Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути сплачене страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04.10.2015 року о 20.40 год в м. м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «CHEVROLET AVEO», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що перебував в стані алкогольного сп`яніння, та автомобіля "Volksvagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.03.2016 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 04.10.2015 року. Розмір завданих збитків власнику автомобіля "Volksvagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , згідно висновку №1091 про оцінку автомобіля становить 142343,60 грн. Позивач зазначає, що МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50000,00 грн. Посилаючись на наведене та те, що відповідач на момент скоєння ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, відзиву проти позову не надав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 04 жовтня 2015 року, близько 20 год. 40 хв., [PERSON] , рухаючись проспектом Героїв Сталінграду в м. Миколаєві, в районі будинку № 87 , керував транспортним засобом «CHEVROLET AVEO», номерний знак [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не обрав безпечну швидкість руху, змінив напрямок рухуліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, в наслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Volksvagen Passat», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який стояв попереду у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Після чого, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, на вимогу співробітників поліції, [PERSON] відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Постановою Військової прокуратури Миколаївського гарнізону від 30.12.2015 року кримінальне провадження №42015150410002295 від 05.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.03.2016 року, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП - закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. У постанові зазначено, що своїми неправомірними діями [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, а також правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, однак враховуючи те, що з моменту вчинення вказаних правопорушень сплив передбачений ст. 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, та одномісячний строк з моменту закриття кримінального провадження, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у цій справі підлягає закриттю. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір завданих збитків власнику «Volksvagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , згідно Висновку №1091 судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу від 28.01.2015 року, становить 142343,60 грн. Доказів того, що [PERSON] на користь потерпілого були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Судом встановлено, що [PERSON] 11.04.2016 року з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що в зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000,00 грн., на підставі Наказу МТСБУ № 3636 від 12.05.2016 року про сплату, що підтверджується копією платіжного доручення № 3636рв від 17.05.2016 року. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 50 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1921,00 грн.

Outcome: approved