Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом.Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що постійно проживав та по даний час проживає у будинковолодінні №135 по вул. Надрічна, що в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, яке відносилося до типу колгоспний двір. На момент вступу у силу ЗУ «Про власність» станом на 15.04.1991 року, разом з ним проживали його батьки, батько- Головатий [PERSON], мама- Головата [PERSON] та брат - [PERSON]. Проте, свідоцтво про право власності на будинковолодіння його батьки не отримували та здійснили державну реєстрацію їх права власності на нерухоме майно. У звязку із цим, кожному із них належало по ? частині спірного будинковолодіння. 05.06.2009 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на ? частку будинковолодіння в с. Драгомирчани по вул. Надрічна №135 Тисменицького району Івано-Франківської області. Після смерті батька спадщину прийняли спадкоємці за законом першої черги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проте, у вязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно вони не оформили своїх спадкових прав. Після смерті його брата [PERSON], який помер 26.03.2011р., все належнй йому 4/12 частку спірного будинковолодіння прийняла його мама [PERSON], яка стала власником 8/12 частини. 16.05.2016 року [PERSON] також померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина на 8/12 частку спірного будинковолодіння. У звязку з тим, що його мама не склала заповіт він є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців на майно покійної за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає. За таких обставин йому належить право власності на будинковолодіння з підстав належності ? (3/12) частини будинковолодіння, як члену колишнього колгоспного двору, 1/12 частини - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та 8/12 частини - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Проте, в нотаріуса йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором і співвласниками є всі члени двору, тому неможливо встановити спадкову масу, а також тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися. Від представника позивача надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, у якій він позов визнав, просив справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивача постійно проживав та на даний час проживає у будинковолодінні №135 по вул. Надрічна, що в с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області. Разом з ним в господарстві проживали його батьки: [PERSON] і [PERSON] та брат - [PERSON]. Проте, свідоцтво про право власності на будинковолодіння батьки не отримували та відповідно не проведено державної реєстрації їх права власності на нерухоме майно. Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, інвентаризаційна вартість якого, згідно технічного паспорта, становить 125793 грн. 00 коп. Перелічені вище обставини підтверджуються архівним витягом від 03.02.2017 року за №Г-4/04-10, технічним паспортом на будинковолодіння, довідкою Драгомирчанської сільської ради №102 від 30.01.2017 року. Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. На момент вступу в дію Закону України „Про власність в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали: батько позивача [PERSON] - голова господарства, мама, [PERSON], позивач та його брат [PERSON]. Даний факт підтверджено довідкою, виданою Драгомирчанською сільською радою 30.01.2017 року за №102. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, у відповідності зі ст.ст.121, 123 ЦК України (в редакції 1963 року) до набрання чинності Закону України „Про власність, станом на 15.04.1991 року, ніхто, із вище зазначених осіб, не втратив право на частку в майні колгоспного двору. У звязку із зазначеними вище [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], були співвласниками будинковолодіння, як члени колишнього колгоспного двору і їм належало по ? частці. 05 червня 2009 року [PERSON] помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на ? частку спірного будинковолодіння в с. Драгомирчани по вул. Надрічна №135 Тисменицького району Івано-Франківської області. Спадщину, до вимог ст.ст. 1261,1268 ЦК України, прийняли спадкоємці за законом першої черги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проте, у вязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно вони не оформили своїх спадкових прав. Після смерті брата позивача [PERSON], який помер 26.03.2011 року, все належне йому майно в т.ч. на 4/12 частку (? +1/12) спірного будинковолодіння прийняла мама позивача [PERSON], яка стала власником 8/12 частини (? +1/12+4/12). 16 травня 2016 року [PERSON] також померла. Після смерті останньої відкри лася спадщина на все належне їй майно в т.ч. на 8/12 частку спірного будинковолодіння в селі Драгомирчани по вул. Надрічна №135 Тисменицького району Івано-Франківської області. У звязку з тим, що остання не склала заповіт, тому позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців на майно покійної за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає. Відповідно до ст.1261, ч.3 ст.1268, ст.1270 ЦК України,позивач, як спадкоємець покійного за законом, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї мами, [PERSON], що підтверджено довідкою, виданою Драгомирчанською сільською радою 30.01.2017 року за №101. Заяву про відмову від спадщини він до ДНК не подавав. За таких обставин, позивачу належить право власності на будинковолодіння з підстав належності ? (3/12) частини будинковолодіння, як члену колишнього колгоспного двору, 1/12 частини - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та 8/12 частини - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі позивачу відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором і співвласниками є всі члени двору, тому неможливо встановити спадкову масу, а також тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджується постановою РДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.02.2017 року за №145/02-31. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 121, 123, ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 15, 386, 392, 1221, 1222, 1261, 1268 ч.1, 3 ЦК України,

Outcome: approved