Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що вона є власником буд. 96 по вул. Червонофлотський в Приморському районі м. Маріуполя, в якому також з липня 2013 року зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], а з жовтня 2014 року неповнолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак фактично в ньому, окрім [PERSON] ніхто не мешкав. Також позивачка зазначила, що не перебуває з відповідачами у родинних відносинах, вони не є колишніми власниками даного будинку та наймачами будинку, а були зареєстровані в приміщенні виключно за їх особистим проханням. Просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, вул. Червонофлотська, б. 96. В судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявились, із будь-якими заявами на адресу суду не звертались, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання надали заяву, в якій просили врахувати інтереси неповнолітніх дітей, а розгляд справи провести без участі представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як встановлено судом, [PERSON] є власником буд. № 96 по вул. Червонофлотський в Приморському районі м. Маріуполя, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права № 13977036 від 22.03. 2007 року. (а.с. 9) З домової книги на буд. 96 по вул. Червонофлотський в м. Маріуполі вбачається, що в будинку зареєстровані : [PERSON], 17.09. [INFO] - з 10.07. 2013 року, [PERSON], 28.09. [INFO], - з 17.07. 2013 року, [PERSON], 15.07. [INFO], - з 30.07. 2013 року, неповнолітні [PERSON], 04.02. [INFO], [PERSON], 07.05. [INFO], [PERSON], 16.12. [INFO], - з 03.10. 2014 року. (а.с.5-8) Відповідно до довідки-акту № 06/334 від 20.06.2015 року, виданої Комітетом самоорганізації населення "Бригантина", відповідачі в буд. № 96 по вул. Червонофлотській в Приморському районі м. Маріуполі тільки зареєстровані, але фактично не мешкають з часу реєстрації, про причини не проживання нікому не повідомляли, з зазначеного часу в квартирі не зявлялись, чим підтверджується відсутність відповідачів за місцем реєстрації на протязі більш ніж одного року. (а.с. 4) Окрім того, судом встановлено, що відповідачі не є членами сімї позивача, або колишніми власниками цього майна, не є наймачами цього житла, а тому оскільки порядок виписки кола осіб, статус яких не визначено діючим законодавством, тому за ч. 1 ст. 8 ЦПК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12. 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 383 ЦК України та ст.. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод\~в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже підсумовуючи зміст вказаних правових норм та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що право відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користування жилим приміщенням перестало існувати, тому суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому позов задовольняє. На підставі викладеного,

Outcome: approved