Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення нею навчання в навчальному закладі або до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 2010 році рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області шлюб між матірю [PERSON] відповідачем було розірвано, стягнуто з відповідача на користь матері аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. На даний час вона навчається у зв'язку із чим потребує додаткових коштів на утримання. Мати самостійно не в змозі надати їй матеріальне забезпечення у повному обсязі, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 10.12.2018 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач подав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково в сумі 1000,00 грн., посилаючись на те що на його утриманні знаходяться мати похилого віку, дружина та дитина від іншого шлюбу. Крім цього, його щомісячний заробіток складає 4845 грн. і даних коштів з урахуванням того, що рішенням суду від 10.12.2018 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу та наявність іншого позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, буде недостатньо для забезпечення належних умов його проживання. Позивач у встановлений законом строк відповіді на відзив до суду не подала. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє частково з таких підстав. Із свідоцтва про народження серії І-НМ №059653 [PERSON], яка народилася 09 листопада 2000 року вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Також встановлено, що [PERSON] навчається на 2 курсі денної контрактної форми навчання спеціальність "Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії" факультету історії, політології і міжнародних відносин ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені [PERSON]", що стверджується довідкою з місця навчання за вих.№06-06/09-13/1311 від 22.02.2019, квитанціями про оплату за навчання (а.с.12-16). У відповідності до ч.1 та 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв'язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобовязані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до розяснень у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, оскільки встановлено, що [PERSON] будучи дочкою відповідача [PERSON], на даний час досягла повноліття, але не досягла 23 річного віку, продовжує навчатися після досягнення повноліття на платній основі, у звязку із чим потребує матеріальної допомоги, а тому враховуючи обовязок батька брати участь в утриманні своєї дитини, позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину до завершення навчання, але не далі, як досягнення 23 річного віку є підставними. При цьому суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, оскільки на переконання суду докази про наявність у відповідача на утриманні матері похилого віку, дружини та дочки від іншого шлюбу, не можуть звільняти його від обовязку від надання матеріального забезпечення своїй дитині, а також не підтверджують про відсутність у нього обєктивної можливості надавати таку допомогу, а лише можуть впливати на розмір такого зобовязання. При цьому, як вбачається, з довідки про склад сімї наданої відповідачем (а.с.30) мати відповідача пенсіонерка, а дружина працює в Верховинському РЛГ, що свідчить про те, що вони не знаходяться на утриманні відповідача. А тому, враховуючи стан здоровя відповідача, його матеріальне становище та наявність на утриманні інших осіб, наявність інших аліментних зобовязань, а також стан здоров'я, матеріальне становище, потреби повнолітньої дитини, її вік та можливість залучення власних коштів для оплати навчання, обовязку матері брати участь в утриманні повнолітньої дитини на період навчання, мінімальний гарантований державою розмір аліментів визначений ч.2 ст.182 СК України, суд приходить до переконання, що достатнім розміром аліментів, який забезпечить гармонійний розвиток [PERSON] є сума 1200,00 грн., які слід стягувати з відповідача на утримання\~повнолітньої дитини,\~яка продовжує\~навчатися щомісячно та до завершення дочкою навчання у Прикарпатському національному університеті імені [PERSON], але не дальше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Outcome: partial