Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на будинковолодіння в с. Слобідка Кадиївська Ярмолинецкього району, вул. Першотравнева, 20, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 72,7 кв.м., сараю літ. Б, сараю літ. б, сараю літ. В, огорожі 1-3, яке належало [PERSON], померлій 29.03.2015 р. у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], у встановлений строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно. В судових засіданнях позивач позов підтримав з аналогічних мотивів. Ствердила, що [PERSON] є її матірю. На дату смерті вона проживала у спірному будинковолодінні сама. Інші особи на прийняття спадщини не претендують, а тому вона є єдиним спадкоємцем. Відповідач участь уповноваженого представника у судових засіданнях не забезпечив, довідкою №1160 від 16.11.2015 р. позов визнав. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення суд встановив наступне. 14.03.2010 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-БВ№131260 від 17.03.2010 р. 29.03.2015 р. у віці 87 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-БВ№250815 від 01.04.2015 р. У відповідності до довідок виконкому Кадиївської сільської ради №1113 від 04.11.2015 р., №1186 від 25.11.2015 р., [PERSON] на дату смерті була зареєстрована та проживала одна в [INFO]. На даний час у вказаному будинковолодінні ніхто не зареєстрований та не проживає. [PERSON] є матірю, а [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження VІ-УР№1948461 від 18.04.1966 р. [PERSON] та [PERSON] є також батьками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-УР№040844 від 30.08.1960 р., а також [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ЯЖ№204717 від 30.03.1955 р., свідоцтвом про укладення шлюбу І-БВ№315964 від 22.02.1976 р.. Однак, своїми заявами від 02.12.2015 р. вказані особи ствердили, що не бажають приймати спадщину після смерті матері, не заперечують проти прийняття спадщини [PERSON] та подавали про це відповідні заяви державному нотаріусу Ярмолинецької державної нотаріальної контори. З матеріалів справи, зокрема, інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 19.11.2015 р. вбачається, що позивач прийняла спадщину, за її заявою 18.09.2015 р. була заведена спадкова справа, а 14.11.2015 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, постановою державного нотаріуса Ярмолинецької державної нотаріальної контори №733/02-31 від 13.10.2015 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього. З матеріалів справи, зокрема, технічного паспорту, складеного на 05.11.2015 р., вбачається, що спірне будинковолодіння складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 72,7 кв.м., сараю літ. Б, сараю літ. б, сараю літ. В, огорожі 1-3. Дата завершення будівництва у характеристиці будівель та споруд, довідці-характеристиці зазначена 1960 р. У довідці характеристиці вказано, що право власності на будинковолодіння не зареєстроване. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. З технічного паспорту вбачається, що спірне будинковолодіння було збудоване у 1960 р. На відповідний період державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. З матеріалів справи вбачається належність спірного будинковолодіння [PERSON] на дату її смерті. Довідками виконкому Кадиївської сільської ради №1183 від 25.11.2015 р., №1159 від 16.11.2015 р. підтверджується, що спірне будинковолодіння та земельна ділянка, на якій воно розміщене, рахується за [PERSON] згідно по господарської книги за 2011 2015 р.р. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позов слід задовольнити, у звязку із чим, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved