Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Представник органу опіки та піклування районної державної адміністрації звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила суду, що діти проживають фактично без будь-якого материнського догляду і виховання. У зв'язку з цим позивач вважає доцільним позбавити батьківських прав за ухилення від виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], 2010 року народження, [PERSON], 2012 року народження та [PERSON], 2013 року народження, а також батька [PERSON] 2010 року народження - [PERSON]. Прокурор Шевченківського району Харківської області у судовому засіданні позов підтримала, вважає за необхідне його задовольнити, оскільки відповідачі злісно не виконують батьківських обов'язків щодо виховання та утримання своїх дітей. Відповідачі в жодному судовому засіданні не з'явилися, хоча належним чином відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України були повідомлені про час та місце слухання справи, що підтверджується копіями повісток про виклик до суду в матеріалах справи (а.с.30, 31,34,38,), а також рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.42,45). Крім того, згідно п. 3 ч. 4 ст. 122 ЦПК України позивача було зобов'язано здійснити виклик відповідача [PERSON] через оголошення у пресі, що було виконано згідно судового оголошення в газеті «Слобідський Край» № 79 від 02 липня 2016 року про виклик відповідача до суду, яке міститься в матеріалах справи (а.с.36). Оскільки від відповідачів не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, то суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши думку прокурора, суд вважає, що позов підлягає задоволенню лише частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В березні місяці 2014 року до Шевченківської райдержадміністрації звернувся гр-н [PERSON] із заявою про визначення місця проживання його дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 20.04.2012 року (а.с.5) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 16.05.2013 року (а.с.6) разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Разом в родині [PERSON], проживає [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 26.07.2010 року (а.с.4), дитина від першого шлюбу його дружини. Згідно свідоцтва про народження дитини батьком хлопчика записаний [PERSON], 1976 року народження, зареєстрований та мешкаючий за адресою: [ADDRESS]. У вихованні неповнолітнього [PERSON], його батько [PERSON] ніякої участі не приймає від народження дитини. Хлопчик проживає з [PERSON] та вважає його своїм батьком. Мати дітей - [PERSON], 1988 року народження, безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, з 2014 року з дітьми не проживає, не спілкується, не займається вихованням, утриманням, лікуванням та взагалі не цікавиться їх життям. Факт батьківської недбалості стосовно [PERSON] підтверджується підписами сусідів в письмовому поясненні [PERSON], копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.13). Крім того, згідно акту Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 27.02.2015 року [PERSON] не проживає зі своєю сім'єю, участі у вихованні дітей не приймає (а.с.15). В серпні 2014 року працівниками служби у справах дітей з матір'ю дітей - [PERSON] було проведено бесіду з-приводу її неналежного виконання батьківських обов'язків та офіційно попереджено про відповідальність та наслідки за їх невиконання (а.с.12). Службою у справах дітей в жовтні 2014 року до Шевченківського РВ ГУМВС України направлено запит щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. З інформації Гусинської сільської ради Куп"янського району від 31.03.2016 року № 120 відомо, що гр-ка [PERSON] за час проживання на території Гусинської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. Постійно зловживала спиртними напоями, веде аморальнй спосіб життя, неодноразово залишала дитину зі своїми батьками. Сільська рада проводила рейди перевірки, під час яких було встановлено, що родина проживала в антисанітарних умовах, завжди була брудна, жінку попереджали про те, що якщо вона не змінить ставлення до дитини, її буде позбавлено батьківських прав (а.с.16). Відповідно до листа КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Шевченківського району» від 21.04.2016 року № 281, [PERSON] не проживає з сім'єю близько 2-х років та не виконує своїх батьківських обов'язків. Мати зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя (а.с.20). Згідно інформації Грушівського ДНЗ (ясла-садок) «Вишенька» від 18.04.2016 року № 08, мати дітей - [PERSON] та біологічного батька сина [PERSON] - [PERSON] в дошкільному закладі жодного разу не бачили. Оформленням документів, утриманням дітей, їх лікуванням та вихованням займається [PERSON] (а.с.19). Таким чином, суд приходить до висновку, що мати малолітніх дітей - [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач - [PERSON], відповідно до характеристики Гусинської сільської ради Куп'янського району Харківської області від 31.03.2016 року № 116, чоловік ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Щодо поведінки, характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, проживає разом зі своїми батьками за їх рахунок (а.с.18). З 2011 року [PERSON] проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на нього батьківських обов"язків не виконує, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, зовсім не цікавиться життям сина. [PERSON], 2010 року народження, не знає свого біологічного батька та не має до нього родинних почуттів. В зв'язку з зазначеним, питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина: [PERSON], [INFO], розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини (витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини від 24.03.2016 року № 3-3), результатом розгляду якого членами комісії прийнято одностайне рішення про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав (а.с.21). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно до положень ст.164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року з наступними змінами "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Виходячи з аналізу зібраних доказів суд вважає, що батьки які не піклуються про дітей, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання своїх дітей, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ними освіти, негативно впливають на дітей - мають бути позбавлені батьківських прав. В даному випадку позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] є доцільним, відповідає інтересам їх дітей та дитини, необхідне для встановлення остаточного соціально-правового статусу. Стосовно стягнення аліментів, згідно ст. 180 СК України відповідачі зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, з відповідача по справі - [PERSON] суд вважає належним стягнути аліменти на утримання своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання свого неповнолітнього сина, суд вважає за необхідне відмовити, так як ні в позові, ні в судовому засіданні представником позивача не було вказано на чию користь необхідно проводити стягнення аліментів. На рахунок неповнолітньої дитини, як просив представник позивача у позові, аліменти не можуть бути стягнуті, оскільки дитина не набули цивільної дієздатності. В подальшому при передачі дитини до органу опіки та піклування та встановлення над ним опікуна чи влаштування до дитячого закладу, вказані позовні вимоги можуть бути заявлені повторно. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: partial