Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14\~724.66 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 2 270.00 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 14 листопада 2019 року з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем "Volkswagen Caddy", державний номер [NUMBER] , в м. Одеса по вул. Фонтанна дорога відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль "Chevrolet Lacetti", державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] отримав пошкодження. Вина [PERSON] у вчиненні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Болградського районного суду Одеської області від 24.12.2019 року. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. 01 грудня 2019 року власник пошкодженого автомобіля, потерпілий [PERSON] , з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Позивач МТСБУ відшкодував потерпілому збитки в розмірі 13\~774.66 гривень, а також поніс витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 950.00 гривень, тобто виконав покладений на нього Законом обов`язок, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 26.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 13:00 годину 16 вересня 2021 року (а.с.48), про що повідомлено сторін по справі. В судове засідання призначене на 16.09.2021 року: -представник позивача до суду не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.52). -відповідач про справі також до суду не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином за адресою свого постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.46), шляхом отримання судової повістки виклику (а.с.51). Будь-яких заяв, клопотань, тощо, на спростування доводів позивача, відповідачем до суду направлено не було. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України\~(а.с.45). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви позивача по справі, суд прийшов до висновку\~про задоволення позовних вимог\~за наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2019 року\~інспектором 7 роти 2 батальйону УПП в Одеській області був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №133674, згідно якого в цей день об 11:20 годині гр. [PERSON] в м.Одесі по вул. Фонтанна дорога, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy державний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не витримав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Сhevrolet Lacetti, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по переду, в результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Болградського районного суду Одеської області від 24.12.2019 року [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі санкції цієї статті призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень (а.с.4). Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АО/4622537 (а.с.5). Потерпіла особа [PERSON] своєчасно звернувся до позивача з повідомленням про ДТП від 14.11.2019 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 01.12.2019 року (а.с.8,10). Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: -Звіту № 16183 від 10.01.2020 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (а.с.11-26); -Довідки № 1 від 19.03.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.27); -Наказу № 3644 від 3003.2020 року (а.с.28). Позивач відшкодував потерпілому збитки у розмірі 13\~774, 66 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят чотири гривень шістдесят шість копійок), відповідно до платіжного доручення № 1477128 від 01.04.2020 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 950,00 (дев`ятсот п`ятдесят гривень) відповідно до платіжного доручення № 989666 від 10.02.2020 року (а.с.31,32). 01 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято\~Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначеним Законом були визначені обов`язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно до ст. 38.1.1. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно із\~ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст.1191 ЦК України\~), а також\~ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК України\~і ст.27Закону України «Про страхування»\~встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст.27 Закону України «Про страхування»\~та ст.993 ЦК України\~до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно до ст. 38\~Закону України «Про страхування», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду,\~який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,\~відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги\~ст.1191 ЦК України, п. 38.2.1\~ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,\~у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . У відповідності до положень ст.ст.13,\~81,\~83 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно\~ст.82 ч.1 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно\~ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно\~ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та вважає за необхідним, стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування. Частиною 1 ст.141 ЦПК України\~визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (платіжне доручення № 1029919 від 02.06.2021 року), а тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved