Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 24.12.2013 року Ірпінським міським судом Київської області було винесено рішення по справі №367/7709/13-ц, яким позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] [ADDRESS] , а в іншій частині позову відмовлено. 01.04.2016 року Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було виправлено помилку в указаному вище рішенні, а саме зазначено в тексті резолютивної части ни реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] [NUMBER] . 03.08.2016 року [PERSON] було зареєстровано право власності на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , про що свідчать Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.08.2016 року № 65368983 та №65363658 відповідно. З вказаних вище Інформаційних довідок позивачу стало відомо про те, що 27.07.2016 року на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] було накладено арешт у зв`язку з винесенням Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50162314 від 26.07.2016 року. При цьому особою, майно якої обтяжується, вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕРС-СІТІ». Отже, право власності на зазначені вище квартири було визнано за Позивачем в судовому порядку до моменту накладення арешту на майно Відповідача 1 на користь Відповідача 2. Наявність арешту спричиняє неможливість здійснення Позивачем свого суб`єктивного права, оскільки його право на розпорядження вказаним вище нерухомим майном обмежене. У зв`язку із вищевикладеними обставинами просить суд, зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] [ADDRESS] , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50162314 від 26 липня 2016 року Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтримав обставини викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов, таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, судом встановлено,що 24.12.2013 року Ірпінським міським судом Київської області було ухвалено рішення по справі №367/7709/13-ц, яким позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] [ADDRESS] , а в іншій частині позову відмовлено. Ухвалою від 24.02.2014 року Апеляційного суду Київської області рішення Ірпінського міського суду від 24.12.2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог у визнанні права власності на об`єкти нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] на технічний поверх б/н (в другій секції на 22 поверсі будинку, загальною площею 44, 94 кв.м. в будинку [ADDRESS] залишено без змін. 01.04.2016 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було виправлено помилку в указаному виїде рішенні, а саме зазначено в тексті резолютивної части ни реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] [NUMBER] . 03.08.2016 року [PERSON] було зареєстровано право власності на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , про що свідчать Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.08.2016 року № 65368983 та №65363658 відповідно. 27.07.2016 року на квартири [ADDRESS] [ADDRESS] було накладено арешт у зв`язку з винесенням Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50162314 від 26.07.2016 року. При цьому особою, майно якої обтяжується, вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕРС-СІТІ». Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. У відповідності\~до ст.\~316\~ЦК України\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Статтею 319\~ЦК України\~передбачено,\~що власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При\~здійсненні своїх\~прав та\~виконанні обов`язків\~власник зобов`язаний\~додержуватися моральних\~засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.\~Власність зобов`язує. Власник\~не може\~використовувати право\~власності на\~шкоду правам,\~свободам та\~гідності громадян,\~інтересам суспільства,\~погіршувати екологічну\~ситуацію та\~природні якості\~землі. Держава\~не втручається\~у здійснення\~власником права\~власності. Діяльність\~власника може\~бути обмежена\~чи припинена\~або власника\~може бути\~зобов`язано\~допустити до\~користування його\~майном інших\~осіб лише\~у випадках\~і в\~порядку,\~встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Згідно ст.\~321\~ЦК України\~передбачено,\~що право\~власності є\~непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа\~може бути\~позбавлена права\~власності або\~обмежена у\~його здійсненні\~лише у\~випадках і\~в порядку,\~встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених\~частиною другою статті 353\~цього Кодексу. Статтею 328\~ЦК України\~передбачено,\~що право\~власності набувається\~на підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.\~353\~ЦК України\~у разі\~стихійного лиха,\~аварії,\~епідемії,\~епізоотії та\~за інших\~надзвичайних обставин,\~з метою\~суспільної необхідності\~майно може\~бути примусово\~відчужене у\~власника на\~підставі та\~в порядку,\~встановлених законом,\~за умови\~попереднього і\~повного відшкодування\~його вартості\~(реквізиція). В\~умовах воєнного\~або надзвичайного\~стану майно\~може бути\~примусово відчужене\~у власника\~з наступним\~повним відшкодуванням\~його вартості. Реквізоване\~майно переходить\~у власність\~держави або\~знищується. Оцінка,\~за якою\~попередньому власникові\~була відшкодована\~вартість реквізованого\~майна,\~може бути\~оскаржена до\~суду. У\~разі реквізиції\~майна його\~попередній власник\~може вимагати\~взамін надання\~йому іншого\~майна,\~якщо це\~можливо. Якщо\~після припинення\~надзвичайної обставини\~реквізоване майно\~збереглося,\~особа,\~якій воно\~належало,\~має право\~вимагати його\~повернення у\~судовому порядку. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно, одночасно вона зобов`язується повернути грошову суму або річ, яка була нею одержана у зв`язку з реквізицією, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ "АВЕРС\~-\~СІТІ",\~ТОВ "Мьолі-Інвест-Україна" про зняття\~арешту з\~майна слід\~задовольнити у повному обсязі. На підставі ст.ст. 316, 319, 321, 328, 353, 391 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

Outcome: approved