Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 28.12.2015 року мотивуючи тим, що 12.05.2014 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого міським відділом Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ( далі МВ ДВС БЦ МРУЮ) нерухомого майна, належного на праві власності [PERSON], а саме: квартири [ADDRESS] в порядку примусового виконання виконавчого листа № 2- 937, виданого 22.02.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Печерського відділення № 3715 боргу в розмірі 351 536,74 грн. В результаті проведених торгів він, [PERSON], був оголошений переможцем. Торги арештованого майна проводились спеціалізованою організацією філією 11 ПП «Нива В.Ш.» за дорученням МВ ДВС БЦ МРУЮ, на підставі укладеного Договору № 1114020, про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ( предмета іпотеки) від 21.02.2014 року. Однак, в липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання результатів прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними в звязку з тим, що торги було проведено з порушенням законодавства та правил їх проведення, оскільки не було дотримано процесуальних строків, він як власник квартири про час і місце проведення торгів не повідомлявся, не проводився відеозапис торгів, а квартиру продано на підставі звіту про оцінку майна, який втратив чинність. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2014 року в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, однак, рішенням Апеляційного суду Київської області від 31.03.2015 року вказане рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2014 року було скасовано та ухвалено рішення про задоволення позову [PERSON], яким визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ( предмета іпотеки) квартири [ADDRESS], оформлені протоколом № 1114020 від 12.03.2014 року та протоколом № 1114020/1 від 19.06.2014 року про проведення прилюдних торгів та актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. Дане рішення залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.09.2015 року. Він, [PERSON], як переможець торгів, 01.07.2014 оку перерахував на рахунок МВ ДВС БЦ МРУЮ, як оплату лоту № 1, згідно протоколу № 1114020/1 від 19.06.2014 року, кошти в розмірі 246 790,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.07.2014 року та винагороду організатору прилюдних торгів за цим лотом в розмірі 43210,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 01.07.2014 року. Кошти в розмірі 246 790,00 грн., розпорядженням начальника МВ ДВС БЦ МРУЮ № 18345266/25 від 10.07.2014 року, були призначені до перерахування, а саме: 223985,93 грн. на користь філії ТВБВ № 10026/0187 АТ «Ощадбанк», 22 398,59 грн. виконавчого збору на рахунок ГУДКСУ у Київській області, 405,48 грн. витрати на проведення виконавчих дій на спеціальний реєстраційний рахунок [PERSON] управління юстиції у Київській області. Згідно із Договором від 21.02.2014 року № 1114020, укладеного між МВ ДВС БЦ МРУЮ та філією 11 ПП «Нива В.Ш.», відділ передав спеціалізованій організації арештоване майно, а спеціалізована організація за відповідну плату надала послуги по організації і проведенню аукціону з реалізації квартири [ADDRESS]. Таким чином, ПП «Нива В.Ш.» надавала лише послуги по організації і проведенні торгів, а сторонами при відчуженні майна з прилюдних торгів є МВ ДВС БЦ МРУЮ та він, [PERSON]. В звязку з тим, що МВ ДВС БЦ МРУЮ самостійно виступає від свого імені на прилюдних торгах, як продавець арештованого майна, саме з нього необхідно стягнути кошти сплачені позивачем, як переможцем торгів, в порядку застосування реституції. Враховуючи те, що прилюдні торги були визнані недійсними, а виконавчий збір перераховано на рахунок ГУДКСУ у Київські області, тому саме ГУДКСУ у Київські області повинне здійснити повернення коштів в розмірі 22398,59 грн., отриманих як виконавчий збір та 405,48 грн. витрат за проведення виконавчих дій, за проведення прилюдних торгів. Крім того, він, [PERSON] сплатив 43210,00 грн. на рахунки ПП «Нива В.Ш.» винагороду організатору прилюдних торгів 01.07.2014 року. Враховуючи, що підставою визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, відповідно до рішень апеляційної та касаційної інстанцій, було те, що державним виконавцем не було дотримано вимог закону щодо оцінки майна. Отже, саме неправомірні дії державного виконавця щодо не проведення оцінки майна у шестимісячний строк, призвели до того, що результати проведення прилюдних торгів були визнані недійсними. Дії державного виконавця з приводу переоцінки майна стосуються правил проведення прилюдних торгів і не можуть мати самостійний спосіб оскарження. Згідно із ст.11 ЗУ «Про державну виконавчу службу», шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Згідно ч.2 ст. 87 ЗУ «Про виконавче провадження», завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Зважаючи на те, що внаслідок неправомірних дій продавця - МВ ДВС БЦ МРУЮ прилюдні торги було визнано недійсними, кошти в розмірі 43210,00 грн., сплачені як винагорода організатору прилюдних торгів, підлягають стягненню з МВ ДВС БЦ МРУЮ, як шкода завдана державним виконавцем фізичній особі під час проведення виконавчого провадження. Позивач просить застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути на його користь з МВ ДВС БЦ МРУЮ коштів у розмірі 223985,93 грн. Стягнення коштів провести шляхом списання коштів Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень з рахунків МВ ДВС БЦ МРУЮ, а разі відсутності у визначеного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду; зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути йому, [PERSON], грошові кошти в сумі 22 398,59 грн., перераховані за платіжним дорученням № 1214 від 07.07.2014 року МВ ДВС БЦ МРУЮ на користь [PERSON] управління Державної казначейської служби України у Київській області в якості виконавчого збору на користь держави; стягнути з МВ ДВС БЦ МРУЮ на його користь коштів в розмірі 405,48 грн., що є витратами за проведення виконавчих дій по проведенню прилюдних торгів. Стягнення коштів провести шляхом списання коштів Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень з рахунків МВ ДВС БЦ МРУЮ, а разі відсутності у визначеного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду; Стягнути з МВ ДВС БЦ МРУЮ на його користь завдану шкоду в розмірі 43 210,00 грн. Стягнення коштів провести шляхом списання коштів Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень з рахунків МВ ДВС БЦ МРУЮ, а разі відсутності у визначеного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.04.2016 року, за клопотанням представника позивача, були залучені у справі в якості співвідповідачів Головне територіальне управління юстиції у Київській області та Державна казначейська служба України. 07.04.2016 року, в звязку із залученням співвідповідачів, представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив: стягнути з [PERSON] територіального управління юстиції у Київській області на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 223 985,93 грн.; стягнути з Державної казначейської служби України на користь [PERSON] завдану шкоду у розмірі 43210,00 грн., шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку; стягнути з Державного бюджету України, через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, на користь [PERSON] сплачений виконавчий збір у розмірі 22 398,59 грн.; стягнути з [PERSON] територіального управління юстиції у Київській області на користь [PERSON] витрати за проведення виконавчих дій у розмірі 405,48 грн., судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] обставини зазначені в позові підтримав, 30.05.2016 року подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] територіального управління юстиції у Київській області на його користь грошові кошти у розмірі 223 985,93 грн.; стягнути з Державної казначейської служби України на його користь, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, завдану шкоду у розмірі 383930,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України, через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, на його користь сплачений виконавчий збір у розмірі 22 398,59 грн.; стягнути з [PERSON] територіального управління юстиції у Київській області на його користь витрати за проведення виконавчих дій у розмірі 405,48 грн. та стягнути на його користь з відповідачів судові витрати в розмірі 1600 грн. витрати у звязку з проведенням оцінки майна та сплачений судовий збір в розмірі 2900,00 грн., всього 4500 грн. Також, позивач зазначив, що при проведенні прилюдних торгів державним виконавцем було допущено неправомірні дії, а саме порушено п. 3.5 та п.4.7 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, при проведені торгів він сплатив 290 000 грн. з яких: ціна за лот - 246 790 грн. на спеціальний рахунок МВ ДВС БЦ МРУЮ перераховані в подальшому до [PERSON] територіального управління юстиції у Київській області та які було розподілено: 405,48 грн. - витрати за проведення виконавчих дій, 22 398,59 грн. виконавчий збір та 223 985,93 грн. перераховано на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у кладеним між Банком та [PERSON], та 43210,00 на рахунок ПП «Нива В.Ш.» за послуги по організації і проведенні торгів. Між МВ ДВС БЦ МРУЮ та ПП «Нива В.Ш.» було укладено договір комісії про організацію і проведення торгів відповідно до якого МВ ДВС БЦ МРУЮ є продавцем майна, а організація лише проводить торги, крім того, на даний час ПП «Нива В.Ш.» ліквідовано в звязку з банкрутством. Щодо повернення коштів він звертався до МВ ДВС БЦ МРУЮ, оскільки саме міський відділ є стороною договору. На даний час йому повернуто лише кошти в розмірі 22 398,59 грн. виконавчий збір, а кошти в розмірі 223985,93 грн. ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовляється повертати. Представник позивача, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити вимоги в повному обсязі та зазначив, що майнова шкода завдана позивачу полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій державного виконавця, який порушив ст. ст. 58, 63 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 4.7. Тимчасового положення, а саме невчасно провів переоцінку майна, прилюдні торги було визнано недійсними, а позивач зазнав витрати ( реальні збитки), які мусить зробити для відновлення свого порушеного права, оскільки в результаті визнання прилюдних торгів недійсними він не реалізував своє право на придбання квартири. В підтвердження розміру шкоди позивачем надано звіт про оцінку майна виготовлений ОК «Вега» які мають в наявності необхідні документи на квартиру [ADDRESS], адже саме вони проводили оцінку квартири для проведення торгів. Оцінка квартири проведена станом на 25.05.2016 року по наявних у них документах, повторний огляд квартири не проводився. Договір від 21.02.104 року є договором про надання послуг, ПП діяло в інтересах МВ ДВС БЦ МРУЮ, тому сторонами договору є позивач, як покупець та МВ ДВС БЦ МРУЮ, як продавець, однак оскільки Головне територіальне управління юстиції у Київській області фінансує МВ ДВС БЦ МРУЮ і є розпорядником коштів, тому необхідно стягувати саме з них грошові кошти у розмірі 223 985,93 грн., витрати за проведення виконавчих дій у розмірі 405,48 грн. та частину судових витрат позивача. Представник відповідача МВ ДВС БЦ МРУЮ, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову та пояснив, що кошти сплачені позивачем було розподілено, а саме: 405,48 грн. - витрати за проведення виконавчих дій, 22 398,59 грн. виконавчий збір та 223985,93 грн. перераховано на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором укладеним між Банком та [PERSON], а кошти в розмірі 43210,00 грн. були сплачені позивачем на рахунок ПП «Нива В.Ш.» за послуги по організації і проведенні торгів, а не на рахунок МВ ДВС БЦ МРУЮ. В звязку з визнанням прилюдних торгів недійсними ним було здійснено запити про повернення коштів на рахунок ДВС та на даний час позивачу повернуто лише кошти в розмірі 22 398,59 грн. виконавчий збір на підставі подання згідно із Порядком № 787 від 03.09.2013 року, кошти в розмірі 223985,93 грн. ПАТ «Державний ощадний банк України» не повертає, а питання щодо повернення 405,48 грн., витрати за проведення виконавчих дій, вирішується в [PERSON] територіальному управлінні юстиції у Київській області, оскільки вони були перераховані на їх рахунок. В рішенні суду зазначено про акт державного виконавця про реалізацію майна з прилюдних торгів, однак не зазначено який саме акт разом із протоколом визнані недійсними, крім того такий акт не складався, оскільки почались спори, а арешт з квартири до даного часу не знятий і квартира перебуває в іпотеці банку, тому загрози реалізації майна не має. Представник [PERSON] територіального управління юстиції у Київській області, в судове засідання не зявився, про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, причини неявки представника суд не повідомив, заперечень на позов до суду не надав. Представник відповідача [PERSON] управління Державної казначейської служби України у Київській області, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що виконавчий збір в розмірі 22 398,59 грн. на підставі подання МВ ДВС БЦ МРУЮ, згідно із Порядком № 787 від 03.09.2013 року, було повернуто, а щодо повернення коштів в розмірі 405,48 грн. - витрати за проведення виконавчих дій, має вирішувати Головне територіальне управлінні юстиції у Київській області, оскільки вони є розпорядниками даних коштів, а рахунок № 3731 є депозитним. Представник Державної казначейської служби України, в судове засідання не зявився, про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, причини неявки представника суд не повідомив, заперечень на позов до суду не надав. Представник третьої особи: Печерського відділення № [NUMBER] «Державний ощадний банк України», за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову та зазначила, що позивачем не визначено належних відповідачів у справі, після визнання торгів недійсними, державний виконавець не звертався із поданням про повернення коштів в розмірі 223985,93 грн., які банк отримав від реалізації майна в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором в межах виконавчого провадження, а звернувся лише під час розгляду справи і Банк надав відповідь на їх звернення. Банк, в даному випадку, несе ризики, однак згідні перерахувати кошти лише на підставі рішення суду. Також, зазначила, що рішенням суду протокол та акт, складені під час проведення процедури реалізації майна, не скасовані і є дійсними, тому є реальна загроза того, що позивач має можливість на підставі даних документів оформити право власності на квартиру, яка перебуває в іпотеці банку, а банк в цей час поверне йому кошти. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у МВ ДВС БЦ МРУЮ знаходиться виконавчий лист № 2- 937, виданий 22.02.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Печерського відділення № 3715 боргу в розмірі 351 536,74 грн. В порядку виконання вказаного виконавчого документа державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на квартиру [ADDRESS] та в подальшому прийнято рішення про реалізацію вказаного майна. Згідно протоколу № 1114020 від 12.05.2014 року, 12.05.2014 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого МВ ДВС БЦ МРУЮ нерухомого майна, належного на праві власності [PERSON], а саме: квартири [ADDRESS]; переможцем торгів став [PERSON], який запропонував найвищу ціну з пяти учасників торгів, однак від переможця торгів не депозитний рахунок МВ ДВС БЦ МРУЮ кошти не надійшли. 24.06.2014 року від організатора торгів ПП «Нива В.Ш.» надійшов протокол № 1114020/1 від 19.06.2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна квартири [ADDRESS], згідно якого переможцем торгів було визнано [PERSON] за його ціновою пропозицією в розмірі 290 000,00 грн. та який вніс кошти за придбане майно в повному обсязі 02.07.2014 року, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 31.03.2015 року, яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року, ( а.с.21-27), визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ( предмета іпотеки) квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], що відбулися 12 травня 2014 року, оформлені протоколом № 1114020 від 12.05.2014 року, № 1114020/1 від 19.06.2014 року про проведення прилюдних торгів та актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. Враховуючи, що результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна оформлені протоколом № 1114020/1 від 19.06.2014 року, який належить до угод купівлі продажу, визнані в судовому порядку недійсними, то наслідком недійсності вказаного правочину є повернення сторін вказаного договору - продавця і покупця до первісного стану, тобто реституція, як спосіб захисту порушеного права позивача на придбання майна відповідно до умов даного договору. Правові наслідки недійсності правочину визначені ст. 216 ЦК України. Так, відповідно ч. ч. 1- 3 зазначено норми передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним, чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Як вбачається з договору № 1114020 від 21.02.2014 року укладеного між МВ ДВС БЦ МРУЮ та Філією 11 ПП «Нива В.Ш.», яка діє від імені та в інтересах ПП «Нива В.Ш.» ( а.с.6-7), предметом договору є здійснення сторонами дій, повязаних з виконанням умов Генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень № 4 від 23.01.2012 року, з наданням послуг з реалізації арештованого нерухомого майна шляхом його продажу на прилюдних торгах, на яке звернено стягнення державним виконавцем при примусовому виконанні рішень судів та інших органів ( посадових осіб). За цим Договором відділ передає Організатору прилюдних торгів нерухоме майно арештоване державним виконавцем, а Організатор прилюдних торгів надає послуги з організації проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», іншими законами, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року за № 68/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за № 745/4038( п.1.2. Договору). За вказаним Договором було передано нерухоме майно ( предмет іпотеки): квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до п. 1.4 Договору стартова (початкова) ціна становить 302 000 грн. без ПДВ. Згідно із п. 3.4 Покупець перераховує на депозитний рахунок Відділу зазначену в затвердженому протоколі прилюдних торгів суму грошових коштів, яка дорівнює різниці між продажною ціною придбаного ним майна і сумою винагороди Організатора прилюдних торгів за цим лотом сплаченої на поточний рахунок Організатора прилюдних торгів. Згідно з п. 5.3 Договору по решті умов, не зазначених в цьому договорі, сторони зобов'язані керуватись Генеральним договором N 4, укладеним з Міністерством юстиції України 23.01.2012 р. про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень, Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.99 р. N 606-XIV, Законом України "Про іпотеку" від 05.06.2003 р. N 898-IV, іншими законами України, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 р. N 68/5 та іншими нормативно-правовими актами. З наданих до суду копій платіжних доручень ( а.с. 11, 12) вбачається, що позивач сплатив на депозитний рахунок МВ ДВС БЦ МРУЮ кошти в розмірі 246790,00 грн. та 43210,00 грн. на рахунок ПП «Нива В.Ш.». Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що належним відповідачем у справі має бути спеціалізована організація ПП «Нива В.Ш.», яка на підставі укладеного з МВ ДВС БЦ МРУЮ Генерального договору № 4 про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень, який по своїй природі є Договором комісії, діяла від власного імені, однак, до суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження даних обставин. З вказаного Договору вбачається, що спеціалізована організація надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна і виступає на прилюдних торгах представником відділу ДВС, тому стороною такого договору, а відтак і продавцем є МВ ДВС БЦ МРУЮ, який є належним відповідачем у даній справі. В дані справі реституція як спосіб захисту цивільного права позивача має застосовуватись, оскільки між сторонами був укладений договір, який визнано недійсним, у зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Однак, позивач пред'явив вимогу не до МВ ДВС БЦ МРУЮ, а до [PERSON] територіального управління юстиції у Київській області, яке не було стороною договору, а являється розпорядником коштів МВ ДВС БЦ МРУЮ та фінансує його. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] територіального управління юстиції у Київській області коштів на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України не підлягає до задоволення. Позивач, також, посилається на ст. 1212 ЦК України, як на підставу стягнення з відповідачів коштів, отриманих внаслідок виконання умов договору, в даному випадку прилюдних торгів. Однак суд не погоджується з даними твердженнями, оскільки відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 24.09.2014 року у справі № №6-122 цс14 та у справі № 6-100 цс15 від 03.06.2015 року. В судовому засіданні встановлено, що кошти в розмірі 22 398,59 грн. виконавчий збір, на підставі подання МВ ДВС БЦ МРУЮ згідно із Порядком № 787 від 03.09.2013 року, повернуто [PERSON], який в судовому засіданні підтвердив дані обставини, тому в даній частині позову вимоги є необґрунтованими. Таким чином належним способом захисту прав позивача є застосування наслідків недійсності правочину шляхом пред'явив вимоги до сторони договору про повернення коштів отриманих за Договором. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що рішенням суду протокол та акт, складені під час проведення процедури реалізації майна, не скасовані і є дійсними, тому є реальна загроза того, що позивач має можливість на підставі даних документів оформити право власності на квартиру, яка перебуває в іпотеці банку. Дані обставини не знайшли свого підтвердження судовому засіданні. Так, згідно п.6.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Відповідно до протоколів проведення прилюдних торгів № 1114020 від 12.05.2014 року та № 1114020/1 від 19.06.2014 року про проведення прилюдних торгів, майно реалізоване на прилюдних торгах, а позивачем згідно платіжних доручень внесено відповідні кошти на депозитний рахунок МВ ДВС БЦ МРУЮ за придбання реалізованого на прилюдних торгах майна, однак до суду не надано акта державного виконавця про проведені прилюдні торги, затвердженого начальником відповідного органу державної виконавчої служби та доказів в підтвердження зазначених представником третьої особи обставин щодо порушення прав Банку при застосуванні положень ч.1 ст.216 ЦК України. Крім того, рішенням Апеляційного суду Київської області від 31.03.2015 року, яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року, визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ( предмета іпотеки) квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], що відбулися 12 травня 2014 року, оформлені протоколом № 1114020 від 12.05.2014 року, № 1114020/1 від 19.06.2014 року про проведення прилюдних торгів та актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь з Державної казначейської служби України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, завдану шкоду у розмірі 383930,00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Вказана стаття передбачає спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх дій (владно-адміністративний, юридично-обов'язковий, односторонній). А в даному випадку дії державного виконавця з приводу оцінки майна стосуються правил проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна , оформлені протоколом № 1114020/1 від 19.06.2014 року, який належить до угод купівлі продажу, є договірними правовідносинами. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, необхідною умовою стягнення збитків є наявність протиправного діяння ( дії чи бездіяльність), наявність збитків ( документального доведеного їх розміру) та наявність причинного звязку між збитками і їх розміром. Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб'єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що в даній справі позивачу заподіяно реальні збитки оскільки він мусить зробити дії для відновлення свого порушеного права, які полягають у придбанні квартири за ціною значно вищою ніж була встановлена на прилюдних торгах, які визнані недійсними в наслідок протиправних дій державного виконавця МВ ДВС БЦ МРУЮ. Так, дійсно в рішенні Апеляційного суду Київської області від 31.03.2015 року зазначено встановлені обставини щодо порушення державним виконавцем вимог ч. 5 ст. 58 та ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», а саме щодо термінів проведення оцінки майна. Також, з даного рішення вбачається, що спеціалізованою організацією було допущено порушення вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна в редакції від 25.04.2014 року. Отже, суд приходить до висновку, що розмір шкоди завданий позивачу має визначатись з урахуванням ступеню вини державного виконавця при здійсненні ним дій повязаних з проведенням прилюдних торгів з реалізації арештованого майна та спеціальної організації, яка організовувала дані торги. Позивачем додано до справи висновок про незалежну оцінку майна, а саме: квартири № 22 по вул. Гетьманська в м. Біла Церква Київської області, яким визначено ринкову вартість квартири станом на 25.05.2016 року в розмірі 657 000 грн. та наведено розрахунок збитків у заяву про збільшення розміру позовних вимог відповідно до яких позивач просить стягнути на свою користь суму кошів в розмірі 383 930, 00 грн. Однак , позивач як на підставу задоволення своїх вимог не надав суду належних та допустимих доказів, що шкода, спричинена йому неправомірними діями державного виконавця, становить саме різницю вартості вказаної квартири, крім того дане майно не реалізоване та не придбане позивачем за більшою ціною ніж була встановлена на час проведення прилюдних торгів. Отже, позивачем не доведено наявність і розмір збитків та наявність причинного звязку між збитками і їх розміром. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки в позові відмовлено, тому судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed