Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки № 292 площею 5,6335 га, що розташована на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.11.2014 року [PERSON] є спадкоємцем за заповітом 5/6 частки земельної ділянки № 292 площею 5,6335 га, що розташована на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2014 року мати позивача та дружина спадкодавця - [PERSON] є спадкоємцем за законом 1/6 частки земельної ділянки № 292 площею 5,6335 га, що розташована на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю [PERSON] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . В передбаченому законом порядку позивач разом з матір`ю не встигли здійснити розподіл належних їм на праві спільної часткової власності земельних ділянок та припинити право спільної часткової власності на спадкове майно. Таким чином після смерті матері залишилося спадкове майно у вигляді 1/6 частки земельної ділянки площею 0,9389 га, що розташована на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2014 року, на яке [PERSON] за життя не встигла отримати правовстановлюючі документи. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Прохор Л.Є. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємцю за законом першої черги де було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , але свідоцтво про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку не видано, так як для оформлення спадщини необхідно пред`явити оригінал правовстановлюючого документа, однак правовсновлюючі документи не були замінені і реєстрація права власності двох відокремлених земельних ділянок з новими кадастровими номерами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не здійснювалися, про, що нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а тому позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. 06.08.2019 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 27.08.2019 року. 27.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.09.2019 року, Позивач [PERSON] та його предтавник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити позов. Представник відповідача Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо задоволення позовних вимог немає. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.11.2014 року [PERSON] є спадкоємцем за заповітом 5/6 частки земельної ділянки № 292 площею 5,6335 га, що розташована на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2014 року мати позивача та дружина спадкодавця - [PERSON] є спадкоємцем за законом 1/6 частки земельної ділянки № 292 площею 5,6335 га, що розташована на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524085200:02:000:0292 належної спадкодавцю [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 травня 1996 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.7). [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підстверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8), після смерті якої залишилося спадкове майно на 1/6 частку земельної ділянки № 292 площею 0,9389 га, кадастровий номер 3524085200:02:000:0965, що розташована на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.11.2014 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) присвоєно кадастровий номер 3524085200:02:000:0965 на земельну ділянку площею 0,9389, яка належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.16-18). Однак правовстановлюючі документи не були замінені і реєстрація права власності двох відокремлених земельних ділянок з новими кадастровими номерами в Державному реєсрі речових прав на нерухоме майно не здійснювалася. Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. На підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Прохор Л.Є. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.04.2019 року за №52/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутності правовстановлюючого документа, зареєстрованого у встановленому законом порядку, щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с.22-23). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1280 ЦК України якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності відповідно до ст.392 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд вважає, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , інші спадкоємці, які б претендували на майно, відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може. Крім того, відповідно до ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved