Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], мотивуючи позов тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після матері [PERSON], звернулась в нотаріальну контору, проте отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса вона не може в зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Оскільки інші особи на будинок не претендують, просить суд визнати її власником цього нерухомого майна. Позивач у судовому засідання дала пояснення аналогічні наведеним, просить позов задовольнити. Відповідач подав заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника селищної ради, позов визнає повністю/а.с.28/. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] /а.с.12/, позивачка є її спадкоємцем за заповітом /а.с.6/. Судом встановлено, що до складу спадщини входить житловий будинок із господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у якому [PERSON] проживала та була зареєстрована до дня смерті. Згідно з довідкою Старовижівської селищної ради вказаний житловий будинок побудований в межах земельної ділянки, що виділена під забудову, меж суміжних користувачів не порушено /а.с.7/. На даний будинок виготовлено КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" технічний паспорт /а.с.13-17/. У вказаному будинку самовільно збільшено розмір загальної площі на 7 кв.м. та переобладнано кухню під кімнату. Також позивач надала суду довідки, які свідчать про те, що при будівництві не порушено вимог санітарних вимог і норм /а.с.8/, протипожежних вимог /а.с.9/, споруди відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації /а.с.10/, Позивач також надала суду технічний паспорт на вказаний будинок, робочі проекти газифікації та енергопостачання будинку, виготовлені на ім'я спадкодавця /а.с.46-79/, що підтверджують факт володіння її матір'ю цим будинком і є доказом її права власності. З матеріалів оглянутою спадкової справи встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON], якій Старовижівською селищною радою було видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок відповідно до рішення № 17 від 30.10.1958 р./, копію рішення чи його дублікат отримати неможливо, що підтверджується відповідними запитами, наявними в спадковій справі /а.с.34-45/. Позивач є спадкоємцем за законом після матері, прийняла спадщину, при зверненні до нотаріальної контори нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна - будинку /а.с.18/. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивачки підлягає судовому захисту. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Згідно з п.п. 5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що правовстановлюючих документів на житловий будинок немає, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише в судовому порядку, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved