Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує наступним. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що вона пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, зокрема: вона є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що вимагає періодичного обстеження, лікування та постійного вживання ліків. Так, на момент відкриття спадщини вона знаходилася на лікуванні як амболаторно, так і стаціонорно в медичних закладах, крім того знаходилася на лікуванні і за межами держави, перенесла операції , а тому подати у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини за заповітом не змогла. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визначити їй додатковий строк 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Ще за життя , а саме 08.05.2012 року, батько позивача [PERSON] склав заповіт, згідно якого спадкове майно, а саме право на земельну ділянку розміром 0,0900 га призначену для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд в [ADDRESS] заповів [PERSON] , а все інше майно, в тому числі житловий будинок з погосподарськими спорудамит та будівлями , що знаходиться в [ADDRESS] , заповів в рівних частинах сестрі позивача [PERSON] та позивачу [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. ст. 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з час відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. Поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. При зверненні позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с.4). Строк подачі заяви про прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважної причини, оскільки вона знаходилася на лікуванні (а.с.11-16,20). За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини, оскільки зазначені обставини ніким не спростовані та надає додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд відносить за рахунок держави, оскільки [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як інваліди ІІ групи (а.с.20). На підставі викладеного, ст.ст. 1268,1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved