Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеною позовною заявою обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Вона є спадкоємцем після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Заповітом від 28 грудня 2000 року [PERSON], заповіла їй частину майна. При зверненні в нотаріальну контору для прийняття спадщини отримала відмову, оскільки нею був пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом. Просить поновити термін для прийняття спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у заяві додатково зазначивши, що експертом при складанні технічного паспорту будинку було допущено описку у даті. Відповідачка в судове засідання не з'явилася подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги викладені в позовній заяві [PERSON] задовольнити повністю(а.с.29). Суд, заслухавши пояснення представника позивачки , перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, давши їм правову оцінку, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Нормами статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Статтею 60 зазначеного Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Нормами ст.534 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Місцем відкриття спадщини та часом відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 17,525,526 ЦК України в редакції 1963 року. Нормами статті 527 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. У відповідності до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 533 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець за законом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що за спадкодавцем [PERSON], згідно записів у погосподарських книгах обліковано будинковолодіння [ADDRESS], в яке входить житловий будинок побудований в 1947 році (а.с.12,13). [PERSON] померла [INFO] в с. Міжріччя Болехівської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.10). Згідно заповіту №31 від 28 грудня 2000 року [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS], Болехівської міської ради, Івано-Франківської області, та земельну ділянку що прилягає до нього (а.с.17,21,22). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в яку також входить будинковолодіння по [ADDRESS] яке згідно технічного паспорта складається з: житлового будинку житловий будинок (літера А) площею 65,6 м2, шопи (літера Б), вбиральні (літера В), колонки (№1), огорожі (№2), огорожі (№3) загальною вартістю 106821 грн. (а.с.18,20). Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно заповіту №31 від 28 грудня 2000 року [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS], Болехівської міської ради, Івано-Франківської області, та земельну ділянку що прилягає до нього(а.с.21-22). При зверненні [PERSON] до нотаріуса з приводу прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] позивачці було відмовлено оскільки останньою було пропущено шестимісячний термін для подання заяви для прийняття спадщини (а.с.24). З довідки Міжрвчанської сільської ради за №527 від 12 квітня 2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов від 12 квітня 2016 року вбачається, що спдкодавець [PERSON] була зареєстрована і проживала [ADDRESS] і за вказаною адресою постійно проживає позивачка зі своєю сім'єю (а.с.11,15) Суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном, а саме проживала та доглядала за будинковолодінням. Окрім того відповідачка визнала заявлений позов та не заперечила проти визнання права власності на будинковолодіння за позивачкою. Визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує права інших осіб. Судом не здобуто доказів того, що [PERSON] у встановлений ст.533 ЦК України (в редакції 1963 року) шестимісячний термін відмовилася від прийняття спадщини, таких доказів не надано відповідачкою. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, встановлено: якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом став пропуск шестимісячного строку для подання заяви для прийняття спадщини (а.с.24). В іншому порядку, як судовому позивачка не має можливості визнати право власності на спадкове майно. За таких обставин суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно, а саме домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS], Болехівської міської ради, Івано-Франківської області, куди входить згідно технічного паспорта: житловий будинок (літера А) площею 65,6 м2, шопа (літера Б), вбиральня (літера В), колонка (№1), огорожа (№2), огорожа (№3) загальною вартістю 106821 грн. Заявлена [PERSON] вимога щодо продовження строку на прийняття спадщини є похідною при наявності правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на домоволодіння за спадкодавцем, а тому при визнання за спадкоємцем права власності на спадкове майно відпадає необхідність продовження терміну оскільки порушене право позивача поновлено шляхом визнання права власності. Нормами ст.12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок у власність громадянам. Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. У відповідності до п. 34 ч.1 ст.26 вказаного Закону до виключної компетенції міських рад, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Нормами ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності у межах норм, визначених цим Кодексом. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно ст.126 зазначеного Кодексу право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавцю [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, що прилягає житлового будинку по [ADDRESS], Болехівської міської ради, Івано-Франківської області, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку що прилягає до житлового будинку по [ADDRESS], Болехівської міської ради, Івано-Франківської області слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.17,525,526,527,533,548,549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.368,392 ЦК України, ст.81,116,125,126 Земельного Кодексу України, ст.10,26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні",

Outcome: dismissed