Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами до відповідачів - про визнання права власності на успадковане майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року у м. Котовськ Одеської області помер її чоловік, [PERSON], з яким вона перебувала в офіційному шлюбі. Серед спадкоємців першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті чоловіка залишилася вона як дружина, та їх дві дочки [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON], вона у відповідності зі ч. 3 ст. 1268 ЦК вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідачки по справі спадщину не прийняли і на неї не претендують. Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно у вигляді належного йому на праві приватної власності житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Однак вона позбавлена можливості оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку через нотаріуса на згадане спадкове майно, оскільки відповідно до п. 4.15 Розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві". Проте за життя спадкодавець своє право власності на житловий будинок у встановленому законом порядку не зареєстрував. Це позбавляє її можливості посвідчити її право власності на спадкове майно. Іншим шляхом, ніж в судовому порядку, вона не має можливості захистити своє право на спадщину у вигляді житлового будинку за адресою [ADDRESS], який належав [PERSON], на праві приватної власності на момент його смерті. Тому вона змушена для захисту своїх прав звернутися з даним позовом до суду і просить визнати за нею право власності на успадковане майно - житловий будинок за адресою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу в її відсутність, позов підтримала, просила його задоволити із наведених в позовній заяві підстав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи наявні їхні заяви в яких вони просять розглядати справу без їх участі позовні вимоги визнають в повному обсязі на спадщину після смерті батька не претендують. Суд, врахувавши думку, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] року у м. Котовськ Одеської області помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане повторно 04 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.6). З наданих документів вбачається, що серед спадкоємців першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON], залишилася позивач - [PERSON], як його дружина та їхні дочки: [PERSON] і [PERSON]. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, так як на момент смерті чоловіка постійно проживала разом із ним та після його смерті продовжила проживати у спадковому будинку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], у встановленому законом порядку спадщину не прийняли та на неї не претендують. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді належного йому на праві приватної власності житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.10-19). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок в [ADDRESS] належав [PERSON], проте правовстановлюючі документи відсутні. Технічний паспорт не мітить вказівок, що будь-які прибудови, господарські споруди тощо побудовані самочинно. (а.с. 10-19). Згідно до договору "Про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності" від 25.11.1975 р. укладеного на підставі виписки із рішення виконавчого комітету Котовської міської ради № 524 від 25.11.1975 р. , [PERSON] дозволено будівництво нового житлового будинку по [ADDRESS] Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про власність» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на створене майно. Таким чином, [PERSON] фактично набув право власності на спірне домоволодіння з моменту закінчення будівництва, що не оспорюється будь-ким. Ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 позивач [PERSON] входить до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщин вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість згідно з вимогами ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Враховуючи, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Визнання позову відповідачем не порушує права й законні інтереси сторін, третіх осіб. Що стосується позовних вимог позивача про визнання права власності на згаданий будинок за померлим [PERSON], то вони не підлягають задоволенню на підставі ст. 25 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial