Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача у порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 56246,60 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. Позов обгрунтовує тим, що 30.11.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0978160.701 , предметом якого був транспортний засіб Мітсубіші, н.з. [NUMBER] . 02.12.2016 р. відбулась ДТП за участі застрахованого автомобіля та автомобілем Мерседес, р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] Відповідач своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. У зв`язку з вказаним позивачем складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт по справі №1385.206.16.01.01 на суму 56246,60 грн., після чого здійснено виплату страхового відшкодування. Оскільки постановою суду встановлено, що винуватцем ДТП , яка відбулась 02.12.2016 р. по вул. Б. Хмельницького у м. Львові є [PERSON] , відтак з останнього слід стягнути шкоду в порядку регресу (суброгації) в розмірі 56246,60 грн. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08.01.2019 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив суду, що дійсно він скоїв ДТП. Не згідний з заявленою сумою страхового відшкодування. Посилався на скрутне матеріальне становище. Зазначив, що сума 56246,60 є непомірною для нього, тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що після ДТП особисто бачила машину Мітсубіші, н.з. [NUMBER] , в якої була лише «маленька вм`ятина» внаслідок аварії. Заслухавши пояснення відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.12.2016 року о 18:00 год. у м. Львові по вул. Б.Хмельницького, 139 [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної швидкості руху, дорожньої обстановки та безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. [NUMBER] , обидва автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2016 р. у справі №461/8289/16-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 340 (триста сорок) гривень. Ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, наявність вини в діях [PERSON] у вчиненні ДТП вказаної вище, додатковому доказуванню не підлягає. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. [NUMBER] була застрахована договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0978160.701 від 30.11.2016 р.зі строком дії з 30.11.2016 року по 29.11.2017 року включно. Власник транспортного засобу «Мitsubishi Pajero Sport д.н.з. [NUMBER] звернувся потерпілий до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» та надав пакет необхідних документів для здійснення страхової виплати. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання якого створює підвищену небезпеку. За змістом п.6 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" за №4 від 01.03.2013 року, особа, що під час керування має посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційний документ на транспортний засіб - несе відповідальність за завдання шкоди. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до ч. 1 п. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до страхового акту №1385.206.16.01.01 від 17.01.2017 року, розрахунку страхового відшкодування визначено вартість страхового відшкодування, розмір якого склав 56246,60 грн. На підставі вказаного акту ПАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» здійснила виплату страхового відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пункту 22.1 ст.22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Посилання відповідача на неможливість сплати вказаною суми страхового відшкодування через скрутне матеріальне становище не впливає на правильність розрахунків позивача щодо понесених витрат на страхове відшкодування. Сама по собі незгода відповідача з наданим представником позивача розрахунком збитків не спростовує такого розрахунку. Відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу знайшли своє підтвердження, відповідач в судовому засіданні не спростував доводів та розрахунків позивача, а тому необхідностягнути з відповідача на користь позивача, в порядку регресу, суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі ) 56246 грн. 60 коп. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved