Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), звернувся до суду 25.08.2020 року з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача 11980,77грн., як відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 28.12.2018 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Мітсубіші Паджеро» ІНЗ МІ001 в м. Кривому Розі по пр. Миру, 30 здійснив зіткнення з автомобілем марки «Деу Сенс» днз. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25.02.2019 року відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, завдана шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій відшкодована не була, тому МТСБУ виплатив [PERSON] суму відшкодування в розмірі 11263,62грн. (вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників згідно зі звітом судового експерта №55916 від 23.01.2019 року). Крім того, оплачено послугу аварійного комісара (за огляд та збір документів) в розмірі 857,20грн. Відповідач грошових коштів у добровільному порядку не повернув, тому МТСБУ змушений звернутися до суду. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач зобов`язаний довести належними та допустимими доказами розмір своїх витрат, які складаються із розміру витрат понесених потерпілою. Доданий до позову звіт експерта про оцінку вартості (розміру) збитку не є належним та допустимим доказом, оскільки звіт складено російською мовою; у судового експерта немає повноважень складати звіт про оцінку, а лише висновок експертного дослідження; до незаконно складеного звіту про оцінку вартості не додано фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки, викладені в ньому. Крім того, відсутній додаток №5 - «распечатка цены идентичного автомобиля». В порушення п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілій виплачено суму відшкодування з урахуванням ПДВ, у той час як вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією після надання документів про такі витрати. Документи, які б підтверджували факт проведення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ та докази на підтвердження того, що потерпілою під час проведення ремонтних робіт понесені витрати зі сплати ПДВ - відсутні. Крім цього, відповідача взагалі не повідомили про існування звіту про оцінку вартості збитку та позбавлено можливості бути присутнім при огляді транспортного засобу. Лист МТСБУ від 07.06.2019 року вих.№3.1-05/17964 не отримував, адже мешкає за іншою адресою. Вимога про сплату витрат за оплату аварійного комісара у розмірі 857,20грн. не підтверджена доказами про фактичне надання таких послуг. Відповідь на відзив до суду не надходила. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані суду докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля Daewoo Sens днз. [NUMBER] (а.с.10). Водій [PERSON] , 28.12.2018 року о 14-00 годині в м. Кривий Ріг Металургійний район, просп. Миру, 30, керуючи т.з. Mitsubishi Pajero ІНЗ [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, не дотримався бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом Daewoo Sens днз. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, що вбачається з постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП (а.с.13, 14). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.04.2019 року постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с.16-18). Постанова набрала законної сили 16.04.2019 року та відповідно до ст.82 ЦПК України, вказані обставини винності відповідача у ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Внаслідок ДТП, яке мало місце 28.12.2018 року, потерпілій [PERSON] (а.с.16, 17) завдана матеріальна шкода. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.1188 ЦК України). Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - далі Закон). Згідно з п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Daewoo Sens днз. [NUMBER] на час вчинення ДТП застрахована СК «Арсенал Страхування», строк дії з 08.08.2018р. до 07.08.2019р. включно (а.с.12). Відповідно до ст.55 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників. Оператором єдиної централізованої бази даних є МТСБУ. Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним, за винятком інформації, яка відповідно до законодавства є інформацією обмеженого доступу. За даними єдиної централізованої бази даних - правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу, на час вчинення ДТП (28.12.2018 року) не застрахована (а.с.19), що ним не спростовано. Згідно з п.33.1.4 Закону - невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Потерпілою [PERSON] на адресу МТСБУ 03.01.2019 року направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Заяву зареєстровано МТСБУ 08.01.2019 року (а.с.8, 9). Позивачем 17.01.2019 року за вих.№3.1.-05/1390 на адресу [PERSON] , зазначену в повідомленні про ДТП (м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 45/31), направлено лист щодо надання інформації про наявність/відсутність страхування цивільно-правової відповідальності на дату ДТП, наявність підстав для звільнення від цивільно-правової відповідальності, про здійснені розрахунки з учасниками ДТП (а.с.19). Пунктом 34.1 Закону визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092. Зі звіту №55916 про оцінку вартості (розміру) збитку, заподіяного ушкодженнями транспортного засобу від 23.01.2019 року, складеного судовим експертом Чивчиш О.П., вбачається, що сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Daewoo Sens реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] у цінах на 28.12.2018р. з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування, складає 11263,62грн. (а.с.31). Суд не бере до уваги посилання відповідача, що звіт експерта про оцінку вартості (розміру) збитку не є належним та допустимим доказом з огляду на наступне. Відповідно до п.4.3 Розділу IV Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003р. №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009р. №1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003р. за №1074/8395 (далі - Методика) - за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством. Отже, у даному випадку судовий експерт [PERSON] здійснював оцінку вартості (розміру) матеріального збитку на підставі договору про надання експертних та інформаційних послуг, укладеному між ним та ТОВ «СОС Сервіс Україна», тому за результатами виконаних робіт ним складено звіт про оцінку КТЗ, що відповідає вимогам Методики. Висновок експертного дослідження експерт складає у разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб. Судова експертиза - дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду - не призначалася, а відтак оцінка вартості (розміру) матеріального збитку не може бути викладена у вигляді висновку експертного дослідження. Також, не мають правового значення для вирішення справи по суті складання звіту судового експерта російською мовою. Так, частинами 1-3 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики» визначено, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами). Професійний суддя повинен володіти державною мовою. У межах території, на якій відповідно до умов частини третьої статті 8 цього Закону поширена регіональна мова, держава гарантує можливість здійснювати судове провадження цією регіональною мовою (мовами). Необхідність забезпечення такої гарантії має враховуватися при доборі суддівських кадрів. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. У Дніпропетровській області України поширена російська мова, тому відповідно до ч.3 статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. Клопотання представником відповідача про переклад звіту про оцінку збитку на державну мову не заявлялося, зміст тексту звіту є зрозумілим для суду, перекладу не потребує. Щодо відсутності у додатках до звіту, наданих позивачем, фотографічних зображень і даних, що підтверджують припущення та розрахунки, викладені у ньому, додатку №5 «распечатка цены идентичного автомобиля», слід зазначити наступне. До звіту про оцінку вартості збитку №55916 від 23.01.2019 року дійсно не додано фототаблицю - п`ять листів, 28 фото, роздруківку вартості ідентичного автомобіля, проте відсутність зазначених додатків не перешкоджає розгляду справи на підставі інших доказів, наявних в матеріалах справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи те, що відповідачем інших заперечень щодо самого розрахунку відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля , переліку пошкоджених складових автомобіля - не заявлено. Крім того, з урахуванням положень ст.83 ЦПК України, відповідач мав право звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів. А у разі незгоди з розрахунком судового експерта - з клопотанням про проведення авто товарознавчої експертизи. Огляд пошкодженого транспортного засобу - автомобіля Daewoo Sens реєстраційний номер [NUMBER] проводився 22.01.2019 року за участі власника автомобіля (а.с.36). [PERSON] був повідомлений про проведення огляду автомобіля за адресою: [ADDRESS] (а.с.40). Поштове повідомлення вручено 22.01.2019 року [PERSON] (а.с.40 зворот), тобто у день проведення огляду, проте у повідомленні зазначений контактний телефон [NUMBER] , яким відповідач міг би скористатися, але жодних пояснень суду з цього приводу не навів, не підтвердив та не спростував підпис на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Отже, за відсутності інших заперечень з боку відповідача, окрім зазначених вище, суд не знаходиться підстав для визнання звіту про оцінку розміру збитків неналежним та не допустимим доказом. Відтак, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги звіт експерта про оцінку вартості (розміру) збитку №55916 від 23.01.2019р. по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу, який виконано з урахуванням положень Методики. Пунктом 35.1 статті визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви про страхове відшкодування додаються документи, перелічені у п.35.2 статті 35 Закону. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п.п.а п.41.1 ст.41 Закону). Потерпілою [PERSON] на адресу МТСБУ 09.03.2019 року направлено заяву відповідно до ст.35 та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про відшкодування збитків шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок (а.с.41). Відповідно до п.36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. 07.06.2019 року, на підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №5593 від 06.06.2019 року (а.с.42) та довідки №1 від 21.05.2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.43), Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату на користь [PERSON] у розмірі 11123,57грн., що підтверджується платіжним дорученням №966400 (а.с.44). Листом від 07.06.2019р. за №3.1.-05/12964 МТСБУ повідомило [PERSON] (за адресою, зазначеною в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності - [ADDRESS] ) про загальний розмір витрат МТСБУ в розмірі 11980,77грн., які підлягають компенсуванню останнім (а.с.45). Відповідач заперечує проти розміру виплаченого відшкодування, посилаючись на те, що потерпілою не було надано документи, які підтверджують проведення та оплату потерпілою відновлювального ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ, тому позивач повинен був відшкодувати збитки потерпілій у сумі без урахування ПДВ. Отже, з урахуванням п.36.2 Закону, вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. В такому випадку належить довести наявність трьох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ; 3) чи сплачувався потерпілим ПДВ в складі вартості ремонтно-відновлювальних робіт. У звіт експерта про оцінку вартості (розміру) збитку №55916 від 23.01.2019 року, складеного судовим експертом Чивчиш О.П., за договором з ТОВ «СОС Сервіс Україна», вартість відновлювального ремонту автомобіля складає: 11263,62грн. з ПДВ. Відповідно до ст.180 Податкового Кодексу України платником податку на додану вартість є, зокрема, особа, що провадить господарську діяльність по наданню послуг, виконанню робіт, постачанню товарів. У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ позивач має право на відшкодування сплаченого нею податку, якщо понесення витрат по сплаті цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Матеріали справи не місять доказів того, що [PERSON] зверталася до страхової компанії щодо проведення ремонту транспортного засобу та надала відповідні документи, які б підтверджували факт проведення відновлювального ремонту належного їй транспортного засобу платником ПДВ в порядку вимог ст.36 Закону. Таким чином, у випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов`язання не виникають, тому не відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи вимога МТСБУ про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування з ПДВ. Отже, сума понесених позивачем витрат має бути зменшена до 9386,35грн. (11263,62-1877,27 (20% ПДВ)=9386,35). Також, скориставшись послугами аварійних комісарів, позивачем була організована оцінка нанесених збитків, збір необхідних документів, про що свідчить акт наданих послуг №414 від 08.02.2019 року (на підставі договору №2015/0002 від 10.12.2015р.) та платіжне доручення №935782 від 06.03.2019 року, за послуги яких позивачем сплачено грошову суму в розмірі 857,20грн. (а.с.44). Статтею 34 Закону визначено дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати): 34.1. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.34.3. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).34.4. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Таким чином, залучення аварійних комісарів передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Доводи відповідача щодо не підтвердження позивачем надання ТОВ «СОС Сервіс Україна» з організованої оцінки нанесених збитків та збору необхідних документів не заслуговують на увагу, оскільки підтверджені актом наданих послуг та платіжним дорученням про опалу цих послуг. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 10243,55грн. (9386,35+857,20=10243,55). Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ч.2 ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована, виплачена потерпілій [PERSON] сума страхового відшкодування ним до цього часу МТСБУ не сплачена, з урахуванням норм чинного законодавства з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ підлягає стягненню 10243,55грн., врешті позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається юридичною особою, судовий збір дорівнює 1,5 відсотку ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00грн.) З урахуванням того, що позовні вимоги МТСБУ підлягають частковому задоволенню, згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь МТСБУ з [PERSON] підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду 1797,21грн. (2102,00 х 10243,55:11980,77=1797,21 ) (а.с.1). Відповідачем у відзиві на позов заявлено про стягнення з позивача судових витрат, зокрема на правову допомогу в сумі 5000,00грн. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч.3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, позивачем на підтвердження витрат на надання правової допомоги надано лише договір про надання правової допомоги від 16.07.2018 року між адвокатом Копійко А.А. та [PERSON] (а.с.66). Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з позивача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що судові витрати відповідача в розмірі пропорційному до відхилених вимог позивача, не підлягають задоволенню, оскільки ним не надано доказів щодо обсягу робіт наданих адвокатом, акту приймання-передачі, підтвердження оплати наданих послуг.

Outcome: partial