Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, третьої особи про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 39,0 м.кв., розташований в [ADDRESS] , позначений на плані під літерою «А», що складається з коридору під номером 1, площею 4,8 м.кв., кухні під номером 2, площею 9,1 м.кв., житлової під номером 3, площею 17,4 м.кв., комори під номером І, площею 7,7 м.кв. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала без шлюбу та що було встановлено рішенням суду. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, [ADDRESS] , однак оформити спадкові права на житловий будинок вона не може через відсутність правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно. Переконана, що на момент смерті вказаний будинок перебував у власності її чоловіка, оскільки будинок було побудовано у 1931 році відповідно до чинного на той час законодавства. Крім цього, на той час державна реєстрація права власності на будинки у сільській місцевості не проводилася, і чинним законодавством такого обов`язку у власників не вимагалося. Тому переконана, що спірний будинок входить в об`єм спадкового майна після смерті [PERSON] , а оскільки вона являється спадкоємцем за законом, то має право на визнання за нею права власності на дане майно, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 17.03.2020 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, представник подала заяву, якою позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити в підготовчому засіданні, а розгляд справи проводити без її участі та участі її довірителя. Представник відповідача Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області в підготовче засідання не з`явився, подав заяву якою позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти задоволення позову та завершення розгляду справи у підготовчому засіданні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву якою не заперечила проти визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, проти задоволення позову в підготовчому засіданні не заперечила, розгляд справи просить проводити без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Яблуницькою сільською радою, Верховинського району Івано-Франківській області (а.с. 5), [PERSON] помер [INFO] в с Яблуниця. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по п`яту чергу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2019 встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] з 1958 року і до моменту його смерті [INFO] в селі Яблуниця, Верховинського району, Івано-Франківської області. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.14) така народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.15) [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Таким чином, право на спадкування за законом виникло у позивачки [PERSON] , як дружини померлого [PERSON] та третьої особи [PERSON] , як дочки померлого. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, важається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з довідок виданих Яблуницькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.12,16), [PERSON] проживала та вела спільне господарство з [PERSON] до дня його смерті в [ADDRESS] , та на даний час зареєстрована в житловому будинку одна. Як вбачається з інформації наданої приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Мартищук О.Я. (а.с.73), спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилася. Враховуючи наведене позивач [PERSON] , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважаються такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті [PERSON] вона проживала разом з ним в будинку за адресою в [ADDRESS] . Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , відсутні, а тому вона позбавлена можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на дане нерухоме майно. Дійсно, як встановлено судом на даний час право власності на житловий будинок [ADDRESS] , ні за ким, в тому числі і за [PERSON] , не зареєстровано і свідоцтво про право власності на будинок не видавалося. Рішенням Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області №26 від 14.06.2016, на підставі заяви [PERSON] , житловому будинку , присвоєно поштову адресу, а саме: [ADDRESS] (а.с.10). 04.10.2016 на житловий будинок [ADDRESS], який побудований у 1931 році, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] виготовлено технічний паспорт (а.с. 56-58). Згідно представленого технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , позначений на плані під літерою «А», та складається з коридору під номером 1, площею 4,8 м.кв., кухні під номером 2, площею 9,1 м.кв., житлової під номером 3, площею 17,4 м.кв., комори під номером І, площею 7,7 м.кв. Будівля була споруджена у 1931 році та завершені будівництвом. Як вбачається з довідки Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області від 20.09.2019 №1102 (а.с.9), [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за життя належала частина житлового будинку за [ADDRESS], загальною площею 39,0 м.кв., побудований в 1931 році, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до п.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності в Україні до моменту набрання чинності ЦК України з 01.01.2004 року регулювалися положеннями ЦК України 1963 року та Законом України "Про власність", який введено в дію з 15.04.1991. Відповідно до положень ст.12 цього Закону було визначено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об`єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (ст. 13 Закону). За таких обставин суд вважає, що спірний будинок був належним чином набутий у власність покійним [PERSON] і на момент його смерті входив в об`єм спадкового майна. При цьому суд переконаний, що відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно не може бути перешкодою для прийняття спадщини позивачем, так як відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Крім цього, у інший спосіб позивач позбавлений можливості захисту свого майнового права на прийняття спадщини в цій частині, оскільки внаслідок смерті власника майна адміністративна процедура здійснення оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок є унеможливлена. А тому, враховуючи, що позивач, будучи спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] прийняла спадщину, однак не може оформити спадкові права з причин, що не залежать від її волі, а тому позовні вимоги слід задовольнити. При цьому, з урахуванням положень ч.3 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки відповідач визнав повністю позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні.

Outcome: approved