Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт, що він та [PERSON] , 1947 року народження, що померла [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 1990 року до дня смерті дружини - [INFO] . В обґрунтування позову вказує що з 08.02.1990 року по 21.03.2010 року він та [PERSON] перебували у фактичних сімейних стосунках та проживали разом однією сім`єю в будинку [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] він був зареєстрований та проживав з нею, що підтверджується довідкою сільської ради, в якій він зазначений як співмешканець. З лютого 1990 року по 21 березня 2010 року вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу не звертались, оскільки в цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вони вели постійно спільне господарство, вели спільний сімейний бюджет, піклувались один про одного, доглядали за будинком, спіільно несли витрати по його утриманню та обробляли земельну ділянку, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Після смерті позивач організував та провів поховання [PERSON] .. Для прийняття спадщини, що залишилася після його дружини [PERSON] він звернувся до приватного нотаріуса, на його звернення нотаріус повідомив, що необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив його задоволити. Представник відповідача Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, в прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази про те, що позивач [PERSON] є його односельцем та дійсно у період з 1990 року по 2010 рік проживав разом із [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази про те, що позивач [PERSON] дійсно проживав разом із [PERSON] однією сім`єю, мав спільний побут, разом з дружиною працювали в колгоспі, вели господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази про те, що позивач [PERSON] є його односельцем- сусідом та дійсно у період з 1990 року по 2010 рік проживав разом із [PERSON] по сусідству з ним однією сім`єю, вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с.Великий Ліс, Коростенського району Житомирської області, (актовий запис № 1). Згідно довідки № 99/02-22 від 09.04.2019 р., виданої виконкомом Мединівської сільської ради Коростенського району Житомирської області [PERSON] , 1947 року народження (яка померла [INFO] ) дійсно на день смерті була зареєстрована та проживала в с.Великий Ліс, Коростенського району Житомирської області. На день смерті ( [INFO] ) в будинку був зареєстрований та проживав співмешканець [PERSON] , 1953 року народження. Актом від 11.04.2019 складеним свідками [PERSON] , 1958 р.н., [PERSON] , 1956 р.н., [PERSON] , 1963 р.н. підтверджуються наступні обставини, а саме те, що [PERSON] з громадянкою [PERSON] проживали з 1991 року по 2010 рік у цивільному шлюбі. Під час проживання вони вели спільне господарство, піклувались один про одного, доглядали за будинком, обробляли земельну ділянку. Після смерті [PERSON] . [PERSON] організував та провів її поховання. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Згідно з п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст.1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Досліджені судом докази узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Позивачем надано достатньо доказів спільного проживання з померлою [PERSON] однією сім`єю. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести факт спільного проживання його із [PERSON] без реєстрації шлюбу і зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим ін підлягає задоволенню.

Outcome: approved