Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути із відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2564 грн. 00 коп. та маральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп., а також судовий збір. В обгрунтування позову зазначив, що є власником кафе «Асторія», приміщення якого орендував відповідач по справі - [PERSON] для святкування свого весілля 26.10.2019 року. Під час святкування, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, впав на стіл, на якому знаходився посуд (бокали, стакани, рюмки для різноманітних напоїв), у результаті чого посуд розбився. 28.10.2019 року [PERSON] зі своєю дружиною прийшли до кафе, разом з ними у приміщенні кафе склали перелік побитого посуду та його кількість. Залишки не побитого посуду з наборів відповідач забрав з собою, зобов`язавшись відшкодувати завдану шкоду. Через інтернат-магазин «FORK» за найменуванням та кількістю втраченого позивач замовив посуд, 08.11.2019 року у відділенні «Нова пошта» отримала посилку із замовленим посудом на суму 2564 грн. 00 коп. Окрім матеріальної шкоди неправомірними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки було порушено нормальний спосіб обслуговування клієнтів у кафе - відсутність посуду, позивач був змушений докладати додаткові зусилля, щоб вирішувати усі питання з сервіруванням відпочинку клієнтів. Позивач постійнно нервував, у зв`язку із чим у нього виникли проблеми зі здоров`ям. У судове засідання позивач з`явився, позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Зазначив, що ним подані всі докази в обгрунтованні своїх позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з"явився. Згідно поштового повідомлення вважається таким, що належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відзив до суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до Договору купівлі-продажу не житлової будівлі від 28.07.2005 року та Витягу з Державного реєстру правочинів від 28.07.2005 року № 1281164 [PERSON] є власником нежитлової будівлі - кафе, розташованого по [ADDRESS] , загальною площею 155,6 кв.м. (а.с. 9,10). Відповідно до видаткової накладної № 2018 від 01.11.2019 року [PERSON] замовлено посуду на загальну суму 2 276 грн 80 копю. ( а.с. 11). Із фіскальних чеків оператора «NovaPay2» вбачається, що 08.11.2019 [PERSON] було здійснено переказ коштів у сумі 2343 грн. 00 коп., отримувачем вказано « [PERSON] », а також оплачено безготівковий переказ коштів у сумі 221 грн. 00 коп. (отримувач «НОВА ПОШТА».) З довідки Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП у Харківській області № 1349 від 19.11.2019 року вбачається, що за фактом звернення [PERSON] щодо спричиненої їй матеріальної шкоди [PERSON] 26.10.2019 року внаслідок падіння у залі кафе « [INFO] » на стіл, на якому знаходився посуд, та розбиття посуду, встановлено що між [PERSON] та [PERSON] виникли цивільно -правові відносини, які необхідно вирішувати у судовому порядку. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, позивач вказує, що своїми діями, а саме побиттям посуду, відповідачем завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2564 грн. 00 коп. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна майну громадянина підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, якщо особа, яка завдала шкоду, не доведе, що шкода спричинена не з її вини. Так, у матеріалах справи відсутні дані щодо резервування [PERSON] приміщення кафе 26.10.2018 року, про перелік побитого посуду та його кількість, про що у присутності відповідача було складено відповідний документ, зобов`язання [PERSON] відшкодувати завдану шкоду, як вказує позивач у позові, Надана видаткова накладна та фіскальні чеки, сплачені позивачем за придбання посуду, не можуть свідчить про спричинення відповідачем матеріальної шкоди шляхом побиття посуду у розмірі саме 2564 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна немайнова шкода, заподіяна громадянинові діяннями іншої особи, відшкодовуються особою, що заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральну шкоду заподіяно не по її вині. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що причинила шкоду, фізичних або моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків . Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із послідуючими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач не довів суду, що незаконним діями або бездіяльністю відповідача було спричинено моральну шкоду. Ті обставини, про які зазначає позивач в своєму позові в обґрунтування наявності моральної шкоди, завданої з боку відповідача, не свідчать про наявність такої шкоди, не вказують на протиправність діяння відповідача, не вказують на наявність причинного зв"язку між шкодою та діями, не вказують на вину відповідача. Таким чином, позивач не довів суду всі обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог , не надав доказів в підтвердження заявлених позовних вимог. За вказаних обставин , слід відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed