Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до відповідача, в якому ставить питання про зобов'язання відповідача за власні кошти в місячний строк поновити планування квартири [ADDRESS] та відновити інженерні мережі систем теплопостачання до первинного стану з урахуванням поповерхового плану забудови будинку, а також стягнути з відповідача 243 грн. 60 коп. витрат з оплати судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що при комісійній перевірці було встановлено, що в квартирі [ADDRESS], власником якої є відповідач в порушення норм чинного законодавства здійснено самовільне виконання перепланування і переобладнання приміщення, а також здійснено втручання в діючі інженерні мережі системи теплопостачання. За наведених обставин позивач просив задовольнити позов в заявлений ним спосіб. Протокольною ухвалою від 27.08.2015 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору залучено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», яке подало до суду позовну заяву з аналогічними вимогами. Особи, які беруть участь у розгляді справи, в судове засідання не з'явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав подану ним позовну заяву в повному обсязі, просив задовольнити та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав подану ним позовну заяву в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день і час проведення судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Адресовані на його ім'я судові повістки повернулися на адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду представника позивача та представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» задовленню не підлягає, тоді як позовні вимоги третьої особи Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що згідно п. 16 рішення Київської міської ради від 09.10.2014 р № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» передано Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» житловий фонд, який був переданий до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та знаходився у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва. На підставі розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 24.04.2015 № 200 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Печерської районної у м. Києві державної адміністрації» на баланс Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» станом на 30.04.2015 р. перезакріплено на праві господарського відання нерухоме та рухоме майно, яке перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва та передано до сфери управління Печерської районної в м. Киві державної адміністрації з балансу, в тому числі, і Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс». Як встановлено в ході судового засідання, на момент вирішення судом спору дане рішення Київської міської ради виконано, проти чого представник позивача не заперечував. Таким чином, на час розгляду справи в суді, балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Частина 2 ст. 30 ЦПК України визначає, що позивачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Отже, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» є неналежним позивачем по справі, а тому, його позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення як такі, що пред'явлені неналежним позивачем. Щодо позовних вимог третьої особи Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», то суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником та проживає у квартирі [ADDRESS]. Балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». 21.05.2004 між відповідачем та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Статтею 10 ЖК Української РСР, передбачено, що громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Відповідно до ст. 24 ЖК Української РСР, житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, а також контролюють додержання Правил користування житловими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території. 07 квітня 2015 року працівниками Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» під час проведення комісійної перевірки було встановлено, що в квартирі [ADDRESS], власником якої є відповідач, виконано перепланування і переобладнання, а саме об'єднання балкону з житловою кімнатою та здійснено самовільне втручання в діючі інженерні мережі системи теплопостачання шляхом перенесення нагрівального приладу на балкон, внаслідок чого збільшено опалювальну площу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У ч. 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно зі ст. 152 ЖК Української РСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, якою затверджені Правила утримання будинку та прибудинкової території, власник квартири зобов'язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Крім того, умовами договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 21.05.2004 відповідача зобов'язано дотримуватися вимог «Правил користування приміщаннями житлових будинків і прибудинкових територіями». Відповідно до п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Положеннями абзацу четвертого пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572», якою затверджені Правила утримання будинку та прибудинкової території, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Визначення термінів "переобладнання" і "перепланування" міститься в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій (затверджено наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. N 76; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за № 927/11207). Цими Правилами також встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства (1.4.1). Разом з тим, нормативними правовими актами визначено переобладнання, які не належать до самочинного будівництва і, відповідно, не потребують дозволу на їх проведення. Так, згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. № 127; зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 липня 2001 р. за N 582/5773), не є самочинним будівництвом, зокрема: - для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень, влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор; перестановка інженерного та сантехнічного обладнання в межах призначених приміщень; засклення балконів та лоджій, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України; тощо. Отже, для переобладнання, перепланування, перебудови чи добудови належного на праві власності нерухомого майна, крім переобладнань, які не вважаються самочинним будівництвом, його власнику достатньо попередньо звернутися до органу місцевого самоврядування за одержанням дозволу на проведення конкретних робіт і в разі отримання відмови оскаржити її до суду. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщення або їх частини, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно до ст.190 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни, які заподіяли шкоду жилим приміщенням, інженерному обладнанню, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду (привести у попередній стан). Відповідно до п. 1.4.6. Правил утримання будинку та прибудинкової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України, на підтвердження отримання дозвільної документації на проведення переобладнання квартири, відповідачем не надано. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати понесені третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору зі сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved