Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про поновлення її на посаді двірника КВЖРЕП Жовтневого району в ЖЕК № 8 та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 лютого 1996 року вона була прийнята на роботу до виробничого експлуатаційного об'єднання Жовтневого району м. Дніпропетровська на посаду двірника. 02 січня 2004 року її було переведено до комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 8, яке віднесено до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська. З відповіді Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 20 лютого 2015 року їй стало відомо, що згідно листа КВЖРЕП Жовтневого району від 18 лютого 2015 року її було звільнено на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Зазначене звільнення позивач вважає незаконним та таким, що не відповідає вимогам діючого трудового законодавства. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] з 2004 року не є працівником Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району. Представник третьої особи товариства Жовтневого житлового експлуатаційного підприємства в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що пред'явлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується . Відповідно ст. 43 ч. 6 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки, що міститься в матеріалах справи на а.с. 3, [PERSON] 19 лютого 1996 року прийнята Виробничим експлуатаційним об'єднанням Жовтневого району на посаду двірника в ЖЕУ-8 та 31 грудня 2003 року звільнена з займаної посади в зв'язку з переводом до КЖЕП № 8. Згідно наказу № 1-к від 02 січня 2004 року [PERSON] було прийнято по переводу до КЖЕП № 8 на посаду двірника прибудинкової території. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. За змістом статті 33 ЦПК Україниналежними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин; неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст.33 ЦПК. Згідно ч.1 ст.33 ЦПК Українисуд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК Українисуд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Оскільки позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача, вони підлягають відхиленню. З огляду на вищенаведене, суд вважає, за необхідне в задоволенні позовних вимог позивача до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати відмовити, оскільки, звертаючись до суду з позовом до відповідача, позивач не надав доказів на підтвердження правомірності пред'явлення ним позовних вимог до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району. Судові витрати розподілити відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed