Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на будинковолодіння в [ADDRESS], посилаючись на те, що це будинковолодіння до смерті належало [PERSON] [PERSON] померла [INFO] р., а її майно успадкував батько позивача - [PERSON]. [PERSON]. помер [INFO] р. Оскільки [PERSON] та [PERSON] за життя не оформили свідоцтва про право власності на будинковолодіння, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на таке майно. В судових засіданнях позивач позов підтримав з аналогічних мотивів. Треті особи позов визнали. Ствердили, що вони також є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], однак, спадщину після його смерті вони приймати не бажають. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач у довідках №№408, 409 від 15.10.2014 р. позов визнав та просив розглядати справу за відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. [INFO] р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 27.11.2001 р. У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER] від 23.03.1950 р., її сином є [PERSON] [INFO] [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 28.03.2014 р. У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER] від 28.09.1963 р., його сином є [PERSON] [INFO] У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.10.2014 р., за зверненням позивача 05.08.2014 р. було відкрито спадкову справу. Інші спадкоємці першої черги - [PERSON], [PERSON] заяв про прийняття спадщини не подавали, приймати спадщину не бажають. Позивач посилається на те, що [PERSON] до смерті належало будинковолодіння в [ADDRESS]. У відповідності до технічного паспорту, складеного на 25.09.2014 р., зазначене будинковолодіння складається з житлового будинку літ. А-І загальною площею 43,6 кв.м., гаражу літ. Б площею 25,2 кв.м. Рік побудови в характеристиці будівлі вказаний 1989 р. Згідно із копією погосподарської книги, у цьому будинковолодінні до смерті була зареєстрована лише [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємцем цього майна був її син - [PERSON], який, однак, як і [PERSON] за життя не отримав на вказане будинковолодіння правовстановлюючих документів. У зв'язку із цим листом приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу №610/02-31 від 15.10.2014 р. позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав. Докази належності спірного будинковолодіння будь-якій іншій особі суду не надані, відповідач позов визнав довідками №№408, 409 від 15.10.2014 р., зазначивши, що спірне будинковолодіння було збудоване у 1989 р., зареєстрований шляхом внесення запису в по господарську книгу. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син - [PERSON], а Москалівська сільська рада не заперечує проти визнання права власності в порядку спадкування на це майно за позивачем - сином [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Ця позиція відображена і в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». При цьому, враховуючи посилання позивача на завершення будівництва спірного майна до дати відкриття спадщини, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позов слід задовольнити, у зв'язку із чим, згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved