Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до Рівненського міського суду із вищевказаним позовом, згідно якого просить шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 10 листопада 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1301 розірвати, дітей, [PERSON], [PERSON], [PERSON], залишити проживати з нею; стягнути, з [PERSON] на її користь аліменти на дітей, [PERSON], 2001 р. н., [PERSON], 2002 р. н., [PERSON], 2008 р. н. в розмірі 800 грн. на кожну дитину щомісячно, з дня подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 листопада 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції між сторона зареєстровано шлюб. Від спільного проживання в шлюбі з відповідачем має трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час, вони більше двох років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спілкуються тільки в разі необхідності. Переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. На даний час вона працює, проте отримуваного доходу недостатньо для утримання дітей. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, інших дітей у нього немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться, тому вважає, що відповідач зобов"язаний надавати кошти на утримання дітей в розмірі не меншому половини прожиткового мінімуму, встановленого законом на кожну дитину. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 листопада 2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1301, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 098527. Свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №114755, актовий запис №870, свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №135804, актовий запис №1078, свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №078632, актовий запис №2071 підтверджується, що батьком [PERSON], [PERSON], [PERSON] є [PERSON]. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Суд, з урахуванням думки позивачки та відповідача прийшов до висновку про визначення місця проживання дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON], з матір"ю. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 800 грн. на кожну дитину. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved