Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь Львівського міського центру зайнятості кошти в сумі 25 404 грн. 83 коп., а також 1921,00 грн. судового збору. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 13.07.2015 р. Статус безробітного [PERSON] було надано 13.07.2015р. на підставі заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». У цій заяві відповідач підтвердив, що «…не є суб`єктом підприємницької діяльності…» та ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. За час перебування на обліку як безробітний [PERSON] отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 20.07.2015 року по 13.07.2016 року в сумі 25 404,83 грн. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», (акт розслідування страхових випадків №29 від 19.03.2019р.) з`ясовано, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.09.1999 року (про що 22.05.2018 року внесено запис до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки державна реєстрація фізичної особи-підприємця [PERSON] була проведена до набрання чинності Законом України ««Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», який набув чинності з 01.07.2004 року) згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в період перебування на обліку як безробітний не повідомив службу зайнятості, що зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.09.1999 року та здійснив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за власним рішенням лише 24.05.2018 року. Таким чином, відповідно до вимог цього Закону [PERSON] не виконав вимог Закону та не подав реєстраційну картку для включення відомостей про нього, як фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. В результаті не повідомлення [PERSON] спеціалістів центру зайнятості про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.09.1999 року, а відтак поданням недостовірних даних, відповідач незаконно набув статус безробітного з 13.07.2015 року та незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 20.07.2015 року по 13.07.2015 року в сумі 25 404,83 грн., оскільки відносився до зайнятого населення. Справа перебувала в провадженні судді Галицького районного суду м. Львова Городецької Л.М., яку звільнено у відставку. Розпорядженням керівника апарату Галицького районного суду м.Львова Рут О.О. №191 від 15.10.2019 року призначено повторний автоматичний розподіл судової справи. Дана справа передана в провадження судді Радченка В.Є. 15.10.2019 року, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Матеріали справи передані канцелярією суду судді Радченку В.Є. 16.10.2019 р. Ухвалою суду від 16.10.2019 р. прийнято до свого провадження справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів та призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Суд встановив, що Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення". 13.07.2015 р. [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи. Статус безробітного [PERSON] було надано 13.07.2015 р. на підставі заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». /а.с.5/. У цій заяві відповідач підтвердив, що «…не є суб`єктом підприємницької діяльності…» та ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. За час перебування на обліку як безробітний [PERSON] отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 20.07.2015 року по 13.07.2016 року в сумі 25 404,83 грн. Як вбачається із акту розслідування страхових випадків №29 від 19.03.2019 р., [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.09.1999 року, про що 22.05.2018 року внесено запис до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки державна реєстрація фізичної особи-підприємця [PERSON] була проведена до набрання чинності Законом України ««Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», який набув чинності з 01.07.2004 року. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в період перебування на обліку як безробітний не повідомив службу зайнятості, що зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.09.1999 року та здійснив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за власним рішенням лише 24.05.2018 року. Відповідно до п.2 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру. Таким чином відповідно до вимог цього Закону [PERSON] не виконав вимог Закону та не подав реєстраційну картку для включення відомостей про нього, як фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до центру зайнятості даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно п.8 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація у центрі зайнятості припиняється у разі в встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації. Окрім цього, відповідно до п.37 «Порядку реєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. №198, реєстрація безробітного припиняється з дня початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів): забезпечення роботою самостійно. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. Частиною 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Таким чином, в результаті не повідомлення [PERSON] спеціалістів центру зайнятості про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.09.1999 року, а відтак поданням недостовірних даних, відповідач незаконно набув статус безробітного з 13.07.2015 року та незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 20.07.2015 року по 13.07.2015 року в сумі 25 404,83 грн., оскільки відносився до зайнятого населення. Відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що «до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, особи які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств тощо…». Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248) у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» «…безробітні, зобов`язані своєчасно подати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг». П. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: «сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг». Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Оскільки, в судовому засіданні встановлено та визнано самим відповідачем, що в результаті не повідомлення спеціалістів центру зайнятості про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.09.1999 року, незаконно набув статус безробітного з 13.07.2015 року та незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 20.07.2015 року по 13.07.2015 року в сумі 25 404,83 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved