Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивачка в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що15.08.2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що у них з чоловіком виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні обов'язки, із-за чого він неодноразово піднімав на неї руку як під час, так і після вагітності, ображав та погрожував. Хуліганські дії відповідача супроводжувалися криками, скандалами, нецензурною лайкою. Постійні конфлікти призвели до того, що вони втратили інтерес один до одного, їхня сім"я фактично розпалася і вже майже рік вона з чоловіком проживають окремо. Вважає, що подальше подружнє життя між ними неможливе, а тому надання строку на примирення вважає недоцільним, оскільки спроби примирення в минулому не принесли жодних позитивних результатів. Спільне господарство з відповідачем не веде. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, малолітню дитину залишити на проживанні з нею, судові витрати по справі та витрати по наданню правової допомоги стягнути з відповідача на її користь. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, у встановленому порядку, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що дану справу можна розглянути в порядку заочного провадження і позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Про те, що сторони одружились 15 серпня 2013 року свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15.08.2013 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1153 (а.с. 5) Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.2013 року встановлено, що від даного шлюбу в сторін народилась дочка- [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Як зазначено в довідці № 774 від 19.11.2014 року, виданої виконавчим комітетом Кальнянської сільської ради, до складу сім"ї [PERSON] входить її дочка [PERSON] (а.с. 9). Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відповідач часто нехтує сімейними цінностями, ображає та погрожує позивачці, внаслідок чого виникають сварки, свідком яких є їхня дитина, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сім'ї. Постійні конфлікти призвели до того, що сторони втратили інтерес один до одного, їхня сім"я фактично розпалася і вже майже рік проживають окремо. Позивачка наполягає на розлученні, що свідчить про те, що шлюб між ними носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідним позов задовольнити, шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю, з відповідача стягнути судові витрати та витрати, пов"язані з наданням правової допомоги. На підставі викладеного та ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved