Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить скасувати арешт, накладений постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 01.11.2012 року в межах виконавчого провадження № 34993151 на все належне їй майно звільнивши з-під арешту вказане майно; скасувати арешт, накладений постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 06.06.2013 року в межах виконавчого провадження № 38318667 на все належне їй майно звільнивши з-під арешту вказане майно; скасувати арешт, накладений постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 21.08.2013 року в межах виконавчого провадження № 39450823 на все належне їй майно звільнивши з-під арешту вказане майно; скасувати арешт, накладений постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 03.07.2007 року на все належне їй майно звільнивши з-під арешту вказане майно. При цьому посилається на те, що 01.11.2012 року та 21.08.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області у межах виконавчих проваджень № 34993151 та № 39450823 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1238/11, виданого 28.08.2012 року Приморським районним судом м. Одеси, було винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все належне їй майно. Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області виконавчі провадження № 34993151 та № 39450823 були завершені. Постановою державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 03.07.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все належне їй нерухоме майно у межах виконавчого провадження, відкритого за виконавчим написом державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори. Вказане виконавче провадження є також завершеним, справа була передана в архів та після спливу строку на зберігання була знищена. Крім того, 06.06.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області у межах виконавчого провадження № 38318667 при примусовому виконанні виконавчого листу № 2-6878/11, виданого 16.05.2013 року Київським районним судом м. Одеси, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все належне їй майно. Вказаний арешт був накладений на майно, яке перебуває в іпотеці в ПАТ «ОТП Банк», в той час коли рішення суду, на виконання якого був виданий виконавчий лист № 2-6878/11 та розпочато виконавче провадження № 38318667, було ухвалено на користь ПАТ «Укргазбанк». У зв'язку із тим, що арешти, накладені постановами відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області від 01.11.2012 року, 06.06.2013 року та 21.08.2013 року, а також постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ від 03.07.2007 року на нерухоме майно, що належить їй на праві власності, перешкоджають їй реалізувати свої права власника, тому просить суд ухвалити рішення, яким зняти вказані арешти. В судове засідання представник позивачки не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2012 року та 21.08.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області у межах виконавчих проваджень № 34993151 та № 39450823 при примусовому виконанні виконавчого листу № 2-1238/11, виданого 28.08.2012 року Приморським районним судом м. Одеси, було винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області виконавчі провадження № 34993151 та № 39450823 були завершені. Зазначене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щодо відомостей про виконавче провадження № 39450823. Постановою державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 03.07.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все належне [PERSON] нерухоме майно у межах виконавчого провадження, відкритого за виконавчим написом державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори. Вказане виконавче провадження є також завершеним, справа була передана в архів та після спливу строку на зберігання була знищена. Крім того, 06.06.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області у межах виконавчого провадження № 38318667 при примусовому виконанні виконавчого листу № 2-6878/11, виданого 16.05.2013 року Київським районним судом м. Одеси, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] При цьому арешт накладений на майно, яке перебуває в іпотеці в ПАТ «ОТП Банк», в той час коли рішення суду, на виконання якого був виданий виконавчий лист № 2-6878/11 та розпочато виконавче провадження № 38318667, було ухвалено на користь ПАТ «Укргазбанк». Згідно статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Частиною 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Враховуючи те, що виконавчі провадження, у рамках яких були накладені арешти на майно позивача, вже завершені, суд вважає, що підстави для збереження арешту на майно позивача відсутні. Стосовно арешту майна боржника та заборони на його відчуження, накладеного постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 06.06.2013 року у межах виконавчого провадження № 38318667 при примусовому виконанні виконавчого листу № 2-6878/11, виданого 16.05.2013 року Київським районним судом м. Одеси, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ч.2 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 6 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно у порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Враховуючи, що наявність арешту та заборони на відчуження майна, накладених у межах виконавчого провадження № 38318667 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-6878/11, виданого 16.05.2013 року Київським районним судом м. Одеси, перешкоджає позивачу як власнику майна реалізувати його для задоволення вимог іпотекодержателя ПАТ «ОТП Банк», який має пріоритет щодо задоволення своїх вимог за рахунок майна позивача, суд вважає за необхідне скасувати зазначений арешт та звільнити все належне позивачу майно з-під арешту. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного та

Outcome: approved