Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

позивачі звернулися до суду із позовною заявою, вимоги якої протягом розгляду справи уточнювалися, про стягнення з відповідача в примусовому порядку на їх користь грошові кошти в загальному розмірі залишку вкладів та нарахованими процентами за Договорами банківського вкладу з урахуванням індексу інфляції за період дії тимчасової адміністрації з 03.03.2015 по 02.09.2015. Позовні вимоги позивачами обґрунтовані тим, що в порушення умов договору та норм чинного законодавства відповідачем ігноруються вимоги позивачів про повернення грошових коштів. Крім того, [PERSON] ставить питання про стягнення з Відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., що обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за депозитними договорами. Будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд справи позивачі, в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що в зв'язку з введенням тимчасової адміністрації у Відповідача, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб належні до виплати позивачам суми, що включають суму вкладу та нараховані на нього проценти в межах гарантованої суми відшкодування за вкладами перераховані на розрахунковий рахунок банку партнера ПАТ «КБ «Приватбанк». Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов до наступних висновків. На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини. 23.12.2014 р. між [PERSON] та відповідачем укладено договір № 20004009635600 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-line», за умовами якого банк прийняв від [PERSON] 39500 грн. на строк до 22.01.2015, із сплатою 13 % річних. 09.02.2015 р. між [PERSON] та відповідачем укладено договір № 20003010252364 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» у доларах США, за умовами якого банк прийняв від [PERSON] 5000 дол. США на строк до 08.08.2015, із сплатою 5,5% річних. Також 09.02.2015 р. між [PERSON] та відповідачем укладено договір № 001-15519-090215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, за умовами якого банк прийняв від [PERSON] 5000 дол. США на строк до 08.08.2015, із сплатою 5,5% річних. В зв'язку з настанням строків повернення банком депозитів, позивачі неодноразово зверталися до Відповідача з заявами про повернення сум вкладів та нарахованих процентів, які останнім проігноровані. Також судовим розглядом встановлено, що Відповідач знаходиться в стадії ліквідації і відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51 з 03.03.2015 по 02.06.2015 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Частиною 5 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно ст. 26 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Згідно наданих відповідачем Витягів із списків вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів на рахунку банку партнера ПАТ «КБ «Приватбанк» наявні належні позивачам до виплати грошові кошти: [PERSON] за договором № 20004009635600 - 39699,64 грн.; за договором № 20003010252364 - 134322,26 грн.; [PERSON] за договором № 001-15519-090215 - 134322,53 грн. Для отримання коштів у межах гарантованої суми відшкодування вкладник повинен звернутись у відділення банку-партнера у встановленому законом порядку. Таким чином, вимоги позивачів про примусове стягнення з відповідача сум вкладів та нарахованих на них процентів є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо вимог позовної заяви про стягнення належних позивачам сум з урахуванням індексу інфляції за період дії тимчасової адміністрації з 03.03.2015 по 02.09.2015, то вони не ґрунтуються на вимогах закону, а тому, задоволенню не підлягають. Крім того, в порушення положень ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України позивачами не наведено правових підстав заявлення таких вимог. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з Відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., то слід зазначити наступне. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Така відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Проте, позивач не навів обґрунтування позовних вимог в цій частині та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди та її розміру. Також позивачем не доведено протиправності поведінки відповдіача та причинного зв'язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою.

Outcome: dismissed