Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивачі свої вимоги мотивують тим, що вони є прийомними батьками малолітнього [PERSON] на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації від 24.12.2015 № 363 "Про створення прийомної сім`ї на базі родини [PERSON] та влаштування на виховання та спільне проживання дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], [INFO]". Біологічною матір'ю малолітнього [PERSON] є відповідач, а відомості про батька дитини записані за вказівкою матері. На підставі рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 30.11.2015 [PERSON] відібрано у матері без позбавлення її батьківських прав. З грудня 2015 року [PERSON] проживає у прийомній сім`ї позивачів. З 24.12.2015 і по теперішній час [PERSON] жодного разу не відвідувала сина та не цікавилася його життям. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина, оскільки не дбає про його фізичний та духовний розвиток, не турбується про стан його здоров'я, ухиляється від його виховання та утримання. Позивачі вважають, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а також відповідач [PERSON] повинна сплачувати аліменти на утримання сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові, просила їх задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином - шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду, заяв чи клопотань не надала. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, вважав доцільним позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Вислухавши пояснення учасників провадження, всебічно та повно встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ст.135 СК України. Так, 04.11.2015 головою Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області видано розпорядження про негайне відібрання [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та влаштування його до дитячого закладу на повне державне забезпечення. На підставі розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області від 15.12.2015 № 283 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області від 24.12.2015 № 363 з 24.12.2015 створено прийомну сім`ю на базі родини [PERSON] та [PERSON] та влаштовано до зазначеної прийомної сім`ї на проживання дитину [PERSON] Прийомна сім`я на базі родини [PERSON] характеризується позитивно, сім`я забезпечена всім необхідним, у сім`ї створено умови для розвитку дитини [PERSON], його навчання та виховання, прийомні батьки піклуються про стан здоров'я дитини, дитина завжди доглянута та регулярно відвідує дитячий садочок, психофізичний розвиток дитини відповідає віковій нормі. Протягом 2015-2018 років біологічна мати дитини жодного разу не відвідувала [PERSON], не цікавилася його життям, розвитком та станом здоров'я, не зверталась до відповідних органів державної влади щодо повернення сина до своєї родини. Зазначені обставини підтверджуються довідкою-характеристикою прийомної сім`ї № 02-01-14/3/260 від 14.11.2018, довідкою завідуючого Владівського АЗПСМ від 16.11.2018, характеристикою, наданою [PERSON] завідувача КНДЗ я/с "Вербиченька", поясненнями депутата Чернігівської селищної ради Запорізької області [PERSON], письмовими поясненнями сусідів родини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області, надано висновок № 01-11/0055 від 21.01.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] Зокрема, у висновку зазначено, що з 24.12.2015 по теперішній час біологічна мати [PERSON] жодного разу не поцікавилася станом дитини, фізичним та моральним розвитком, станом здоров'я, жодного разу не зверталася до відповідних органів щодо повернення дитини до біологічної сім`ї Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Однією з таких підстав є ухилення батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007«Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні доведено, що відповідач з 2015 року не цікавиться своєю дитиною, жодного разу не відвідувала [PERSON] в прийомній сім`ї, не робила спроб щодо повернення сина до своєї сім`ї, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, [PERSON] не приділяє уваги своїй дитині, не піклується про стан її здоров'я, ухиляється від її виховання, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими і заявленими з метою захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON], а тому підлягають задоволенню. Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо своєї малолітньої дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити його батьківські права. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Враховуючи зміст наведених правових приписів, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не позбавляє його обов'язку утримувати дитину, а тому з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути аліменти на утримання дитини - [PERSON]. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка проживає у прийомній сім`ї, оскільки кошти витрачені на дитину повинні бути достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивачів аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 23 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць за період з 23 січня 2019 року по 24 лютого 2019 року включно. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути понесені ними судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок за вимогою про позбавлення батьківських прав. З огляду на те, що позивачі звільнені від сплати судового збору за вимогою про сплату аліментів, то він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 768 гривень 40 копійок На підставі викладеного,

Outcome: approved