Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю ОМНІ ДЕЛІВЕРІ 4 стосовно ненадання українською мовою інформації про товари, які ним реалізовуються - неправомірними.; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ОМНІ ДЕЛІВЕРІ 4 надати інформацію про товари, які ним реалізуються українською мовою на запити від 31.01.2019 та 04.03.2019, що були надіслані в порядку ЗУ "Про захист прав споживачів"; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ОМНІ ДЕЛІВЕРІ 4 надавати позивачу всю необхідну інформацію про товари які ним реалізовуються, в тому числі і на інформаційному порталі https://md-fashion.com.ua , українською мовою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31 січня 2019 року позивач завітав у інтернет-магазин [INFO] , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ОМНІ ДЕЛІВЕРІ 4" та мав намір придбати товар чоловічий джемпер, однак, на жаль, не зміг цього зробити, оскільки вся інформація на веб-ресурсі Відповідача оформлена іноземною (не зрозумілою для нього) мовою. [PERSON] прийняв рішення оформити запит про надання інформації, який 31 січня 2019 року скеровано Відповідачу, однак, нажаль, Відповідач не надав інформації на запит позивача, тим самим, на думку позивача, відмовився надати інформацію щодо запитуваної продукції яку він пропонує до реалізації в своєму інтернет-магазині. Зважаючи на ненадання інформації на запит, позивач повторно, 04 березня 2019 року, звернувся до Відповідача із запитом, на якому зробив відмітку про повторність, на що Відповідач надав відповідь від 18.03.2019 року, в якому відмовив в отриманні такої інформації. Позивач вважає, що своїми діями відповідач порушив норми ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме право позивача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). На веб-сторінці інтернет-магазину міститься інформація про характеристики товару, його ціна, зовнішній вигляд, тощо, що дає можливість кваліфікувати зазначений інтернет-магазин, як електронний каталог. У той же час, веб-сайт, де розміщений згаданий каталог є програмним засобом, за допомогою якого невизначене коло покупців має змогу здійснити замовлення товару. Отже, інтернет-магазин, відповідно до статті 699 ЦК України, є публічною пропозицією укласти договір. Відповідно до статті 700 ЦК України продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Оскільки інформація на вказаному інформаційному порталі розміщена на іноземній мові, то позивач не зміг задоволити свої споживчі потреби, тому що не мав можливості отримати інформацію про продукцію на державній мові, яку він розуміє, а тому, вважає, що відповідачем грубо порушені охоронювані державою права та інтереси позивача як споживача. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 12.04.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, а підготовче судове засідання призначено на 22 жовтня 2019 року о 10 год. 30 хв. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що підприємство не володіє та ніколи не володіло інтернет-магазином (веб-ресурсом) інформацію щодо якого запитував позивач, окрім того, відповідач вказує, що не має відношення до вказаного позивачем сайту. Вказує, що у своїй відповіді від 18.03.2019 не відмовляв позивачу, а надав аргументовану відповідь. Також посилається на те, що підприємство не є органом державної влади і не здійснює жодних державних функцій та владних повноважень, а в Україні не існує законодавства, яке б зобов`язувало торгівельні мережі перекладати інформацію про товари виключно на українську мову. У задоволенні позову просить відмовити. Окремо у прохальній частині відзиву відповідач просив надати достатньо часу для надання останнім доказів не приналежності сайту їхньому підприємству. 12.09.2019 року позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, в якому вказав, що у своїй відповіді на запит відповідач не заперечував факту реалізації товарів із інтернет-магазину [INFO] що прямо слідує із їхньої відповіді від 18.03.2019 року. У цій відповіді відповідач заперечує саме факт обов`язку його надати таку інформацію із його інтернет-магазину. Це свідчить про те, що відповідач намагається завести суд в оману, оскільки наявність у праві власності платформи інтернет-сайту третіми особами не спростовує реалізацію товарів Відповідачем на сайті https://md-fashion.com.ua. Позивачем, на підтвердження реальності дій із продажу відповідачем товарів із сайту https://md-fashion.com.ua долучено копію товарного чеку від 16.01.2019 р., копію накладної служби доставки та копію чеку про переказ коштів за придбаний товар. Також позивач зазначає, що він, як споживач, має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, зокрема, українською мовою, яка відповідно до Конституції України, є державною мовою в Україні. На судовому засіданні 12.12.2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. На судові засідання, що відбулися 22.10.2019, 12.12.2019, 12.03.2020, 20.05.2020, 08.09.2020, 06.11.2020 Відповідач не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судових засідань. У судовое засідання, що було призначене на 06.11.2020 року сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Представник відповідача, належним чином повідомлений, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 31 січня 2019 року позивач завітав у інтернет-магазин https://md-fashion.com.ua, де мав намір придбати товар чоловічий джемпер, однак, на жаль, не зміг цього зробити, оскільки вся інформація на веб-ресурсі оформлена іноземною (не зрозумілою для нього) мовою. [PERSON] оформив запит про надання інформації, який 31 січня 2019 року скеровано Відповідачу, однак, Відповідач не надав інформації на запит позивача. [PERSON] повторно, 04 березня 2019 року, звернувся до Відповідача із запитом, на якому зробив відмітку про повторність, на що Відповідач надав відповідь від 18.03.2019 року, в якому відмовив в отриманні такої інформації. Аналізуючи відповідь відповідача на запит від позивача, суд приходить до висновку про фактичну відмову відповідача надати інформацію щодо запитуваної продукції, яку останній пропонує до реалізації через інтернет-магазин, оскільки інформації по суті запитів надано не було всупереч законодавчо визначеного обов`язку надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст.\~10\~Конституції України вказує, що державною мовою в Україні є українська мова. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачає що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Протокол № 12 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови. Відповідно до ст.17\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно- правовими актами. Згідно зі ст.18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» продавець, виготівник, виконавець зобов`язані своєчасно надавати споживачеві необхідну достовірну інформацію про товар (роботи, послуги) у доступній наочній формі, яка б забезпечувала можливість компетентного вибору. Надання інформації у технічній документації, на етикетці, тощо іноземною мовою без перекладу в зазначеному вище обсязі слід розцінювати як відсутність необхідної інформації. Згідно із п. 1.4 Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 103, суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити споживачів необхідною, достовірною, своєчасною та доступною інформацією про перелік послуг, що надаються, тарифи на них, час приймання і видачі замовлень, асортимент і ціни на товари, що пропонуються до продажу, години доставки замовлень, споживчі властивості товарів, строки їх придатності до споживання або гарантійні строки та строк служби. Згідно із п. 16 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 104, здійснюючи продаж непродовольчих товарів вітчизняного та іноземного виробництва, працівники суб`єкта господарювання зобов`язані надати споживачам необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари в супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також маркуванням чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів товарів. Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Рішенням Конституційного\~Суду України\~від 14.12.99\~№10-рп (справа про застосування української мови) надано тлумачення положенню частини першої статті 10 Конституції України, відповідно до якого українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом. Отже, у всіх сферах суспільного життя в Україні українська мова використовується як державна мова. Враховуючи те, що на веб-сторінці інтернет-магазину міститься інформація про характеристики товару, його ціна, зовнішній вигляд, тощо, що дає можливість кваліфікувати зазначений інтернет-магазин, як електронний каталог, та що веб-сайт, де розміщений згаданий каталог є програмним засобом, за допомогою якого невизначене коло покупців має змогу здійснити замовлення товару, суд прийшов до висновку, що інтернет-магазин, відповідно до статті 699 ЦК України, є публічною пропозицією укласти договір. Відповідно до статті 700\~ЦК України продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Суд критично оцінює відповідь відповідача на запит позивача, оскільки такий не містять запитуваної про товари інформації для реалізації позивачем свого права на інформацію про товар до його купівлі. Суд не бере до уваги пояснення відповідача про відсутність факту реалізації ним товарів на сайті https://md-fashion.com.ua, оскільки надані позивачем докази повністю спростовують дану тезу, а сам відповідач у своїй відповіді на запит визнав вказану обставину та не надав інших доказів протилежного. Проаналізувавши вищенаведені обставини, слід дійти висновку, що своїми діями відповідач порушив норми п. 4 ст. 4, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме право позивача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Що стосується четвертої позовної вимоги, то чинне, на момент звернення до суду, законодавство визначає право позивача на отримання споживчої інформації державною мовою та обов`язок продавця надавати таку інформацію, в тому числі під час продажу товарів на відстані. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124\~Конституції \~України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом. Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі №463/4152/16. Суд вважає, що надання інформації про товари виключно російською мовою і ненадання цієї інформації державною мовою безумовно свідчить про порушення законних прав споживачів.

Outcome: approved