Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.11.2008 року, з вини відповідача йому було завдано тяжкі тілесні ушкодження та встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання довічно. В період з 2008 року по 2014 року йому була спричинена матеріальна шкода, у вигляді витрат пов'язаних з лікуванням. Просить стягнути з відповідача понесені ним витрати в сумі 23323,00 грн. та 1100 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову для його лікування та соціально-психологічної реабілітації. В судовому засіданні позивач та його представник за ордером [PERSON], підтримали позовні вимоги, які просили задовольнити, уточнивши, що просять зменшити розмір стягнення витрат з урахуванням матеріального становища відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що позивач ніколи не звертався до нього за допомогою в лікуванні. Крім того, його матеріальне становище вкрай тяжке, оскільки він має мінімальну заробітну плату та на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей і дружина, донька перебуває на "Д" обліку у лікаря кардіолога після операції на серці. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги на підставі доказів, які документально підтверджують понесені витрати на лікування позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.2008 року біля 23.00 години, відповідач, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, на околиці с. Новопетрівка, Високопільського району, Херсонської області, на ґрунті тривалих неприязнених стосунків, штовхнув позивача, в результаті чого останній впав, внаслідок чого [PERSON] спричинені тяжкі тілесні ушкодження та встановлено 3 групу інвалідності довічно. Вказані обставини підтверджуються постановою В.Олександрівського районного суду Херсонської області від 18.05.2009 року, згідно якої відповідач скоїв злочин, передбачений ст. 128 КК України та копією пенсійного посвідчення про встановлення позивачу 3 групи інвалідності загального захворювання довічно. Статтею 1195 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Із наданих позивачем епікризів, оригіналів квитанцій, довідкою ПАТ КБ "ПриватБанк" про заборгованість в сумі 10999,96 грн., вбачається, що понесені ним витрати пов'язані з лікуванням за період з листопада 2008 року по лютий 2014 року складають 23323,00 грн., однак, суд вважає, що позивачем надано суду належні докази щодо призначення та придбання ліків, які потрібні були позивачу на лікування після наслідків завдання тяжких тілесних ушкоджень лише на загальну суму 9650,01 грн., що підтверджується оригіналами рецептів та квитанцій та повинні бути стягненні з відповідача. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача для його лікування та соціально-психологічної реабілітації 1100 грн. щомісячно, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що йому призначено лікарем відповідних ліків, які потрібні позивачу на лікування та соціально-психологічної реабілітації із зазначенням їх необхідності та тривалості. Позивач при подачі позовної заяви до суду звільнений від сплати судового збору, а тому суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial