Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що вона постійно проживала в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказане господарство станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був чоловік позивачки - [PERSON] . Крім нього також членами колгоспного двору були позивачка - [PERSON] та відповідачі: [PERSON] - дочка та [PERSON] - син. 20.05.1989 року на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 101 від 10.05.1989 року на нерухоме майно, що складалось із житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] , було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, згідно якого він належить колгоспному двору, головою якого був чоловік позивачки [PERSON] , тобто у свідоцтві не були визначені частки кожного члена двору. Відповідно до Закону України «Про власність» майно колгоспного двору належало членам двору на праві спільної сумісної власності і їх частки визнавались рівними. Отже, кожному з членів колгоспного двору належало по 1/4 частці нерухомого майна. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за законом. Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса у визначений законом термін, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлою головою колгоспного двору [PERSON] , але частку померлої голови двору у спільній сумісній власності та інших членів двору не виділено. Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачка подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі. Відовідачі подали до суду заяву, в якій вимоги позовної заяви визнали та просять справу слухати у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивачки та відповідачів, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був чоловік позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим виконкомом Коломийської районної ради від 20.05.1989 року за № 101 (а.с.7), випискою із інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 12.11.2019 р. за № 65355( а.с.30) та довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ від 01.07.2016 року № 584 (а.с. 40). Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору чоловік позивачки - [PERSON] . Крім нього також членами колгоспного двору були позивачка - [PERSON] та відповідачі: [PERSON] - дочка та [PERSON] - син, що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ від 01.07.2016 року № 584 (а.с. 40). [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 30 грудня 2015 року зроблено актовий запис за № 19 (а.с. 41). Згідно з довідки Печеніжинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Коломийського району виконавчого комітету Рунгурської сільської ради № 584 від 01.07.2016 року [PERSON] належить дерев`яний одноповерховий житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами : підвал,стайня, стодола, навіс, ворота,огорожа по [ADDRESS] та приватизована земельна ділянка (а.с.40). Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: голова двору мій чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] , позивачка, їхня дочка - [PERSON] та їхній син - [PERSON] , то кожному із них належить по 1/4 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 30 грудня 2015 року зроблено актовий запис за № 19 (а.с. 41). Заповітів від імені померлого не посвідчувалося. Після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина за законом, яка складається з 1/4 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] звернулася до першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що частки у складі колгоспного двору померлого не визначені, що унеможливлює визначення складу спадкового майна (а.с. 48). Окрім позивачки спадкоємцями після смерті чоловіка є їхні діти-відповідачі по справі, які на спадкове майно не претендують оскільки відмовилися від спадщини в її користь подавши заяви про відмову від спадщини до першої Коломийської районної державної нотаріальної контори, та не заперечують щодо визнання права власності на дане спадкове майно в цілому за позивачкою (а.с.45,46). На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності дост.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі подали до суду письмові клопотання, в якому не заперечують щодо позовних вимог позивачки і просять їх задовольнити. Згідно звіту про незалежну оцінку від 22.11.2019 р. ТзОВ «ЕКА-Захід» вартість будинку та господарських будівель в [ADDRESS] становить 117500,00 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та,

Outcome: approved