Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ВЛ 024-07 від 20 листопада 2007 року в розмірі 279429,58 грн. звернути стягнення на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» від власного імені за договором купівлі - продажу в порядку, визначеному статтею 38 ЗУ «Про іпотеку», за ціною, що буде визначена на підставі висновку оцінювача, з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» право отримати витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, отримати кадастровий номер земельної ділянки, отримати матеріали технічної інвентаризації, технічний паспорт, дублікат правовстановлюючого документу, витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, витяг з Державного реєстру іпотеки, витяги з Державного реєстру правочинів та наданням інших прав, необхідних для здійснення продажу. Також зобов'язати [PERSON] передати житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в управління ПАТ КБ «ПриватБанк» ключі від вхідних дверей будівель та споруд, технічну документацію на нерухомість та правовстановлюючий документ. Стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3775,80 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 20 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк» та фізичною особою- підприємцем [PERSON] укладений кредитний договір № ВЛ 024-07. Згідно умов договору сума кредитного ліміту становить 120000 грн. 17 грудня 2007 р. та 23 січня 2008 року до кредитного договору № ВЛ 024-07 від 20 листопада 2007 року сторонами внесені зміни, а саме: сума кредиту збільшена з 120000 грн. до 280000 грн., що вбачається з додаткових угод № 1 від 17 грудня 2007 р. та № 2 від 23 січня 2008 року. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором № ВЛ 024-07 від 20 листопада 2007 року. Відповідач скористалася кредитом списавши з позичкового рахунку загальну суму в розмірі 279429,58 грн. Станом на 24 березня 2014 року борг [PERSON] за кредитним договором становить 376046 грн. 55 коп. Відповідач вимоги кредитного договору порушує, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності (а.с. 143). Відповідач в судове засідання не заявився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом оголошення у газеті «Запорізька правда» та «Урядовий кур'єр», причини неявки суду не відомі, зі згоди позивача, суд розглядає справу в заочному порядку на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 20 листопада 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладений кредитний договір № ВЛ 024-07. (а.с.15-18). Згідно умов договору сума кредитного ліміту становить 120000 грн. 17 грудня 2007 р. та 23 січня 2008 р. до кредитного договору № ВЛ 024-07 від 20 листопада 2007 року сторонами внесені зміни, а саме: сума кредиту збільшена з 120000 грн. до 280000 грн., що вбачається з додаткових угод № 1 від 17 грудня 2007 р.(а.с.19) та № 2 від 23 січня 2008 р. (а.с. 20). Позивачем виконані зобов'язання за кредитним договором № ВЛ 024-07 від 20 листопада 2007 року, а відповідач скористалася кредитом списавши з позичкового рахунку загальну суму в розмірі 279429, 58 грн. Станом на 24 березня 2014 року борг [PERSON] за кредитним договором становить 376046 грн. 55 коп. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки від 20 листопада 2007 року (а.с.21, 23). Згідно з договором іпотеки, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 24 березня 2014 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 376046,55 гривень, яка складається: - 279429,58 грн. - заборгованість за кредитом; - 58737,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6855,98 грн. - несплачена винагорода за договором; - 12163,90 грн. - пеня; - 18859,36 грн. - штраф відповідно до п. 5.8 кредитного договору. Доказів на спростування правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до п. 19.8.3 іпотечного договору іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно та (або) земельну ділянку у випадку, якщо в момент настання термінів виконання іпотекодавцем якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно зі ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. На підставі ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому частиною 2 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Норми ст. 38 Закону України "Про іпотеку" надають право іпотекодержателю на продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу, які здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Щодо вказаних способів реалізації предмета іпотеки вказується і в п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» де роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки. Таким чином вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Згідно п.6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved