Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що є мешканцями [ADDRESS]. В 2014 році вони дізналися, що 23/100 часток квартири були незаконно, без їх згоди, приватизовані. Тому просять визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло - 23/100 часток [ADDRESS]. В подальшому позивачі уточнили позов і просять визнати недійсним свідоцтво № 125 про право власності на житло - 23/100 часток [ADDRESS], видане виконавчим комітетом Жовтневої районної ради 19.01.1995 року на ім'я [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON], представники позивачів на позові наполягають на підставах, викладених в ньому. Пояснили, що дозволу позивачів на реєстрацію [PERSON] в спірній квартирі та її подальшу приватизацію не було, тому порушені вимоги ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що правонаступником виконавчого комітету Жовтневої районної ради була Жовтнева районна адміністрація Запорізької міської ради. Але вона ліквідована в 2011 році. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Жовтневому району не є правонаступником цих юридичних осіб, тому не є належним відповідачем. Представник МКП «Основаніє» в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що особові рахунки в [ADDRESS] були розділені в 1992 році. [PERSON] в квартирі був зареєстрований вже після цього і в подальшому приватизував свою частку комунальної квартири. На теперішній час заява на реєстрацію [PERSON] за цією адресою знищена, оскільки строк її зберігання 5 років. Представник Запорізької міської ради в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що для приватизації частини [ADDRESS] КП ВРЄЖО № 2 було надані всі необхідні документи. Квартира на той час була квартирою спільного заселення і згода інших мешканців квартири на приватизацію її частки не була потрібна. Тому вважає, про приватизація частки квартири проведена відповідно до положень законодавства. До теперішнього часу ніким не доведено та не встановлено, що [PERSON] в квартирі зареєстровано незаконно. В судові засідання 26 лютого та 12 березня 2015 року [PERSON] не з'явився. Повістки отримав. Про причини неявки суду не повідомив. Інші учасники не заперечують проти розгляду справи за його відсутності. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю цього відповідача. Вивчивши матеріали справи, надані судові докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що вимоги позову не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі ордеру № 2779 серія Б від 20.05.1987 року в [ADDRESS] заселилися [PERSON] з родиною -[PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з довідками ЦОА № 2 ЄАС від 02.07.2014 року в [ADDRESS] з народження зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Розпорядженням Жовтневої районної ради № 125р від 19.01.1995 року в приватну власність [PERSON] передані наступні приміщення комунальної квартири [ADDRESS]: кімната № 6, площею 10,7 м.кв., підсобні приміщення залишені в загальному користуванні. Відповідно до свідоцтва № 125, виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради 19.01.1995 року [PERSON] на праві власності належить 23/100 часток [ADDRESS]. Йому передана кімната № 6, площею 10,7 м.кв., підсобні приміщення залишені в загальному користуванні. Згідно з довідкою про склад сім'ї наймача квартири, в якій мешкають 2 наймача, та займані ними приміщення, [ADDRESS] є квартирою спільного заселення сім'ями двох наймачів. [PERSON] в цієї квартирі займає кімнату № 6, площею 10,7 м.кв. Згідно з актовим записом № 1079 [PERSON] помер [INFO]. З відповіді 4 Запорізької державної нотаріальної контори вбачається, після померлого [PERSON] спадкова справа не заводилася. З особового рахунку [NUMBER] вбачається, що квартиронаймачем кімнати, площею 10,7 м.кв. у [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.1999 року. З особового рахунку [NUMBER] вбачається, що квартиронаймачем двох кімнат, площею 31.8 м.кв. у [ADDRESS] є [PERSON] Особові рахунки розділені на підстави заяви від 27.06.2002 року. Згідно з довідкою ЦОА № 2 ЄАС від 17.09.2014 року в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 1991 року, [PERSON] з 2001 року, [PERSON] з 2010 року та [PERSON] з 2013 року. З картки прописки вбачається, що [PERSON] в [ADDRESS] зареєстрований з 06.10.1993 року і знятий з реєстрації 24.05.1995 року. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29.07.2014 року відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання дійсною угоди купівлі-продажу 23/100 частин [ADDRESS]. Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Законом України N 3981-XII від 22.02.94 року внесені зміни до ч.2 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", якими виключені положення Закону про те, що не підлягають приватизації… квартири, в яких мешкають два або більше наймачів, при відсутності згоди всіх на приватизацію займаної квартири. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). Відповідно до ч.2 ст64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Враховуючи, що на час здійснення приватизації [PERSON] 23/100 часток [ADDRESS], що складалися з кімнати № 6, ця квартира була квартирою спільного заселення та в неї були відкриті окремі особові рахунки, для приватизації [PERSON] частини квартири не була потрібна згода мешканців квартири, які не були членами його сім'ї. Тому приватизація частини квартири [PERSON] відповідала наведеним положенням Законодавства. Законність поділу особових рахунків, реєстрації [PERSON], в [ADDRESS], розпорядження Жовтневої районної ради № 125р від 19.01.1995 року позивачами не оспорюється.

Outcome: dismissed