Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, посилаючись на те, що 08.05.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № HEN0GK00000018. Згідно з умовами п.1.1,7.1 кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 29 500 доларів США шляхом їх видачі готівкою через касу чи/або перерахування на відкритий позичальнику рахунок. Відповідно до умови п.7.3 кредитного договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири : двокімнатна квартира за адресою : [ADDRESS] , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки, надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором. На виконання умови п.7.3 кредитного договору, того ж дня 08.05.2007 року, між [PERSON] та ЗАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки № HEN0GK00000018, нотаріально посвідчений 08.05.2007 року Олійник І.І., приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу та зареєстрований в державному реєстрі за № 1251 та у зв`язку із цим, накладено заборону в реєстрі за № 22, на відчуження предмету іпотеки до припинення іпотеки чи розірвання його дії. Відповідно до умови п.5 Договору іпотеки від 08.05.2007 року, одночасно з укладенням цього договору, Іпотекодавець та Іпотекодержатель підписують в одному оригінальному екземплярі заставну, і передають заставну Іпотекодержателю. При цьому, на всіх оригіналах цього договору робиться відмітка про видачу заставної. Після підписання заставної Іпотекодержатель реєструє іпотеку за даним договором і заставну в Державному реєстрі іпотек. За умовами п.27 Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом : переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до даних довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, від 05.05.2017 року, вих. №04-06/4068, відділу реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області, в квартирі [ADDRESS] , зареєстрований та проживає малолітній син - [PERSON] - [INFO] . Дана квартира не перевищує загальної площі -140 кв.м. та є їх єдиним житлом, в якому вони проживають однієї сім`єю. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 32725567 від 05.12.2016 року, державним реєстратором Рилєєвим О.О. Херсонської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», зареєстровано право власності за ПАТ КБ «Приватбанк» на квартиру, що розташована за адресою : [ADDRESS] , номер запису про право власності 17819687. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 86248167 від 03.05.2017 року підставою виникнення права власності у ПАТ КБ «Приватбанк» став договір іпотеки, серія та номер ВЕК 089022, виданий 08.05.2008 року приватним нотаріусом Олійник І.І., який [PERSON] ніколи не укладала. Таким чином, державним реєстратором було здійснено перереєстрацію права власності за ПАТ «Приватбанк». Вважають, що дії державного реєстратора щодо перереєстрації права власності [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою : [ADDRESS] за ПАТ КБ «Приватбанк» є неправомірними, порушують майнові права та інтереси позивачів, не відповідають вимогами законодавства України щодо обов`язковості визначення на момент такого набуття у власність вартості предмета іпотеки на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності, порушують права, свободи та інтереси малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає у даній квартирі, заборони на примусове відчуження заставного майна, яка встановлена Законом України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», до того ж рішення державного реєстратора Рилєєва О.О. ґрунтується на неукладеному Іпотечному договорі. Державний реєстратор приймаючи протиправне рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» не визначив вартість предмету іпотеки на момент такого набуття, яка має бути встановлена на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, чим позбавив Іпотекодавця законного права, на відшкодування Іпотекодержателем суми перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог Іпотекодержателя. Також, державним реєстратором не дотримано порядку, встановленого нормами Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», у зв`язку із реєстрацією в квартирі малолітньої дитини [PERSON] . [PERSON] передала в іпотеку квартиру у забезпечення зобов`язань за кредитним договором з повернення кредиту в іноземній валюті, квартира є єдиним житлом родини і не перевищує 140 кв.м., а тому відповідно до Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» на неї не може бути звернуто стягнення. Однак державний реєстратор не звернув уваги на зазначені обставини, не перевірив їх і прийняв рішення в порушення ст.19 Конституції України, ч.1 ст.15, п.7 ч.2 ст.19, ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого ПКМУ № 868 від 17.10.2013 року, здійснив протиправні дії та прийняв незаконне рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «Приватбанк». Просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 05.12.2016 року, індексний номер : 32725567 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартири, що розташована за адресою : [ADDRESS] , зареєстрованого державним реєстратором Рилєєвим Олександром Олександровичем Херсонської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень». Скасувати запис № 17819687 від 05.12.2016 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570 на нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою : [ADDRESS] . Під час судового розгляду представники позивачів підтримали заявлені вимоги, позивачі до суду не з`явилися, просили розглядати справу у їх відсутність. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явилася, просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, заперечувала проти позову. У відзиві зазначила, що ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність квартиру, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] на підставі договору іпотеки на законних підставах. Банком надані державному реєстратору усі необхідні документи для здійснення державної реєстрації, тому у державного реєстратора були всі наявні підстави для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно за АТ КБ «Приватбанк» : сплив 30 денного терміну на виконання вимоги про зобов`язання, договір іпотеки з передбаченою можливістю переходу права власності на майно в рахунок погашення зобов`язання, реєстрація іпотеки. Тому державним реєстратором не порушено Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127. Право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень Договору іпотеки є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов`язання. Оскільки основне зобов`язання не виконане боржником, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, а державний реєстратор діяв у відповідності до вимог діючого законодавства на час вчинення реєстраційної дії. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому у суду є підстави для розгляду справи в його відсутність. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦК України на належність, допустимість, достовірність окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 03.05.2017 року слідує, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк», підстава рішення державного реєстратора Рилєєва О.О., Херсонська філія державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» , індексний номер 32725567 від 05.12.2016 року 14:21:38. Відповідно до п. 33.3 іпотечного договору від 08.05.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] предметом іпотеки є нерухоме майно : двокімнатна квартира [ADDRESS] . Сторони зазначили, що вартість предмета іпотеки складає 37 000 доларів США, що еквівалентно 186 850 грн. За п.33.2 цього договору, іпотекою забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця [PERSON] за кредитним договором від 08.05.2007 року № HEN0GK00000018 по поверненню кредиту наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 29 500 доларів США, на строк з 08 травня 2007 року по 25.05.2017 року. Відповідно до п.22 цього Договору, у випадку порушення Кредитного договору позичальником або цього договору Іпотекодавцями Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцям та /або позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30 денного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п. 16.7.1,16.7.2,16.9 цього договору відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку», на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріусу або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі. Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. Згідно п.27 цього договору, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом : переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку»; продажу предмета будь-якій особі та будь-яким способом, в томі числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавці надають іпотеко держателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавців, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. За кредитним договором №HEN0GК00000018 банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 08 травня 2007 року по 25 травня 2017 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 29 500 доларів США. Доказів надіслання банком [PERSON] повідомлення, в якому ПАТ КБ «Приватбанк» вимагає від неї повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії, штрафних санкцій, які нараховані на день повернення кредиту в 30 денний строк з дня отримання цієї вимоги, а також про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в 30 денний строк з дня отримання вимоги, має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою - покупцем або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки, суду не надано, як і доказів отримання такого повідомлення позивачкою [PERSON] . Під час судового розгляду представник позивачів повідомив про неотримання таких повідомлень [PERSON] від банку. Ухвалою Херсонського міського суду від 22.11.2017 року за клопотанням представника позивача витребувано у ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертиз» реєстраційну справу за індексним номером 32725567 від 05.12.2016 року. З реєстраційної справи слідує, що в ній міститься вимога від 10.10.2016 року спрямована на адресу [PERSON] про усунення порушення, цією вимогою банк попереджає, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в 30 денний строк з дня отримання цієї вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зі спливом цього строку здійснить звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до ст.36,37 Закону України «Про іпотеку» та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, до якого прирівнюється відповідне застереження, викладене в договорі іпотеки в пунктах 27. Даних про отримання зазначеної вимоги банку позивачкою [PERSON] до реєстраційної справи не долучено. Також в реєстраційній справі міститься довідка про заборгованість за кредитним договором станом на 30.11.2016 року, Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, сформована державним реєстратором Рилєєвим О.О., в якій зазначені відомості про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та договір іпотеки № 1251 від 08.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Олійник І.І., предметом якого є вказана квартира. Також в реєстраційній справі наявна заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Статут ПАТ КБ «Приватбанк», платіжне доручення від 02.12.2016 року про сплату збору за проведення державної реєстрації, а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32725567 від 05.12.2016 року, відповідно до якого державний реєстратор прав на нерухоме майно Рилєєв [PERSON] Херсонської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» провів державну реєстрацію права власності, форма власності : приватна, на квартиру , розташовану за адресою : [ADDRESS] за суб`єктом ПАТ КБ «Приватбанк». Зі свідоцтва про народження слідує, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , який відповідно до довідки про склад сім`ї від 05.05.2017 року зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, сформованої 25.11.2019 року вбачається, що за [PERSON] не зареєстровано іншого нерухомого майна, аніж спірна квартира, право власності на яку перереєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк» 05.12.2016 року. Відповідно до ст. 35,36,37 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.10 ч.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; Відповідно до п.57,61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Згідно із ст. 23 п.1 ч.1, ч.2-5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви. Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково. У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення (ВС/КЦС № 465/1310/17 від 31.10.2018) Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Отже дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення. Так, 10.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові у справі № 726/1538/16-ц прийшла до висновку, що реалізувати статтю 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду на момент чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - не можна. Предметом розгляду судової справи було звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Тобто, надання іпотекодержателю права продати предмет іпотеки будь-якій третій особі. Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі зазначеної статті отримав рішення, яким суд надав Банку право від імені позичальника продати квартиру. У результаті у 2016 році Банк здійснив продаж предмету іпотеки ТОВ «Естейт селлінг». Позичальник звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору-купівлі продажу з тих підстав, що він був вчинений під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому, Банк не мав права продавати майно позичальника. Разом з тим 7 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII, згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Суд, виходив із того що договір купівлі-продажу було укладено щодо майна, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземні валюті у період дії Закону № 1304-VII, тому дії банку з відчуження без згоди власника предмета іпотеки не відповідає вимогам статті 203 ЦК України. Відповідно до ст.16 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року(редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Відповідно до ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав та інтересів дітей. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. З доказів наданих суду слідує, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі рішення державного реєстратора Рилєєва О.О. Херсонської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», індексний номер 32725567 від 05.12.2016 року. Зазначений об`єкт нерухомого майна є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 08.05.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Цією іпотекою забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця [PERSON] за кредитним договором від 08.05.2007 року № HEN0GК00000018 по поверненню кредиту наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 29 500 доларів США, на строк з 08 травня 2007 року по 25.05.2017 року. Відповідно до п.22 цього Договору, у випадку порушення Кредитного договору позичальником або цього договору Іпотекодавцями Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцям та /або позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30 денного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п. 16.7.1,16.7.2,16.9 цього договору відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку», на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріусу або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі. Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. 10.10.2016 року банком [PERSON] надіслано повідомлення, яке міститься в матеріалах реєстраційної справи, в якому банк попереджає, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в 30 денний строк з дня отримання вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою - покупцем або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки, проте вказане повідомлення не отримане [PERSON] , доказів направлення такого повідомлення банк суду не надав, що ставить під сумнів відправлення зазначеного повідомлення [PERSON] . В реєстраційній справі про реєстрацію за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на квартири [ADDRESS] також відсутні докази відправлення вимоги від 10.10.2016 року на адресу [PERSON] , та її отримання нею. Окрім того, в матеріалах реєстраційної справи відсутні докази - документи, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя. Також напередодні здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно позивачки [PERSON] за ПАТ КБ «Приватбанк» не здійснювалася оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності та не надсилалася [PERSON] до відома, що є порушенням ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Окрім того, рішення державного реєстратора Рилєєва О.О. від 05.12.2016 року № 32725567 про реєстрацію за ПАТ «Приватбанк» права власності на квартиру [ADDRESS] прийнято в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів і іноземній валюті», який забороняв примусове стягнення ( відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна , яке є предметом іпотеки, за споживчими кредитами в іноземній валюті, що на думку Верховного Суду висловленого в позиції Великої палати, в рішеннях від 31.10.2018 року та 10.04.2019 року поширюється в тому числі на позасудовий спосіб набуття права власності на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Також державний реєстратор здійснюючи державну реєстрацію спірної квартири за ПАТ КБ «Приватбанк» підставою виникнення права власності вказав договір іпотеки, серія та номер ВЕК 089022, виданий 08.05.2008 року, який не укладався [PERSON] , натомість між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки 08.05.2007 року. Під час здійснення реєстрації права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» державним реєстратором не враховано права малолітньої дитини [PERSON] , яка була зареєстрована у спірній квартирі і мала права на користування нею, що суперечить ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.177 СК України, ч.2 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей». Таким чином, державний реєстратор Рилєєв О.О. здійснив реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» з порушенням Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», законодавства, що регулює майнові права дитини, тому таке рішення реєстратора є протиправним та підлягає скасуванню, як і запис № 17819687 від 05.12.2016 року, зроблений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Суд вважає, що судові витрати - судовий збір сплачений позивачкою [PERSON] підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах в сумі 1280 грн. по 640 грн.. з кожного у зв`язку із задоволенням судом позовних вимог.

Outcome: approved