Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та Любинської сільської ради Яворівського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що 21.10.2018 року Яворівським районним судом Львівської області ухвалено рішення на підставі якого за нею було визнано право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі даного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер витягу 13961327 від 04.12.2013 року, реєстраційною службою Яворівського районного управління юстиції Львівської області було зареєстровано об"єкт нерухомого, а саме, житловий будинок [ADDRESS], реєстровий №231403346258, який на праві приватної власності належить [PERSON]. Поряд із її будинковолодінням у [ADDRESS], за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] земельна ділянка якої розташована набагато вище ніж її земельна ділянка. Між будинками [ADDRESS] проходить рівчак, який починається з її городу і служить для відведення природних стічних вод, які стікають з городу та з господарства відповідачки [PERSON] Вважає, що площа вказаного рівчака завжди відносилася до її будинковолодіння. Однак, [PERSON] засипала рівчак будівельним сміттям і дерном, а берег зрівняла, внаслідок таких протиправних дій відповідачки всі природні води із земельної ділянки, подвір'я, даху [PERSON] стікають на її земельну ділянку під будинок та господарські будівлі. Через постійні підтоплення у її житловому будинку появилась сирість та грибок який пошкодив стіни в житлових кімнатах та кухні будинку. Також зазначила, що [PERSON] самовільно без будь-яких дозволів, облаштувала в літній кухні санвузол, а каналізаційну трубу вивела в рівчак та використовує його як вигрібну яму для відходів, гною і стьоків з туалету. Станом на сьогоднішній день [PERSON] влаштувала другий вихід каналізації у господарській споруді, яка знаходиться ще ближче до її будинку, що підтверджуються відповідями з районної санітарно-епідеміологічної станції. На її неодноразові намагання добровільно вирішити спір по відновленню рівчака [PERSON] реагує агресивно, пояснюючи це тим, що такий не потрібен, та не допускає її до відновлення такого. Крім цього, покликається на те, що з центрального входу подвір'я [PERSON] знесла берег і поставила хвіртку, внаслідок цього, біля хати утворилася яма, яка загрожує руйнуванню її помешкання. Вважає, що при будівництві господарських будівель відповідачем було порушено будівельні норми, оскільки, огорожу, яка проходила між будинковолодіннями [ADDRESS] і [ADDRESS] [PERSON] перенесла на свою сторону, в результаті цього, площа території її подвір'я зменшилась та становить лише 1м 20 см (з урахуванням берега та рівчака). Господарські будівлі довжиною 26м які належать відповідачу збудовані від фактичної межі на відстані лише 35 см, тобто на межі будинковолодінь. Вищезазначені приміщення [PERSON] мають односторонній похилий дах довжиною 10м. з нахилом в сторону її подвір'я та на них відсутні ринви для відведення дощових вод, в результаті цього, дощові води стікають під її будинок. Вона неодноразово зверталася в сільську раду з метою, вирішення даного конфлікту тапросила надати архівні документи, які підтверджують те, що вказаний рівчак є територією її подвір'я, однак, їй було відмовлено. На неодноразові письмові запити щодо відновлення роками встановлених меж та розмірів земельних ділянок відповіді також надано не було. Вважає, що діями відповідача порушено її право власності. Просить суд постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON]. не чинити їй перешкод в чищенні, укріпленні та вчиненні інших дій щодо користування рівчаком, який знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS]. Відновити межу, яка поділяє земельні ділянки будинковолодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS], віднісши площу рівчака та його берега, протяжністю 32.60 м. та шириною 1 (один) метр 20 см до будинковолодіння [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язати [PERSON] демонтувати хвіртку з берега земельної ділянки будинковолодіння [PERSON] та стягнути судові витрати з відповідача - [PERSON] на її користь. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснення надали аналогічні викладеним в позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, та пояснила що жодних перешкод позивачу в чищенні, укріпленні та вчиненні інших дій щодо користування рівчаком, вона не чинить. Позивач та її представник не дають такий розчистити ні їй, ні працівникам Любинської сільської ради, які неодноразово виїзджали за адресою [ADDRESS] по зверненню позивачки, для виміру меж та відновлення рівчака. Що стосується відновлення межі, яка поділяє земельні ділянки будинковолодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS], то такі межі є збережені, що підтверджується актами складеними працівниками Любинської сільської ради. Крім цього, зазначила, що її земельна ділянка знаходиться вище від земельної ділянки позивача, тому грунтові води і течуть, якби позивач дозволила прочистити та прокопати рівчак, грунтові води текли б у цей рівчак. Своєї огорожі вона не пересувала на ділянку позивача, ця межа збережена з часу користування земельними ділянками їх батьками. Що стосується покликань на те, що стоки з каналізаційних труб стікають під будинок позивача заперечила, оскільки у неї на подвір"ї викопана вигрібна яма, вміст з якої час від часу виповнюється. Покликання позивача на те, що господарські будівлі побудовані з порушенням будівельних норм також не відповідають дійсності, оскільки такі побудовані на земельній ділянці, яка перебуває у її власностіі та відповідно технічного паспорта. Просить в задоволення позову відмовити за безпідставністю, оскільки позивач умисно створює конфліктні ситуації. Представник відповідача Любинської сільської ради Яворівського району Львівської області в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив що комісією в складі якої був він як землевпорядник, голова та депутати Любинської сільської ради неодноразово було проведено обміри спірних площ земельних ділянок позивача та відповідача. В результаті обмірів було встановлено що фактична площа земельної ділянки як в [PERSON] так і в [PERSON] відповідає площі вказаній в документах, тому покликання позивача в частині відновлення меж є безпідставними та надуманими. Він особисто з працівниками сільської ради виходив на місце, щоб врегулювати даний конфлікт який носить триваючий характер. Вони готові були прочистити цей рівчак, однак [PERSON] вигнала їх із подвір'я. Вважає що це не [PERSON] чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а позивач [PERSON] перешкоджає у користуванні власністю [PERSON]. Також звернув увагу на те, що позивач і раніше зверталась до суду з аналогічним позовом, однак, піля того як судом було винесено ухвалу про призначення експертизи, Баран подала заяву про залишення позову без розгляду. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 24 Конституції України, закріплено рівність прав та свобод кожного громадянина України. Судом встановлено що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являється сусідами та між ними тривалий час існують неприязні відносини. Земельні ділянки будинковолодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS], перебувають в користуванні [PERSON] та [PERSON] як у власників житлових будинків з відповідними господарськими прибудовами. Земельні ділянки не мають кадастрових номерів та відомості щодо цих земельних ділянок не були внесені до Державного реєстру земель. 21.10.2013 року рішенням Яворівського районного суду Львівської області за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. З державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу 13961327 від 04.12.2013 року, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] та приналежні господарські будівлі та споруди, прибудова, ганок, сарай, вбиральня, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] номер запису про право власності: [NUMBER] зареєстровані 18.11.2013 року на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21.10.2013 року за [PERSON]. З повідомлення Яворівської районої державної адміністрації Львівської області №3711 від 07.11.2013 року вбачається, що у Яворівську РДА Львівської області звернулась [PERSON], жителька [ADDRESS] із заявою з приводу порушення прав добросусідства її сусідом [PERSON], які полягають у зміні меж присадибних ділянок та обслуговування будівель та було рекомендовано сільській раді створити комісію за участі зацікавлених осіб, депутатів та представників виконавчого комітету сільської ради, держкомзему районної архітектури. Згідно повідомлення Виконавчого комітету Любинської сільської ради Яворівського району Львівської області адресованого [PERSON] вбачається, що в погосподарській книзі №3 за 1974-1976 рр. за [PERSON] числиться 0,26 га землі в т.ч. 0,01 га під будівлями. В погосподарській книзі №5 с.Любині 2010-2015 рр. за померлою [PERSON] числиться всього земель 1,05 га в т.ч. під будівлями 0,04 га. даних про те, що частина подвір'я (берег з під хати і рівчак) відійшли до [PERSON] в погосподарських книгах не має. Відповідно до акту обстеження та узгодження меж між [PERSON] та [PERSON] [ADDRESS] від 15.11.2012 року вбачається, що комісією в складі голови сільської ради [PERSON], землевпорядника сільської ради [PERSON], депутатів сільської ради [PERSON], [PERSON] було проведено обміри земельних ділянок [PERSON] та [PERSON]. в результаті цих обмірів було встановлено що фактична площа земельної ділянки [PERSON] становить 14,0м.кв. що відповідає площі вказаній в акті обміру земельної ділянки наданої для ведення особистого підсобного господарства [PERSON](матері позивача) складеного на підставі земельно-облікових документів/земельно-кадастрової/ погосподарської книги від 19.10.1995року. (Оригінали вказаних документів були дослідженні в судовому засіданні). Фактична площа земельної ділянки [PERSON] становить 28,0м.кв., що відповідає площі вказаній в акті обміру земельної ділянки наданої для ведення особистого підсобного господарства [PERSON](матері відповідачки) складеного на підставі земельно-облікових документів/земельно-кадастрової/ погосподарської книги від 23.07.1996року(оригінали вказаних документів були дослідженні в судовому засіданні). З акту обстеження та узгодження меж між [PERSON] та [PERSON] [ADDRESS] від 28.01.2016року, 28.07.2016 року вбачається, що комісією в складі голови сільської ради [PERSON], землевпорядника сільської ради [PERSON], депутатів сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] та землекористувачів [PERSON] та [PERSON] було проведено обміри земельних ділянок [PERSON] та [PERSON]. В результатів обмірів було складено абрис до акту узгодження меж спірних земальних ділянок, згідно якого загальна площа земельних ділянок змінилася та становить у [PERSON] - 29.20м., а [PERSON] - 12.65м.. Згідно схеми (без дати) земельних ділянок площа земельної ділянки [PERSON] становить 14,0м.кв. що відповідає площі вказаній в акті обміру земельної ділянки наданої для ведення особистого підсобного господарства [PERSON](матері позивача) та площа земельної ділянки [PERSON] становить 28,0м.кв., що відповідає площі вказаній в акті обміру земельної ділянки наданої для ведення особистого підсобного господарства [PERSON](матері відповідачки). Тобто площа земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], яка вказана в актах від 1995р., 1996р. і 15.11.2012року та схеми відрізняється від актів складених 28.01.2016 року та 28.07.2016 року та обрису по своїй площі та конфігурації, тобто містить розбіжності. На запит суду представник відповідача Любинської сільської ради Яворівського району Львівської області конкретнох відповіді щодо вказаних розбіжностей надати не зміг. Пояснив, що загальна площа земельних ділянок залишається та ж сама, вважає, що змінилась лише конфігурація земельних ділянок. Суд звертає увагу не те, що способами захисту порушених прав, поряд з іншими, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також застосування інших способів, передбачених законом. Відповідно до частини 1 статті 107 ЗК України основою для відновлення меж земельних ділянок є дані земельно-кадастрової (технічної) документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки (частина 2 статті 107 ЗК України). У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин (частина 3 статті 107 ЗК). Відповідно до інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 16.06.20110 року №391/17686, розділу 2 п. 2.1. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (намісцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 2.2. Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). 2.3. Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. 4.4. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної lілянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що відновленню підлягають межі суміжних ділянок, які були раніше встановлені на підставі відповідної документації, а в інших випадках застосовується частина 2 і 3 ст.107 ЗК України. З матеріалів справи, вбачається що у 1995р. та 1996р. і при видачі актів [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS], відсутні відомості про встановлення меж цих ділянок в натурі та прийому - передачі межових знаків на зберігання власників. Встановлені обставини свідчать про те, що плани ділянок з зазначенням їх розмірів, мають лише схематичний характер з приблизними лінійними розмірами площами та конфігурацією. Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, збирання доказів з власної ініціативи виходить за межі повноважень суду. Враховуючи наведене для можливості встановлення(відновлення) меж ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] необхідні спеціальні знання в галузі землевпорядкування для визначення фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо), визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об'єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації, тобто необхідно проведення судово-технічної експертизи. Проведення експертизи судом було запропоновано учасникам судового провадження, однак, від проведення судово-технічної експертизи позивач категорично відмовилася, тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити оскільки це виходить за межі повноважень суду. Що стосується решти позовних вимог то суд прийшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні між будинковолодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS], існує рівчак, який служить для відведення природних стічних вод, який на даний час закиданий сміттям, внаслідок чого всі грунтові води стікають під будинковолодіння [PERSON], в результаті цього будинок позивачки зазнає сирості та руйнування через постійні підтоплення, тому позовні вимоги щодо зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод в чищенні, укріпленні та вчиненні інших дій щодо користування рівчаком, є підставними та підлягають до задоволення. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Враховуючи те, що [PERSON] облаштувала хвірку на земельній ділянці яка перебуває у користуванні [PERSON], позовні вимоги в цій частині також слід задовольнити, зобов'язати [PERSON] демонтувати хвіртку з берега земельної ділянки будинковолодіння [PERSON], про що в судовому засіданні не заперечувала сама відповідач. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial