Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та наполягали на розірванні шлюбу, оскільки збереження сім'ї та примирення між ними не можливе, так як кожний із них створив свою сім"ю. Відповідачка не заперечувала проти викладених позовних вимог та проти розірвання шлюбу, просила розглядати справу за її відсутності, надавши письмову заяву. Представник відповідача [PERSON] підтримав думку свого довірителя та не заперечував проти задоволення позовніих вимог. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 01 жовтня 2010 року у Перевальській сільській раді, Сімферопільського району, Автономної Республіки Крим,було зареєстровано шлюб між подружжям актовий запис № 69 ( а.с.4) . Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Спільне сімейне життя у подружжя протягом останніх трьох років між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з липня 2013 року і з цього часу проживають окремо, кожний із подружжя на даний час утворили інші сім"ї. Відповідно достатті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Майнового спору у сторін не виникає. Щодо виховання неповнолітньої доньки сторони визначилися в добровільному порядку. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" та,

Outcome: approved