Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 листопада 2008 року між сторонами укладено шлюб та під час шлюбу [INFO] у подружжя народилась дитина, [PERSON] . Позивачка вказує, що у зв`язку з тим, що сімейні стосунки у сторін не склались, 04.12.2015 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Позивачка вказала, що з січня 2016 року відповідач систематично затримує виплату аліментів, до 6 місяців, та навіть не цікавиться на які засоби виховується дитина. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 26.09.2017 складає 7000,00 грн. Позивачка зазначає, що вона самостійно здійснює піклування за їх дочкою [PERSON] , забезпечує її матеріально, їх дочка займається в кружках, тренувально-оздоровчих секціях, мати докладає всі зусилля і можливості для розвитку дитини, однак відповідач жодним чином не піклується про дочку, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Також позивачка зазначила, що загрози відповідача і неадекватна його поведінка наносить психологічну травму їх дитині, а також відповідач заперечує проти виїзду їх дитини з матір`ю за кордон. Посилається на те, що відповідач на очах у дитини здійснював факти фізичного насилля над позивачем, дитина сприймає, що побиття, загрози, використання ненормативної лексики це є звичайною частиною сімейного життя. Батько у ті рідкісні зустрічі, не тільки подає поганий приклад, а й травмує психіку дитини своєю неадекватною поведінкою. Вважає своїм прямим обов`язком, як матері дитини, обмежити негативний вплив відповідача на психічне здоров`я її доньки. 02 листопада 2017 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засідані вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Також надано суду висновок №108-14299 від 11.09.2018 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено, що згідно з висновком психологічного обстеження, наданого 21.06.2018 Міським центром дитини служби у справах дітей Київської міської ради [PERSON] має сформовану надійну прив`язаність до матері та батька, у дівчинки визначений образ повної сім'ї, вона спокійно розповідає про свої зустрічі з батьком. Враховуючи емоційну прив`язаність та потребує участі батька в житті [PERSON] , позбавлення батьківських прав матиме травматичний вплив на психічний розвиток дитини. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу, [INFO] року, у подружжя народилась дитина, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 24.02.2012. З матеріалів справи вбачається, що 04.12.2015 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва даний шлюб було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в сумі 1 000, грн. з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.10.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Так, [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, взагалі життям дитини не цікавиться, відповідачем аліменти не сплачуються, а також, що відповідач на очах у дитини здійснював факти фізичного насилля над позивачем. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-14299 від 11.09.2018 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в м. Києві державній адміністрації, орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, під час бесіди зі співробітниками служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА в м. Києві 22.08.2018 [PERSON] повідомила, що з батьком періодично бачиться, була в нього вдома та ночувала, але не часто. [PERSON] подобалось як батько забирав її з садочку, дівчинка гуляла з батьком, він дарував їй подарунок на день народження. Дівчинка не проти бачитись з батьком, телефонує йому сама з телефону дорослих. Згідно з висновком психологічного обстеження, наданого 21.06.2018 Міським центром дитини служби у справах дітей КМР (КМДА) [PERSON] має сформовану прив`язаність до матері та батька. У дівчинки визначений образ повної сім`ї, вона спокійно розповідає про свої зустрічі з батьком. Враховуючи емоційну прив`язаність та потребу участі батька в житті [PERSON] , позбавлення батьківських прав матиме травматичний вплив на психічний розвиток дитини. Відповідач в судовому засіданні надав довідку вих. №3/01-16 від 12.03.2018, видану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаленко Ольгою Іванівною, в якому зазначено, що 11.01.2018 за реєстровим №20 засвідчено підпис [PERSON] на заяві про згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Арабської Республіки Єгипет його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з метою відпочинку в період з 15.01.2018 по 28.01.2018 у супроводі матері - [PERSON] . Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної вище Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до вищенаведених роз`яснень та норм закону тільки винна поведінка батьків, може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. Разом з цим, суду не надано доказів саме винної поведінки або свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідача відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , не надано доказів і вжиття відносно відповідача заходів реагування з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача, як особистість та члена суспільства, як і не надано доказів саме винної поведінки або свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідача відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , доказів і вжиття відносно відповідача заходів реагування з приводу неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, а тому враховуючи те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , та ту обставину, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Судом не приймається надана позивачем довідка №50-61582/66368 від 16.09.2017, видана Солом`янським УП ГУ НП у місті Києві, щодо заяв позивачки від 20.08.2017 та 06.09.2017 до УП щодо її побиття колишнім чоловіком [PERSON] , оскільки не відноситься до предмету спору. Крім того, судом не приймаються до уваги надані сторонами характеристики на вихованку старшої групи ДНЗ №480 «Палітра», [PERSON] , [INFO] , видану ДНЗ №480 «Палітра» Управління освіти Солом`янської РДА і місті Києві від 20.09.2017 №52, оскільки, останні датовані однією датою та одним вихідним номером, однак, різняться змістом в частині зазначення участі батьків у відвідуванні ними закладу. З огляду на вказані розбіжності суд позбавлений можливості достовірно оцінити зазначені обставини у вказаних характеристиках. Враховуючи те, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської в м. Києві районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, підстави для стягнення з відповідача судових витрат в порядку в порядку ст.141 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed