх тітка [PERSON] , була в гостях, їх вдома не було, були на роботі.) Згідно акту обстеження кімнати [ADDRESS] , 15.05.2018р.- акт складено для подачі позову до суду про примусове виселення сім,ї [PERSON]; на виконання рішення наглядової ради від 9.12.2016р., рішенням якої рекомендовано відмовити [PERSON] у видачі ордеру на кімнату №4. При обстеженні з`ясовано: вхідні двері зачинені, немає жодного натяку на те, що в приміщенні будь-хто мешкає. Зі слів сусідів - в кімнаті іноді когось бачать, можливо квартиронаймачі. Складено і підписано секретарем наглядової ради і членом наглядової ради. Згідно акту проведення обстеження кімнати гуртожитку № [ADDRESS] від 05.09.2018р. , складеного представниками ЖЕК-4, встановлено: в кімнаті №4 о 20-40 двері зачинені. Зі слів сусідів, в помешканні ніхто не проживає, до недавна жили квартиронаймачі. В кімнаті фактично зареєстровані але не проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В акті є підписи сусідів: [PERSON] . кімн. №7, [PERSON] кімн.№17, [PERSON] кімн.№13 . Згідно наданих позивачем списків жильців гуртожитку: Згідно списку зареєстрованих та проживаючих в гуртожитку станом на 01.10.2015р. є, зокрема: [PERSON] - кімната №6 площею 17,3кв.м з 25.11.2006р., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - кімната №12 площею 17,3 кв.м з 12.05.2010р. Згідно списку фактично проживаючих в гуртожитку станом на 22.06.2016р. є, зокрема: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - кімната №108 площею 17,3кв.м, з 12.05.2010р.; [PERSON] , [PERSON] - кімната №137 площею 17,3 кв.м. Згідно листа в.о.начальнка ЖЕК-4 на адресу суду у даній справі - на період передачі гуртожитку в комунальну власність кімнаті № 12 був присвоєний номер 108, а після прийняття гуртожитку у комунальну власність рішенням міської ради №688 від 22.11.2016р. приміщенням присвоєно нову нумерацію. За якою кімната №12 (№108) в якій зареєстровані [PERSON] , відповідає кімнаті №4 за новою нумерацією відповідно вказаного рішення ради. Разом з тим, даний лист не може розглядатись як належний доказ, оскільки не уявляє собою офіційного документу, виданого установою, організацією чи підприємством, має вигляд письмового пояснення керівника підприємства, наданого суду, а з урахуванням того, що вказана юридична особа не є учасником справи, то її керівник не наділений правом подання письмових пояснень суду. Даний лист не є довідкою, виданою на запит, не є іншим вольовим актом, який би міг мати певну силу чи який би міг розглядатись як такий, що містить у собі доказову інформацію. Крім того, проаналізувавши надану у вказаному листі інформацію і порівнявши її з наведеними вище належними доказами у вигляді документів, які судом приймаються до уваги як докази, суд робить висновок, що у даному листі допущено помилку і плутанину у ідентифікації жилих приміщень. З наданих доказів встановлено, що кімната №12, на яку був виданий ордер [PERSON] в 2010році, була заселена іншою особою ( [PERSON] ), і [PERSON] та його сім`я не вселялись до вказаної кімнати взагалі; натомість [PERSON] було надано дозвіл на заселення іншої аналогічної за площею кімнати №6, на яку раніше був виданий ордер іншій особі ( [PERSON] ); З моменту видачі ордеру на кімнат у №12 в 2010році сім`я [PERSON] в дійсності вселилась і надалі проживала у приміщенні №6 (за первісною нумерацією); У подальшому - згідно протоколу №9 засідання наглядової ради від 09.12.2016р.: було констатовано, що [PERSON] мають ордер на кімнату №12 , в якій на даний час проживає [PERSON] без ордеру, а [PERSON] проживають у кімнаті №4 з 12.05.2010р.; під номером №4 стала обліковуватись кімната з проміжною нумерацією №108 (згідно рішення ради про зміну нумерації), тому логічним є те, що зайнята [PERSON] в 2010 році кімната №6 у зв`язку з подальшою зміною нумерації кімнат стала рахуватись під номером №108, а у подальшому під №4. І відповідно неправильним є твердження позивача, що під номером №4 рахується кімната з первісною нумерацією №12. Дані кімнати об`єктивно є різними жилими приміщеннями у вказаному гуртожитку. Такі висновки повністю узгоджуються і з відомостями про мешканців у наданих позивачем списках як щодо сім`ї [PERSON], так і відносно таких мешканців гуртожитку як [PERSON] і [PERSON]. Квитанціями, долученими відповідачами до матеріалів справи підтверджується факт оплати ними комунальних послуг саме за користування кім. [ADDRESS] первісна нумерація №6, проміжний номер №108), що також є підтвердженням того, що відповідачами в дійсності була заселена кімната інша, ніж вказана у ордері, виданому [PERSON] для вселення. Правовідносини між сторонами врегульовані житловим кодексом України як такі, що виникли з підстав надання ордеру на жиле приміщення в державному та/або комунальному житловому фонді, і з фактичного договір найму житлового приміщення державного та/або комунального житлового фонду, і на них не поширюються положення , що регулюють житлової правовідносини у жилих приміщеннях приватного фонду. Згідно ст.9 ЖК України - громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Згідно ст. 58 ЖКУ на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ст.129 ЖКУ на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Згідно ст.61 ЖКУ користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, якому видано ордер. Згідно тс.71 ЖКУ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖКУ визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.130 ЖКУ п орядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом. Судом встановлено, що гуртожиток перейшов у комунальну власність громади міста Бровари. Тому Броварська міська рада є належним позивачем за даним позовом. Відповідачі зареєстровані на постійне місце проживання у кімнаті № 12 даного гуртожитку, тобто в жилому приміщенні, на заселення якого їм був виданий ордер у 2010 році; але до даного приміщення вони взагалі не вселялись. Ордер на заселення даного жилого приміщення на даний час втратив чинність, враховуючи строк його дії, встановлений законом; крім того він анульований (Рішення дирекції ТОВ «Броварський завод комунального устаткування» № 105 від 14.06.2016р.). Відповідачі відсутні у даному приміщенні протягом тривалого строку - значно більше вказаного у статті 71 ЖК України (шість місяців). При таких обставинах вони дійсно втратили право користування даним жилим приміщенням (тобто кімнатою №12 за первісною нумерацією станом на день видачі ордеру, і відповідно цією ж кімнатою у гуртожитку, яка на даний час рахується під номером № 13 , яка рахується за мешканцем [PERSON] , проміжна нумерація №137. В цій частині позов підлягає задоволенню. Разом з тим суд, задовольняючи позов частково, виходить з таких міркувань: Позивач у позовній заяві просить визнати відповідачів такими, що втратили право проживати у кімнаті № 12 , не конкретизуючи , за якою з трьох нумерацій вона зазначена. Позивач усно послався на те, що кімната №12 і є кімнатою № 4 на даний час. І в ній відповідачі не проживають, тому мають бути визнані такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням. Як докази позивачем подані три акти перевірки, за якими комісія виходила і перевіряла факт проживання у кімнаті №4 гуртожитку. Аналізуючи зміст даних актів, жоден з них не доводить факту непроживання відповідачів у вказаній кімнаті, а може бути доказом лише того, що станом на момент складення акту відповідачі були вдома відсутні («двері зачинені»), або їх вдома не було, натомість у кімнаті знаходився родич відповідача. Таким чином, дані акти не спростовують доводів відповідачів, що з урахуванням часу перевірки (вечірня, але не пізня пора), вони ще не повернулись додому, і що при першій перевірці в гостях у них була тітка, яка і відчинила двері. Також сумнівним є внесене до акту твердження, що відсутні будь-які ознаки проживання в кімнаті, при тому , що в тому ж акті зазначено, що двері були зачинені. Позивач не надав суду належних і достатніх доказів на підтвердження того, факту, що відповідачі вибули з вказаного жилого приміщення (кімната №4 на даний час) і в ній не проживають. Суд також бере до уваги, що в списку фактично проживаючих у гуртожитку, складеному на кінець 2016 року, відповідачі значаться саме як фактично проживаючі, а не як зареєстровані, в кімнаті №108 (тобто №4 за новою нумерацією, і №6 за первісною). Також станом на день ухвалення наглядовою радою в 2016 році рішення - не піддавалось сумніву те, що відповідачі займають саме вказану кімнату і відповідно з неї не вибули. Таким чином, позивач не довів того факту що відповідачі не проживають і вибули з кімнати №4 (за новою нумерацією). Також встановлено, що кімната №12 (нумерація на 2010рік) не є кімнатою №4 ( в нумерації на даний час), тому визнаючи відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №12 в старій нумерації, суд не визнає тим самим відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №4 в новій нумерації. В цій частині позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають. Разом з тим, ухвалюючи таке рішення, суд не вирішує питання щодо набуття та наявності у відповідачів права користування вказаним жилим приміщенням - а саме кімнатою № 4 за новою нумерацією (на яку їм ордер не видавався). Таких позовних вимог сторонами не було заявлено, і тому вирішення даного питання є поза межами розгляду даної справи. Задовольняючи позов частково і визнаючи відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням № 12 , суд, з метою правильного розуміння сторонами ухваленого рішення, вважає за доцільне уточнити, що така нумерація є старою, чинною на день видачі ордеру, і що суд у даній справі ухвалює рішення, за яким відповідачі визнаються втратившими право користування жилим приміщенням, яке на даний час обліковується під номером №13 (проміжна нумерація №137), тобто тим жилим приміщенням у гуртожитку, на яке [PERSON] був у 2010році виданий ордер і в якому сім`я [PERSON] значиться зареєстрованою з 2010року. Дане рішення не означає ухвалення судом рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №4 (за новою нумерацією), і не означає ухвалення судом рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №12 за новою нумерацією, яка взагалі не відноситься до спірних правовідносин. На підставі викладеного,

Outcome: partial