Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу у розмірі 13 640,22 грн., судового збору у розмірі 1 762,00 гривень та правничу допомогу у розмірі 7 600 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що 03 грудня 2016 року о 12 год. 56 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по вул. Щусєва, 2/19, під час здійснення руху праворуч, на перехресті, на червоний сигнал світлофора зі стрілкою зеленого кольору на табличці білого кольору, не надав дорогу транспортному засобу марки «Богдан 144» д.н.з. [NUMBER] , який рухався на зелений сигнал світлофора, що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів у подальшому відбулося зіткнення автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] з припаркованим автомобілем марки «Лексус» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів, чим водій [PERSON] , порушив п. 16.9 ПДР України. Вина відповідача підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2017 (справа № 761/44367/16-п). Відповідно до Висновку № 812-1 від 15.12.2016 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, складеного судовим експертом Вартаняном Ю. Н. , вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу складових частин «LEXUS GX 470 2.0» д.н.з. [NUMBER] пошкодженого в результаті ДТП складає 10 242,03. Відповідно до звіту про розслідування події із засобом наземного транспорту від 02.02.2017 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «LEXUS GX 470 2.0» д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, становить 16 265 гривень. 02.02.2017 вигодонабувачем подано заяву на виплату страхового відшкодування. Страховим актом № 05-17/017 від 02.02.2017 випадок визнано страховим та здійснено виплату суми страхового відшкодування шляхом зарахування 5 890,00 грн. в рахунок сплати 4-ої частини страхового платежу по Договору № 05-16/000195 від 20.05.2016, а залишок суми у розмірі 10 375,00 грн. готівкою через касу ПРАТ «СК «Гарант-Система». Наказом № 26 від 09.02.2017 затверджено Акт про страховий випадок із засобом наземного транспорту № 05-17/017 від 02.02.2017. Видатковим касовим ордером № 102 від 10.02.2017 позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 10 375,00 гривень. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» згідно з полісом цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/8837947 позивачем було надіслано ПрАТ «СК «Уніка» претензію на суму 10 242,03 гривень. 24.01.2018 ПрАТ «СК «Уніка» було виплачено 10 242,03 гривень. 16 січня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою вих. № 01/004 про виплату страхового відшкодування, в якій просить сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ПрАТ «СК «Уніка» у сумі 6022,00 грн. (16 265,00 грн. -10 242,03 грн.= 6 022,97 грн), однак вказана суму відповідачем сплачена не була. Представник позивача у судове засідання не прибув, проте із позовної заяви вбачається, що такий просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги ним підтримуються. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, хоча належним чином викликався у порядку статей 128-130 Цивільного процесуального кодексу України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 03 грудня 2016 року о 12 год. 56 хв. у м. Києві по вул. Щусєва, 2/19 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Toyota Camry" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Богдан 144» д.н.з. [NUMBER] . Під час здійснення руху праворуч, на перехресті, на червоний сигнал світлофора з стрілкою зеленого кольору на табличці білого кольору, [PERSON] не надав дорогу транспортному засобу марки «Богдан 144» д.н.з. [NUMBER] , який рухався на зелений сигнал світлофора, що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів, і в подальшому відбулося зіткнення автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] з припаркованим автомобілем марки «Lexus GX» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень всіх транспортних засобів, чим водій [PERSON] порушив п. 16.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП. Вина відповідача підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2017 (аркуш справи 14). 05 грудня 2016 року [PERSON] (страхувальник) повідомив страховика про настання страхового випадку, а 02 лютого 2017 року [PERSON] (вигодонабувач) подала заяву про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «Гарант-Система» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі - 10375,00 гривень. Згідно з Постановою Верховного суду від 25 вересня 2019 року, доводи особи, яка подала касаційну скаргу ґрунтуються на тому що суди, відступаючи від правової позиції, викладеної у висновку Верховного суду України не навели відповідних мотивів відступлення, не звернули увагу на те, що потерпілий не є стороною договору страхування і завдана потерпілому внаслідок ДТП шкода особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання. При цьому особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, тобто страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб судового захисту, зокрема вимагати виплати страхового відшкодування з винної особи. Суди не врахували, що ПрАТ СК «Україна» не здійснює страхові виплати через анулювання ліцензії, а тому захистити права потерпілих не зможе. Також не враховано, що відповідно до ст. 1194 ЦК України, відповідач має сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. На час ДТП цивільно-правова відповідальність атомобіля «Toyota Camry» водій [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/8837947. Велика Палата Верховного суду прийшла до висновку про те, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» регулюють різні за змістом правовідносини. У випадку, коли деліктні відосини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати делікне зобов`язання не припиняється, у ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Стаття 16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України, передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Статтею 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до положень частини 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ст. 1191 ЦК України, передбачають, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом. Згідно до вимог ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи , відповідальної за завданні збитки. Статтею 27 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 року за № 85/96, встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідач не надав доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів під час розгляду справи судом. З огляду на викладене, оскільки страховик має право вимоги до винної особи, сума виплаченого страхового відшкодування 13 640,22 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача. При таких обставинах, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7600 грн., розмір яких підтверджується наданими суду доказами. На підставі наведеного,

Outcome: approved