Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачка, як власник транспортного засобу, який було пошкоджено в наслідок ДТП, звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів про стягнення страхового відшкодування у розмірі 7 583грн. 59 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.04.2014 року о 17:15 год. з вини водія [PERSON], який керував автомобілем ЗАЗ ТF 699 Lanos СПГ, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], сталося дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої, автомобіль Hyundai I10, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належить позивачці отримав механічні пошкодження. З метою визначення суми матеріального збитку, позивачкою проведено автотоварознавче дослідження, згідно до якого просила стягнути суму матеріальних збитків разом з додатковими витратами пов'язаними з ДТП. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована у ТДВ «СТ«Домінанта», просила стягнення провести зі страхової компанії в ліміті страхування, а розмір франшизи стягнути з відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивачка, обґрунтування позовних вимог підтримала у повному обсязі, пояснила, що для визначення розміру майнової шкоди нею були сплачені витрати на автотехнічне дослідження у розмірі 600грн. Згідно звіту про оцінку вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу складає 6 983грн. 59 коп. За полісом обов'язкового страхування цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ТДВ «СТ«Домінанта», розмір франшизи складає 1000грн. З огляду на викладене, просила стягнути зі страхової компанії 5983грн. 59коп. страхового відшкодування та 600 грн. витрат пов'язаних з оцінкою вартості спричиненої шкоди. З відповідача [PERSON] стягнути розмір франшизи - 1000грн. В судове засідання відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» свого представника не спрямувала, відгук на позовну заяву не надіслала, про час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялись у встановлений законом порядок, тому розгляд справи проведено за відсутності представника страхової компанії. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, оскільки розмір спричиненої шкоди охоплюється лімітом страхування просив стягнення майнової шкоди провести зі страхової компанії, проти відшкодування розміру франшизи не заперечував. Представник третьої особи по справі, Саакян Н.І. надіслала пояснення за позовом, згідно до яких скарг до Нацкомфінпослуг від [PERSON] щодо неналежного виконання зобов'язань ТДВ «СТ»Домінанта» не надходило. Суд, з'ясувавши обґрунтування правової позиції сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], з огляду на наступні підстави. Так, постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.04.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. За обставинами правопорушення встановлено, що 09.04.2014 року приблизно о 17:15 год., [PERSON] керуючи транспортним засобом, автомобілем ЗАЗ ТF 699 Lanos СПГ, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], зупинив автомобіль на вул. Трамвайній навпроти буд.28 в Жовтневому районі м. Маріуполя на зустрічній смузі руху та допустив відкривання пасажиром задньої правої двері, що призвело до зіткнення з проїжджаючим справа автомобілем Hyundai I10, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим порушив п.15.2, 15.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Наведені обставини завдання шкоди, не підлягають додатковому доказуванню та аналізу при розгляді судом даної цивільної справи, відповідно до вимог ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). З огляду на характер спірних правовідносин, за наслідками судового розгляду вирішенню підлягає питання цивільно-правової відповідальності учасника ДТП - [PERSON] та страхової компанії, якою було застраховано цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу. За загальними правилами відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у постанові № 4 пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. За змістом положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Правовідносини у сфері страхування регулюються главою 67 Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування»). Відповідно до полісу № АС/8997942 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правову відповідальність водія у період часу з 15.01.2014 року по 14.01.2015 року застраховано ТДВ «СТ»Домінанта». Забезпечуваним транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль ЗАЗ ТF 699 Lanos СПГ, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], яким [PERSON] керував в момент ДТП. Відповідно до умов вказаного договору страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону). Дії страховика після отримання повідомлення про страховий випадок врегульовані ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пунктів 34.1, 34.2 зазначеної правової норми страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування (п. 36.1 ст. 36 Закону). При цьому пунктом 36.3 ст. 36 Закону передбачено, що в разі, якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку. В матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON] про страхове відшкодування від 12.06.2014 року, з якою остання зверталась до ТДВ «СТ»Домінанта» з метою отримання страхового відшкодування. Згідно поштового повідомлення рекомендована кореспонденція повернута позивачці через закінчення терміну зберігання, що вказує на неможливість вручення її адресату. Відповідно до звіту №226 про оцінку транспортного засобу від 10.06.2014 року, розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Hyundai I10, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], на момент проведення дослідження складає 6 983грн. 59 коп. З огляду на викладене, суд вважає доведеним обов'язок ТДВ «СТ»Домінанта» провести страхове відшкодування майнової шкоди спричиненої внаслідок ДТП, за виключенням розміру франшизи, передбаченої договором страхування. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону № 9596-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно із договором страхування. Розмір франшизи встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика. Розмір франшизи, за полісом № АС/8997942 визначено в у розмірі 1 000 грн., яка підлягає вирахуванню з суми страхового відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, суд керується вимогами ч.1 ст.79 ЦПК України, згідно до яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрат, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України. Враховуючи викладене до судових витрат у вказаній цивільній справі відносяться: витрати, понесені [PERSON] з оплати звіту про оцінки вартості матеріальної шкоди спричиненої власнику транспортного засобу у розмірі 600 грн.; судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом у розмірі 243грн.60 коп. Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат, суд вважає за доцільне стягнення провести з ТДВ «СТ»Домінанта», оскільки зазначені витрати охоплюються лімітом майнової шкоди, а витрати [PERSON] підтверджені відповідними товарними чеками, копії яких містяться у матеріалах справи. На підставі ст. ст. 22, 23, 1167 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з подальшими змінами та доповненнями), постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з подальшими змінами та доповненнями),

Outcome: approved