Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 20 000 грн, а також стягненням індексу інфляції та трьох відсотків річних на суму 763, 65 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що він передав в борг відповідачу гроші в сумі 20000 грн. Даний договір позики вони уклали в простій письмовій формі, оформивши його борговою розпискою від 28.03.2014 року. У розписці відповідач зобов'язався повернути кошти до 31.03.2014 року. Однак, своє зобов'язання не виконав і на момент подачі позову до суду кошти не повернув. В зв'язку з цим, позивач вимушений був звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Одночасно просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 20000 грн., суму інфляційних витрат та 3 % річних на загальну суму 763 грн. 56 коп., а всього стягнути суму боргу в розмірі - 20763 (двадцятит тисяч сімсот шістдесяти трьох) грн. 56 коп. Крім того, в ході судового засідання представник позивача просив стягнути з відповідача документально підтверджені витрати, а саме: судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 120 грн. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився. Про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення в пресі, які містяться в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, в зв'язку з чим, відповідно до ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики в простій письмовій формі, який було оформлено борговою розпискою на 20 000 грн. Згідно розписки, відповідач зобов'язався повернути борг в повному обсязі до 31.03.2014 року (а.с.5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саме суму грошових коштів. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із ст. 525 ЦК України, заборонено односторонню відмову від виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. В зв"язку з наведеним, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, досліджених доказів в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Суд вважає за можливе прийняти до уваги та покласти в обґрунтування мотивування рішення наданий позивачем розрахунок суми, що підлягає до стягнення з врахуванням 3% річних від простроченої суми і вважає вірною суму до стягнення, виходячи з розрахунку: 20000,00 грн. - сума боргу; 660 грн. - індекс інфляції та 103,56 грн.- 3% річних від простроченої суми (20000,00 х 3% : 365 х 63). Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, зокрема, суму судового збору та суму витрат, пов"язану з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved