Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки розташовані на території Слободищенської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON]. В обгрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 02.06.2015 р. померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки розташовані на території Слободищенської сільської ради загальною площею 3.3860 га.. Після звернення в Бердичівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0.8520 га.. При цьому, чере розбіжність у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №798130 та витягах з ДЗК про земельні ділянки, отримав відмову в оформленні спадкових прав на земельну ділянку площею 2.0026 га кадастровий номер 1820886300:02:007:0034, та земельну ділянку площею 0.05314 га кадастровий номер 1820886300:03:007:1239. У зв"язку зі смертю спадкодавця провести державну реєстрацію права власності не можливо, а тому змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву у якій просить суд розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про народження позивача його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 02 червня 2015 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.05.2007 р. [PERSON] після смерті свого сина [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 3.3860 га, яка розташована на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №798130 виданого на ім'я [PERSON] вбачається, що вона є власником земельної ділянки площею 3.3860 га, яка розташована на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району. Цільове призначення - ведення сільського господарства. Кадастрові номери ділянок №1 1820886300:03:007:0278, №2 1820886300:02:007:0034, №3 1820886300:03:007:0671. Це ж стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.07.2016 р. в якому вказано, що [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] земельну ділянку площею 0.8520 га розташовану на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району. Кадастровий номер земельної ділянки 1820886300:03:007:0671. Відповідно до відомостей з державного земельного кадастру власником земельної ділянки площею 0.5314 га, та площею 2.0026 га є [PERSON]. З витягів ДЗК про земельну ділянку вбачається, що власником земельних ділянок площею 2.0026 га та 0.5314 га є [PERSON]. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через розбіжності у документах, а саме у державному акті на право власноті на земельну ділянку та витягах з ДЗК про земельні ділянки. Відповідно до ст.1261 ЦК України "У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки." Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В судовому засіданні доказів, які б заперечували факт права власності у померлої [PERSON] на спадкове майно не встановлено, а також не встановлено інших осіб які б претендували на це право, окрім позивача. Судом встановлено, що позивач по справі є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], та у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з підстав розбіжності у документах, а саме у державному акті на право власноті на земельну ділянку та витягах з ДЗК про земельні ділянки. Статтями 1218,1225 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Позивач, згідно ст.1268 ЦК України набув право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця, а тому його вимоги про визнання права власності є підставними згідно ч.1 ст.81 Земельного Кодексу України.

Outcome: approved