Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої 24.10.2015\~р., право власності на нерухоме майно: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 51,6 кв.м, та квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 29,2\~кв.м. Позовні вимоги вмотивовані тим, що після смерті [PERSON] (бабусі) відкрилася спадщина на вказане майно, вона є спадкоємцем всього майна за заповітом, інших спадкоємців нема, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідач [PERSON] міська рада Броварського району Київської області просила розглянути справу без участі\~ представника, своїх прав на вказане майно не предявляє, не оспорює спадкові права позивача і не оспорює належність спадкодавцю при житті вказаного нерухомого майна на праві власності. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: З свідоцтва про смерть вбачається, що 24.10.2015р. померла [PERSON] в місті Бровари Київської області, актовий запис № 916. За життя [PERSON] залишила заповіт, складений 21.03.2012 р., за яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право, заповідала [PERSON]. З наданого свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], який згідно свідоцтва про смерть помер 11 липня 2008 року. З\~ спадкової справи № 586/2015 до майна померлої 24.10.2015\~р. [PERSON], наданої завідувачем [PERSON] міської державної нотаріальної контори [PERSON] встановлено, що після смерті [PERSON] у визначений строк [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом. Даних про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи які б претендували на спадщину після смерті [PERSON], в тому числі на обовязкову частку у спадщині, або претендували б на право власності на спадкове майно з інших підстав, не виявлено.\~ Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності\~ заповіту - спадкоємці за законом. Тому позивачка. Яка особа, зазначена у заповіті, є спадкоємицею. Таким чином, встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем (за заповітом), який допущений до спадщини, спадщину після [PERSON] вона прийняла у встановленому законом порядку. З постанови про відмову державного нотаріуса [PERSON] міської державної нотаріальної контори - [PERSON] від 08 червня 2016 року вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартири, розташовані за адресами: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після бабусі [PERSON], померлої 24.10.2015\~р., які увійшли у спадкову масу, позивачу було відмовлено, оскільки спадкоємиця не надала нотаріусові правовстановлюючі документи на спадкове майно. Стосовно квартир, на які претендує позивач, то суд дійшов таких висновків: На день смерті померлій [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]: ? частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 січня 1999 року Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому згідно із розпорядженням від\~25.01.1999 року за №\~111, та ? частка на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу 10.07.2001 р. за р.\~№\~5364. Факт належності померлій [PERSON] на праві власності вказаної вище квартири підтверджується листом Комунального підприємства [PERSON] міської ради "[PERSON] бюро технічної інвентаризації" від 10 серпня 2016 року за вих. № 1279 на запит адвоката, із якого вбачається, що згідно із архівними даними станом на 31 грудня 2012 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за [PERSON]: ?\~частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 січня 1999 року Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому згідно із розпорядженням від\~25.01.1999 року за №\~111 та ? частка на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу 10.07.2001 р. за р.\~№\~5364. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №\~65455086 вбачається, що відомості про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] відсутні. Також на день смерті померлій [PERSON] на праві власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 23.02.2012р., виданого державним нотаріусом Броварського міської державної нотаріальної контори 14.12.2012р., р.№1-3778. Згідно листа Комунального підприємства [PERSON] міської ради "[PERSON] бюро технічної інвентаризації" від 11 лютого 2016 року за вих. № 371 вбачається, що згідно із архівними даними станом на 31 грудня 2012 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 14 травня 2002 року Фондом комунального майна [PERSON] міської ради Київської області згідно із розпорядженням від\~14.05.2002 року за №\~251. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №\~65454978 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] до цього часу зареєстровано за померлим [PERSON] Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Згідно із\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи період набуття спадкодавицею у власність вказаних квартир, а також виходячи з вимог закону щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, і відповідних змін до ЦК України щодо моменту набуття права власності, суд дійшов висновку, що спадкодавиця набула вказані квартири собі у власність в період дії закону, за яким настання права власності пов,язувалось з правочином. Також суд враховує, що в порядку спадкування право власності до спадкоємця від спадкодавця переходить при відкритті і прийнятті спадщини. Той факт, що право власності на квартиру №\~3 за адресою: Київська область, м.\~Бровари, вулиця Оболонська, будинок №74 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2012 р. за р.\~№\~1-3778 не було власником зареєстроване у встановленому порядку, (на той час в БТІ), не свідчить про відсутність у вказаної особи права власності на квартири, оскільки закон, який регулював дані правовідносини і зокрема набуття права власності на нерухоме майно, і який діяв станом на час набуття вказаного майна у власність бабусею позивача не пов'язував момент набуття права власності з моментом реєстрації. Таким чином, встановлено, що станом на день смерті вказані квартири належали на праві власності [PERSON], і при житті вона не здійснила відчуження набутого нею майна. Таким чином, до складу спадкової маси, що залишилась після смерті спадкодавця, увійшли квартири, розташовані за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS]. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Свої спадкові права позивач реалізував, спадщину прийняв, і, враховуючи відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, позивач свої спадкові права може захистити і підтвердити у судовому порядку. Таким чином, є підстави для визнання за позивачем права власності на успадковане нею після смерті [PERSON] належне спадкодавцю нерухоме майно: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, суд розглядає дану справу в порядку цивільного судочинства і не може перебирати на себе повноваження іншого органу, в тому числі визначати конкретний технічний склад будівель, їх площі, призначення, тощо. Тому суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на конкретно зазначені будівлі, споруди і їх площу та знакове позначення, як того просить позивач у позовній заяві. Розглядаючи цивільну справу, суд лише з'ясовує і встановлює певні права, в даному випадку встановлює наявність у позивача права власності на обєкт нерухомості, який складається з житлового будинку і господарських будівель та споруд за вказаною адресою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial