Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивачка просить ухвалити рішення яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем, [PERSON], зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №138. Неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити на проживанні з нею. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON]». Стягнути з відповідача на її користь витрати, пов'язані з оплатою судового збору та наданням правової допомоги адвоката. Свої вимоги мотивує тим, що 02 серпня 1997 року між нею та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №138. Від спільного проживання в шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка, [PERSON], [INFO] Діти проживають з нею та знаходяться її утриманні. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Спільне життя не складається через те, що у них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов'язки. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. На її неодноразові прохання змінити своє відношення до неї, чоловік не звертає уваги. Внаслідок втрати поваги, любові та дружби одне до одного їх сім'я розпалася, що суперечить ст.55 Сімейного Кодексу України. Шлюбні відносини між ними припинені в 2016 році, вони проживають окремо. За таких обставин жити з чоловіком не бажає, вважає, що подальше подружнє життя між ними неможливе і надання терміну для примирення вважає недоцільним. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Свідоцтво про одруження [NUMBER] від 02.08.1997 року (а.с.4) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON], 02.08.1997 року був укладений шлюб зареєстрований Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис №138. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка "[PERSON]", дружини " [PERSON] ". Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [INFO] син - [PERSON] (копія свідоцтва про народження [NUMBER] а.с.5) та [INFO] донька -[PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] а.с.6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім'ї. Сторони не бажають зберегти сім'ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім'я розпалася. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити, витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, покласти на відповідача . Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved