Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

позивач посилається, що 01.09.2009 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, у відповідності до якого вона особисто передала [PERSON] позику у розмірі 12 000 доларів США, що по офіційному курсу гривні до іноземних валют станом на 01.09.2009 року становило 95 868 грн. на строк до 03.03.2011 року, що підтверджується розпискою [PERSON], підписаною ним особисто 01.09.2009 року та додатково засвідченою двома свідками [PERSON] та [PERSON] Позика в розмірі 12 000 доларів США була передана позивачем [PERSON] особисто відповідачу [PERSON] у момент підписання розписки. Однак відповідач [PERSON] станом на час подання позовної заяви позики не повернув і ухиляється від її повернення, тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу, 3% річних у розмірі 8147,58грн., а також інфляційних витрат у розмірі 2 273,68грн. і судових витрат по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги зменшила, а саме: відмовилася від стягнення в її користь інфляційних витрат у розмірі 2 273,68грн., а в решті позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві і просила суд стягнути з відповідача [PERSON] в її користь заборгованість за договором позики в національній валюті в гривнях в розмірі 95 868грн., що становить вартість 12 000 доларів США по офіційному курсу Національного банку України на час укладення договору 01.09.2009 року, 3% річних станом на час пред"явлення позову в розмірі 8 147,58грн. і судові витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] позов визнав частково в сумі 1 000 доларів США і пояснив суду, що насправді він особисто отримав від позивача [PERSON] в борг не 12 000 доларів США, а цигарок на загальну суму 12 000 доларів США по курсу Національного банку України станом на 01.09.2009 року і по мірі їх реалізації повернув кошти позивачу [PERSON], але письмової розписки на підтвердження повернення боргу у позивача [PERSON] він не брав. Однак, не зважаючи на це, вважає, що його борг позивачу [PERSON] становить 1 000 доларів США, які він готовий їй повернути. Також ствердив, що він власноручно писав розписку 01.09.2009 року про отримання ним 12 000 доларів США від позивача [PERSON], -2- але по цій розписці доларів США в сумі 12 000 він не отримував, а отримав цигарки на вказану суму. При написанні ним розписки була присутня лише один свідок [PERSON], а другого свідка не було. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в їх присутності 01.09.2009 року в приміщенні Ковельської державної нотаріальної контори, де вони працюють консультантами, позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 12 000 доларів США, які перераховували в їх присутності і позивач і відповідач, що вони як свідки письмово підтвердили у розписці [PERSON] від 01.09.2009 року. Пояснили також, що перед цим позивач [PERSON] мала намір укласти цей договір позики в нотаріальному порядку, але вони пояснили їй, що за нотаріальне посвідчення такого договору необхідно сплатити судовий збір, а засвідчити справжність підписів позивача і відповідача на такому договорі нотаріус також не вправі і після цього відбулося укладення договору позики між сторонами у вищезазначеному порядку в їх присутності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що згідно оригіналу розписки відповідача [PERSON] від 01.09.2009 року він взяв в борг у позивачки [PERSON] грошову суму в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів, які зобов"язувався повернути [PERSON] до 03.03.2011 року. Вищенаведене стверджується аналогічним записом у цій розписці позивача [PERSON] і свідків [PERSON] та [PERSON] Тобто, з вищенаведеного вбачається, що між сторонами був укладений договір позики, укладення якого, його зміст, форма та умови повністю відповідають вимогам ст.ст.1046, 1047 ЦК України, що підтверджується оригіналом розписки позичальника- відповідача [PERSON] та поясненнями сторін і свідків [PERSON] та [PERSON] Однак, як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON], станом на даний час відповідач [PERSON] так і не повернув позивачу [PERSON] заборгованість по договору позики. Всі запереченння відповідача [PERSON] з цього приводу в т.ч. і в тому, що насправді він не отримував від позивача [PERSON] в позику грошові кошти в розмірі 12 000 доларів США не знайшли свого належного підтвердження в судовому засіданні і повністю спростовуються вищенаведеними доказами у справі. Також будь-яких доказів про те, що відповідач [PERSON] повернув позивачу [PERSON] заборгованість в сумі 95 868грн. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і з пояснення та клопотання відповідача [PERSON] наявність таких належних і допустимих доказів не вбачалася. Тим більше, що згідно вимог ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, то рішення суду не може грунтуватися та свідченних свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Згідно ст.611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. І зокрема згідно ч.2 ст.625 ЦК України, у відповідності до якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому вимоги позивача [PERSON] про стягнення із відповідача [PERSON] суми боргу в національній валюті в гривнях в розмірі 95 868грн., що становить вартість 12 000 доларів США по офіційному курсу Національного банку України на час укладення договору 01.09.2009 року та 3 % річних в розмірі 8 147,58грн. грунтуються на вищезазначених вимогах закону і підлягають до задоволення. З огляду на вищенаведене вбачається, що надані позивачем докази вказують на те, що договір позики укладений між сторонами в установленому законом порядку, а його зміст, форма та умови повністю відповідають вимогам закону, отже він підлягає виконанню на умовах, що визначені ним з усіма правовими наслідками, що випливають з нього. Оскільки відповідачем [PERSON] не були виконані взяті на себе зобов"язання за договором позики від 01.09.2009 року, то позов підлягає до задоволення. Крім того, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути в користь позивача [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог сумі 1040,16 грн.

Outcome: approved