Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) в особі його представника - Якимової А.С. звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2018 року приблизно о 02 год. 20 хв. на автомобільній дорозі Н-22 сполученням «Устилуг - Луцьк - Рівне» в напрямку з м. Луцьк до м. Рівне, в с. Струмівка Луцького району Волинської області, водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно несправним автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. « [NUMBER] », допустив занос автомобіля, виїхав на праве відносно напрямку руху транспортного засобу узбіччя та, продовжуючи рух, з`їхав у правий кювет, внаслідок чого автомобіль перекинувся. Внаслідок вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. « [NUMBER] », [PERSON] , [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а пасажир [PERSON] , [INFO] утримали тілесні ушкодження, які викликали смерть потерпілого. Відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2019р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який набрав законної сили. Завдана шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї ДТП відповідач не мав укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Товариство з обмежено відповідальність «Юридична компанія «Відшкодування» в особі директора Тарасова В.Г., що діє в інтересах потерпілої [PERSON] (матір померлого сина - [PERSON] ) звернулося до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про отримання відшкодування шкоди в якості витрат на поховання в розмірі 7473 грн. 00 коп., відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника - 134 028 грн. 00 коп., а також 37 197 грн. 00 коп. в якості відшкодування витрат на встановлення надгробного пам`ятника. У зв`язку з настанням події, у відповідності до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі, в розмірі 178 698 грн. 00 коп., у зв`язку із цим МТСБУ звернулось до відповідача [PERSON] , з письмовою претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. На підставі вищезазначеного просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат - 178 698,00 гривень, та 2680,00 гривень сплаченого судового збору. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2021р,, вказану цивільну справу переданого головуючому судді - Поліщук С.В. 15 березня 2021р. до Луцького міськрайонного суду Волинської області зроблено запит про надання інформації, щодо місця відбування покарання відповідача по справі [PERSON] , [INFO] . 06 травня 2021р. до Ківерцівського районного суду Волинської області по даній справі надійшло повідомлення Луцького міськрайонного суду Волинської області на запит суду від 15.03.2021р. згідно якого [PERSON] відбуває покарання в ДУ «Городоцький виправний центр №131» Рівненської області. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.05.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Доручено начальнику ДУ «Городоцький виправний центр №131» вручити відповідачу - [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками та відібрати письмові пояснення з приводу даного позову, які направити на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області. 26 липня 2021р. ДУ «Городоцький виправний центр №131» до Ківерцівського районного суду надіслало розписку про отримання ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.05.2021р., позовної заяви з додатками засудженим [PERSON] . Крім того до суду надійшло пояснення засудженого [PERSON] з яких вбачається, що заявлені позовні вимоги МТСБУ останній не визнає. Щодо розгляду справи у його відсутності не заперечує. По суті позову МТСБУ пояснення надавати відмовився. Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2019р. (справа №161/14129/18, провадження №1-кп/161/278/19) [PERSON] 19 травня 2018 року, близько 02 год. 20 хв., в порушення вимог Правил дорожнього руху, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автодорогою Н-22 сполученням "Устилуг-Луцьк-Рівне" в напрямку з м. Луцьк до м. Рівне в с. Струмівка, Луцького району Волинської області, поблизу повороту до с. Гаразджа Луцького району Волинської області проявив безпечність та неуважність під час руху, не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки та стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не слідкував за зміною дорожньої обстановки, в результаті чого, на заокругленні автодороги ліворуч допустив занос автомобіля, виїхав на праве відносно напрямку руху транспортного засобу узбіччя та, продовжуючи рух, з`їхав у правий кювет, внаслідок чого автомобіль перекинувся. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки "Фольксваген Гольф", р.н. Республіки Польща «[NUMBER]», [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 277 від 08 червня 2018 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, закритої хребетно - спинномозкової травми, розрив між хребцевими ділянками в шийному відділі хребта з повним розривом спинного мозку та грудному 3 відділі хребта з забоєм спинного мозку, злами ребер з обох сторін більше з ліва та грудини з пошкодженням парієнтальної плеври, розриви коренів легень, гемоторакс, крововиливи в середньостіння, по великому сальнику та в ділянці воріт селезінки, масивний забій лівої легені, крововилив на внутрішній поверхні мяких тканин голови, множинні садна тіла. Комплекс даних тілесних ушкоджень міг виникнути внаслідок різкого струсу тіла та контактів потерпілого із тупими твердими предметами, якими могли бути деталі салону автомобіля, із послідуючим викиданням з автомобіля, ковзання та удару об тверде покриття (ґрунт, трава), які виникли в швидкій послідовності одне за одним. Дані тілесні ушкодження, стосовно живих осіб належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному випадку викликали смерть потерпілого. Причиною смерті [PERSON] є отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження, а саме: закрита хребетно-спинномозкова травма, що супроводжувалась зламами хребта та повним розривом спинного мозку. У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм [PERSON] п.п. 2.3 «а», «б», 10.1., 12.1., 31.4, 31.4.1 Правил дорожнього руху. На підставі вищезазначеного, суд постановив вирок, яким визнав доведеною вину [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання - 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 (три) роки. Крім того з вироку суду вбачається, що потерпілою у даному кримінальному провадженні визнано [PERSON] , яка приходилась матір`ю [PERSON] , який загинув в результаті ДТП 19 травня 2018 року (а.с. 8-11). Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На момент скоєння ДТП [PERSON] не уклав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 07 травня 2019р. за вих. №7936 та 30 травня 2019р. за вих. №8103 ТзОВ «юридична компанія «Відшкодування» в особі керівника Тарасова В.Г., що діє в інтересах [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12, 20). Наказами №4245 від 26.04.2019р., №6242 від 21.06.2019р., та №6652 від 09.07.2019р., позивач - МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування постраждалій особі [PERSON] на загальну суму 178698 грн. 00 коп., що стверджується платіжними дорученнями №967007 від 24.06.2019р., №937772 від 10.05.2019р. та №967419 від 10.07.2019р. (а.с.25-30). Позивачем відповідачу по справі [PERSON] 21.09.2020р. було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак з боку відповідача жодних дій для відшкодування шкоди здійснено не було (а.с. 31). Диспозицією статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень п.п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з п.п. 38.2.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій. Позивачем МТСБУ відшкодовано потерпілій особі шкоду заподіяну з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого і документально підтвердженого судового збору в розмірі 2680,47 гривень.

Outcome: approved