Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до Садівської сільської ради, в якому просять визнати за ними право на земельну частку (пай) розміром 4,28 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходилась у колективній власності КСП ім.Митькіна та розташована на території Садівської сільської ради Коростишівського району відповідно до уточнюючих списків громадян, які мають право на земельну частку (пай). В обґрунтування позову вказали, що [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцями після смерті якого є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . За життя [PERSON] був включений до уточнюючих списків громадян, які мають право на земельну частку (пай) із земель КСП ім.Митькіна Садівської сільської ради. Проте відповідний сертифікат на земельну частку (пай) йому не видавався. Розмір земельної частки (паю) становить 4,28 га. Спадкоємцями всього майна померлого є позивачі. Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу сертифікату на земельну частку (пай), а тому позивачі не мають змоги оформити спадщину після смерті батька. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених в позові підстав. В подальшому в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просила слухання справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав. В подальшому в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив слухання справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав. В подальшому в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив слухання справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що в сільській раді відсутні землі запасу для виділення земельних часток (паїв), тому немає підстав для задоволення позову. В подальшому в судове засідання не зявився, про причини не явки суд не повідомив. Про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачів, представника відповідача, приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняли дружина померлого [PERSON] та його діти [PERSON] , [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Постановою нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори Житомирської області № 02-31/1480 від 07.12.2018 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у КСП ім.Митькіна Садівської сільської ради Коростишівського району, що належала померлому [INFO] чоловіку та батьку [PERSON] , у зв`язку з неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. \~ \~ \~ \~Як вбачається з відповіді від 29.01.2020 р. відділу у Коростишівському районі головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, [PERSON] , померлий [INFO] був включений до уточнених списків громадян, членів КСП ім.Митькіна щодо паювання земель станом на 01.07.1996 року за № 552. Розмір земельної частки (паю) 4,28 га в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (пай) з урахуванням всіх коефіцієнтів індексації станом на 01.01.2018 року становить 81\~361 грн. Як вбачається із копії трудової книжки, [PERSON] з 04.06.1996 року працював слюсарем твариної ферми КСП ім.Митькіна. Розпорядженням Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області № 100 від 01.03.2006р. погоджено технічну документацію із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП ім.Митькіна, що розташоване на території Садівської сільської ради. Факт перебування позивача в трудових відносинах з КСП ім.Митькіна на момент його розпаювання, підтверджується також поясненням представника відповідача який не заперечив, що [PERSON] був членом КСП. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» передбачено, що право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), районною державною адміністрацією. Такими документами, також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Виходячи з наведеного, суд знаходить, що ефективним засобом юридичного захисту та належним способом захисту цивільних прав, в разі видачі оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) в одному примірнику, який було вже використано та в разі неможливості отримання спадкоємцем сертифікату на право на земельну частку (пай), є визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), тому наявні підстави для задоволення позову в частині визнання права на земельну частку (пай) за позивачами без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачами не пред`являлись. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial