Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач з врахуванням змінених позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь 36897,56 грн. незаконно нарахованої і виплаченої заробітної плати та 568, 97 гривень судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 24.12.1993 року по 03.10.2014 року перебував у трудових відносинах із Долинським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства. На виконання ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2014 року №343/2055/14-к та на підставі направлення на проведення ревізії від 12.08.2014 року № 253 в Долинському виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства була проведена позапланова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 01.01.2011 року по 21.07.2014 року. Даною ревізією встановлено, що відповідачу [PERSON] у період, який підлягав ревізії, за час його перебування в закордонних поїздках було незаконно нараховано заробітну плату на суму 38897,30 гривень, в тому числі у 2011 році - 6503,66 гривень, у 2012році-13930,40 гривень, в 2013 році - 15225,89 гривень та у першому півріччі 2014 року - 3337,35 гривень. На підставі довідки про нарахування та виплату заробітної плати відповідачу виплачена заробітна плата в сумі 36897,56 гривень. Позивач вважає,що вказані кошти отримані відповідачем ,є майном набутим без достатньої правової підстави і на підставі ст.1212 ЦК України підлягають стягненню. Оскільки відповідач на їх вимогу добровільно незаконно отримані кошти не повертає, виникла необхідність звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив позов задоволити, з вищенаведених підстав. Окрім цього просив стягнути судові витрати за розміщення оголошення в газеті "Галичина" в розмірі 180 гривень. Представник відповідача позовних вимог не визнала та пояснила про те, що позов з урахуванням зміни підстави заявлено відповідно до ст. 1212 ЦК України. Однак існує спеціальна норма матеріального права, яка регулює правовідносини, які склались між сторонами по справі. Так, ст. 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконання розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується (правова позиція, висловлена у постанові ВСУ від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14). Таким чином саме позивач повинен довести наявність таких фактів. Однак, позивач не вказав, які саме дії відповідача є недобросовісними та призвели до безпідставної виплати заробітної плати, та не довів недобросовісність його дій, так само, як не довів, що виплата була проведена за наявності рахункової помилки. Згідно посадової інструкції [PERSON] до його функціональних обов'язків не входило нарахування собі заробітної плати та її виплата, так само, як не доведено можливості внесення ним неправдивих відомостей до табелю обліку робочого часу, який вівся іншою особою, не доведено тиску чи іншого впливу на осіб, які відповідали за ведення табелю робочого часу, контролю за дотриманням трудового розпорядку, нарахуванням та виплатою зарплати, а тому відсутня вина та недобросовісність з боку відповідача. Питання недобросовісності набуття відповідачем спірних коштів не вирішувалося і в акті позапланової ревізії, так як це не є компетенцією фінансової інспекції. Між сторонами існували трудові відносини. Кодекс законів про працю чітко визначає права і обов'язки, як працівника, так і роботодавця. Кодексом не передбачено обов'язку працівника повідомляти про відсутність на робочому місці, але передбачено право роботодавця зафіксувати такий факт, та у випадку відсутності документів про поважність причин відсутності на роботі, застосувати дисциплінарне стягнення: догану чи звільнення. А тому, враховуючи, що сумлінність поведінки набувача грошових коштів не спростована позивачем, підстав для задоволення позову не вбачається та у ньому слід відмовити. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено,що [PERSON] був прийнятий на роботу в Долинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства згідно наказу № 038 від 10.04.1997 року на посаду слюсара-ремонтника, а у відповідності до наказу № 029 від 01.03.2010 року його переведено на посаду машиніста насосних установок ІІ підйому. Згідно наказу №223 від 19.09.2014 року його звільнено з роботи з 03.10.2014 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Калуською об»єднаною державною фінансовою інспекцією ДФІ в Івано-Франківській області з 13.08.2014 року по 29.08.2014 рік було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Долинського ВУВКГ за період з 01.01.2011 року до 21.07.2014 року. Така ревізія проводилась на виконання ухвали слідчого судді Долинського районного суду від 07.08.2014 року . З даних акту встановлено,що ревізією виявлено наявність фактів оплати праці за невідпрацьований період з 2011 року по перше півріччя 2014 року . Зокрема, встановлено що в порушення вимог ст.94 КЗпП України та ст.1 Закону України «Про оплату праці « машиністу насосних установок ІІ підйому [PERSON] за час його перебування у закордонних поїздках незаконно нараховано та виплачено заробітну плату на суму 38897,30грн. В тому числі у 2011 році - 6503,66 гривень, у 2012році-13930,40 гривень, в 2013 році - 15225,89 гривень та у першому півріччі 2014 року - 3337,35 гривень. При цьому ревізією проведено суцільним способом шляхом співставленням даних зазначених в табелях обліку відпрацьованого робочого часу ,наказах про надання відпусток, розрахункових відомостей з даними інформації про перетин відповідачем кордону управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Івано-Франківській області від 21.07.2014 року №6197. НА підставі цього акту Калуською об»єднаною державною фінансовою інспекцією виконувачу обов»язків начальника Долинського ВУВКГ Микитину Г.Є. направлено вимогу від 03.09.2014 року №830-14\\987 про усунення порушень виявлених позаплановою ревізією. Зокрема, стягнути з [PERSON] зайво виплачені доплати в розмірі 38897,30грн.,які ним отримані безпідставно. В іншому випадку стягнути кошти з винних у незаконному нарахуванні та виплаті доплат осіб у порядку та розмірах ,встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України. Обгрунтовуючи в суді позовні вимоги представник позивача змінив підставу позову зіславшись на положення ст.1212 ЦК України. Просив стягнути з відповідача на їх користь незаконно нараховану і виплачену заробітну плату в сумі 36897,56 гривень. З довідки №08 від 09.03.2016 року виданої Долинським ВУВКГ,встановлено,що в періоди вказані в акті ревізії [PERSON] було нараховано зарплату в розмірі 38997,30гривень. Після утримання податків і зборів відповідачу на руки було виплачено 36897,56гривень ,які просять стягнути з відповідача. У відповідності до вимог ст.ст.11,31 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу ,в межах заявлених ними позовних вимог. Вивчення предмету та підстав заявленого позову належить виключно позивачу. При цьому ,підстава позову -це обставини ,якими позивач обгрунтовує свої вимоги ,які об»єктивуються у поданих доказах. Звертаючись до суду із позовом Долинське ВУВКГ посилалось на те,що актом позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Долинського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства підтверджено заподіяння [PERSON] підприємству матеріальної шкоди внаслідок незаконного нарахування та виплати йому за час перебування в закордонних поїздках заробітної плати на загальну суму 38897,30грн. При цьому як правову підставу вирішення спору позивач зазначив положення ст.1212 ЦК України. Однак суд не погоджується з доводами позивача з цього приводу ,оскільки відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем і з цього приводу виник спір. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини ,які виникають у зв»язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов»язання з безпідставного набуття ,збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна б)набуття або збереження за рахунок іншої особи,в)відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону ,адміністративного акту, правочину або інших підстав ,передбачених статтею 11 ЦК України). Як свідчать матеріали справи відповідачу нараховувалась заробітна плата за існування достатніх правових підстав ,у спосіб що не суперечить трудовому та цивільному законодавству, так як вівся службовими особами позивача табель обліку робочого часу за весь період, нараховувалась заробітна плата з якої сплачувались обв»язкові платежі та перераховувалась на рахунок банку. Окрім цього в обов"язки по трудовому договору [PERSON]не входило нарахування собі заробітної плати ,що виключає наявність вини відповідача в їх неправильному або безпідставному нарахуванні та причинного зв"язку зі заподіяною шкодою позивачу за даними акту ревізії №830-21\\32 від 29.08.2014 року. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність посилань позивача на те, що ,сума 36897,56 гривень вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України, так як він просить стягнути незаконно нараховану і виплачену заробітну плату в сумі 36897,56гривень.. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави ,якщо ці кошти є заробітна плата і платежі ,що прирівнюються до неї ,якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно ,за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача ,застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України. При цьому правильність виконаних рахунків ,за якими була проведена виплата ,а також добросовісність набувача презюмується ,отже зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція ,висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-91цс14),яка згідно ст..214 ЦПК України є обов'язковою до застосування. Отже закон встановлює два винятки із цього правила:по-перше ,якщо виплата зазначених платежів є результатом рахункової помилки з боку особи ,яка проводила цю виплату ; по друге у разі недобросовісності з боку набувача. Зазначене у ст..1215 ЦК України майно підлягає поверненню в разі наявності цих фактів. Доказів ,що діями відповідача ,які мають ознаки діянь переслідуваних у кримінальному порядку чи недобросовісності з боку набувача Долинським ВУВКГ не надано. Матеріалами справи встановлено,що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за номером №120140090160000379 від 15 липня 2014 року щодо факту незаконного нарахування та виплати заробітної плати в Долинському ВУВКГ. Проте ,на день звернення з позовом до суду та винесення рішення повідомлення про підозру нікому ( в тому числі і відповідачу )не оголошено,що підтвердили представники сторін. Таким чином суд приходить до висновку,що правовідносини сторін регулюються нормами ст..1215 ЦК України ,а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог,яка застосовується у випадку не врегулювання відносин спеціальним інститутом цивільного права . Також позивачем не представлено належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог,що з його сторони було допущено рахункову помилку у нарахуванні заробітної плати та не довів факт недобросовісності з боку відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.1212,1215 ЦК України,

Outcome: dismissed