Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач, Люботинське комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Люботинської міської ради Харківської області, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 3601,68 грн., інфляційні нарахування 488,83 грн., 3 % річних 52 грн., а також суму судового збору у розмірі 243,60 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідач є споживачем послуг, які надає позивач по утриманню будинку та прибудинкової території відповідно до договору від 27.02.2014 р. Позивач надає споживачу вказані комунальні послуги, однак відповідач не оплачує їх вартість, чим порушує умови договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість. 27.02.2014 р. між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги відповідно до умов якого відповідач зобов'язалась погасити заборгованість у розмірі 2684,93 грн. Позивач надає споживачу вказані комунальні послуги, однак відповідач не оплачує їх вартість, чим порушує умови договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість. У добровільному порядку відповідач заборгованість не оплачує, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судові засідання не з'являється, про дату та час судового розгляду, з урахуванням положень ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином за адресою, повідомленою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, тому суд, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, та за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 13.05.2014 р. № 84 (а.с. 4) Люботинське комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Люботинської міської ради Харківської області було визначене виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій. 27 лютого 2014 року між Люботинським комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Люботинської міської ради Харківської області та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 7), предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] Споживач, в свою чергу, зобов'язаний своєчасно сплачувати вартість наданих послуг за затвердженими тарифами в порядку та строки, визначені договором. Згідно п. 2 Договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до договору. Відповідачем зобов'язання, передбачені договором не виконуються в зв'язку з чим утворилась заборгованість. 27 лютого 2014 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. Згідно вказаного договору боржник визнає заборгованість перед підприємством у загальному розмірі 2684,93 грн., а підприємство надає громадянину розстрочку у погашенні заборгованості з квартирної плати (плати на утримання житла) шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 300,14 грн. з урахуванням поточних платежів за договором. Однак, відповідач свої зобов'язання перед позивачем за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій та договором про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 4142,51 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов'язанням - 3601,68 грн., інфляційних нарахувань - 488,83 грн., 3 % річних - 52 грн. Тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкової території встановлювались рішеннями виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 282 від 11.09.2012р. (а.с. 8). За змістом ст. ст. 12, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних суд зазначає наступне. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Висновок суду ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у Постанові від 01.10.2014р. по справі № 6-113цс14, який, згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковим для застосування. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved