Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення заборгованості, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 11 487,95 грн. та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до них з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 19.10.2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №б/н від 19.10.2016 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача, у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надав клопотання, відповідно до якого просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялася належним чином, про причину неявки суду не сповістила. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач, згідно укладеного договору № б/н від 19.10.2016 року надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, у свою чергу, прийняв на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. Відповідач підтвердив свою згоду, що Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В зв`язку з тим, що відповідач, у встановлений кредитним договором строк заборгованість не повернув, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість станом на 17.03.2019 рік на загальну суму 11 487,95 грн., що складається з: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 680,42грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7 234,29 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2 550,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф /фіксована частина/; 523,24 грн. - штраф /процентна складова/. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, однак підлягаючими задоволенню частково. В позовних вимогах банку заявлено вимогу про одночасне стягнення пені та штрафу, однак одночасне застосування штрафу та пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань свідчить про недотримання положень закріплених у ст. 61 Конституції України та є подвійною відповідальністю. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний суд України у справі № 347/1910/15-ц. Підстав для відступлення від правової позиції Верховного суду України судом не вбачається. На підставі викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 680,42 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7 234,29 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2 550,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн, на загальну суму 10 464, 71 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial