Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування позовних вимог вказавши наступне. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги по утриманню дитини. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 800 гривень щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 02.11.2016 року і до повноліття дитини, оскільки самостійно вона забезпечувати неповнолітню дитину не має можливості та потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала частково, з урахуванням розміру заробітної плати відповідача, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600 гривень щомісячно. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, на підставах, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. Суду пояснив, що має на утриманні дружину на неповнолітню дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до Свідоцтва про народження дитини серії 1-ЖС № 160996, виданого Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області 18.01.2011 року, батьками дитини [PERSON], [INFO], є сторони: [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги по утриманню дитини, неповнолітня дитина [PERSON] мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини, дитина мешкає з матір'ю, у зв'язку з чим позивач має право на звернення до суду та на отримання аліментів від відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та роз'яснень, які містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний стан обох сторін, та враховує, що після розірвання шлюбу з позивачем відповідач одружився вдруге та має від шлюбу на утриманні малолітню дитину [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 312795, виданого Орджонікідзевським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24.05.2016 року. Частиною ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий заробіток, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] працює у Запорізькій філії ТОВ „Венбест та отримує стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи № ЗП000000032 від 15.12.2016 року. Інших даних про отриманий дохід сторонами не надано, отже підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Відповідно до 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, виходячи з наданих сторонами доказів, з урахуванням всіх обставин по справі та наявності на утриманні у відповідача іншої малолітньої дитини, з урахуванням розміру його доходу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: partial