Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко Є.В. від 08.09.2015 року зареєстрованого в реєстрі № 1385,1386. Згідно довідки форми № 3 ЖЕД № 403 виданої КП ,,Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" від 04.09.2015 року в квартирі № 50 зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідачі в квартирі не проживають більше одного року. Місце їх проживання не відоме. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. Третя особа: представник Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. Третя особа: [PERSON] повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON], Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору довічного утримання , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко Є.В. від 08.09.2015 року зареєстрованого в реєстрі № 1385,1386, квартиру [ADDRESS] було передано у власність [PERSON] Відповідно довідки форми № 3 ЖЕД № 403 виданої КП ,,Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" від 04.09.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Необхідність визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] позивач обгрунтовує необхідністю вільно користуватися своєю власністю та зменшити додаткові витрати на утримання житла. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України. Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісного відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення, наявні підстави для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved