Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29.01.2009 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті призначив його спадкоємцем належної йому земельної ділянки загальною площею 4,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Прохорівської сільської ради Волноваського району Донецької області. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадкоємицею першої черги за законом є його дружина [PERSON] , яка на момент його смерті проживала з ним однією сім`єю. Позивач є спадкоємцем за заповітом, 29.03.2021 року він звернувся до приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Гончарова М.Л. щодо спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , але йому відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини та в заповіті ім`я „ [PERSON] " помилково записано з апострофом „ [PERSON] ". Він своєчасно не звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом, оскільки не знав про смерть [PERSON] , отримав свідоцтво про смерть лише 17.12.2020 року. Тому просив суд встановити факт належності йому заповіту та надати додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не повідомила, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.01.2009 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті призначив [PERSON] спадкоємцем належної йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №146118, виданого Волноваською РДА 25.02.2005 року, земельної ділянки загальною площею 4,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Прохорівської сільської ради Волноваського району Донецької області. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 17.12.2020 року, виданим Волноваським РВ ДРАЦС. Після смерті [PERSON] спадкоємицею першої черги за законом є його дружина [PERSON] , яка на момент його смерті проживала з ним однією сім`єю, що підтверджено довідкою №237 від 21.09.2020 року, виданою Прохорівською сільською радою. Позивач є спадкоємцем за заповітом, що підтверджено заповітом, зареєстрованим Прохорівською сільською радою 29.01.2009 року в реєстрі №1. 29.03.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Гончарова М.Л. щодо спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , але йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини та в заповіті його ім`я „ [PERSON] " помилково записано з апострофом „ [PERSON] ", що підтверджено листом №195/01-16 від 29.03.2021 року. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 « Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину; при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач своєчасно не звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом, оскільки не знав про смерть [PERSON] , отримав свідоцтво про смерть лише 17.12.2020 року, що суд вважає поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними для позивача труднощами, тому позовні вимоги про надання додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно з п. 6. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Усунення допущеної помилки в написанні імені позивача в заповіті неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні імені у правовстановлюючому документі позбавляє позивача можливості отримання спадщини. Факт належності позивачеві заповіту, зареєстрованого Прохорівською сільською радою Волноваського району Донецької області 29.01.2009 року в реєстрі №1, підтверджено зазначенням дати та місця його народження в заповіті, яке повністю співпадає з даними його паспорта: [INFO] у с.Іванопілля Костянтинівського району Донецької області. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, так як усуває перешкоди в отриманні спадщини; встановлення даного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; він не маю іншої можливості внести виправлення у документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту, тому доцільним є встановлення даного факту в позовному провадженні разом з вимогами про продовження строку для прийняття спадщини. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають з0адоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved