Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 16 жовтня 2014 року, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюб виявився невдалим, сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що спричиняє сварки і негативно впливає на здоров"я дитини та позивача, сім"я припинила своє існування; відповідач матеріальної допомоги сім"ї не надає. Згідно заяви від 23 червня 2017 року позивач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, примирення не можливе, просить не відновлювати її дошлюбне прізвище та стягнути із відповідача судовий збір, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засіданні не з"явився, про час і місце розгляду справи сповіщений, про що свідчить повідомлення від 31 травня 2017 року про вручення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, позивач згідно письмової заяви не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2014 року, останні є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та несумісні характери, що суперечить інтересам позивача і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, позивач згідно письмової заяви наполягає на розірванні шлюбу, заперечення відповідача з цього приводу відсутні. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та відсутності домовленості сторін про сплату аліментів на неповнолітню дитину сторони повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача, який є працездатною особою, заперечення останнього з цього приводу відсутні, що є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 640 грн. сплаченого останньою судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, а в дохід держави 640 грн. судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved