Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 20.06.1989 року його мати-[PERSON], отримала ордер на зайняття житлового приміщення у гуртожитку ЖКО хімічного заводу „Зоря", яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року його мати- [PERSON] померла. Після смерті матері, він став відповідальним наймачем вищезазначеної квартири. У зазначеній квартирі зареєстрована за місцем проживання його рідна сестра- [PERSON], [INFO]. З початку 2010 року відповідач виїхала з квартири на інше місце проживання і забрала свої речі. Добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідач знятись не бажає. Просить визнати [PERSON] такою,що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, надали суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог. Відповідач у судове засідання не з,явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, заперечень на позов не надала, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за її відсутності та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу за відсутністю відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з позивачем у справі вони товаришують. Їй відомо,що у позивача є рідна сестра, але у спірній квартирі вона не проживає протягом чотирьох років. Її речей у спірній квартирі немає. Свідок [PERSON], який є другом позивача, підтвердив у судовому засіданні, що дійсно відповідач не проживає у спірній квартирі протягом більш ніж чотири роки. Особистих речей відповідача в спірній квартирі немає. Суд, заслухавши позивача та його представника, свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (довідка- а.с.10) . В вищезазначеній квартирі з 25.07.1989 року зареєстрована за місцем проживання сестра позивача- [PERSON], [INFO] (довідка-а.с.10). Згідно акту обстеження житлового приміщення від 04.04.2016 року, ознаків проживання відповідача у спірній квартирі немає. Відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2013 року ( акт- а.с.11). Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України (далі ЖК України) визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Строк протягом 6 місяців для збереження права користування жилим приміщенням встановлений ст.71 ЖК України. Згідно абзацу четвертому п.10 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України"з подальшими змінами, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише з однієї з указаних позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. Таким чином ,суд приходить висновку , що відповідач була зареєстрована в спірному житловому приміщенні як член сім"ї наймача. Більше 6 місяців вона не мешкає в спірній квартирі отже втратила право користування нею, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Отже позовні вимоги є обгрунтованими та такими,що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved