Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON], шлюб розірвано 17.02.2016 року. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не підтримує матеріально сімю та безпосередньо дитину. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В ході судового розгляду позивач збільшила позовні вимоги та просила також стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина, а саме половину витрат на оздоровлення дитини за рекомендаціями лікарів, які вона понесла самостійно в розмірі 8700 грн. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, надали повноваження представникам. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, зазначив, що позивачем необґрунтовані додаткові витрати, понесені нею на дитину, окрім того, зазначив, що дитина проживає з матірю, відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання сина. Не заперечував той факт, що відповідач працює моряком. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.05.2009 року, який рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.02.2016 року розірвано. Після розірвання шлюбу дружині залишено дошлюбне прізвище «Вороніна». Відповідно до актового запису № 175, зробленого 05.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Малолітній [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, буд.34 та знаходиться на її утриманні, що ні ким не оспорюється. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до розяснень, які містяться в п 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК (2947-14)аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу)або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК (2947-14). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV (606-14) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" (606-14), а також у статтях 194 - 197, 274 СК (2947-14). Враховуючи викладене вище, стан здоров'я, матеріальне становище та потреби малолітньої дитини, той факт, що відповідач працює моряком, має нерегулярний, мінливий дохід, що не оспорював в судовому засіданні представник відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв'язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.\~181,\~182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. З наданої позивачем довідки від 30.05.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], перебуває на «Д» обліку з діагнозом хронічний тонзиліт, часті отити, рекомендовано оздоровлення на морському узбережжі в період з 01.06.2017 року по 31.08.2017 року. Враховуючи рекомендації лікаря з метою оздоровлення дитини, позивач влаштувала дитину до оздоровчого табору «Дєнгіз» в період з 06.07.2017 року по 267.06.2017 року, Вартість перебування у таборі склала 8700 грн., що підтверджується квитанцією до прибутного касового ордеру від 06.06.2017 року. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат понесених позивачем на оздоровлення дитини є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст.\~ 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved