Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 червня 2002 року [PERSON], [PERSON] та позивачу, виконкомом Чечельницької селищної ради був виданий ордер №1 на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В дану квартиру вселився тільки позивач, особисто зробив там ремонт за власні кошти, а 21 серпня 2017 року зареєструвався в цій квартирі. В листопаді 2017 року звернувшись із заявою до Чечельницької селищної ради Вінницької області про приватизацію вказаної квартири йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю письмової згоди інших наймачів, за якими зберігається право на житло, просить суд задовольнити його позовні вимоги та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що відповідачка [PERSON] є мамою позивача і проживає в іншій квартирі і не має наміру прийняти участь в приватизації даної квартири. [PERSON] був його вітчимом, в 2005 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в спірну квартиру не вселялися і жодного дня в ній не проживали. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування двокімнатною квартирою №3 у житловому будинку №1 по вул. Заводській, смт. Чечельник Вінницької області. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, згідно відповіді Чечельницької селищної ради на запит від 31.01.2018 року № 02.18/70 станом на січень 2018 року інформацією виконком Чечельницької селищної ради щодо місця реєстрації та проживання [PERSON] не володіє. 27.02.2018 року [PERSON] викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та газету "Урядовий кур'єр" № 61 від 30.03.2018 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, виконавчим комітетом Чечельницької селищної ради від 11 червня 2002 року видано ордер на житлове приміщення №1 гр. [PERSON] з сім'єю 2 чол. на право зайняття житлового приміщення житловою площею 65 кв.м., яка складається з двох кімнат в квартирі ізольованій за адресою вул. Заводська,1, основа видачі ордера рішення виконкому селищної ради №4 від 10.06.2002 року, склад сім'ї якої складає [PERSON] Володимирівна-дружина; [PERSON] Вікторович-чоловік; [PERSON] Олександрович-син. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно рішення виконкому Чечельницької селищної ради Вінницької області за №13 від 30.11.2017 року позивачеві відмовлено у приватизації у зв'язку з відсутністю письмової згоди інших наймачів, за якими зберігається право на житло. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у члена сім'ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування останнім виникає у зв'язку із включенням до ордера, а не у зв'язку із вселенням у це приміщення. Тому в разі невселення в приміщення без поважних причин у строки, передбачені ст. 71 ЖК, ця особа визнається судом такою, що втратила, а не такою, що не набула право на користування наданим на сім'ю жилим приміщенням. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки підставою для задоволення позову про визнання особи такою,\~ що втратила право користування житловим приміщенням позивач вказує відсутність відповідача понад встановлені строки по місцю проживання, хоча фактично відповідач в квартиру не вселявся, що може бути окремою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог .

Outcome: dismissed