Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, що розташована Дніпропетровська область, Новомосковський район, сільрада Вільненська, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пай [NUMBER], що належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27 грудня 2001 року зареєстрований за № 20389, виданого Вільненською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області та зобов'язати Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області зареєструвати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрований за адресою [ADDRESS]) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 5.200 га, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пай №1209. В обґрунтування позову вказує, що позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27 грудня 2001 року належить земельний пай [NUMBER] - земельна ділянка площею 5.200 га, кадастровий номер [NUMBER], який розташований на території Вільненської сільської ради і переданий мені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У 2015 році внаслідок незаконних дій з боку [PERSON] земельна ділянка, на підставі підроблених документів, вибула з володіння позивача, однак постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 позовні вимоги [PERSON] задоволенні частково, визнано противоправним та скасовано рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Васильєвої Д.Д. № 21381951 від 18 травня 2015 про державну реєстрацію права власності (форма власності: приватна, розмір частки: 1/1) на земельну ділянку, що розташована Дніпропетровська область, Новомосковський район, сільрада Вільненська, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], за [PERSON], скасована державна реєстрація права власності від 14 травня 2015 року № 9701511 на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за [PERSON] Постанова суду набрала законної сили 16 серпня 2016 року. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.10.2016 відомості про право власності на земельну ділянку, яка розташована Дніпропетровська область, Новомосковський район, сільрада Вільненська, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], за [PERSON] скасовані. Після скасування запису про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], позивач звернувся до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку на підставі Державного акту від 27 грудня 2001 року. Право власності Позивача на земельну ділянку підтверджується також листом Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № К-203/2-55/6-16 від 06 травня 2016 року, в якому зазначено, що за даними Книги записів державних актів на право приватної власності на землю Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27 грудня 2001 року зареєстрований за № 20389 виданий на ім'я [PERSON] Ці обставини також підтверджені листом від 25 березня 2015 року за № Р- 57/0-57/6-15 управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про те, що позивач станом на березень 2015 року є власником земельної ділянки площею 5.200 га на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 27 грудня 2001 року за № реєстрації 20389. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №31930042 від 19 жовтня 2016 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації Шмигельський М.С. відмовив позивачу в реєстрації права власності на спірну земельну ділянку в зв'язку з тим, що виявлена реєстрація обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 13965302. На підставі заяви [PERSON] у проваджені СВ Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 12015040350002463 від 13 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України за фактом зловживання службовим становищем, шахрайського заволодіння земельними ділянками, що спричинило значну шкоду. Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року за клопотанням позивача накладено арешт на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, розташовану на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області кадастровий номер [NUMBER], яка на той час була зареєстрована за [PERSON], заборонивши будь-яким особам розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном та використовувати його. Позивач звертався до Новомосковського міськрайонного суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, але ухвалою від 05 грудня 2016 року позивачу було відмовлено в задоволенні клопотання в зв'язку з тим, що позивач не є власник земельної ділянки, а з такою заявою можуть звернутися лише власники або користувачі. Судом роз'яснено, що право власності позивача на земельну ділянку повинно бути зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, але така реєстрація відсутня, оскільки оригінал Державного акту на земельну ділянку втрачений, що підтверджується об'явою в газеті «Присамарська нива» від 07 жовтня 2016 року, номер 40 (2289). Вказує, що право власності позивача виникло в той час, коли на спірні правовідносини розповсюджувалися норми ЦК України (1963р), які не вимагали обов'язкової реєстрації права власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Однак, із-за протиправних дій [PERSON] позивач не мав можливості зареєструвати своє право власності, тому на правовідносини, що виникли між сторонами повинно бути застосовані норм діючого цивільного законодавства. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Представники відповідачів кожний окремо надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечили. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надана копія Державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], у відповідності до якого позивачу передано у власність земельну ділянку (земельний пай [NUMBER]), площею 5.200 га, кадастровий номер [NUMBER], який розташований на території Вільненської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується також і відповіддю управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області. Також матеріали справи свідчать, що оригінал Державного акту на земельну ділянку позивачем втрачений, що підтверджується об'явою в газеті «Присамарська нива» від 07 жовтня 2016 року, номер 40 (2289). Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 позовні вимоги [PERSON] задоволенні частково, визнано противоправним та скасовано рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Васильєвої Д.Д. № 21381951 від 18 травня 2015 про державну реєстрацію права власності (форма власності: приватна, розмір частки: 1/1) на земельну ділянку, що розташована Дніпропетровська область, Новомосковський район, сільрада Вільненська, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], за [PERSON], скасована державна реєстрація права власності від 14 травня 2015 року № 9701511 на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за [PERSON] Постанова суду набрала законної сили 16 серпня 2016 року. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 жовтня 2016 відомості про право власності на земельну ділянку, яка розташована Дніпропетровська область, Новомосковський район, сільрада Вільненська, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], за [PERSON] скасовані. Позивач звернувся до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку на підставі Державного акту від 27 грудня 2001 року. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №31930042 від 19 жовтня 2016 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації Шмигельський М.С. відмовив позивачу в реєстрації права власності на спірну земельну ділянку в зв'язку з тим, що виявлена реєстрація обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 13965302. Так, матеріали справи свідчать, що на підставі заяви [PERSON] у проваджені СВ Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 12015040350002463 від 13 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України за фактом зловживання службовим становищем, шахрайського заволодіння земельними ділянками, що спричинило значну шкоду. Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року за клопотанням позивача накладено арешт на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, розташовану на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області кадастровий номер [NUMBER], яка на той час була зареєстрована за [PERSON], заборонивши будь-яким особам розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном та використовувати його. Судом встановлено, що позивач звертався до Новомосковського міськрайонного суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, але ухвалою від 05 грудня 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні клопотання в зв'язку з тим, що позивач не є власник земельної ділянки, а з такою заявою можуть звернутися лише власники або користувачі. Судом роз'яснено, що право власності позивача на земельну ділянку повинно бути зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред'явлений в разі коли власник втратив документ, що засвідчує його право власності. Позов про визнання права власності пред'являється власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому відповідного майна, коли створюється неможливість реалізації власником свого права власності через наявність таких сумнівів та внаслідок втрати правовстановлюючого документу на майно. Правовою підставою існування такого засобу захисту права власності є ст. 16 ЦК України, в ч. 2 якої серед способів захисту цивільних прав та інтересів відокремлюється визнання права, а також ст. 392 ЦК України, яка спеціально присвячена позову про визнання права власності. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України). Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України (ст. 64 Конституції України). Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Правилами ч. 3 та ч. 4 ст. 3 Закону передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягали обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5 Закону). Згідно зі ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять: суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації. До повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить: забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав (ст. 9 Закону). Відповідно до ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно з ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (ст. 27 Закону). Відповідно до ст. 29 Закону, державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку у разі подання заяви про державну реєстрацію прав набувачем похідного речового права на таку земельну ділянку може здійснюватися без подання заявником документа, на підставі якого виникло право власності, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та до моменту автоматизованого перенесення до Державного реєстру прав записів (відомостей) про речові права та обтяження на земельні ділянки з Державного реєстру земель. Крім того, Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за № 1127 (далі Порядок) визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до п.6, 18, 23, Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. На підставі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Конституція України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина, незважаючи на наявність у правових нормах прямої вказівки на можливість такого захисту ( ст.ст. 8, 55 Конституції України). Окрім загального конституційного права на судовий захист цивільне законодавство також передбачає норми, які встановлюють можливість звернення до суду особи, котра вважає, свої права порушеними, невизначеними чи оспореними. На підставі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач на законних підставах набув право власності на земельну ділянку, що є предметом позову, однак зазначена земельна ділянка вибула з його володіння в спосіб, не передбачений законом, реєстрація права власності на зазначену земельну ділянку відбулася за фальсифікованими документами. Встановлені обставини не припинили право власності позивача на земельну ділянку, однак внаслідок наявності арешту, з урахуванням покладеного в обґрунтування ухвали суду про відмову в скасуванні арешту обставин, враховуючи відмову державного реєстратора в реєстрації права власності, суд вважає за необхідне визнати той факт, що право власності позивача на час розгляду справи не визнається і має бути встановлене в судовому порядку та відповідача необхідно зобов`язати вчинити дії з реєстрації права власності, внаслідок чого позовні вимоги є обґрунтованими і позов підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved