Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 05 вересня 2005 року по 31 липня 2012 року, працював на ПТП МП фірма «Едельвейс» на посаді охоронця, а з 01 серпня 2012 переведений на посаду старшого охоронця відділу внутрішньої охорони та безпеки підприємства. 11 листопада 2013 року позивача було звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпП (переведення працівника за його згодою, на інше підприємство, в установу організацію або перехід на виборну посаду) в порядку переведення до ТзОВ фірма «Гетьман». Відповідно до довідки-розрахунку № 951 від 11.11.2013 року виданої ПТП МП фірма «Едельвейс» заборгованість з виплати компенсації за не використану відпустку становить 9 121,75 грн. Просить позов задоволити та стягнути з відповідача грошові кошти за невикористану відпустку в розмірі 9\~121.75 грн., також моральну шкоду в розмірі 2\~000 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, однак у прохальній частині позовної заяви просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що позивач з 05 вересня 2005 року по 31 липня 2012 року, працював на ПТП МП фірма «Едельвейс» на посаді охоронця, а з 01 серпня 2012 переведений на посаду старшого охоронця відділу внутрішньої охорони та безпеки підприємства. 11 листопада 2013 року позивача було звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпП в порядку переведення до ТзОВ фірма «Гетьман». Відповідно до довідки-розрахунку № 951 від 11.11.2013 року виданої ПТП МП фірма «Едельвейс» заборгованість з виплати компенсації за не використану відпустку становить 9 121,75 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 83 КЗпП, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до п. 23\~Постанови\~\~Пленуму\~\~Верховного\~\~ Суду\~\~України №\~\~13\~\~від 24.12.1999 року "Про практику\~\~застосування\~судами\~\~законодавства\~\~про оплату\~\~праці",\~розглядаючи спори про\~\~виплату\~\~грошової\~\~компенсації\~\~за\~\~невикористану відпустку,\~\~необхідно виходити з того,\~\~що згідно зі\~\~ст. 83 КЗпП\~вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної\~\~ним\~\~основної\~\~й\~\~додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників,\~\~які\~\~мають\~\~дітей,\~\~тільки\~\~в\~\~разі звільнення його з роботи. Відповідно\~\~до\~\~вимог\~\~ст. 83\~\~КЗпП України\~та\~\~ ч. 2\~\~\~ст. 24\~\~Закону\~\~України " Про\~\~відпустки", передбачено, що\~\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 3 ст. 83 КЗпП, у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. \~ Таким чином позивач обгрунтовано вимагає стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пленум ВСУ у п. 3\~Постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~\~\~ Статтею 237-1 КЗпП України, передбачено відшкодування власником моральної шкоди, заподіяної працівнику внаслідок порушення його законних прав. Враховуючи те, що суб'єктом відповідальності згідно ст. 1167 ЦК України є відповідач, останній зобов'язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. виходячи з глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача або позбавлення його можливості їх реалізації. Позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Отже, в порядку\~ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі\~551,20 грн. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved