Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідач порушує зобов'язання за кредитним договором та добровільно не згоден сплатити суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився проте, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги.\~ Відповідачі\~ у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 5 липня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], укладено кредитний договір, згідно якого останньому надано кредит в сумі 33000 доларів США строком на 120 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04% річних. Цього ж дня між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами укладено іпотечний договір, згідно якого останніми надано в іпотеку квартиру №71, що по вул. Північній, 113/1 в м. Хмельницькому, яка належить їм на праві власності, з метою забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань. Також, 05 липня 207 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами укладено договора поруки, які діють згідно п.11 до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02 жовтня 2013 року, що набрало законної сили 28 жовтня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: зазначену квартиру, шляхом її продажу публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 5 липня 2007 року в розмірі 32039,39 доларів США, що еквівалентно по курсу Національного банку України 255994 грн. 73 коп. та виселено відповідачів. Рішення до даного часу не виконане. Відповідач порушує зобов'язання за кредитним договором станом на 14 вересня 2015 року має заборгованість\~ - 61918,60 дол. США, яка складється з наступного: 25559,71 дол США.- заборгованість за кредитом; 14354,95 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2699,65 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 16344,81 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 11,53 дол. США штраф фіксована частина; 2947,96 дол. США штраф процентна ставка. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором; розрахунками заборгованості; графіком повернення кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Згідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 554 ЦК України «У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки». За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Постановою Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі №6-53цс/14 визначено, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання. Суд вважає, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати Таким чином, солідарне зобовязання [PERSON], [PERSON], [PERSON] понад шестимісячний строк звернення до суду є припиненним тому позовні вимоги в цій частині, не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України. Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником зобовязань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору позичальник зобовязується сплатити банк пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. Тому суд вважає, що пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні. З поданого банком розрахунку пені за прострочення оплати кредиту встановлено, що пеня нарахована у розмірі 16344,81 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ (станом на 30.06.2016 р. -24,72 грн.) 404043,70 грн. Суд вважає, що особисті зобовязання [PERSON] перед банком складають у розмірі - 61918,60 дол. США, яка складється з наступного: 25559,71 дол. США.- заборгованість за кредитом; 14354,95 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2699,65 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 16344,81 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором,що еквівалентно по курсу НБУ (станом на 30.06.2016 р. -24,72 грн.) 404043,70 грн. 11,53 дол. США штраф фіксована частина; 2947,96 дол. США штраф процентна ставка. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 20145,22 грн. сплачені позивачем і підлягають стягненню на\~ користь позивача з відповідача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial