Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє адвокат Пробіжанська Н.П., звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності, як за спадкоємцем за заповітом на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , що належало її батькові [PERSON] , який помер [INFO] , посилаючись на те, що при зверненні в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавця. Вказала, що спірне будинковолодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи двір колгоспника, членами якого були її покійні батьки Петровські. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача - адвокат Пробіжанська Н.П. подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача Борщівської міської ради надав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. З доданої до матеріалів справи копії з погосподарської книги, особовий рахунок [NUMBER], [ADDRESS], за 1991-1995 рр., та довідки №97 від 01 березня 2019 року, виданої Борщівською міською радою, видно, що спірне домоволодіння відносилося до колгоспного двору. Членами даного двору станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності Законом України "Про власність" від 07 лютого 1991 року N 697-XII) були [PERSON] , [INFO] , - голова двору та [PERSON] , [INFO] - дружина. Згідно чинних на той час ст.ст.120, 123 ЦК (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 «а» постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, [PERSON] та [PERSON] на відповідній правовій підставі набули право по Ѕ частині на домоволодіння, яке розміщене по [ADDRESS] , однак у визначеному законом порядку не оформили своє право власності на домоволодіння. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої СПД ФОП [PERSON] 22 грудня 2018 року, інвентаризаційна вартість житлового будинку [ADDRESS] становить 120395 грн. За даними рішення Стрілковецької сільської ради від 26 травня 1995 року «Про передачу земельних ділянок безоплатно у приватну власність», [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,60 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,35 га для ведення підсобного господарства. [INFO] в [ADDRESS] Тернопільської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 03 серпня 2010 року Стрілковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області). Згідно довідки, виданої Борщівською міською радою №14 від 14 січня 2019 року, померлій [INFO] року [PERSON] , належала Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . На день смерті з ним проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON] та онук [PERSON] Заповіту [PERSON] не складала. Після смерті дружини [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки був зареєстрований та проживав разом з нею, проте, своїх спадкових прав у встановленому законом порядку не оформив. [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 03 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області). Ще за життя, а саме 07 березня 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Стрілковецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №39, яким зробив таке розпорядження: належну йому частину житлового приміщення з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. [ADDRESS] , яке буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . Згідно довідки, виданої Борщівською міською радою №13 від 14 січня 2019 року на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] та до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , разом з ним проживав та був зареєстрований онук [PERSON] За даними листа Борщівської державної нотаріальної контори №101/02-14 від 19 лютого 2019 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №55193225 позивачка [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Родинні відносини позивачки зі спадкодавцем [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] , згідно якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , згідно якого позивачка змінила прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] , одружившись 18 вересня 1966 року з [PERSON] Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно, немає. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачкою [PERSON] , як за спадкоємцем за заповітом, право власності на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , що належало померлому [INFO] року [PERSON] . На підставі ст.ст.16, 25, 26, 328, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved