Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

позивач в позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , проживаючого в [ADDRESS] грошове стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища в сумі 1530 грн. 00 коп. до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища м. Звенигородки: УК у Звенигородському районі/Звенигородка/24062100, код отримувача 37864724, казначейство України (ЕАП), на р/р UA148999980333139331000023101, код класифікації доходів бюджету 24062100 та судові витрати у сумі 2102 грн. 00 коп. на користь Управління Державного агентства рибного господарства у Черкаській області р/р UA 198201720343100001000012948, Державна казначейська служба України, м.Київ, ЄДРПОУ 41594560, посилаючись на те, що постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2019 №694/2037/19 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.85 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Дану постанову [PERSON] не оскаржував, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків в сумі 1530 грн. 00 коп., нанесених рибному господарству України при винесенні постанови не вирішено. Доказами заподіяння шкоди, що доводить факт заподіяння збитків з вини відповідача є протокол №004921 від 22.10.2011 та постанова від 03.12.2019 №694/2034/19. З метою досудового врегулювання спору 21.02.2020 на адресу [PERSON] надіслано лист - претензію № 1-5-19/326-20 з проханням добровільно сплатити завдану шкоду, надано реквізити для сплати, вказано контактні телефони та роз`яснено правові наслідки, які можуть настати для [PERSON] в разі вирішення даного питання через суд. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 10.11.2020 по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] згідно вимог ст.128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Ватутінського міського суду Черкаської області http://vt.ck.court.gov.ua, розміщеному на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет, поважність причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та/або заяви про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Ухвалою суду від 08.02.2021 постановлено провести заочний розгляд вказаної цивільної справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що даний позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Державне управління та регулювання у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, уповноважені центральні органи виконавчої влади у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу (до яких, серед інших, також: належить центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства). Дане положення закріплено і частиною 1 статті 11 Закону України «Про тваринний світ». Відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895, Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Згідно Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Черкаській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016 № 229, Управління Державного агентства рибного господарства у Черкаській області є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагентства, як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Черкаського рибоохоронного патруля поширюються на Черкаську область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством. Основним завданням Черкаського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності. Відповідно до статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та уповноважені подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Стаття 34 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу, використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. Згідно пункту 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання,), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Порушення Правил любительського і спортивного рибальства в водоймах України тягне за собою такі негативні наслідки, як зникнення цінних видів риб в рибогосподарських водоймах та порушує право власності Українського народу на природні ресурси. Таким чином, охорона рибних запасів України від незаконного заняття рибним промислом є безпосередніми інтересами держави. Стаття 52-1 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електротону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2019 №694/2037/19 (а.с.11) [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Дану постанову [PERSON] не оскаржував. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, в сумі 1530 грн. 00 коп., нанесених рибному господарству України при винесенні постанови не вирішено. Відповідно до ст.40 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Стаття 66 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки, а п.6.3 Правил рибальства приписує, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. За приписами статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, є джерелом формування спеціального фонду державного бюджету України та місцевих бюджетів, а тому збитки, заподіяні відповідачем повинні бути внесені до спеціального фонду охорони навколишнього середовища м. Звенигородка, як того передбачає п. 4 ч.1 ст. 69-1 та п. 7 ч. З ст. 29 Бюджетного кодексу України. В даному випадку грошові кошти повинні будуть зараховані до місцевого бюджету Черкаської місцевої ради. Розрахунок матеріальної шкоди проведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Відповідно до статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. На підставі статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно п.8 ч.2 статті 16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способами захисту цивільних прав / та інтересів судом. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 6 цієї ж статті ЦПК України зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність ) та чи вчинені вони цією особою. Доказами заподіяння шкоди, що доводить факт заподіяння збитків з вини відповідача є протокол №004921 від 22.10.2011 (а.с.10) та постанова від 03.12.2019 №694/2034/19 (а.с.11). Позивачем 21.02.2020 на адресу [PERSON] надіслано лист - претензію №1-5-19/326-20 з проханням добровільно сплатити завдану шкоду, надано реквізити для сплати, вказано контактні телефони та роз`яснено правові наслідки, які можуть настати для [PERSON] , однак шкода не відшкодована до даного часу. Згідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено поняття позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, іншими словами, це строк протягом якого право яке порушено, може бути захищене судом. Відповідно до Цивільного кодексу України виділяють два види строків позовної давності: загальний (три роки ст.257 ЦКУ) та спеціальний. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У випадках, встановлених законом, як передбачено в ст.4 ЦПК, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Черкаський рибоохоронний патруль, відповідно п.7.5 Положення, має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Враховуючи, що відповідач в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надав до суду належних доказів повернення позивачу завданої шкоди, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заподіяну шкоду в розмірі 1530 грн. 00 коп.. Крім того, враховуючи положення ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним, та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.. На підставі ст. 16, 22, 170, 256, 257, 1166, 1167 ЦК України, ст.40 КУпАП, ст. 29, 69 Бюджетного кодексу України, постанови Пленуму Верховного суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Черкаській області, Конституції України, Закону України «Про тваринний світ», Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та

Outcome: approved