Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до Рівненського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 05.02.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Між сторонами на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей. Просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісяця на її користь на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Позивач в суді позовні вимоги підтримала та пояснила, що на даний час добровільної згоди на участь в утриманні дітей відповідач не надає. Крім того, в лютому 2018 року їх шлюб розірвано на підставі рішення суду, яке ще не набрало законної сили. Пояснює, що відповідач офіційно не працює, працездатний, має на утриманні, крім їх спільних дітей, ще одну дитину. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з"явився повторно, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується письмовим повідомленням про врученням судових документів, в судове засідання не з'явився. Заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не подав, про причини поважності своєї неявки суд не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280- 282 ЦПК України, проти чого не заперечила в суді позивач. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що учасники справи [PERSON] та [PERSON] з 05.02.2013 р. перебували у зареєстрованому шлюбі (Свідоцтво про шлюб, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного сану Рівненського районного управління юстиції 05.02.2013 року, [NUMBER]). Від шлюбу мають малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], (а.с.3) та [PERSON], [INFO] (а.с.4), які проживають з позивачем. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред"явлення позову. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Жодних об'єктивних доказів щодо зазначених обставин як позивачем, так і відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1 492 грн, з 1 липня - 1 559 грн, з 1 грудня - 1 626 грн. Суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти за рішенням суду у зв"язку з ухиленням від утримання дітей в добровільному порядку, в розмірі заявленому позивчем 1500 грн., але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.12.2017 року до досягнення повноліття кожною дитиною. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст..ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved