Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договорі. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 29 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», а тепер - Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" та фізичною особою - резидентом України - [PERSON], було укладено кредитний договір № ВL 2331/1 від 12.08.2009 року. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 56152,46 гривень, а відповідач зобов'язався їх повер нути до 01 серпня 2016 року зі сплатою 22,00 % річних за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п.1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредитні кошти, а останній зобов'язаний прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах зазначених у цьому Договорі. Згідно п.п.1.4. вищенаведеного договору, цільове використання кредиту: погашення заборгованості Позичальника перед Банком за Кредитним договором № ВL 2331 від 22 лютого 2008 року. В свою чергу, Позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати Інші свої зобов'язання згідно Кредитного договору. В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, в порушення умов Кредитного договору та чинного законодавства України Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку погашення. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1049 ч.І ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 3.1.2. кредитного договору № ВЬ2331/1 від 12.08.2009 року, якщо Позичальник порушує терміни платежів, що встановлені Кредитним договором Банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним Договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов даного договору, а Позичальник зобов'язаний повернути Банку суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані Банку. 23.04.2010 року за № 034/108 Відповідачу було направлено вимогу про погашення заборгованості. Враховуючи порушення зобов'язань, встановлених Кредитним договором щодо сплати процентів та щомісячних платежів за кредитом, Відповідач зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти. В зв'язку із неналежним виконанням обов'язку по сплаті процентів та поверненню кредиту Відповідачу нараховуються штрафні санкції. Загальна сума заборгованості Відповідача по Кредитному договору станом на 11.11.2013 року складає 24 907,97 гривень, а саме: відсотки - 21 858,98 грн.; підвищені відсотки 3 048,99 грн. У судове засідання представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання неодноразово не з'являвся, хоча належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, шляхом направлення судових повісток рекомендованим з повідомленням листом. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач проживає і зареєстрований [INFO]. Згідно копії кредитного договору ВL 2331/1 від 12.08.2009 року, [PERSON] було надано споживчий кредит в сумі 56152,46 гривень з терміном повернення кредиту до 01 серпня 2016 року зі сплатою 22,00 % річних за користування кредитом. Підставність позову стверджується розрахунком заборгованості за надання послуг за користування споживчим кредитом, згідно якої заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11.11.2013 року становить 24 907,97 грн. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, не виконані в повному обсязі умови кредитного договору відповідачем він не виконав грошового зобов'язання за кредитним договором ВL 2331/1 від 12.08.2009 року, внаслідок чого перед позивачем станом на 11.11.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 24 907,97 грн., тому позов підлягає до задоволення із стягненням з відповідача суми позову. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки при подачі позову згідно зі ст. 80 ЦК України та Закону України "Про судовий збір" позивач сплатив судовий збір у розмірі 249,07 грн., отже дану суму судових витрат слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved