Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач в червні місяці 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття, до [INFO] . Також позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь судовий збір у сумі 768,40 коп. Ухвалою суду від 15.07.2019 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів відкрите загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання на 09.09.2019 року. У підготовчому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] , визнаючи позовні вимоги частково, підтримала свій письмовий відзив від 05.08.2019 року, не заперечувала проти розірвання шлюбу, а вимоги в частині стягнення аліментів визнала у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вислухав позивачку, представника відповідача, вивчив надані документи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2017 року актовий запис про шлюб №1886, вчинений 12.08.2017 року Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №6997, вчинений 19 жовтня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Сторони спільно не проживають з квітня 2019 року, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач стверджує, що сім`я між сторонами розпалась. Причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім`ї, виховання дитини. Постійні сварки з різних питань призвели до втрати почуттів любові та поваги. Шлюб має формальний характер. У 2018 році подружжя вже припиняло шлюбні стосунки, але заради доньки намагалися зберегти сім`ю. Відповідачева сторона, визнаючи позов частково, пояснила, що поновити сім`ю з позивачкою не є можливим. Після припинення шлюбних відносин малолітня дочка [PERSON] залишилась проживати з матір`ю, проти чого батько дитини не заперечує. Щодо аліментів на утримання дитини [PERSON] вимоги визнає частково, не заперечує сплачувати щомісяця аліменти на утримання дочки в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що заробіток відповідача є нерегулярним та незначним, що на даний час відповідач не має постійної роботи і його доходи носять мінливий та епізодичний характер, тому він має можливість сплачувати на утримання дитини аліменти щомісяця в розмірі 1900 грн. Також представник відповідача не погодилася з доводами позивачки, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини та пояснила, що відповідач на протязі всього окремого проживання постійно спілкується з донькою, займається її вихованням, піклується про її стан здоров`я та щомісячно надає матеріальну допомогу на її утримання, що підтверджує квитанціями, які просить долучити до матеріалів справи. Дослідивши надані\~сторонами докази\~і наведені\~доводи,\~суд дійшов\~висновку,\~що сім`я\~між сторонами\~розпалась остаточно,\~поновити сімейні\~відносини між\~ними неможливо,\~тому як\~відсутня вільна\~згода чоловіка\~та жінки\~на шлюб. Відповідно до положень\~ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. \~Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2\~ст.59\~Закону України\~"Про\~освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд встановив , що сторони проживають окремо , що дитина проживає з матір`ю. Суд не отримав належних і допустимих доказів того, що батько регулярно сплачує аліменти на утримання дочки, тому вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є доведеними і обґрунтованими. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Суд не отримав доказів того, що відповідач має постійну роботу і постійний щомісячний дохід, тому суд погоджується з доводами відповідачевої сторони і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 грн. щомісяця з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення донькою повноліття, за відрахування вже сплачених сум у період з 18.06.2019 року по день ухвалення рішення, що підтверджується квитанціями від 04.07 2019 року, 02.08.2019 року, 13.08..2019 року, 02.09.2019 року. Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на сплату судового збору за вимоги про розірвання шлюбу суд поділяє порівну між сторонами 384,2 грн. Оскільки позивач сплатила судовий збір в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 384,2 грн, витрати по сплаті судового збору в частині вимог про стягнення аліментів в сумі 768,4 грн покладаються на відповідача.

Outcome: partial