Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, так як вона, працюючи кіоскером дільниці Кіровоградської дирекції УДППЗ "Укрпошта", будучи матеріально відповідальною особою, умисно, використовуючи своє службове становище, привласнила та розтратила грошові кошти, сплачені громадянами в якості оплати за природний газ та електроенергію, внаслідок чого вказані кошти не надійшли до енергопостачальних підприємств, і останніми були заявлені претензії до підприємства поштового зв'язку про невиконання договірних зобов'язань з вимогою перерахування коштів, які підприємство змушене було відшкодувати. Також вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року з засудженої [PERSON] стягнуто кошти на користь користувачів, вказаних у вироку, зокрема і на користь громадянки [PERSON] тому позивач звернувся до відповідачки з проханням повернути зайво отримані кошти в розмірі 640 гривень 80 копійок, однак, відповідач не бажає повернути кошти в добровільному порядку, тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов не визнала, мотивуючи це тим, що кошти вона від [PERSON] вона не отримала. Суд заслухавши сторони, дослідивши документи справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового слідства встановлено, що що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, так як вона, працюючи кіоскером дільниці Кіровоградської дирекції УДППЗ "Укрпошта", будучи матеріально відповідальною особою, умисно, використовуючи своє службове становище, привласнила та розтратила грошові кошти, сплачені громадянами в якості оплати за природний газ та електроенергію, внаслідок чого вказані кошти не надійшли до енергопостачальних підприємств, і останніми були заявлені претензії до підприємства поштового зв'язку про невиконання договірних зобов'язань з вимогою перерахування коштів, які підприємство змушене було відшкодувати. Також вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року з засудженої [PERSON] стягнуто кошти на користь користувачів, вказаних у вироку, зокрема і на користь громадянки [PERSON] стягнуто кошти в сумі 640 гривень 80 копійок. Як вбачається з копії виконавчого провадження у відділі ДВС Петрівського РУЮ, 23.12.2011 року було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом виданим Петрівським районним судом Кіровоградської області 11.07.2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 640 гривень 80 копійок завданого збитку. А 25.12.2013 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Петрівського РУЮ винесено постанову про поверненння виконачого документу стягувачеві в зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення за його місцем проживання та згідно довідок від реєструючих органів, боржник не працює та на підставі цього виконавчий лист був повернутий стягувану. Тобто з вищевикладеного випливає, що відповідач не отримувала від [PERSON] кошти в сумі 640 гривень 80 к опійок за виконавчим листом виданим Петрівським районним судом Кіровоградської області 11.07.2011 року, а тому з неї не можуть бути стягнуті вказані кошти. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можутьгрунтуватися на припущеннях. Відповіднодо ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, на підставі вище викладеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 58, 60, 61 ЦПК України.

Outcome: dismissed