Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0005/85/12213. Згідно п.п.11-1.2 кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 83 325 дол. США. Кредит надавався на строк по 25.04.2027 року, процентна ставка за користування кредитом складає - 14,100 % річних; 17.12.2007 року було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якого відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 12,85 %. У відповідності до п. 5.1 кредитного договору Позичальник зобов'язується: щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та остаточне погашення отриманого кредиту до 25.04.2027 (включно), щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашені кредиту сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів. Кредитор має право вимагати до дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання Позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. Згідно до п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. 29.12.2011 року до банку надійшли кошти від реалізації земельної ділянки, що була передана в іпотеку для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/0992/85/56137 від 01.06.2007 року. Однак, виручених коштів від добровільної реалізації виявилось недостатньо для погашення заборгованості за кредитним договором. Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Сума боргу є значною та щомісячно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Загальна сума заборгованості станом на 18.01.2013 року за кредитним договором № 014/0005/85/12213 від 25.04.2007 року складає 343 283,64 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 2 367 730,98 грн. Просить суд стягнути за кредитним договором № 014/0005/85/12213 від 25.04.2007 року із [PERSON], [INFO] у м. Нова Каховка, Херсонської області (ідентифікаційний номер - [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" (р/р 2909001032 МФО 322904, Код ЄДРПОУ 23494105, 01601, м. Київ, вул. Пирогова, 7-76) заборгованість у сумі - 343 283,64 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 2 367 730,98 грн., а також судовий збір в сумі 3 441,00 грн. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» 25.04.2007 року надав [PERSON] цільовий кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 83325 доларів США, погашення кредиту відповідачем проводилось не регулярно останній платіж проведено 29.12.2011 року в сумі 3835,00 доларів США на погашення боргу за кредитом та 8685 доларів США на погашення боргу за відсотками у зв'язку з реалізацією іпотеки - земельної ділянки. В ході розгляду справи надав новий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/0005/85/12213 станом на 20.03.2014 року, при цьому підтримавши позовні вимоги викладені в позовній заяві та просив суд, стягнути з відповідача заборгованість у сумі 343283,64 доларів США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ (валюти кредиту на дату розрахунку 7,9930 грн.) на момент подачі позовної заяви - 2 367 730,98 грн. та судові витрати в сумі 3441,00 гривень. Представник відповідача [PERSON], який був присутній 16.09.2013 року, 16.10.2013р., 20.11.2013 року, в судових засіданнях позов визнав частково пояснивши, що земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Ярославичі, Васильківського району, Київської області, площею 0,25 га. належала [PERSON] як іпотекодавцю і була передана іпотекодержателю ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» за договором іпотеки. Позивач продав земельну ділянку за заниженою ціною в зв'язку з чим відповідач не зміг сплатити грошові зобов'язання перед банком в повному обсязі, просив суд застосувати передбачений законом річний строк позовної давності до розрахунку по пені за кредитним договором між [PERSON] та ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та просив представника позивача здійснити новий розрахунок заборгованості за кредитом. В подальші судові засідання не з'являвся хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 25.04.2007 року був укладений кредитний договір № 014/0005/85/12213, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 83 325 дол. США. Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що кредит надається на строк по 25.04.2027 року, згідно графіку надання кредиту; процентна ставка за користування кредитом складає - 14,100 % річних. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов'язується: щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, частково погашати кредит, згідно п.1.3 та остаточно погасити отриманий кредит до 25.04.2027 року; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашені кредиту сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів. Пунктом 6.5. даного договору передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення (п. 6.5 кредитного договору). Згідно до п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. 17.12.2007 року між стронами було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 12,85 %. Як вбачається з копії договору іпотеки від 25 квітня 2007 року іпотекою за цим договором забезпечуються будь-які вимоги іпотекодержателя - ВАТ «Райффайзен банк Аваль», які випливають з кредитного договору № 014/0005/85/12213 від 25.04.2007 року за умовами якого [PERSON] зобов'язаний до 25.04.2027 року повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 83325 дол. США сплатити проценти, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф), в розмірі строки передбаченого договором. Пунктом 1.2. іпотечного договору визначено, що на забезпечення основного зобов'язання іпотекодавець передає в іпотеку належну йому на праві власності земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в селі Рославичі, Васильківського району, Київської області, площею 0,25 га. Згідно п.3.1.4 вказаного договору іпотекодержатель має право: у випадку невиконання зобов'язань за цим договором або за кредитним договором у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5 цього договору та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми задовольнити в повному обсязі забезпечені іпотекою зобов'язання та вимоги, що визначені на момент фактичного задоволення. Пунктом 5.4 розділу 5 вказаного іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 38 закону України «Про іпотеку» . Таким чином, судом встановлено, що п.5.4 договору іпотеки від 25.04.2007 року передбачено право банку продати предмет іпотеки будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». З копії попереднього договору від 29.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] слідує, що [PERSON] з однієї сторони зобов'язується продати, а [PERSON] зобов'язується купити земельну ділянку, яка розташована за адресою Київська область, Васильківський район, с. Росличі, площею 0,25 га., кадастровий номер 3221487301:01:001:0024. При цьому п.2 договору визначено, що сторони зобов'язуються укласти та нотаріально посвідчити основний договір купівлі-продажу земельної ділянки протягом 60 календарних днів; купівля-продажу земельної ділянки має бути вчинена за 100 000,00 грн. 26.02.2013 року банком на адресу позивача було направлено письмову вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань, в якій зазначалось про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором № 014/0005/85/12213 від 25.04.2007 року, яка становить 343 283,64 дол. США та необхідність повернення суми кредиту в повному обсязі в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги (а.с. 19). Згідно копії рекомендованого поштового повідомлення [PERSON] отримав вказаний лист 05.03.2013 року (а.с. 21). Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що між сторонами 25.04.2007 року був укладений кредитний договір № 014/0005/85/12213, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 83325,00 дол. США, який повинен був повернути до 25.04.2027 року зі сплатою 14,100% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору 25 квітня 2007 року укладено Договір іпотеки на земельну ділянку за цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в селі Рославичі, Васильківського району, Київської області, площею 0,25 га, кадастровий номер 3221487301:01:001:0024. Факт отримання кредиту підтверджується сторонами, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, що не заперечуєься в судовому засіданні представником відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором проведеним позивачем в ході розгляду справи від 20.03.2014 року та наданого в судовому засіданні слідує, що розмір заборгованості [PERSON] становить 368668,97дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 2 919 047,17грн. із них: заборгованість по кредиту 73 563,08 дол. США (в гривневому еквіваленті 582 457,75грн.), по процентам 44 684,58 дол. США (в гривневому еквіваленті 353 803,57грн), просрочена заборгованість за кредитом 19 054,25 дол. США (в гривневому еквіваленті 150 867,74 грн.), просрочена заборгованість за відсотками 44 140,72 дол. США (в гривневому еквіваленті 349 497,39 грн.) З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що 29.12.2011 року на погашення заборгованості по кредиту, банком було зараховано 12520 дол. США, зокрема: 3835 дол. США на погашення кредиту та 8685 дол. США на погашення відсотків. З довідки ПАТ «Райффайзен банк Аваль» від 29.10.2013 року №114-17-2-00/481 вбачється, що відповідно до умов попереднього договору посвідечного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 29.12.2011 року №795 було здійснено реалізацію земельної ділянки, що знаходиться в с.Рославичі, Васильківського району, Київської області, площею 0,25 га., кадастровий номер 3221487301:01:001:0024, яка належала на праві власності [PERSON], від продажу вказаної земельної ділянки надійшли грошові коши в сумі 12520 дол. США. Представник банку в судовому засіданні пояснив, що вказана сума, а саме 12520 дол. США. була отримана внаслідок реалізації земельної ділянки, згідно договору купівлі-продажу, яка перебувала в заставі. Реалізація земельної ділянки відбувалась за вартістю визначеною згідно внутрішньої оцінки банку, здійсненої уповноваженими особами за погодженням з уповановаженим колегіальним органом - Комітетом з реалізації заставного майна роздрібного бізнесу, про що надав суду відповідну довідку банку. При цьому, відповідачем та його представником не було надано підтверджуючих документів які б набрали законної сили щодо оскарження ціни за якою була реалізована земельна ділянка іпотекодержателем, що знаходилась в заставі, а також не оскаржувалась сума заборгованості та задоволення частини вимог за рахунок продажу предмету іпотеки. Окрім того, жодних доказів, які б спростували розмір заборгованості відповідачем та його представником суду не надано. Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 6-8), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по основному боргу нарахована за період з 18.01.2010 року по 18.01.2013 року на суму 55 964,39 доларів США, що в перерахунку на гривні за курсом НБУ на день розрахунку становить 447 323,37 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по нарахованих відсотках нарахована за період з 18.01.2010 року по 18.01.2013 року - 133 046,16 долари США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день розрахунку становить 1 063 437,96 гривень. Частиною 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню, за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд вважає за можливе врахувати заяву представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до пені, яка може бути стягнута лише в межах спеціального строку позовної давності, що обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду. Таким чином, оскільки позов ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» було пред'явлено відповідно до поштового конверту (а.с.30) 18.05.2013 року, то період, за який підлягає стягненню пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по основному боргу та відсотках за користування кредитом, обчислюється з 18.05.2012 року до 17.05.2013 року по день звернення до суду, тобто в межах заявленого у позовній заяві періоду. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, що виконаний станом на 18.01.2013 року (а.с.6-8), розмір пені за період з 18.05.2012 року до 18.01.2013 року становить: за несвоєчасну сплату кредиту - 13 539,12 доларів США, що в перерахунку на гривні становить 108 218 грн. 18 коп., за несвоєчасну сплату процентів - 32583,85 доларів США, що в перерахунку на гривні станом на час проведення вказаного розрахунку становить 260 442 грн. 71 коп. Загальна сума нарахованої пені у межах строку позовної давності становить 46122,97 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 368 660 грн. 89 коп.. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] не були виконані взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 014/0005/85/12213 від 25.04.2007 року, а тому з нього слід стягнути заборгованість за даним кредитним договором в сумі - 200 396,06 доларів США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 1 601 765,71 грн Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial