Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.12.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 9200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24.01.2018 року має заборгованість у розмірі 47473,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 8769,26 грн., 33867,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2236,84 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.12.2013 року та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача Чепіга Д.О. надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явилась, про причини своєї неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надала. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані". Як встановлено судом, на адресу відповідача, яка зазначена в матеріалах позовної заяви та у наявній у матеріалах справи довідки про реєстрацію місця проживання особи за наявними відомостями відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП у м.Суми» СМР, Ковпаківським районним судом м.Суми надсилались ухвала про відкриття провадження у справі від 05.03.2018 року, а також повідомлення суду про виклики [PERSON] у судові засідання від 12.04.2018 року, 01.06.2018 року та від 13.08.2018 року. Проте зазначені документи повернуто на адресу суду відділенням поштового зв'язку. При цьому, на конвертах, в яких надіслана ухвала суду від 05.03.2018 року, судові виклики від 12.04.2018 року, 01.06.2018 року та від 13.08.2018 року поштовим відділенням проставлено відмітку «за закінченням терміну зберігання» та повернуто до суду першої інстанції. Отже, зважаючи на зазначене вище, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення, зокрема, відповідача про здійснення розгляду даної справи. Сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною, оскільки зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.12.2013 року, який складається з заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 9200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої договірні зобов'язання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості за кредитним договором станом на 24.01.2018 року має заборгованість у розмірі 47473,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 8769,26 грн., 33867,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2236,84 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов'язання, сплата неустойки, що передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи з викладеного, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню - необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.12.2013 року у загальному розмірі 47473,69 грн., яка утворилася станом на 24.01.2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved