Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 25 424,92 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.09.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №230481Га/14оАС, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota, номерний знак [NUMBER]. 04.11.2014 року о 15.50 год. в м.Одеса по вул.Геренієва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля Skoda, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля Toyota, номерний знак [NUMBER] потерпілої. [PERSON] своєчасно звернулася до ПАТ «СК «АХА Страхування» із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. На основі Рахунку №12390 від 10.11.2014 року було складеноРозрахунок страхового відшкодування, Страховий Акт та сплачено потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 25 424,92 грн. Приморським районним судом м.Одеси [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Після виплати страхового відшкодування у ПАТ «СК «АХА Страхування» виникло право вимоги до [PERSON] Ухвалою суду м.Одеси від 27.12.2017 року провадження у справі відкрито та справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 15.02.2018 року закрито підготовче засідання по справі та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю позивача, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовної заявою) направлялась відповідачу за останньою відомою адресою проживання, проте була повернута до суду з відміткою пошти «за закінченням строків зберігання». Крім того, ухвалу суду від 27.12.2017 року про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м.Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був визнаний винним у вчиненні ДТП, яке сталося 04 листопада 2014 року у м.Одесі по вул.Геренієва, внаслідок якого автомобіль Toyota, номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2015 року, справа №522/20977/14-п. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Власником пошкодженого транспортного засобу є [PERSON]. 11.09.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №230481Га/14оАС, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota, номерний знак [NUMBER], що підтверджується копією договору №230481Га/14оАС, наявною у матеріалах справи. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулась до ПАТ «СК «АХА Страхування» з повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу 06.11.2014 року. Відповідно до рахунку №12390 від 10.11.2014 року вартість ремонту автомобіля Toyota, номерний знак [NUMBER], склав 25 425,36 грн.. Згідно розрахунку страхового відшкодування вартість відновлюваного ремонту автомобіля Toyota, номерний знак [NUMBER], що склала 25 424,92 грн., була виплачена ПАТ «СК «АХА Страхування» на користь [PERSON], що підтверджується страховим актом №1.003.14.00435/VESKO32116 від 18.11.2014 року та платіжним дорученням №142026 від 19.11.2014 року. Виходячи з вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З матеріалів справи вбачається, що страхова компанія виконала свої зобов'язання та відшкодувала [PERSON] збитки у межах страхових сум в розмірі 25 424,92 грн. згідно платіжного доручення від 19.11.2014р. Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої відшкодовується винною особою. 28.08.2015 року відповідачу було направлено Лист №АХА-1603 АГ з вимогою сплатити заборгованість. Відповідач вказаної суми заборгованості до теперішнього часу не сплатив. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положенням ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, з урахуванням того, що ПАТ «СК «АХА Страхування» виплатило застрахованій особі, яка постраждала внаслідок ДТП, повну суму відновлювального ремонту в розмірі 25 424,92 грн., тож у позивача виникло законне і обґрунтоване право вимоги до відповідача. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів у розмірі 25 424,92 грн. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 600 грн., що підтверджується платіжним дорученням №376 235 від 02.10.2017 року Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved