Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 11.08.2014р. померла її та відповідача мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], право власності на яку мати отримала на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.09.2013р.. Вона та її брат відповідач по справі після смерті матері є спадкоємцями першої черги. Брат відмовився від прийняття спадщини на її користь. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини, через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, та відсутність державної реєстрації права власності. Таким чином, в нотаріальному порядку вона не може оформити свої права на спадщину і змушена звернутися до суду. Просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Додатково суду пояснила, що мати отримала право власності на вказані квартиру на підставі судового рішення, згідно з яким на ? частину право власності визнано як на майно, набуте під час шлюбу з [PERSON], а на ? частину в порядку спадкування після смерті [PERSON] батька сторін. Зареєструвати в установленому порядку своє право власності мати не встигла, оскільки вона тяжко хворіла на онкологічне захворювання. В даній квартирі вона мешкає з початку її отримання до теперішнього часу, користується нею, оплачує комунальні послуги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, просить його задовольнити, оскільки відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] на користь сестри [PERSON] Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Представник третьої особи ЖБК №280 «Запоріжсталь-24» в судове засіданні не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що 11.08.2014 року померла [PERSON], яка є матірю сторін (арк.9,10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.09.2013р. 337/4670/13-ц (арк..12). Згідно вказаного судового рішення, яке набрало законної сили 08.10.2013р., [PERSON] набула право власності на ? частину вказаної квартири як на майно, набуте в період шлюбу з [PERSON], а на ? частину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Згідно інформаційних довідок від 03.06.2015р. інформація про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня (арк.58-59) 10.02.2015р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері (арк.63). 10.02.2015р. нотаріусом заведена спадкова справа, реєстраційний номер 57090538, яка на час розгляду справи є чинною (арк.70). 12.03.2015р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (арк.82). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 20.03.2015р. відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру (арк.83). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Крім того, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши обставини справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набула право власності на вказане нерухоме майно, оскільки після смерті своєї матері є спадкоємцем першої черги, відповідач брат позивачки відмовився від прийняття спадщини на її користь, вона своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, в подальшому звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але не може отримати його в нотаріальному порядку у звязку з відсутністю правоустановчих документів на вказане спадкове нерухоме майно та відсутністю реєстрації права власності спадкодавця, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, відсутність правоустановчих документів та реєстрації права власності спадкодавця не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини. При цьому, судом встановлено, що спадкове майно належало на праві власності померлій [PERSON] на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.09.2013р., вона тривалий час мешкала у вказаній квартирі, володіла та користувалася нею. Однак вона не встигла зареєструвати своє право власності з обєктивних причин, оскільки тривалий час тяжко хворіла на онкологічне захворювання. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді вказаного нерухомого майна, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право відповідно до ст.. 3 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спірне майно. Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved