Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що виконавчим написом нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни від 21 грудня 2019 року зареєстрованого в реєстрі за №3963 звернуто стягнення на автомобіль марки ЗАЗ VIDA, рік випуску 2015, № шасіY6DSF69Y0F0014561, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить їй на праві власності. Позивач вважає виконавчий напис такий, що вчинений з порушенням вимогам закону та підлягає скасуванню з підстав того, що позивач не була повідомлена про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, таке повідомлення не отримала, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави. Оскільки, представник банку не надав нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем, чим порушив встановлений порядок вчинення нотаріальних дій за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів затверджених Постановою КМ України від 29.06.1999 року №1172. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та додатково суду пояснив, що позивач не отримала лист повідомлення відповідача від 10 вересня 2019 року про вимагання протягом 30 днів з моменту отримання листа сплатити на вимогу Банку 133745 грн. 98 коп., копія повідомлення надана відповідачем як доказ на підтвердження вручення не доказує його вручення а лише констатує факт, що така вимога була направлена, та в ній міститься підпис працівника Укрпошти про вручення. Крім того Банк після направлення такої вимоги продовжував нараховувати відсотки за наданий кредит, що суперечить встановленій судовій практики Великої Палати Верховного Суду оскільки у виконавчому напису нотаріусу сума заборгованості різниться з тої сумою яка зазначена в листі від 10.09.2020 року. Вважає, що надані документи спростовують безспірність існуючої заборгованості. Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та суду додатково пояснив, що позивач належним чином повідомлений за офіційним місцем реєстрації про вимогу Банку звернути стягнення на предмет застави, та також вважає, що відсотки по договору кредиту нараховуються до повного погашення заборгованості по договору кредиту. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що 07 жовтня 2015 року між сторонами був укладений договір кредиту №688/2015 відповідно до якого позивач [PERSON] отримала кредит в сумі 209574 грн. 36 коп. на купівлю автомобіля марки ЗАЗ VIDA, рік випуску 2015, № шасіY6DSF69Y0F0014561. Відповідно до договору застави від 07 жовтня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за №18316 автомобіль марки ЗАЗ VIDA, рік випуску 2015, № шасіY6DSF69Y0F0014561 державний реєстраційний номер [NUMBER] є предметом застави по кредитному договору від 07 жовтня 2015 року за №688/2015 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] .. З листа направленого 10 вересня 2019 року представником АТ «Кредобанк» до [PERSON] вбачається, що станом на 10 вересня 2019 року загальна сума заборгованості по кредитному договору складає 133745 грн. 98 коп. в тому числі: - 130867 грн.64 коп. - неповернута сума кредиту, -1270 грн. 81 коп. прострочені відсотки, -610 грн. 32 коп. нараховані проценти, -997 грн. 21 коп. нарахована пеня. В листі Банк повідомляє боржника про намір звернути стягнення на предмет застави у випадку не погашення заборгованості по кредиту. Даний лист відповідно до позначки в поштовому повідомленні від 13 вересня 2019 року був вручений [PERSON] , але в ньому відсутній особистий підпис [PERSON] про його отримання. Виконавчим написом нотаріуса від 21 грудня 2019 року за №3963 звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки ЗАЗ VIDA, рік випуску 2015, № шасіY6DSF69Y0F0014561 державний реєстраційний номер [NUMBER] . Сума боргу станом на 20 грудня 2019 року складає: - 130867 грн.64 коп. - неповернута сума кредиту, -7459 грн. 29 коп. прострочені відсотки станом на 20.12.2019 рік, -2576 грн. 34 коп. заборгованість по пені за період з 20.12.2018 року по 20.12.2019 року включно, 2000 грн. плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису, всього в загальній сумі 142903 грн. 18 коп.. Сторони інших доказів, щодо існуючого спору та обґрунтування своїх правових позицій суду не надали. Відповідно до вимог ст..263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат України» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону україни «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того,\~підпунктами 3.2,\~3.5\~пункту 3\~Глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~визначено,\~що безспірність\~заборгованості підтверджують\~документи,\~передбачені Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженим постановою\~КМ України\~від 29.06.1999\~р.№1172\~(далі\~-\~Перелік документів).\~При вчиненні\~виконавчого напису\~нотаріус повинен\~перевірити,\~чи подано\~на обґрунтування\~стягнення документи,\~зазначені у\~вказаному Переліку\~документів.\~При цьому\~Перелік документів\~не передбачає\~інших умов\~вчинення виконавчих\~написів нотаріусами\~ніж ті,\~які зазначені\~в Закону\~України «Про\~нотаріат» та\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій. Нотаріальна дія\~або відмова\~у її\~вчиненні,\~нотаріальний акт\~оскаржуються до\~суду.\~Право на\~оскарження нотаріальної\~дії або\~відмови у\~її вчиненні,\~нотаріального акта\~має особа,\~прав та\~інтересів якої\~стосуються такі\~дії чи\~акти (стаття\~50 Закону України «Про нотаріат» ). Аналізуючи вищенаведені норми суд дійшов висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про заставу». При цьому стаття 20 Закону України «Про заставу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Відповідно до\~вимог статті\~27\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень»,\~ Якщо\~інше не\~встановлено цим\~Законом,\~обтяжувач,\~який має\~намір звернути\~стягнення на\~предмет забезпечувального\~обтяження в\~позасудовому порядку,\~зобов`язаний надіслати\~боржнику та\~іншим обтяжувачам,\~на користь\~яких встановлено\~зареєстроване обтяження,\~письмове повідомлення\~про порушення\~забезпеченого обтяженням\~зобов`язання.\~Повідомлення надсилається\~одночасно з\~реєстрацією в\~Державному реєстрі\~відомостей про\~звернення стягнення\~на предмет\~забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1)\~зміст порушення,\~вчиненого боржником; 2)\~загальний розмір\~не виконаної\~боржником забезпеченої\~обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Статтею 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Відповідно до\~підпункту 2.3\~пункту 2\~Глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~вчинення виконавчого\~напису в\~разі порушення\~основного зобов`язання\~та (або)\~умов договору\~застави здійснюється\~нотаріусом після\~спливу тридцяти\~днів з\~моменту надісланих\~іпотекодержателем повідомлень\~-\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень іпотекодавцем\~та боржник,\~якщо він\~є відмінний\~від іпотекодавця.\~Повідомлення вважається\~надісланим,\~якщо він\~є відмінним,\~якщо є\~відмітка іпотекодавця\~на письмовому\~повідомленні про\~його отримання\~або відмітка\~поштового відділення\~зв`язку\~про відправлення\~повідомлення на\~вказану в\~ договорі\~адресу. Відповідно до п. 105 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМ України від 05 березня 2009 року №270, одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис. Відповідно до п. 106 правил під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище). Тим самим наведена норма спрямована на фактичне повідомлення заставодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення заставодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Судом встановлено,\~що АТ\~«КредоБанк» не довело належними та допустимими доказами направлення [PERSON] та отримання нею вимоги про усунення порушень договору, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення заставодавця. Суд надаючи оцінку наданим документам нотаріусу які слугували підставою для вчинення виконавчого напису встановив, що сума існуючого боргу станом 10 вересня 2019 року становить 133745 грн. 98 коп. у виконавчому напису нотаріуса від 21 грудня 2019 року сума боргу становить 140903 грн. 27 коп. різниться, отже розмір заборгованості не є безспірним. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк відповідач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в заставу майна. Повідомивши боржника 10 вересня 2019 року про намір звернути стягнення на предмет застави кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погоджується суд. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави, тобто до 10 вересня 2019 року. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року Справа №310/11534/13-ц та від 21.10.018 року Справа №202/4494/16-ц. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закуону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 21 грудня 2019 року Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною зареєстрований в реєстрі за №3963. Згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в частині, що пропорційна задоволеному позову. На підтвердження факту понесення таких витрат позивачем надано квитанцію про сплату судового збору в сумі 841 грн. та комісії банку за перерахування коштів в сумі 20 грн., що в загальній сумі 861 грн..

Outcome: approved