Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб: відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, [PERSON], [PERSON] про виключення з акту опису і арешту майна, посилаючись на те, що 15 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 02-06К-85, згідно умов якого відповідач отримав кредит для придбання промислового обладнання. 31 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна № 16-03-444, згідно умов якого відповідач передав все придбане ним обладнання в заставу Банку. Даний договір застави був зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 10 листопада 2008 року за № 8171173, але на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 листопада 2011 року відповідачем по справі відділом ДВС Лозівського МРУЮ в Харківській області 15.11.2011 року був складений акт опису й арешту майна серії АА № 805910, згідно якого було описане майно, яке належить на праві власності відповідачу [PERSON] та знаходиться в заставі у позивача. В зв'язку з чим просить виключити з Акту опису й арешту майна серії АА № 805910 від 15.11.2011 року рухоме майно відповідно до додатку № 1 до договору № 16-03-444 застави рухомого майна від 31 жовтня 2008 року. Крім цього просить стягнути з відповідача по справі на його користь судовий збір у розмірі 117 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду клопотання в якому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенню. Крім цього в своїй заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача по справі не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Просить винести рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить винести рішення у відповідності до законодавства України. Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області Гапон Є.В. в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову заперечує, оскільки відсутні докази по справі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать довідка про доставку sms-повідомлення про отримання судової повістки про його виклик до суду, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ банк «Меркурій» підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, і не заперечувалось сторонами, що 15 грудня 2006 року між публічним акціонерним товариством банк "Меркурій", який є правонаступником АКБ "Меркурій" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 02-06К-85. Предметом укладеного між сторонами договору є надання Банком Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 300000 доларів США для оплати за обладнання по укладеному раніше договору купівлі-продажу № 1128-01 від 28 листопада 2006 року між ТОВ «Берест плюс» та ФОП [PERSON] в особі [PERSON] з терміном повного погашення заборгованості по наданих кредитних ресурсах до 14 грудня 2009 року з оплатою по процентній ставці 15% процентів річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору між позивачем та відповідачем 30 грудня 2006 року був укладений договір застави рухомого майна № 16-03-580. Згідно з умовами заставного договору [PERSON], який є заставодавцем, було передано позивачу, який є заставодержателем, в заставу рухоме майно, перелік якого наведений у додатку № 1 до даного договору та є невід'ємною його частиною, а саме: чотирьохсторонній верстат 5-ти шпиндельний «BLAVER-520»; шипорізний верстат «TSK-25G»; шипорізний верстат з клєєнаносящим пристроєм; прес для зрощення по довжині «PSK 6000A/250»; чотирьохсторонній верстат 6-ти шпиндельний «ALMTECH 6-23B»; вертикальний гідравлічний прес для склеювання бруса ПС-АСТРА-ПП-6,0; пристрій для нанесення клею по пласті УК -АСТРА-П; рольганг широкий; транспортер стрічковий; устаткування для лісосушильної камери в кількості 2 комплектів; котел Квт(а) - 0,3; верстат деревообробний «ОПТИМА-5». Відповідно до умов заставного договору узгоджена сторонами вартість предмету застави становить 1581600 гривень. Право власності на предмет застави належить заставодавцю на підставі договору купівлі-продажу № 1128-01 від 28 листопада 2006 року. Дане обтяження, накладене у відповідності до договору застави № 16-03-580 від 30 грудня 2006 року зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 4345118 від 12 січня 2007 року. 31 жовтня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору між позивачем та відповідачем був укладений договір застави рухомого майна № 16-03-444. Згідно з умовами заставного договору [PERSON], який є заставодавцем, було передано позивачу, який є заставодержателем, в заставу рухоме майно, перелік якого наведений у додатку № 1 до даного договору та є невід'ємною його частиною. Дане обтяження, накладене у відповідності до договору застави № 16-03-444 від 31 жовтня 2008 року зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 8171173 від 10 листопада 2008 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 40831924 від 01.06.2013 року. За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частина 2 вказаної норми серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків на першому місці зазначає договір та інші правочини. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов'язані за таким договорами. Позивач зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, здійснивши видачу кредиту на визначених кредитним договором умовах. Проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконував, про що неодноразово повідомлявся Банком із застереженням про звернення стягнення на заставне майно. З Акту опису й арешту майна від 15 листопада 2011 року, накладеного державним виконавцем відділу ДВС Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області Гапон Є.В. вбачається, що при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №35 про стягнення з ТОВ «Берест плюс» на користь стягувачів: ПАТ «ОТП Банк» грошових коштів у розмірі 48053,28 доларів США; [PERSON] грошових коштів у розмірі 359700 гривень; [PERSON] грошових коштів у розмірі 537255,79 гривень було накладено арешт на майно, що знаходилось в нежитловій будівлі ремонтної майстерні літ «Д» за адресою: смт. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, вул. Маяковського, б. 1, а саме: чотирьохсторонній верстат 5-ти шпиндельний «BLAVER-520»; шипорізний верстат «TSK-25G»; шипорізний верстат з клєєнаносящим пристроєм; прес для зрощення по довжині R1-6000-24000; чотирьохсторонній верстат 6-ти шпиндельний «ALMTECH 6-23B»; прес вертикальний ORMASP/L 6000/2; транспортер стрічковий; устаткування для сушильної камери в кількості 2 комплектів; котел MR-1200 (1,3 МВт); лінія «ОПТИМА», що належить боржнику [PERSON] та є тотожним з майном, зазначеним в додатку № 1 до договору застави рухомого майна № 16-03-444 від 31 жовтня 2008 року. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За загальним правилом, визначеним у статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 Інструкції про проведення виконавчих дій - відомості про заставу рухомого майна державний виконавець може отримати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, держателем якого є Міністерство юстиції України, а державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції - його адміністратором згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Згідно із ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Так, відповідачем було накладено арешт на майно [PERSON], в тому числі й на майно, яке перебуває в заставі у позивача, про що йому було відомо, оскільки при складанні акту опису й арешту майна від 15.11.2011 року представником АТ «Банк-Меркурій» було заявлено зауваження та зазначено, що описане і арештоване майно належить на праві приватної власності [PERSON] та передано ним в заставу банку. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст. 17 Закону України «Про заставу» - заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» - застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом. Як вбачається зі ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Позивач надав [PERSON] грошові кошти з терміном погашення - до 14 грудня 2009 року, а постанова про накладення арешту винесена державним виконавцем 15 листопада 2011 року. [PERSON] не виконав зобов'язання відповідно до договору № 02-06К-85 від 15.12.2006 року укладеного з АКБ «Меркурій». Таким чином, право застави у позивача виникло раніше винесення відповідачем постанови про арешт майна [PERSON]. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач та представник третьої особи діяли всупереч вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ Банк «Меркурій» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню, так як у позивача першим виникло право застави на зазначене майно, як спосіб забезпечення зобов'язання за кредитним договором 02-06К-85 від 15.12.2006, на яке потім 15.11.2011 року державним виконавцем накладений арешт за зведеним виконавчим провадженням. Опис майна та накладення арешту на нього порушує права Банку як кредитора (заставодержателя) одержати задоволення з вартості заставленого майна при невиконанні боржником зобов'язання, який в силу застави має переважне право на це перед іншими кредиторами. Тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом виключення з акту опису й арешту заставного рухомого майна. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернені до суду було понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 117 гривень, що підтверджується платіжним дорученням. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача та на користь держави судові витрати.

Outcome: approved