Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача Запорізької обласної кредитної спілки „Довіра" про стягнення 58856,72 гривні, з яких - 53764 гривні заборгованості за договором №9217 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, 5092,72 гривні - заборгованості по процентам та 588,56 гривень судового збору. В позові позивачка зазначила, що 02.09.2013 року між нею та Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» було укладено договір №9217 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок на суму 44000 грн., який 02.10.2013 року було збільшено на 1000 грн., 04.11.2013 року збільшено на ще 1000 грн., 03.12.2013 року ще збільшено на 1000 грн. 08.01.2014 року - на 1000 грн., 03.02.2014 року - на 1000 грн., 03.03.2014 року - на 1000 грн., 07.07.2014 року - на 1800грн., 11.08.2014 року - на 1964 грн., тобто 11.08.2014 року сума за договором №9217 склала 53764 грн. Строк дії договору становив 13 місяців, з 02.09.2013року до 02.10.2014 року. Процентна ставка за внеском встановлювалася у розмірі 20 % річних. Згідно п.2.3.3 договорів внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок виплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно. Проте з березня 2014 року сплата відсотків за договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок припинилася. На неодноразові звернення позивачки до Запорізької обласної кредитної спілки „Довіра" щодо повернення їй грошових коштів, тобто суму вкладів, та нараховані за період з березня 2014 року, але не сплачені проценти за договорами внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, позивачці безпідставно відмовляли, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні представник позивача, який діє за дорученням, копія якого є в матеріалах справи, наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві та з посиланням на норми Закону та пункти договору, просив суд задовольнити вимоги його довірителя [PERSON], з підстав викладених у позові. Представник Запорізької обласної кредитної спілки „Довіра" у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про можливість слухати справу без його участі. При цьому він надав суду письмові заперечення, відповідно до яких, Запорізька обласна кредитна спілка „Довіра" частково погоджується з позовом на суму 55061,32 гривні, яка складається з суми внеску - 53 764 гривні, та суми несплачених процентів в розмірі 1297,32 гривні. Дану суму заборгованості перед позивачем, відповідач зобов'язується. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У судовому засіданні доведено та визнано відповідачем, що 02.09.2013 року між позивачкою [PERSON] та Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» було укладено договір №9217 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок на суму 44000 грн., який 02.10.2013 року було збільшено на 1000 грн., 04.11.2013 року збільшено на ще 1000 грн., 03.12.2013 року ще збільшено на 1000 грн. 08.01.2014 року - на 1000 грн., 03.02.2014 року - на 1000 грн., 03.03.2014 року - на 1000 грн., 07.07.2014 року - на 1800грн., 11.08.2014 року - на 1964 грн., тобто 11.08.2014 року сума за договором №9217 склала 53764 грн. Строк дії договору становив 13 місяців, з 02.09.2013року до 02.10.2014 року. Процентна ставка за внеском встановлювалася у розмірі 20 % річних. Згідно п.2.3.3 договорів внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок виплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно. Проте з березня 2014 року сплата відсотків за договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок припинилася, а на вимогу позивача грошові кошти не повернуті, що є порушенням норм Цивільного кодексу України та умов договору. У відповідності до ч.І ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.І ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.І ст.610 ЦК України, невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч.І ст. 625 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності ч.І ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За такими обставинами, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» 55 125,72 гривні, з яких: 53764 гривні суми основного внеску та 1361,72 гривні суми несплачених процентів. Дана сума, була розрахована судом з урахуванням виплат, які були здійсненні відповідачем у період з березня по червень 2014 року, згідно наданих платіжних доручень. Крім того, у відповідності до ст..88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 551,25 гривень. Висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Outcome: partial