Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 03.07.2015 року померла [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Зарічна, 38, с.Слобода Буринського району Сумської області. Вона являється спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса. Однак, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки спадкодавець за життя не отримувала правовстановлюючий документ на будинок. Тому позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Сумська область, Буринський район, с.Слобода, вул. Зарічна, буд. 38. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить позовні вимоги задовольнити ( а.с. 88-89). Представник позивачки - [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити ( а.с. 93-94). Представник відповідача - Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області у судове засідання не зявився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 47). Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 липня 2015 року померла [PERSON] ( а.с.5). У довідці Слобідської сільської ради Буринського району від 01.02.2017 року № 159 зазначено, що [PERSON], яка померла 03.07.2015 року, була постійним мешканцем с.Слобода Буринського району, та на день смерті проживала сама [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався Слобідською сільською радою за №361 від 24.05.2006 року ( а.с. 47). За життя [PERSON] склала заповіт від 24.05.2006 року, який посвідчений секретарем виконкому Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області та зареєстрований за №361, в якому все своє майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла позивачці [PERSON] ( а.с. 55). Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~ для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки 24.09.2015 року подавала заяву до нотаріуса Буринського районного нотаріального округу про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і на частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи №236/2015 після померлої [PERSON] (а.с. 52-78). Позивачка звернулась до нотаріуса Буринського районного нотаріального округу щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: Сумська область, Буринський район, с.Слобода, вул. Зарічна, буд. 38, однак, нотаріус повідомив позивачку про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний будинок ( а.с. 35). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки, виданої Слобідською сільською радою Буринського району за №2459 від 07.11.2017 року, згідно із записом в погосподарській книзі № 10, особовий рахунок №01-475-5, [PERSON] є власником житлового будинку (рік забудови - 1958), загальною площею 49,3 кв.м., з господарськими спорудами: сарай (1958 року побудови), сарай (1958 року побудови), сарай (1958 року побудови), сарай (1958 року побудови), що знаходиться за адресою: Сумська область, Буринський район, с. Слобода, вул. Зарічна, 38 ( а.с. 97). Згідно рішення другої сесії Слобідської сільської ради від 19.11.2015 року, було перейменовано у с.Слобода вулицю Ульянова - на вул.Зарічна без зміни нумерації будівель ( а.с. 96 ). Власником земельної ділянки, площею 0,0882 га, що знаходиться за адресою: Буринський район, с.Слобода, вул. Зарічна (Ульянова), 38, з цільовим призначенням - для індивідуального житлового будівництва, є [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЗ № 356729 від 23.04.2009 року (а.с. 95). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13.06.2012 року за № 6-54 цс 12, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державою реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. В даному випадку суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року № 533-ХІІ"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26. \~\~\~\~\~\~\~\~ Записи у погосподарських книгах визнавались у якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно ст. 13 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, до обєктів права приватної власності належать в тому числі і жилі будинки. \~\~\~\~\~\~\~\~ При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, в тому числі, і технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 05.09.1992 року був визначений порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення, тобто до 05.09.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 « Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом» не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.0.1992 року, при набутті права власності на обєкти. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 « Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Вказаний порядок визначений в абз. 2 п. 3.1. Розділу ІІІ «Прийняття в експлуатацію обєктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року, зареєстрованому в Міністерстві Юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно п. 26 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року « Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», із змінами та доповненнями, та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Відповідно до п.п. 10, п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З довідки ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» від 30.01.2017 року вбачається, що право власності на житловий будинок № 38 по вулиці Зарічна в селі Слобода Буринського району Сумської області, не зареєстроване до 01.01.2013 року, до державного реєстру прав власності житловий будинок не занесений. До складу будинку входить: житловий будинок з прибудовою - «А-1», загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м., сарай - «Б», сарай - «В», сарай «Г», сарай - «Д», сарай - «Е», огорожа - «№1-3». Загальна вартість житлового будинку з господарськими спорудами становить 67\~754 грн. ( а.с. 6). Згідно даних технічного паспорту на спірний житловий будинок, виготовленого КП «Буринське бюро технічної інвентаризації» 18.12.2007 року, житловий будинок з прибудовою «А-1» та сараї - «Б,В,Г,Д,Е» побудовані у 1958 році (а.с. 23-28). Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж спірного житлового будинку з прибудовами №12-17-ТО від 18.06.2017 року, затвердженого експертом по технічному обстеженню будівель і споруд, за результатами проведеного технічного обстеження встановлена відповідність вимогам надійної і безпечної експлуатації вищевказаного спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Буринський район, с.Слобода, вул. Зарічна, 38 (а.с. 7-28). Судом встановлено, що єдиною спадкоємицею за заповітом після померлої [PERSON] є позивачка [PERSON]. Згідно ст. 31 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-УІ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції зі змінами від 06.10.2016 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Згідно ч.2 даної статті Закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим. На даний час зареєструвати право власності на спірний житловий будинок за померлою [PERSON] не можливо у звязку зі смертю останньої. Згідно п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи закінчується в момент смерті. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка, яка прийняла спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її права власності на спадкове майно у судовому порядку. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.\~\~Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved