Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 28 квітня 2007 року у Труханівській сільській раді Сколівського району Львівської області, актовий запис №6, було зареєстровано їхній шлюб. Від даного шлюбу у подружжя є син [PERSON], [INFO]. народження та дочка [PERSON], [INFO]. народження. Позивач посилається на те, що подружжя припинили шлюбні стосунки через те, що у позивача з відповідачем різні характери та різні погляди на життя, спільне життя у них не склалося, що призвело до розпаду їхньої сім'ї, нормальні подружні стосунки між ними припинено, проживають окремо, у зв'язку з чим позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Крім того, відповідач участі у вихованні дітей не бере, кошти на їх утримання не надає, діти повністю знаходиться на утриманні позивача, тому позивач просить шлюб між ними розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала до суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги задоволити, прізвище отримане під час реєстрації шлюбу залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суду причини своєї неявки, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Проаналізувавши зібранні по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 квітня 2007 року у Труханівській сільській раді Сколівського району Львівської області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] Від даного шлюбу у подружжя є син [PERSON] [INFO]. народження та дочка [PERSON], [INFO]. народження. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При цьому, відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За ствердженням позивача, яке відповідачем не спростовано, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Неповнолітні діти проживають з позивачем. Вимог про зміну прізвища після розірвання шлюбу позивач не заявляла. Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач заперечень проти позову не подав, однак подав заяву в якій наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що причини, які спонукають позивача звернутися з позовом на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вирішуючи інші позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідач визнає дитину своєю, батьківство не оспорює. Відповідно 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн., щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини,стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд знаходить заявлений розмір аліментів на дітей обґрунтованим. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей, суд виходить з наступного. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Враховуючи, що діти проживають спільно з матір'ю, яка ними опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на їх утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина та дочки належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн.., щомісячно, починаючи з 27.11.2017 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядкуст.192 СК України. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесенні судові витрати та стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved