Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 20.02.2013 року в Козятинській сільській раді Козятинського району Вінницької області за автовим записом №8, а також просить залишити їй прізвище "Терещук". В обгрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем 20.02.2013 року зареєстрували шлюб. Дітей від спільного проживання не мають. З лютого місяця поточного року вони разом не проживають, сімейних та подружніх відносин не підтримують. Причиною розлучення стало те, що чоловік не бажає працювати, зловживає спиртними напоями та застосовує до неї фізичне насильство. В підготовче засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 3ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явились до суду. Судом встановлено, що 20.02.2013 року сторони уклали шлюб, зареєструвавши його у виконкомі Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області, за актовим записом № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №131287 (а.с.6). Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем та шлюб між сторонами розірвати , і бере до уваги той факт, що сторони припинили подружні стосунки, з лютого 2018 року, спільне господарство не ведеться, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін . Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України позивачці залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу "Терещук". Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved