Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка є студенткою ІІ курсу Рівненського міжрегіонального економіко-гуманітарного університету, денної форми навчання за контрактом. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою повнолітню дочку на період навчання, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість, оскільки є працездатним, інших осіб на утриманні немає. Позивачка зазначає, що вона самостійно, не має можливості в повній мірі забезпечити всі потреби дочки пов`язанні з навчанням, що й зумовило необхідність звернення до суду. На підставі наведеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісяця і до досягнення ним 23 років, або припинення навчання. Ухвалою суду від 05.09.2019 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки виданої Приватним вищим навчальним закладом «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» №029/5552 від 03.09.2019 року [PERSON] є студенткою ІІ курсу денної форми навчання за контрактом. Термін навчання до 30.06.2021 року. Вказані обставини підтверджуються і контрактом №029/18/0075 від 01.09.2018 року на підготовку бакалавра у Приватному вищим навчальним закладом «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука», укладеним з [PERSON] , згідно якого вартість навчання за І півріччя 2018 року складає 3800 гривень, за ІІ півріччя 2019 року складає 3800 гривень. Так, в судовому засіданні встановлено, що повнолітня [PERSON] є студенткою денної форми навчання Приватного вищого навчального закладу «Міжнародного економіко-гуманітарного університету імені академіка Степана Дем`янчука», самостійних доходів немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, визнання відповідачем позову, обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які навчаються, наявність у батьків такої можливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 768,40 гривень. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі ст. 30 цього ж Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, склад та розміри цих витрат, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою долучено до позовної заяви приходний касовий ордер №36 від 02.09.2019 року, згідно якого адвокат Романова Н.І. отримала від [PERSON] 420 гривень за оформлення позовної заяви про стягнення аліментів. Разом з тим позивачкою не долучено договору про надання правничої допомоги з адвокатом Романовою Н.І., доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.), інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а тому суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивачки про стягнення витрат понесених на оплату правової допомоги адвоката Романової Н.І. Відповідно до ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 279, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved