Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з недоліками, які допустила змлевпорядна організація при виготовлені документів на право власності на землю відповідача, в результаті чого позивач не може отримати кадастровий номер належній їй земельній ділянці. Крім того, проїзд до земельної ділянки відповідача лежить фактично через двір позивача. Таке розташування не лише завдає позивачу незручностей, але і порушує ряд норм чинного законодавства, однак відповідач не надає згоду через неприязні стосунки на перенесення земельної ділянки загального користування (проїзду).Вирішити зазначені спірні правовідносини можливо лише в комплексі, оскільки перенесення проїзду потребує виготовлення нової технічної документації на земельні ділянки і позивача і відповідача. А тому просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0320 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,159 га з цільовим призначення ведення особистого селянського господарства, які розташовані по [ADDRESS] шляхом визнання недійсним та скасування : державного акту серії ЯА № 410089 виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 13 квітня 2005 року на ім`я [PERSON] ; державної реєстрації державного акту серії Я А № 410089 виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 13 квітня 2005 року на ім`я [PERSON] . Визнати частково недійсним та скасувати: державний акт на право власності на земельні ділянки серії ІІ-КВ № 085481 виданого Балико-Щучинською сільською радою Кагарлицького району 30 листопада 2002 року на ім`я [PERSON] ; державну реєстрацію державного акту серії ІІ-КВ № 085481 виданого Балико-Щучинською сільською радою Кагарлицького району 30 листопада 2002 року на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні позивачка та її представники уточнили свої позовні вимоги та просили - усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0320 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,159 га з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, які розташовані по [ADDRESS] шляхом визнання недійсним та скасування: державного акту серії ЯА №41008, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 13 квітня 2005 року на ім`я [PERSON] та державної реєстрації державного акту серії ЯА №41008, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 13 квітня 2005 року на ім`я [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] відновити межі земельних ділянок загальною площею 0,3238 га за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованим в Книзі записів державних актів за № 153 від 30.11.2002 р., та перенести збудований нею ( [PERSON] ) паркан згідно з межами, зазначеними в Державному акті на право приватної власності на землю, зареєстрованим в Книзі записів державних актів за № 153 від 30.11.2002 р. Відповідачка та її представники в судовому засіданні подали зустрічний позов в якому просять зобов`язати [PERSON] звільнити проїзд загального користування до житлового будинку [ADDRESS] та демонтувати встановлену нею бетонну стінку та стовпчики на повороті з [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] знести збудовану неї бетонну відмостку (фундамент) між земельною ділянкою будинку [ADDRESS] та земельною ділянкою будинку [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні [PERSON] проїздом загального користування до житлового будинку [ADDRESS] ; Визнати незаконним та скасувати рішення XXXVI сесії VI скликання Балико- Щучинської сільської ради від 15.01.2015 р., яким затверджено Акт погодження меж №13 від 17.12.2014 р., вирішено вважати спільну межу між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] погодженими, надано дозвіл на виготовлення правовстановлюючих документів на землю. Представник третьої особи - Балико-Щучинської сільської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце слухання справи. Надіслали заяви в яких просять слухати справу у їх відсутність, проти позову не заперечують. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце слухання справи. Представник третьої особи - Київської обласної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце слухання справи. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , є сусідами та власниками суміжних земельних ділянок, розташовані в [ADDRESS] . Земельні ділянки розташовані таким чином, що єдиний проїзд до землі [PERSON] лежить через двір [PERSON] , оскільки раніше ці ділянки становили одне дворище. В листопаді 2002 року [PERSON] на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Балико-Щучинської сільської ради отримала у приватну власність три земельні ділянки загальною площею 0,3238 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованим в Книзі записів державних актів за № 153 від 30.11.2002 р. При узгодженні зовнішніх меж земельних ділянок [PERSON] , її сусідка [PERSON] висловила побажання, щоб єдиний проїзд до її земельної ділянки залишався в загальному користуванні і не належав [PERSON] . Дані зауваження були враховані, а межі погоджені. В квітні 2005 року [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 4 скликання Балико- Щучинської сільської ради від 14.10.2004 р. отримала у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0.2088 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222280401:39:048:0004, що підтверджується Державним актом серії ЯА № 410089 на право власності на земельну ділянку від 13.04.2005 р. З травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] погіршилися стосунки, оскільки [PERSON] розпочала роботи по зведенню огорожі по межі із сусідньою земельною ділянкою [PERSON] . При виконанні таких робіт [PERSON] самовільно відміряла та визначила нові межі з земельною ділянкою [PERSON] , встановивши огорожу. Розпочалися численні звернення обох сторін до правоохоронних органів, сільської ради та суду. У вересні 2012 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом про звільнення проїзду загального користування (проїзду до дому [PERSON] ) та демонтажу встановлених воріт. В рамках зазначеного процесу [PERSON] в судових засідання пропонувалося [PERSON] перенести проїзд, на що та категорично відмовилася. В рамках забезпечення даного позову [PERSON] (сільраді та землепорядним організаціям) заборонили вчиняти будь-які дії, спрямовані на винесення земельної ділянки в натурі. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 30.12.2013 р. по справі № 014/653/12-ц, яке набрало законної сили, зобов`язано [PERSON] звільнити проїзд загального користування до житлового будинку [PERSON] таким чином, щоб ширина цього проїзду становила не менше 3,5 м., а також демонтувати ворота на проїзді загального користування (у двір). Рішення суду виконано у повному обсязі, про що свідчать постанови державного виконавця Кагарлицького РУЮ у Київській області від 17.09.2014 р. про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку з виконанням рішення в повному обсязі. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що [PERSON] було відмовлено у внесені відомостей (присвоєнні кадастрових номерів) до Державного земельного кадастру в зв`язку із знаходженням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, земельної ділянки [PERSON] . Наявність перетину земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] та порушення права власності [PERSON] підтверджується рядом документів, що містяться в матеріалах справи. Так, рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі № РВ-3200129532015 від 23.04.2015 «Про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру» відмовлено [PERSON] в присвоєні кадастрових номерів її земельним ділянкам (а.с.13 том. 1). На запит суду Управління Держгеокадастру листом від 25.11.2015 р. № 22-28-0.2- 208/15-15 повідомлено, що відповідно до рішення № РВ-3200129532015 від 23.04.2015 року «Про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру» земельна ділянка гр. [PERSON] , яку передбачається зареєструвати, знаходиться в межах земельної ділянки або її частини гр. [PERSON] . Дана земельна ділянка знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222280401:39:048:0004, площею 0,2088 га, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 410089 (а.с. 92 том. 1). В подальшому Рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Кагарлицькому районі № РВ-3200441862016 від 02.012.2016 «Про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру» повторно відмовлено [PERSON] в присвоєні кадастрових номерів її земельним ділянкам (а.с.7 том. 2). На підставі Ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 13.12.2016 р. було призначено земельно технічну експертизу (а.с.10-11 том. 2). Висновком експерта Центру судових експертиз від 26.04.2017 р. вих. № 1-26/04 підтверджено, що: - межі земельної ділянки, що належить на праві власності [PERSON] та розташована в [ADDRESS] , які зазначені в Державному акті серії ЯА №410089, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01050310003, не відповідають межам даної земельної ділянки, що наявні в Державному земельному кадастрі після внесення [PERSON] змін. - межі земельної ділянки, що належить на праві власності [PERSON] та розташована в [ADDRESS] (Державний акт серії ЯА № 410089, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01050310003), згідно технічної документації на зазначену земельну ділянку накладаються на фактичні межі земельної ділянки, що належить на праві власності [PERSON] та розташована в в [ADDRESS] (Державний акт серії ІІ-КВ № 085481, зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 153 від 30.11.2002 р.). Розуміючи хибність своєї позиції та протизаконність своїх дій за предметом спору, з метою нівелювання результатів судової експертизи, що була не на користь відповідача, [PERSON] здійснила дії щодо видозміни реєстраційної складової об`єкта спору шляхом проведення процедури поділу. Після поділу утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами 3222280401:04:312:0024 та 3222280401:04:312:0025. В рамках цієї процедури [PERSON] змінила геометричні параметри та координати поворотних точок, тобто фактично під процедурою поділу проведено процедуру відновлення меж. Дані обставини підтверджуються показами спеціаліста, експерта, а також Висновком експертів за результатами комісійної земельно-технічної експертизи від 23.01.2020 р. № 109/11-2019, про що буде зазначено нижче. Варто зазначити, що після проведення [PERSON] поділу земельної ділянки зберігся перетин (накладка) з земельною ділянко [PERSON] . Так, Листом від 18.04.2018 р. № 192/171-18 Відділ у Кагарлицькому районі ТУ Держгеокадастру у Київській області повідомило, що після поділу земельної ділянки, яка належить [PERSON] та розташована в [ADDRESS] станом на квітень 2018 року існує перетин з земельною ділянкою, що належить [PERSON] і розташована в [ADDRESS] (том. 2). З метою підтвердження наявності перетину земельних ділянок [PERSON] з земельною ділянкою [PERSON] після поділу, а також підтвердження невідповідності фактичних меж земельних ділянок [PERSON] координатам, з документації по землеустрою та межам, зазначеним в її Державному акті серії ЯА № 410089, стороною позивача замовлено комісійну земельно-технічну експертизу з урахуванням висновків попередніх двох експертиз: № 2-26/04 від 26.04.2017 р., проведеної за ухвалою суду судовим експертом [PERSON], та № 410/08/2019 від 21.08.2019 р., проведеної за замовленням [PERSON] судовим експертом [PERSON] . Відповідно до Висновку експертів за результатами проведення комісійної земельно-технічної експертизи № 109/11-2019 від 23.01.2020 р., проведеної судовими експертами [PERSON] та [PERSON] : - межі земельної ділянки за кадастровим номером 3222280401:39:048:0004, що належать на праві власності [PERSON] та розташована в [ADDRESS] , які зазначені в Державному акті серії ЯА № 410089, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01050310003, частково не відповідають межам даної земельної ділянки, що наявні в Державному земельному кадастрі після внесення [PERSON] змін; - межі земельної ділянки за кадастровим номером 3222280401:39:048:0004, що належать на праві власності [PERSON] та розташована в [ADDRESS] , (Державний акт серії ЯА №410089, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01050310003), згідно технічної документації на зазначену земельну ділянку накладаються на фактичні межі земельної ділянки, що належать на праві власності [PERSON] та розташована в [ADDRESS] (Державний акт серії ІІ-КВ № 085481, зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 153 від 30.11.2002 р.) відповідно до каталогу координат, які мітяться в Технічній документації; - з часу проведення експертизи № 2-26/04 від 26.04.2017 р. та станом на дату проведення обстеження, яке відбулося 26.11.2019 р., фактичні межі земельної ділянки [PERSON] були частково зміщені в частині «від Б до В», які зазначені в «Описи меж» в Державному акті, виданому [PERSON] ; - фактичні межі земельної ділянки [PERSON] після поділу частково встановлені таким чином, що не відповідають координатам, які містяться у документах з землеустрою, розроблених в 2018 році. Під час допиту судовий експерт [PERSON] повідомила, що відповідно до Додатку №3 до висновку експерта вказано, накладення земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] за Державним актом, а за додатком №5 також за фактичними межами земельної ділянки [PERSON] становить відповідно площу 0,003 га та 0,0036 га і саме земельна ділянка [PERSON] за Актом та наступною технічною документацією щодо відновлення меж накладається на земельну ділянку [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги [PERSON] доводяться вище зазначеними письмовими доказами, висновками двох судових експертиз та допитом експерта [PERSON] . В противагу позиції відповідача та наданих ними доказів варто зазначити наступне. 31.10.2018 року в якості спеціаліста за клопотанням сторони відповідача був допитаний начальник ПП «Єдиний центр» [PERSON] , який розробив технічну документацію та кадастрові плани новоутровених земельних ділянок [PERSON] . В процесі допиту [PERSON] визнав, що під час винесення меж в натурі під час виготовлення обох технічних документацій на порушення нормативних актів він не повідомляв [PERSON] про свій виїзд на місцевість для проведення замірів. [PERSON] не була присутня під час винесення меж в натурі, у нього не було офіційних даних відповідно до ст. 20 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» при виготовленні технічних документацій та виготовлення технічних документацій відбувалось без таких офіційних даних. При виготовленні технічної документації щодо поділу земельної ділянки [PERSON] було облаштовано прохід, який по своїй ширині не має 1,2 м., хоча йому було відомо про необхідність облаштування саме такого проходу, а розміри даного проходу формувались від стовпчиків хвіртки, яка знаходиться не під прямим кутом до проходу. [PERSON] не зміг назвати дійсну ширину проходу, не зміг пояснити за рахунок чого відбулось зменшення розміру земельної ділянки [PERSON] , оскільки не мав площі утвореного проходу. Визнав, що під час оформлення обох технічних документацій [PERSON] ним було допущено порушення нормативних актів. Визнав, що під час оформлення обох технічних документацій [PERSON] ним були допущені неточності в замірах координат земельних ділянок, які ним навіть не завжди виносились в натурі під час оформлення технічної документації, а брались як такі що «в нього раніше були». [PERSON] визнав, що виготовляючи технічну документацію [PERSON] він був обізнаний про те, що вона накладається на земельну ділянку [PERSON] , але продовжував виготовляти документацію. Зазначені порушення, допущені [PERSON] , також підтверджуються Висновком експертів за результатами проведення комісійної земельно-технічної експертизи № 109/11-2019 від 23.01.2020 р. Зокрема: -роботи по встановленню та закріпленню меж земельної ділянки за кадастровим номером 3222280401:04:312:0025 проведені без дотримання вимог п. «б» ч.2 ст. 198 Земельного кодексу України та п. 3.12 Інструкції № 376; -не відомо з яких причини межі земельної ділянки з кадастровим номером 3222280401:04:312:0025, яка після поділу має площу 0,0372 га, встановлені на ділянку площею 0,0359 га; -в складі Технічної документації за 2018 рік відсутні відомості про належне повідомлення всіх суміжних землекористувачів і зокрема [PERSON] ; Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, складений 21.01.2017 р., в той час як заява [PERSON] на розроблення даної документації датована 26.01.2018 роком, тобто акт був складений за рік до того часу, коли розроблялася документація; Про присутність сусідніх землекористувачів (власників), які межують із земельною ділянкою [PERSON] під час проведення топографо-геодезичних робіт нічого не зазначено в Акті, відсутні їх підписи. Таким чином, запрошений відповідачем спеціаліст [PERSON] підтвердив наявність порушень чинного законодавства, допущених ним під час поділу земельної ділянки [PERSON] , що є доказом наявності порушень права власності [PERSON] . Щодо Висновоку експерта №410/08/2019 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 21.08.2019 р. то такий висновок не може бути доказом по справі, оскільки експертиза проведена не учасником справи, поскільки Довіреність від [PERSON] на [PERSON] на представництво інтересів від 14.12.2012 р., копія якої міститься в матеріалах справи (ст. 24 том. 1), закінчилася 14.12.2015 року, а експертиза замовлена [PERSON] і проведена в серпні 2019 року. Також Висновок експерта № 410/08/2019 спростовується Висновком експертів за результатами проведення комісійної земельно-технічної експертизи № 109/11-2019 від 23.01.2020 р., проведеної судовими експертами [PERSON] та [PERSON] . Експертиза №410/08/2019 від 21.08.2019 р. проведена також судовим експертом [PERSON], який в комісії з експертом [PERSON] спростував фактично свої попередні висновки. Уважне вивчення змісту Висновку експерта №410/08/2019 дає підстави стверджувати наявність ряду порушень при проведенні експертизи. Так, у вступній частині висновка у порушення п. 4.14 Інструкції 53/5 не зазначено про те, які правовстановлюючі документи надавались експерту, тобто експерту правовстановлюючі документи не надавались. При цьому, в розділі аналізу представлених на експертизу документів досліджується витяг та державний акт (правовстановлюючі документи). У висновку вказано, що надаються для дослідження оптичний СО-диск (1 (один) шт.) на якому міститься три обмінні файли формату «.іп4», а саме файл: « [PERSON] обм»; « [PERSON] ОЖБ обм »; « [PERSON]ОСГ обм ». На арк., З вказано, що «обробка інформації та формування графічних зображень до Висновку виконувалась у безкоштовному програмному забезпеченні...» та наведено перелік програмного забезпечення. Проте, програмного забезпечення, яке працює з файлами «,іп4» не заначено, тобто обмінні файли експертом не відкривались та не досліджувались, в тому числі й тому, що це програмне забезпечення не є безкоштовним, а є платним. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи Висновок експерта № 410/08/2019 від 21.08.2019 р. з точки зору доказового значення суд вважає її недопустимим доказом по справі з зазначених вище підстав. Рішенням Балико-Щучинської сільської ради від 15.01.2015 р. затверджено Акт погодження меж, щодо спільної межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] та надано дозвіл на виготовлення технічної документації у зв`язку з безпідставним непогодженням таких меж [PERSON] . Таким чином технічна документація на земельну ділянку [PERSON] виготовлено з дотриманням законодавства, а технічні документації [PERSON] як перша за актом, так наступна при перенесенні меж, так наступна при поділі земельних ділянок виготовлені без погодження їх меж при відновленні межі з сусіднім землевласником. Щодо зустрічного позову [PERSON] , то в їх задоволенні слід відмовити з слідуючих підстав. В зустрічні позовні заяві [PERSON] посилається на те, що в жовтні 2015 року [PERSON] зменшила заїзд до будинку та земельної ділянки [PERSON] на 1,25 м. шляхом встановлення бетонної стінки та стовпчиків, чим зменшила ширину проїзду загального користування, що робить неможливим проїзд [PERSON] до свого будинку. В противагу доводам [PERSON] варто зазначити, що в матеріалах даної судової справи знаходяться копії постанов про закінчення виконавчого провадження. Так, відповідно до Постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління у Київській області від 17.09.2014 р. закінчено виконавче провадження № 43549489 у зв`язку з виконанням у повному обсязі рішення суду, яким зобов`язано [PERSON] звільнити проїзд загального користування, демонтувати встановлений нею паркан біля будинку [ADDRESS] та встановити його таким чином, щоб ширина проїзду становила не менше 3.5 м. (а.с.74-76 том 1). В результаті проведених в жовтні 2015 року [PERSON] робіт з укріплення схилу та оновлення загорожі до її двору (земельних ділянок) по [ADDRESS] З ширина проїзду не була зменшена менше, ніж 3.5 м. Наразі радіус проїзду становить 4 метри 30 сантиметрів, а ширина - 3 метри 60 сантиметрів (а.с. 69-70 том. 1). [PERSON] та її сім`я з жовтня 2015 року і до тепер вільно проїжджають до будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . При цьому залишають автомобілі на проїзді, що фактично являється двором [PERSON] . Докази даних обставин у вигляді фотознімків містяться в матеріалах справи (а.с. 102, 107, 211-217 том. 1). Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення XXXVI сесії VI скликання Балико-Щучинської сільської ради від 15.01.2015 р., яким затверджено Акт погодження меж № 13 від 17.12.2014 р. варто зазначити наступне. Як підставу для задоволення даної позовної вимоги [PERSON] зазначає, що комісією сільради вирішено спір, якого не існує щодо погодження межі земельної ділянки. Однак, таке твердження не відповідає дійсності. Підставою для складання Акту погодження меж № 13 від 17.12.2014 р. та затвердження цього Акту рішенням сесії є факт неприязних стосунків та відмова [PERSON] від погодження меж. Акт № 13 від 17.12.2014 р. не про врегулювання спору, а про те, що земельною комісією було зроблено огляд та обміри земельної ділянки [PERSON] . У зв`язку з тим, що через неприязні стосунки та недобросусідство [PERSON] відмовляється підписати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки, комісія вирішила вважати таку межу погодженою. Таким чином, посилання в позовній заяві на ст. 159 Земельного кодекс є недоречними, оскільки дана норма правова регулює порядок розгляду земельних спорів. При цьому, за твердженням самої [PERSON] спір відсутній. Про наявність з боку [PERSON] неприязні по відношенню до [PERSON] свідчить пошкодження за замовленням [PERSON] майна [PERSON] . Так, 20.04.2016 р. Косенками були найняті робітники [PERSON] та [PERSON] , які були опитані працівниками Кагарлицького ВП та підтвердили факт демонтажу (пошкодження) паркану [PERSON] . Зазначені обставини підтверджені свідком [PERSON] , який був очевидцем. [PERSON] проігнорувала дзвінки працівника поліції, пояснень з приводу вказаних обставин не надала. Зазначене підтверджується матеріалами, наданими Кагарлицьким ВП (а.с. 218-219 том.1).? Також, в матеріалах справи міститься ряд звернень [PERSON] до різних органів та установ, а також до суду, в яких остання негативно висловлюється по відношенню до [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом « Г » частини 3 вказаної статті визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а частиною 2 ст. 161 ЗК України виконання рішення, що до земельних спорів здійснюється органом, який прийняв це рішення. Пунктом « Г » частини 3 вказаної статті визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а частиною 2 ст. 161 ЗК України виконання рішення, що до земельних спорів здійснюється органом, який прийняв це рішення. А тому, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Також суд вважає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за поведену експертизу в сумі 16830 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved