Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач ТОВ "Торговий дім" в особі директора [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про скасування реєстрації права власності, а саме просить скасувати у державному електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м. В обгрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що є власником будівлі магазину [ADDRESS] з 2008 року, однак, йому стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. 05 березня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом [PERSON], про успадкування нею житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 34,0 кв.м., після смерті [PERSON]. В процесі оформлення свідоцтва про право на спадщину, збираючи необхідний пакет документів, державний нотаріус здійснив запит до КП «Білгород-Дністровське БТІ» з проханням повідомити хто є власником житлового будинку [ADDRESS]. У відповідь, КП «Білгород-Дністровське БТІ» направило державному нотаріусу лист, в якому зазначило, що власником житлового будинку [ADDRESS] була [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.12.1985 року. Таким чином, КП «Білгород-Дністровське БТІ» дало невірну інформацію нотаріусу, що призвело до того, що в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно за однією адресою існують два власника з різним нерухомим майном. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних заперечувала. Представник третьої особи-Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належнич чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причини неявки суду не відомі. Представник КП "Білгород-Дністровське БТІ" у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, заслухавши сторони, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 1998 року між [PERSON], як директором ТОВ «Торговий дім» та Фондом приватизації та управління комунальною власністю Білгород-Дністровської міської ради в особі [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, серед яких був й приміщення магазину [NUMBER], розташованого в [ADDRESS], на землях держфонду, що складається в цілому з: металевого будинку магазину облицьованого цеглою, загальною площею 430,9 кв.м. літ. «А», належного на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Білгород-Дністровським МБТІ 20.07.1998 року записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 609. З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20716822 від 27.10.2008 року вбачається, що на підставі рішення про реєстрацію права власності від 27.10.2008 року КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» зареєструвало за ТОВ «Торговий дім» право власності на 4/5 частки будівлі магазину, розташованої за адресою Одеська область, [ADDRESS], номер запису 609, в книзі №1. Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу ААР №846432 від 21.11.1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, р№5462, акт передачі майна державного підприємства від 24.11.1998 року. При цьому, КП «Білгород-Дністровське БТІ» при реєстрації права власності позивача керувалось Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, яке передбачало реєстрацію прав власності як в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно так і на паперових носіях, що вбачається з інвентаризаційної справи № 7043 на будівлю магазину [ADDRESS], яка була оглянута в судовому засіданні. Таким чином, реєстрація права власності позивача була проведена у відповідності з діючими вимогами законодавства на момент самої реєстрації. Разом з тим, 05 березня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом [PERSON], про успадкування нею житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 34,0 кв.м., після смерті [PERSON] (а.с.8). 23.01.2014 року державний нотаріус [PERSON] здійснив запит до КП «Білгород-Дністровське БТІ» з проханням повідомити хто є власником житлового будинку [ADDRESS]. У відповідь, 17.02.2014 року КП «Білгород-Дністровське БТІ» направило державному нотаріусу лист за № 287, в якому зазначило, що власником житлового будинку [ADDRESS] була [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.12.1985 року (а.с.7). З 01 січня 2013 року в Україні державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно та нотаріусами. Права на нерухоме майно, що виникли та зареєстровані в установленому порядку до 2013 року, визнаються дійсними й з 01 січня 2013 року. Законодавство не передбачає обов'язку звертатися за їх «перереєстрацією» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Так, отримавши свідоцтво про право на спадщину [PERSON] зареєструвала право власності на будинок [ADDRESS] вже в новому діючому Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що вбачається з інвентаризаційної справи № 7051 на домоволодіння [ADDRESS]. Тобто, у КП «Білгород-Дністровське БТІ» перебувають дві інвентаризаційні справи на два різних об'єкта за однією адресою. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 321 ЦК України закріплює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого особистого майнового права та інтересу шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Наявний в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] не дає позивачу змоги не тільки здійснити перереєстрацію права власності, а й належним чином розпоряджатись своїм майном, тим самим порушуючи його права як власника нерухомого майна, що є підставою для захисту прав позивача шляхом задоволення його позовних вимог у повному обсязі. Також суд роз'яснює відповідачу її право на звернення до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради із заявою про присвоєння успадкованому нею житловому будинку нової юридичної адреси. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved