Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання батьківства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини даних про батька та стягнення аліментів, зазначивши, що з початку 2005 року по 2017 рік проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем. [INFO] в них народилась дитина [PERSON] . Запис про батька в актовому записі про народження дитини було вчинено відповідно до ст.135 ч.1 СК України, оскільки з відповідачем вони не перебували в шлюбі та не подали спільної заяви до відділу реєстрації актів цивільного стану про визнання батьківства. У актовому записі про народження дитини запис про батька дитини записано за прізвищем матері [PERSON] , а ім`я та по батькові батька дитини записано з її слів - [PERSON] . Просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову та згоду на розгляд справи в його відсутність. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи в його відсутність. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , який народився [INFO] , його батьком зазначено [PERSON] [PERSON] , мати - [PERSON] , місцем реєстрації народження є виконавчий комітет Ставищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області, актовий запис за № 2. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що відповідач визнає своє батьківство щодо сина [PERSON] . Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнає себе батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог в цій частині, так як вони пред`явлені в інтересах дитини та є обґрунтованими, законними та підтверджуються матеріалами справи. Як передбачено ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ст. 182 СК України). Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ( доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір", а також з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачкою при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved