Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Матір дитини померла [INFO], батько дитини зареєстрований та проживає в Донецькій області та написав нотаріально засвідчену заяву, відповідно до якої він не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно його сина. Хлопчик проживає в сім'ї подружжя [PERSON] в м. Дніпропетровськ. Оскільки батько хлопчика ухиляється від виконання батьківських обов'язків, позивач просить суд позбавити останнього батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитись дитина. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що пред'явлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.3 ч.4 ст. 155 цього Кодексу відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено в судовому засіданні, згідно наказу № 003 від 17 січня 2015 року [PERSON], [INFO] поставлено на облік в управління-службу у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах /а.с. 6/. [INFO] матір хлопчика [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.8/ Згідно копії нотаріально засвідченої заяви [PERSON] відмовився від батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] та надав згоду на проживання дитини в сім'ї [PERSON] /а.с.16/. З серпня 2014 року дитина проживає в сім'ї [PERSON] /а.с.12/. Згідно наданої характеристики [PERSON], що надана комунальним закладом освіти "Середня загальноосвітня школа № 6" Дніпропетровської міської ради, останній навчається у школі з вересня 2014 року та зареєстрований як переселенець. Опікою та вихованням [PERSON] займається сім'я [PERSON], які відповідально ставляться до розвитку дитини та постійно підтримують зв'язок з учителем /а.с.17/. Співробітниками управління-служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради було обстежено умови проживання дитини та складено акти, відповідно до яких умови проживання задовільні /а.с.20-21/. Відповідно до висновку Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради від 02 лютого 2015 року № 5-38-23 виконком вважає за доцільне звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина та стягнення аліментів, оскільки батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків. /а.с.4-5/ Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Так, відповідач не займається вихованням сина, не приймає участі у його матеріальному утриманні, проживає окремо від дитини, не забезпечує сина необхідним харчуванням, не спілкується з ним, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по його вихованню, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, здоров'я, підготовку до самостійного життя, не проявляє до сина щонайменшої, батьківської турботи та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для його проживання, школу не відвідує, станом навчання не цікавиться. Суд приходить до висновку про доведеність факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON] і свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, тому позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, що відповідає інтересам дитини та захистить її права. Окрім того, що відповідач не приймає участі в вихованні дитини, він не сплачує аліменти на утримання сина. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст. 183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитьсь дитина. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved