Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач ПАТ Банк Фінанси та Кредит звернувся в суд з позовом, який був уточнений, до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №2205 pv-06 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.12.2006 року. Позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» обґрунтовує тим, що згідно договору №2205 pv-06 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.12.2006 року відповідач отримав кредитні ресурси в сумі 84 100 доларів США з терміном погашення до 20.12.2021 року та зобовязався проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, визначені договором. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору, станом на 10.03.2015 року відповідач має заборгованість перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором №2205 pv-06 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.12.2006 року станом на 10.03.2015 року у розмірі 67119 доларів 41 цент США, з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту -29 157,90 дол. США, сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту -31 827,47 дол. США, сума строкової заборгованості за відсотками 1 029, 98 дол. США, пеня- 1 626 597,11 грн. , яку позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь та понесені судові витрати. 17.07.2015 року [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №2205 pv-06 від 20.12.2006 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20 грудня 2006 року уклав з відповідачем договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №2205 pv-06 та отримав кредит в розмірі 49 500 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5% річних у строк до 20.12.2021 року. Позивач зазначає, що кредитні кошти за договором надані в іноземній валюті, що є порушенням ЦК України. Також, банк не мав права укладати договір в іноземній валюті, оскільки не мав індивідуальної та генеральної ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій, а тому просив суд визнати вказаний договір недійсним. В судовому засіданні представник позивача первісні позовні вимоги підтримала, в задоволенні позову [PERSON] просила відмовити через необгрунтованість заявлених вимог. В судовому засіданні представник відповідача первісні позовні вимоги не визнав, посилаючись на недійсність договору, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги.В судове засідання 26.04.2016 року (стадія - судові дебати) представник відповідача повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, суд завершив розгляд справи за відсутності останнього з урахуванням попередньо наданих пояснень та на підставі наявних у справі доказів, в дослідженні яких він брав участь. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 20 грудня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем укладено договором №2205 pv-06 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні ресурси в розмірі в розмірі 49 500, 00 доларів США та зобовязався повернути кредит до 20.12.2021 року зі сплатою 14,5% річних (а.с.12-13). 06.02.2007 року між банком Фінанси та кредит та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №2205 pv-06 від 20.12.2006 року, де п.2.1. Договору викладено в редакції, що банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, терміновості, платності у розмірі 84 100,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5 % річних. (а.с.14) 15.05.2008 року відповідачу [PERSON] листом за №2501/02-02 було повідомлено про зміну процентної ставки. (а.с.17). Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Відповідно до копії Банківської ліцензії № 28 та дозволу № 28-1 виданими Національним Банком України Банк Фінанси та Кредит на час укладення спірного договору банк мав право на здійснення банківських операцій,визначених ч.1 та п.п. 5-11 ч.2 ст.47 Закону України Про банки та банківську діяльність (а.с.27-28 т.2). Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Тому, доводи [PERSON] про те, що договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладений між сторонами, підлягає визнанню недійсним з підстав, зазначених в позові, є необґрунтованими та дійшов висновку про відсутність підстав для визнання його недійсним. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань та термінів по поверненню суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. У відповідності до п.3.4. кредитного договору банк вправі вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за час фактичного користування кредитом, та неустойки у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за даним кредитним договором станом на 10.03.2015 року відповідач з часу укладення такого договору допускав істотні порушення умов договору, зокрема в частині розміру та строків погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами. За змістом ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично їх порушував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №2205 pv-06 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.12.2006 року. Позивачем станом на 10.03.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №2205 pv-06 від 20.12.2006 року, відповідно до якого сума заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями складає 67119 доларів 41 цент США, з яких: -сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту -29 157,90 дол. США, -сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту -31 827,47 дол. США, -сума строкової заборгованості за відсотками 1 029, 98 дол. США, -сума простроченої заборгованості за відсотками 5 104,06 дол. США. Відповідно до ч.1\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (\~ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"). Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідач у добровільному порядку не погасив, тому банком позивачем відповідно до умов кредитного договору було нараховано пеню у розмірі 1 626 597,11 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено. Верховний Суд України висловив правовий висновок у постанові від 24 вересня\~\~\~\~2014 року по справі 6-145цс14, згідно якого грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. В силу положень статей\~192,\~533 ЦК України\~та\~статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ПАТ Банк Фінанси та Кредит, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання договору №2205 pv-06 від 20.12.2006 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідач у добровільному порядку не погасив,а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №2205 pv-06 від 20.12.2006 року станом на 10.03.2015 року саме у валюті кредиту у розмірі 67119 доларів 41 цент США та пеню у розмірі 1626597 гривень 11 копійок. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3\~654 грн. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 548 ч.1, 611, 612, 1054 ч.2, 1050 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved