Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, в якій просила визнати за нею, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на ? частину земельної ділянки з кадастровим № [NUMBER] площею 13,10 га, що складає - 6,55 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого виконуючою обов'язки нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори 16.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 161 та визнати за нею, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на ? частину земельної ділянки площею 2,61 га, що складає 1,3 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого виконуючою обов'язки нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори 16.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 163. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON] в с. Новогорівка Токмацького району Запорізької області, у віці 54 роки, після смерті якого відкрилася спадщина на все його майно, а саме: на ? частину земельної ділянки площею 13,10 га (6,55 га), що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та право власності на ? частину земельної ділянки площею 2,61 га (1,3 га), що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на ? частину земельної ділянки площею 13,10 га, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, [PERSON] набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого виконуючою обов'язки нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори 16.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 161 та право власності на ? частину земельної ділянки площею 2,61 га, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, [PERSON] набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого виконуючою обов'язки нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори 16.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 163. Позивачка є спадкоємцем після смерті її чоловіка, [PERSON], за законом першої черги, яка протягом всього періоду перебування в шлюбі проживала разом з чоловіком, вони вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] організацію його поховання та всі витрати пов'язані з цим понесла позивачка. Позивачка своєчасно звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки після смерті [PERSON], проте їй було відмовлено в цьому, про що 21 серпня 2015 року їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також вказала, що нею було надано нотаріусу правовстановлюючі документи на земельні ділянки, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого виконуючою обов'язки нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори 16.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 161 та свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого виконуючою обов'язки нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори 16.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 163, які були видані її чоловіку, [PERSON]. Таким чином вважає, що відмова державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує її право на спадкування та набуття права власності на земельні ділянки, в зв'язку з чим позивачка змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, підтримує, заперечень не має. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивачки [PERSON] у віці 54 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 229. Позивачка була дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від [INFO], актовий запис № 79. За життя чоловіку позивачки [PERSON] належало право власності на ? частину земельної ділянки площею 13,10 га, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, яке [PERSON] набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого виконуючою обов'язки нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори 16.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 161 та право власності на ? частину земельної ділянки площею 2,61 га, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, яке [PERSON] набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого виконуючою обов'язки нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори 16.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 163. Відповідно до листа Держгеокадастру міжрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмак ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.06.2017 року № 1728/120-17 нормативна грошова оцінка одного гектара земельної ділянки (рілля), розташованої на території Таврійської сільської ради складає 39 052,81 грн. Відповідно до листа Держгеокадастру міжрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмак ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.06.2017 року № 1729/120-17 нормативна грошова оцінка одного гектара земельної ділянки (пасовища), розташованої на території Таврійської сільської ради складає 4 551,40 грн. Відповідно до інформаційного листа Управління Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області Головного управління Держземагенства у Запорізькій області № 31-28-0.2-3540/2-15 від 18.08.2015 року, станом на 31.12.2012 року на ім'я померлого [PERSON] не видавалися Державні акти на право власності на земельні ділянки, які розташовані на території Таврійської сільської ради Токмацького району із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельній ділянці площею 13,10 га на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26.03.2001 року, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області було присвоєно кадастровий номер № [NUMBER], згідно довідки Запорізької регіональної філії Токмацький міськрайонний відділ ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» від 14.01.2009 року № б/н. Позивачка своєчасно звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено в цьому, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 668/02-31 від 21 серпня 2015 року, у зв'язку з тим, що в неї відсутній правовстановлюючий документ на вказані земельні ділянки, який підтверджує право власності спадкодавця на дане майно. Згідно відповіді на вимогу Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 10.08.2017 року № 799/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, була заведена на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] від 22 січня 2015 року. Із заявами до Токмацької районної державної нотаріальної контори також зверталися [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON], які від майна відмовилися. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановчого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Судом встановлено, що спір виник в зв'язку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позовні вимоги є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved