Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Широкогребельської сільської ради Хмільницького району, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO]. померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема право власності на земельну ділянку площею 0.5783 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, вчасно, протягом 6-ти місяців після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадкового права, оскільки в свідоцтві про право власності на нерухоме майно цільове призначення земельної ділянки помилково вказано як для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у той час як насправді цільовим призначенням вказаної земельної ділянки є для ведення особистого селянського господарства. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні фати, обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Широкогребельською сільською радою Хмільницького району (а.с. 5). За життя, а саме 22.07.2016 р. [PERSON] склала заповіт, згідно якого усе своє майно вона заповіла [PERSON] (а.с. 5) Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із права власності на земельну ділянку площею 0.5783га що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] (а.с. 8). Позивач своєчасно подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 7044987 (а.с. 7). Однак, листом № 201/0217 від 23.08.2017 р. нотаріус роз'яснила порядок оформлення спадщини в судовому порядку у зв'язку із розбіжностями цільового призначення земельної ділянки: в свідоцтві про право власності на нерухоме майно вказано "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" а у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - "для ведення особистого селянського господарства" (а.с. 14). Як вбачається з листа Хмільницької РДА від 03.10.2017 року, правильне цільове призначення земельної ділянки площею 0,5783га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], - для ведення особистого селянського господарства. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, позаяк відсутній оригінал Державного акта на право приватної власності на землю, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як уже зазначалося судом до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). А так як у правовстановлювальних документах існують розбіжності у зазначенні цільового призначення землі, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved