Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, посилаючись на те, що він з 11 листопада 1976 року працює у відповідача. З вересня 2010 року відповідач нараховував, але не сплачував йому заробітну плату, мотивуючи це відсутністю на рахунку підприємства грошових коштів. Внаслідок таких дій заборгованість відповідача по заробітній платі становить 32542,46 грн., яку позивач просить стягнути на його користь, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2988,86 грн. У судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним у позові та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що визнає лише вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 32542,46 грн., що підтверджується наданою довідкою. Що стосується інших позовних вимог, то вони, на думку представника відповідача, не ґрунтуються на вимогах закону. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 11 листопада 1976 року позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем на разі на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 6 розряду, що підтверджується записом у трудовій книжці, копія якої наявна у матеріалах справи. Ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в позачерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Заборгованість відповідача перед позивачем на час розгляду справи складає 32542,46 грн., що підтверджується довідкою відповідача. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 34 Закону України "Про оплату праці" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" від 21 лютого 2001 року N 159, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Станом на вересень 2014 року, індексація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням її виплати з вересня 2010 року складає 2988,86 грн., які на думку суду також підлягають стягненню на користь позивача. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved