Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про зобов'язання відповідача надати уточнюючу довідку із зазначенням періоду його роботи на підприємстві, що зараховується до спеціального стажу; його професію або посаду; характер виконуваної ним роботи; первинні документи за час виконання ним роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, а також відомості про безпосередню його зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Позивач подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник відповідача направив до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позов не визнав, надавши при цьому довідку про заробітну плату позивача та зазначаючи, що на їх підприємстві відсутні первинні документи щодо зайнятості позивача на посаді тракториста за період з 1981 року і до 2003 року, а їх підприємство є не атестованим, а тому не має права на видачу таких довідок. Представник третьої особи направив заяву про можливість слухання справи за його відсутності та надав зразок аналогічної, необхідної для призначення позивачу пільгової пенсії, довідки (а.с.36). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ст. 49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Як вбачається з положень п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7, відповідно до якого до трактористів - машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (затверджено постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. Для трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) додатково в довідці наводяться відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільської продукції. Відповідно до п. 4 листа Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсії на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті на виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», при зверненні тракториста-машиніста з приводу призначення пенсії на пільгових умовах адміністрація (правління) господарства подає в органи Пенсійного фонду довідку про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Стаж зазначеної роботи визначається комісією, в складі керівника господарства, фахівця з кадрів, головного бухгалтера і представника профспілкового комітету на підставі відповідних документів. З огляду листів департаменту пенсійного забезпечення пенсійного фонду України № 1428/М-1 від 6.02.2014 року, комітету у справах пенсіонерів, ветеранів та інвалідів Верховної ради України № 04-28/17-2 від 30.01.2014 року вбачається, що для підтвердження спеціального трудового стажу тракториста - машиніста необхідно надати уточнюючу довідку від підприємства, в якому позивач працював або його правонаступника, у якій має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, а також відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Згідно з матеріалами цивільної справи, з 19 січня 1981 року позивач прийнятий на посаду тракториста 3-го класу до відділення Данилівка Радгоспу «Калинівський», звідки в 1992 році переведений до Радгоспу «Данилівський», що в подальшому в 1994 році реорганізовано у КСГП «Агрофірма «Данилівська», потім в 2000 році - у СВК «Данилівська», а останній в 2003 році - у Приватне підприємство «Агрофірма «Данилівська», що підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER], виданої 19 січня 1981 року (а.с. 5-6). 12 травня 2010 року позивач [PERSON] звільнений з роботи за власним бажання у порядку ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 13 від 12.05.2010 року (а.с. 7). Тобто, позивач, працюючи на посаді тракториста з 1981 року, має стаж роботи 29 років та, відповідно до положень п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на пенсію за віком на пільгових умовах. Довідкою позивача про заробітну плату за період роботи з березня 1992 року до листопада 2009 року, підтверджується факт його безпосередньої зайнятості на посаді тракториста ПП «Агрофірма Данилівська», що є правонаступником попередніх організацій, де [PERSON] працював на тій же посаді, та спростовуються посилання відповідача на відсутність первинної документації щодо зайнятості останнього та відсутність робіт у зимовий період (а.с.15). Посилання відповідача на відсутність атестації робочих місць яке на підставу відмови у задоволенні позову спростовується методичними роз'ясненнями Верховного суду України від 23 лютого 2012 року стосовно застосування окремих положень чинного законодавства при розгляді адміністративних справ щодо пенсійного забезпечення, за якими право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (до 01.01.92 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці застосовується без необхідності надання підтверджуючих документів щодо проведення атестації робочих місць. Приймаючи рішення, суд в першу чергу має наметі відновлення довіри громадян до держави, в тому числі, судової гілки влади, враховує інтереси позивача, задоволення яких співпадає із можливістю реалізації ним закріпленого Конституцією України права на рівні конституційні права і свободи, шляхом отримання пенсії не нижчої від прожиткового мінімуму, встановленого законом, та нагадує про те, що перешкоджання позивачу діями чи бездіяльність в отриманні пенсії свідчить про невиконання вимог чинного законодавства України та може тягнути за собою відповідальність. Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст.8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. В рішенні Конституційного суду України від 2.11.2004 року № 15-рп/2004 (у справі № 1-33/2004) зазначено, що "Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом". Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний суд України висловив й в рішенні від 30 січня 20043 року № 3-рп/2003 (у справі про розгляд окремих постанов слідчого і прокурора) : "Правосуддя за своєю суттю визначається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах". Таким чином, поновлення порушених прав позивача можливе шляхом зобов'язання відповідача надати відповідну довідку. На підставі викладеного та

Outcome: approved