Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № CM-SMEB00/191/2008 від 27.02.2008 року (далі Договір), згідно умов якого банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 20000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 24.02.2023 року. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. 27.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено Договір поруки № SR-SMEB00/191/2008/1 від 27.08.2008 року та між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено договір поруки №SR-SMEB00/191/2008/2 від 27.08.2008 року. Відповідно до яких поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, в повному обсязі згідно п.п. 2.1 Договорів поруки. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № CM-SMEB00/191/2008 від 27.02.2008 року між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28.02.2008 року було укладено Договір іпотеки № PM-SMEB00/191/2008, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В., зареєстрований в реєстрі за №1685. Відповідно до договору іпотеки, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: житлова квартира з лоджією та балконом, загальною площею 65 кв.м., що складається з коридору 15-1, санвузлу 15-2, ванної 15-3, кухні 15-4, кімнат 15-5, 15-7, кладових 15-6, 15-9, частини підвалу під сарай площею 4,0 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 30.09.1999 року виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1310 від 30.09.1999 рок, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 24.10.2001 року. Відповідач [PERSON] не виконувала належним чином умови кредитного договору у зв'язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08.07.2016 року становить 12 340,05 доларів США, з яких залишок заборгованості за кредитом - 10 497,22 доларів США, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у відповідності до п.п. 1.4 частини 2 кредитного договору - 1 842,83 доларів США. Заочним рішенням суду від 05.04.2017 року позов ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість в сумі 12 340,05грн., що еквівалентно 306 214,63 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на житлову квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 07.06.2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 05.04.2017 року задоволено. Заочне рішення від 05.04.2017 року скасовано. Справу за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки призначено до розгляду в загальному порядку. 14.12.2017 року в судовому засіданні представником позивача подано уточнену позовну заяву в якій вона просила суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором CM-SMEB00/191/2008 від 27.02.2008 року в розмірі 12340,05 дол. США еквівалентом на 08.07.2016 року становить 306214,63 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на житлову квартиру №15, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Кооперативна, 55, а також стягнути в рівних частинах з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 4593,22 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не з'явились про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Судом встановлено, що 27.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № CM-SMEB00/191/2008 від 27.02.2008 року, згідно умов якого банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 20000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 24.02.2023 року (а.с. 41-44). Взятих за Договором обов'язків [PERSON] належним чином не виконала, що призвело до утворення у неї заборгованості за Договором, яка станом на 08.07.2016 року становить 12340,05 доларів США, з яких залишок заборгованості за кредитом - 10497,22 доларів США, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у відповідності до п.п. 1.4 частини 2 кредитного договору - 1842,83 доларів США (а.с. 23). Відповідно до п.п. 1.6.1 п.1.6 Договору, відповідач [PERSON], зобов'язана повністю повернути банку суму отриманого за цим договором кредиту не пізніше дати останнього повернення кредиту та відповідно до умов встановлених ст. 1.5 договору. Згідно із п.п. 1.5.1 п.1.5. Договору, погашення відповідної частини кредиту здійснюється позивальником щомісячно у розмірі та строки визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів. Пунктом п.п. 1.5.1.1. п.1.5. Договору передбачено, нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк передбачений в графіку платежів. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідачами порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. З метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору № CM-SMEB00/191/2008 27.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено Договір поруки № SR-SMEB00/191/2008/1 від 27.08.2008 року та між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено договір поруки №SR-SMEB00/191/2008/2 від 27.08.2008 року. Відповідно до вказаних договорів поруки поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, в повному обсязі згідно п.п. 2.1 Договорів поруки. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпечуваного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Національний банк України станом на 08.07.2017 встановлює такі офіційні курси гривні до іноземної валюти в тому числі за 1 долар США - 24,81 грн. 12340,05 х 24,81 = 306214,63 грн. Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 12340,05 доларів США, що еквівалентно 306214,63 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №CM-SMEB00/191/2008 від 27.02.2008 року між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28.02.2008 року було укладено Договір іпотеки № PM-SMEB00/191/2008, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В., зареєстрований в реєстрі за №1685. Відповідно до договору іпотеки, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: житлова квартира з лоджією та балконом, загальною площею 65 кв.м., що складається з коридору 15-1, санвузлу 15-2, ванної 15-3, кухні 15-4, кімнат 15-5, 15-7, кладових 15-6, 15-9, частини підвалу під сарай площею 4,0 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 30.09.1999 року виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1310 від 30.09.1999 рок, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 24.10.2001 року (а.с. 49-51). Відповідно до п.2 Договору іпотеки, встановлено що за цим договором забезпечується повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань визначених у ст. 2 цього Договору. Іпотекодавці надають іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, визначене ст. 3 Договору іпотеки. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (на 124 а.с.), відповідно до повідомлення Другої вінницької державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна померлого не заводилась. Про те [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані і проживають у вказаній квартирі, а, отже, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька, оскільки заяву про відмову від прийняття спадщини не подали. Згідно ч.3 ст. ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем та час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встианоленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1-3 ст. 23 Закону України " Про іпотеку" , у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Отже до [PERSON] та [PERSON] перейшли всі права і обов"язки іпотекодавця [PERSON] і вони несуть відповідальність перед позивачем в зв2язку з порушенням основног зобов"язання боржником [PERSON] Статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. При подачі позову до суду позивачем понесені судові витрати в розмірі 4593,22 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved