Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що за постановою Борівського районного суду від 15 листопада 2018 р. з нього на користь держави стягнуто подвійний розмір штрафу в розмірі 20400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Добровільно та своєчасно сплатити борг позивач не міг, тому що на той час ніде не працював та не мав необхідної суми грошей. В червні 2019 р. позивач з виконавчої служби отримав постанови про відкриття виконавчого провадження. В червні 2019 р. позивач знайшов собі роботу електрогазозварника в ТОВ «Борова-Агро». Однак сплатити борг в повному розмірі він не міг, тому що значна сума грошей витрачається на лікування та прожиття. Жінка позивача вже на пенсії, її пенсії ледве вистачає на харчування. Позивач вказує, що майна, за рахунок якого з нього можна було б стягнути борг він не має. 11 вересня 2019 р. на банківський рахунок позивача [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», на який зараховується його заробітна плата постановою ВП 59310274 державного виконавця МВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській області було накладено арешт. В зв`язку з чим позивач не може отримати заробітну плату, яка являється єдиним джерелом його існування, а також не має можливості оплачувати комунальні платежі. З метою забезпечення його прав позивач звернувся до відповідача з проханням скасувати вищевказану постанову державного виконавця про арешт коштів боржника, а саме: на грошові кошти, що надходять у вигляді заробітної плати на його банківський рахунок [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», але отримав відповідь про те, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Ухвалою судді від 15.10.2019 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.11.2019 до суду надійшов відзив від державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській обл. Шестопал Т. на позов [PERSON] від 11.10.2019 про скасування в частині арешту на грошові кошти, які надходять як заробітна плата, в якому просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника для забезпечення реального виконання рішення суду вчинені в межах його повноважень, є правомірними та узгоджуються з положеннями ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки в оскаржуваній постанові державний виконавець зазначив про накладення арешту на кошти, які знаходяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, зробивши зауваження крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення, стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. Позивач в судове засідання не з?явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії постанови Борівського районного суду Харківської обл., [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; на підставі ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати гр. [PERSON] штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 20400 грн. (а.с.6-7), згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2019 Міжрайонного відділу ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському р-нах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській обл., відкрито виконавче провадження з виконання постанови №614/1104/18, виданої 15.11.2018 Борівським районним судом Харківської обл. про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору у сумі 352,40 грн. (а.с.9), згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2019 Міжрайонного відділу ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському р-нах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській обл., відкрито виконавче провадження з виконання постанови №614/1104/18, виданої 15.11.2018 Борівським районним судом Харківської обл. про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у сумі 20400,00 грн. (а.с.11), відповідно до копії постанови про арешт коштів боржника від 11.09.2019, накладено арешт на грошові кошти , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкрито після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с.13), [PERSON] дійсно житель [ADDRESS] і має склад сім`ї: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , що підтверджується довідкою виконкому Борівської с/ради (а.с.14), згідно копії пенсійного посвідчення, [PERSON] отримує пенсію за віком з 24.10.2018 (а.с.15), [PERSON] працює в ТОВ «БОРОВА-АГРО» з 18.06.2019; на даний момент займає посаду електрогазозварник; дохід за період з 18.06.2019 по 30.09.2019 склав 24 443,63 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «БОРОВА-АГРО» (а.с.16), [PERSON] має рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки за реквізитами (а.с.17), [PERSON] має в АТ КБ «ПриватБанк» картку № [NUMBER] , на яку отримує заробітну плату від ТОВ «БОРОВА-АГРО» (а.с.42). Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.ч.1,2 та 5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини 1 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов?язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Згідно ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Однак, відповідно до ч.ч.1,2 ст.128 КЗпПУ, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Ч. 1 ст. 115, ч.5 ст.97 КЗпП України, ст.22, ч.ч.1, 6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Отже, накладення арешту на рахунок боржника який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян. Статтею 57 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувача. В той же час при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян. Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці. Держава гарантує та захищає законом право фізичної особи на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним. Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом України у постановах від 27.03.2018 у справі № 922/808/16, від 16.05.2018 у справі № 905/294/15, від 11.06.2018 у справі № 910/4153/13, від 09.09.2019 у справі № 913/958/16. Таким чином, з дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки права позивача щодо його права вільно розпоряджатися та володіти своєю власністю порушені та підлягають захисту. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved