Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт прийняття спадщини [PERSON] - житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 63.1 кв.м.; житловою площею 31.3 кв.м. після смерті його дружини [PERSON], яка померла [INFO] року. Визнати за позивачем [PERSON], право власності у порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що складається з будинку під літерою А - загальною площею 63.1 кв.м., житловою площею - 31.3 кв.м., який розташований на земельній ділянці 600 кв.м. - держфонду, та складається з № 1 - сени -8.1 кв.м; № 2 сени - 6.7 кв.м; № 3 передня - 5.0 кв.м; № 4 - кімната -5.1 кв.м; № 5 кімната - 11.4 кв.м; № 6 кімната -8.8 кв.м; № 7 кухня - 9.5 кв.м; № 8 комора - 2.5 кв.м; І сени 6.3 кв.м; з господарськими будівлями та спорудами: б- прибудова.; Б - літня кухня; Д - сарай; В - гараж, Г - убиральня; К, К1 - колодязь, № 1-7 спорудження, та знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно як спадкоємця першої черги, після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті її батьків - [PERSON] та [PERSON] залишився житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], придбаний згідно договору купівлі-продажу від 10 травня 1966 року. Однак акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку [PERSON] та [PERSON] не отримали, внаслідок чого позивач не може отримати правовстановлюючий документ на будинок та реалізувати свої права спадкоємця. В поданій заяві представник позивача просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог в частині зобов`язання провести реєстрацію права власності. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступного. У відповідності до виписки з рішення Виконавчого комітету Новомосковської ради депутатів трудящих №304 від 14 травня 1960 року та архівної виписки з протоколу №12 від 14 травня 1960 року за № Б-112 від 04 травня 1966 року, надано дозвіл на будівництво житлових будинків [PERSON] на колгоспній землі Колгоспу ім. Леніна, 0,061 га із земельної ділянки [PERSON]. Згідно договору купівлі продажу від 10 травня 1966 року [PERSON] придбав, а [PERSON] продав житловий будинок з господарчими будівлями, готовність якого складає 85 відсотків, розташований за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчено нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за №1834 та взято на облік в Новомосковському бюро технічної інвентаризації, про що мається відмітка на договорі з печаткою. Як свідчить домова книга для прописки громадян, що проживають в будинку по [ADDRESS] травня 1960 року в будинку зареєстровано [PERSON], якого знято з обліку 01 березня 1966 року. 22 грудня 1966 року в будинку прописано [PERSON] та [PERSON], яких знято з обліку 06 листопада 1973 року та знову зареєстровано тією ж датою. 26 квітня 1988 року в будинку зареєстровано [PERSON] В домовій книзі наявна приписка зі штампом за підписом начальника Міського БТІ від 21 травня 1976 року щодо житлової площі будинку № 240-а. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] від 11 червня 1980 року, власником будинку значиться [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10 травня 1966 року, посвідченого нотаріально за №1834. Відповідно до технічного паспорту складеного 26 квітня 1995 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду, розташованого за адресою: [ADDRESS], власником будинку є [PERSON]. Будинок складається з будинку під літерою А - загальною площею 63.1 кв.м., житловою площею - 31.3 кв.м., який розташований на земельній ділянці 600 кв.м. - держфонду, та складається з № 1 - сени -8.1 кв.м.; № 2 сени - 6.7 кв.м; № 3 передня - 5.0 кв.м; № 4 - кімната -5.1 кв.м; № 5 кімната - 11.4 кв.м; № 6 кімната -8.8 кв.м; № 7 кухня -9.5 кв.м; № 8 комора - 2.5 кв.м; І сени 6.3 кв.м; з господарськими будівлями та спорудами: б- прибудова.; Б - літня кухня; Д - сарай; В - гараж, Г - убиральня; К, К1 - колодязь, № 1-7. Датою будівництва значиться - 1966 - 1985 роки. У відповідності до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06 серпня 1959 року, позивач - [PERSON] - народилась [INFO] року. Її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 09 червня 1989 року [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 19 квітня 1993 року [PERSON] помер [INFO] року. У відповідності до копії спадкової справи № 47, після смерті [PERSON], спадщину після її смерті у вигляді грошового вкладу з належними відсотками прийняв [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право власності від 27 січня 1990 року, зареєстроване в державному реєстрі за номером 47. Інший спадкоємець - [PERSON] - не претендує на прийняття спадщини. Згідно витягу зі спадкової справи після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Як наведено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяли норми ЦК УРСР, якими було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. У відповідності до ст.551 ЦК УРСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. При цьому, виникнення права на спадкове майно пов`язане з фактом державної реєстрації майна. Так, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Наявні в справі документи підтверджують: придбання спадкодавцем майна 85% готовності, його добудову (відомість зовнішніх обмірів, зведений оціночний акт по домоволодінню від 29 березня 1966 року; рахунок сповіщення від 11 квітня 1980 року; технічні паспорти на домоволодіння) факт постійного проживання у означеному майні спадкодавця та спадкоємця (домова книга, відмітка в паспорті громадянина України). Відповідно до п. 1.2 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року за № 91 - документом, який засвічує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Враховуючи, що позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця і після його смерті проживала у спадковому будинку, доказів наявності інших правочинів щодо означеного майна, вчинених до дати смерті спадкодавця судом не встановлено та позивач згідно законом в порядку першої черги спадкування має право на нерухоме майно, інших спадкоємців за законом та заповітом, з урахуванням копій спадкових справ судом не встановлено, суд вважає можливим встановити факт прийняття позивачкою спадкового майна після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року та визнати за нею право власності на означений будинок.

Outcome: approved