Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Покровська міська рада, Управління Державної міграційної служби у Донецькій області про позбавлення права користування жилим приміщенням, скасування реєстрації. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала,що вона є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: м. Родинське,Донецької області, вул. Фурманова, 3. В зазначеному будинку значаться зареєстрованими відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. Оскільки відповідачі по справі біль півроку, тобто з лютого 2016 року не проживають в будинку, просить визнати їх такими, що втратили право користування спірним жилим приміщення, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: м.Родинське, провул. Фурманова, 3. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON] за місцем проживання позивачки: м. Родинське, провул. Фурманова, 3 понад півроку, з лютого 2016 року. Представники третьої особи : Головне Управління Державної Міграційної Служби у Донецькій області та Покровська міська рада в судове засідання не зявились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином . Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлені про день і час слухання справи відповідачі не повідомили про причини своєї неявки, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено,що позивачка є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: м. Родинське , пров. Фурманова, 3. Донецької області ( а. с. 6-7, 27). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] значаться зареєстрованими у вказаному житловому будинку по пров. Фурманова, 3 м. Родинське, проте не проживають в ньому з лютого 2016 року ( а. с. 8). Вказана обставина підтверджена показаннями свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав",оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116\~Житлового кодексу Української РСР\~(далі - ЖК УРСР).У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК\~та\~ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст.. 71,72 ЖК України наймач або члени його сім"ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема якщо вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до положень норм стст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, з метою захисту свого права власності, зокрема усунення перешкод у користуванні своїм майном, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням ,оскільки останні не проживають в спірному житлі з лютого 2016 року. У відповідності до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-У1 « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( у редакції Закону від 05.07.2012 року № 5088-У1) зняття з реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, які здійснюють цю діяльність на підставі : заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням , про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз»яснив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті 71,72, 116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання осіб - відповідачів по справі [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням- житловим будинком по пров. Фурманова в м. Родинське Донецької області. Позовні вимоги в частині в зняття з реєстрації вирішуються , в даному випадку, у внесудовому порядку відповідно до Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, окрім того, заявлені до неналежного відповідача, тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial