Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Представник заявника [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2,18 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться в адміністративних межах Вознесенської сільської ради Золотоніського району, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.03.2002 року. [PERSON] маючи намір укласти договір оренди на зазначену земельну ділянку встановила, що у вказаному вище державному акті на право приватної власності на землю допущена помилка, а саме: не вірно зазначено ім'я власника земельної ділянки, зокрема в державному акті зазначено ім'я «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Сільська рада, на підставі рішення якої і був виданий вказаний державний акт на право приватної власності на землю, відмовилася виправити вказану помилку, посилаючись на відсутність відповідної компетенції щодо виправлення помилок в раніше виданих державних актах. Вказана помилка не дає можливості [PERSON] належним чином користуватися своїм майном, зокрема укласти договори оренди землі, а виправити її у правовстановлюючому документі не є можливим. За таких обставин [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином не може довести належність їй правовстановлюючого документа. У судове засідання представник заявника [PERSON] не з'явилася, однак надав до суду заяву, згідно з якою просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності заявника, на задоволенні вказаної заяви наполягав у повному обсязі. Представник зацікавленої особи Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, проти задоволення вказаної заяви не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], [PERSON] на підставі рішення Вознесенської сільської ради від 26.06.2001 року №17-3 передається у приватну власність земельна ділянка, площею 2,18 га, в межах Вознесенської сільської ради, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Возхнесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за вих. №533 від 19.04.2017 року, в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11.03.2002 року, що належить [PERSON] на праві власності, була допущена помилка в її імені, а саме, вказано «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається із листа Вознесенської сільської ради від 19.04.2017 року №302 Наказ Держкомзему України від 22.06.2009 року №325, який надавав можливість землевласнику у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок, звернутися до відповідного органу Держкомзему із заявою про видачу нового державного акта, на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 09.09.2013 року №537 втратив чинність. Як вбачається із матеріалів справи вказаний вище державний акт на право приватної власності на землю виданий саме сільською радою, однак відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», яким у своїй роботі керується сільська рада, виправлення помилок в державних актах на право власності на землю не відносить до компетенції сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, окрім іншого, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Згідно із ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Суд враховує, що сільська ради проти задоволення вимог не заперечує та фактично визнає, що вказане майно належить [PERSON]. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, судом достовірно встановлений факт належності Державного акту на право приватної власності на землю саме [PERSON]. Суд дійшов висновку, що заявник звернулася із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з метою належного розпорядження своїм майном та отримання можливості укладати договори оренди вказаної земельної ділянки, що є складовою усіх відповідних прав власника майна. Встановлення даного факту не пов'язується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні імені в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявнику права на вільне розпорядження своїм майном, суд вбачає наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику. На підставі викладеного та

Outcome: approved