Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача забезпечити представникам ВАТ «Мелітопольгаз» вільний доступ до газових приладів у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], та стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ВАТ «Мелітопольгаз» є ліцензіатом з постачання і розподілу природного газу та, зокрема, здійснює газопостачання природного газу населенню міста Мелітополя та району. Відповідач є абонентом ВАТ «Мелітопольгаз», однак, не надає доступу працівникам ВАТ «Мелітопольгаз» до газових приладів і пристроїв за адресою: [ADDRESS] для проведення контрольної перевірки та демонтажу газового лічильника на планову повірку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його проживання, якою станом на 05 лютого 2014 року є: [ADDRESS], що підтверджується виданою довідкою голови квартального комітету. Але судова повістка, направлена за цією адресою, повернулась з відміткою пошти за закінченням строку зберігання. За відомостями Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області [PERSON] в м.Мелітополі та Мелітопольському районі зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Основними видами діяльності ВАТ «Мелітопольгаз» є постачання та транспортування природного газу, яке здійснюється населенню, промисловим, бюджетним та комунально-побутовим споживачам. Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу, регулюють Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року. Нормами цивільного законодавство передбачено, що зобов'язання виникають з договору або на підставі інших дій громадян та організацій. Однак, договір із власником об'єкта споживача не укладався. Будинок по [ADDRESS] є газифікованим та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 2007 року, що підтверджується довідкою виданою начальником КП «ММБТІ» та інформаційною довідкою з реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області /а.с.16-21/. Особовий рахунок [NUMBER] виписаний на [PERSON] /а.с.27/. Згідно ст.17 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мереж, арматур, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця виробника за наявності в них відповідного посвідчення для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору. Відповідно до ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни тощо. Статтею 21 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виконавець має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно - технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором. Відповідно до ч. 4 ст. 17 вказаного Закону, якщо споживач відсутній і при цьому немає можливості встановити зв'язок з ним з метою його інформування про необхідність негайного прибуття до приміщення або він відмовляється допустити в займані ним приміщення представників виконавця виробника і при цьому є об'єктивні підстави вважати, що аварія, неполадки, які унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, відбулися саме в цих приміщеннях, - доступ у приміщення відбувається без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ). У відповідності з п. 29 „Правил надання населенню послуг з газопостачання" № 2246 від 09.12.1999 р. споживач зобов'язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де знаходяться газові прилади та обладнання, працівників газового господарства для виконання ними своїх обов'язків. Уповноважені особи ВАТ «Мелітопольгаз» неодноразово виїжджали на адресу відповідача з метою проведення контрольної перевірки та демонтажу газового лічильника на планову повірку, але кожного разу споживач не допускав представників позивача до газових приладів та пристроїв, про що свідчать акти-претензії працівників ВАТ «Мелітопольгаз» /а.с.5, 8/. Так, 05 серпня 2013 року ВАТ «Мелітопольгаз» було направлено [PERSON] попередження про те, що 20 серпня 2013 року відповідач повинен безперешкодно надати доступ працівникам газопостачального підприємства до газових приладів і пристроїв для монтажу або демонтажу газового лічильника на планову повірку або проведення експертизи /а.с.4/. Попередження не було отримано відповідачем та на призначену дату доступ до газових приладів не був наданий, про що зазначено в акті-претензії, складеному 20 серпня 2013 року працівниками ВАТ «Мелітопольгаз» /а.с.5/. Позивачем 21 листопада 2013 року було надіслано телеграму на адресу відповідача з попередженням про надання доступу 27 листопада 2013 року до газових приладів та оплату за газ /а.с.6,7/. Однак, як вбачається з акту-претензії від 27 листопада 2013 року /а.с.8/ відповідач знову не надав доступу представникам підприємства. Отже, судом встановлено, що відповідач перешкоджає представникам ВАТ «Мелітопольгаз» у доступі до газових приладів і пристроїв, лічильника газу, що розташовані у його будинку. Такі дії необхідні для проведення контрольної перевірки та демонтажу газового лічильника на планову повірку. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання [PERSON] забезпечити доступ його представників до газових приладів у будинку по [ADDRESS] є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved