Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом зазначивши, що на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Чигиринського району, їхній матері [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 3200 кв.м, яка рахується за даним домоволодінням, але не приватизована. [INFO] року їх мати померла. 04.08.2006 року державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Чуй Н.В. їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого кожна з них успадкувала по 1/3 частині вказаного домоволодіння, у зв`язку з чим до них перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій воно розмішене. 14 травня 2008 року Іванівською сільською радою було прийнято рішення про передачу у приватну власність [PERSON] дану земельну ділянку площею 0,32га. Рішенням Іванівської сільської ради № 33-7/V від 19.01.2010 року «Про розгляд заяв» їм надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та надано у користування на умовах оренди із земель запасу сільської ради земельну ділянку площею 0,07 га для ведення особистого селянського господарства в рівних частинах строком на 49 років. Під час складання та оформлення технічної документації із землеустрою землевпоряднику необхідно було вийти на місцевість для встановлення меж переданих їм земельних ділянок та складання акту погодження меж цих земельних ділянок із суміжними землекористувачами. Однак суміжний землекористувач [PERSON], яка являється землекористувачем по [ADDRESS], безпідставно стверджує, що на території їхнього домоволодіння розташована земельна ділянка площею 0, 067 га, якою користувалася [PERSON], спадкоємцем якої вона є, при цьому, [PERSON] надала акт на право присадибного землекористування, виданий колгоспом «Вітчизна» с. Іванівка Чигиринського району на ім'я [PERSON] Своїми неправомірними діями остання унеможливила складання необхідних документів. У зв'язку з відсутністю документів (план-схеми) про встановлення межі між земельною ділянкою [ADDRESS] неможливістю вирішення виниклого між ними та [PERSON] земельного спору, згідно до правил добросусідства, вони звернулись до Іванівської сільської ради з відповідною заявою. 24.11.2014 року виконавчий комітет Іванівської сільської ради прийняв рішення № 11-51 «Про розгляд заяв», яким відмовив у вирішенні земельного спору, яке згодом постановою Чигиринського районного суду від 05.02.2015 року було визнано незаконним та зобов'язано виконком розглянути їхню заяву щодо встановлення меж земельних ділянок. Згідно до акту обстеження земельної ділянки № 2 від 25.05.2015 року комісії з питань по вирішенню земельних відносин природокористування та контролю за додержанням правил щодо забезпечення чистоти і порядку в селі, було встановлено межові знаки між домоволодіннями [NUMBER] та № [NUMBER] без складання плану-схеми, а їхню заяву щодо вирішення земельного спору залишено без розгляду. Постановою Чигиринського районного суду від 18.12.2015 року було визнано незаконною бездіяльність Іванівської сільської ради, яка полягала у залишенні їх заяви щодо встановлення межових знаків між земельною ділянкою [ADDRESS] без розгляду, скасовано акт обстеження земельної ділянки № 2 від 25.05.2015 року та зобов'язано Іванівську сільську раду встановити межі між земельною ділянкою [ADDRESS] Виконавчий лист було подано для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. 21.03.2016 року комісією з питань агропромислового комплексу земельних ресурсів, соціального розвитку села та екології Іванівської сільської ради на виїзному засіданні складено акт визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок, відповідно до якого визначено розміри та місцезнаходження земельних ділянок. Рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради від 25.03.2016 року № 3-1 вказаний акт затверджено. Однак вони вважають, що рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради від 25.03.2016 року № 3-1 та акт визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок від 21.03.2016 року є незаконними, спрямованими на порушення їх прав як землекористувачів та незаконне відібрання у них частини земельної ділянки, оскільки комісія безпідставно врахувала при прийнятті рішення акт на право присадибного землекористування, виданий на ім'я [PERSON], та не врахувала факту закріплення за домоволодінням їх матері присадибної земельної ділянки площею 0,32 га. У зв'язку з цим просять визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 3-1 від 25.03.2016 року та акт визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок від 21.03.2016 року і зобов'язати останнього встановити межові знаки між земельною ділянкою, розташованою за адресою: с.Іванівка, [ADDRESS] та [ADDRESS], а також зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди в користуванні даною земельною ділянкою. В судовому засіданні позивачі уточнили позовні вимоги, просили їх задовольнити та визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 3-1 від 25.03.2016 року «Про затвердження акту визначення та погодження меж земельних ділянок» та акту визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок від 21.03.2016 року, зобов'язати виконавчий комітет Іванівської сільської ради встановити межові знаки між земельною ділянкою, розташованою за адресою: с. Іванівка, [ADDRESS] площею 0,32 га, що знаходиться у їх фактичному користуванні, та земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] площею 0,32 га, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON], зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою, розташованою за адресою: с. Іванівка, [ADDRESS], шляхом припинення користування нею та звільнення вказаної земельної ділянки. Представник позивачів [PERSON] також підтримав позов та прохав його задовольнити, обгрунтовуючи фактами, викладеними в позовній заяві. Представник Іванівської сільської ради [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що вони намагалися примирити сторони, але це виявилося безрезультатним. Тому 21.03.2016 року комісією з питань агропромислового комплексу земельних ресурсів, соціального розвитку села та екології Іванівської сільської ради на виїзному засіданні складено акт визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок, відповідно до якого визначено розміри та місцезнаходження земельних ділянок, виходячи з наданого [PERSON] акту на право присадибного землекористування, оскільки позивачі в підтвердження того, що спірна земельна ділянка площею 0,067га належить їм документів не надали. Рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради від 25.03.2016 року № 3-1 вказаний акт затверджено. А тому вони вважають, що сільська рада розглянула заяви позивачів з цього приводу та прийняла відповідне рішення. Відповідачка [PERSON] також позов не визнала та пояснила суду, що вона є спадкоємицею земельної ділянки, яка складається з двох земельних ділянок, у неї на цю землю є відповідний акт правління колгоспу «Вітчизна» на право присадибного землекористування, виданий на ім'я [PERSON], але позивачі цього не визнають і хочуть захопити частину її земельної ділянки площею 0,067 га. Відповідачка [PERSON] теж позов не визнала та пояснила суду, що батьки позивачів купили це дворище у [PERSON]. Батько позивачів не був колгоспником, тому йому наділили лише 0,10 га землі, а членам колгоспу наділяли по 0,31 га землі. З однієї сторони від земельної ділянки позивачів межує земельна ділянка, що належала [PERSON], яку на даний час обробляє її дочка [PERSON] і яка перейшла до неї в порядку спадкування, а позивачі хочуть незаконно відібрати в неї цю земельну ділянку. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно до ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад в галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить вирішення земельних спорів. Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин. Також, як передбачено п./п. 5 п. б ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. А у відповідності до ч.3 ст.158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Згідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 159 ЗК України, земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулися до Іванівської сільської ради із заявою про встановлення меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с. Іванівка, [ADDRESS], яка їм належить на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 04.08.2006 року про успадкування жилого будинку з надвірними спорудами, розташованого на даній земельній ділянці. На виконання заяви позивачів 21.03.2016 року комісією з питань агропромислового комплексу земельних ресурсів, соціального розвитку села та екології Іванівської сільської ради на виїзному засіданні складено акт визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок, відповідно до якого даною комісією за участі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проведено обстеження належних сторонам земельних ділянок, в ході якого комісія встановила, що земельна ділянка позивачів з однієї сторони межує із земельною ділянкою [PERSON], а з іншої сторони - із земельною ділянкою померлої [PERSON], спадкоємицею якої є [PERSON] Разом з цим, як встановлено в судовому засіданні, комісією не було обміряно земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивачів, на якій розміщений сарай, та земельну ділянку, на якій розміщений садок, у зв`язку з чим невірно визначена фактична загальна площа земельної ділянки. З даним актом сторони були ознайомлені, про що свідчать підписи у ньому [PERSON], [PERSON], які згідні з актом погодження меж земельних ділянок, а також підписи [PERSON] та [PERSON], які вказали, що не згідні з цим актом. Результати виїзного засідання комісії було оформлено протоколом, де зокрема, зазначено, що площа земельної ділянки за адресою: с. Іванівка, [ADDRESS], належної позивачам, становить 0,22 га, площа земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] належної [PERSON], становить 0,32 га. При цьому було також обміряно спірну земельну ділянку площею 0,067 га, що межує із земельною ділянкою позивачів та перебуває у користуванні [PERSON] Згідно вищезгаданого протоколу виїзного засідання комісією прийнято рішення про встановлення меж земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] і визначено площі до спірної земельної ділянки, що фактично використовується [PERSON] Однак, із акту визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок від 21.03.2016 року не вбачається місце встановлення межових знаків, оскільки план-схема земельних ділянок не відображає визначення їх меж. Відповідно до частини першої статті 107 Земельного Кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Дійсність змісту предоставленої позивачами довідки Іванівської сільської ради № 345-02-09 від 14.12.2004 року про закріплення за [PERSON] присадибної земельної ділянки та наданий [PERSON] акт правління колгоспу «Вітчизна» на право присадибного землекористування на ім'я [PERSON] документально не підтверджені даними земельно-кадастрової документації. В ч. 4 ст. 159 ЗК України зазначено, що у рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання. Всупереч цьому, виконавчий комітет Іванівської сільської ради своїм рішенням № 3-1 від 25.03.2016 року вище зазначений акт визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок затвердив, не визначивши порядок виконання даного рішення. Виходячи з цього, суд вважає, що відповідач формально підійшов до розгляду заяви позивачів про встановлення меж належної їм земельної ділянки, а акт визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок складений з порушеннм норм земельного законодавства та не відображає фактичних обставин спору. Разом з тим суд вважає безпідставними заявлені позивачами вимоги щодо включення до кола відповідачів [PERSON], оскільки, як встановлено судом і не заперечується сторонами, претензій щодо земельної ділянки, належної [PERSON], позивачі не мають і спір про встановлення межових знаків між їхніми земельними ділянками відсутній, а до позову її включили, зі слів самих позивачів, з тих причин, що вона є матір'ю відповідачки [PERSON] і підтримує останню в земельному спорі між ними. Таким чином, оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що акт визначення, встановлення на місцевості та погодження меж земельних ділянок від 21.03.2016 року та рішення Іванівської сільської ради № 3-1 від 25.03.2016 року підлягають скасуванню як такі, що складені з порушенням закону. З врахуванням цього, на думку суду, вимоги позивачів щодо зобов`язання усунути перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою, розташованою за адресою: с. Іванівка, [ADDRESS] Чигиринського району, шляхом припинення користування та звільнення вказаної земельної ділянки відповідачкою [PERSON] є передчасними, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню частково. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача - Іванівської сільської ради на користь позивачки [PERSON] понесені останньою судові витрати у розмірі 551, 20 грн., оскільки, незважаючи на часткове задоволення позову, це є обов`язковий платіж судового збору в такому розмірі. На підставі викладеного та,

Outcome: partial