Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 26.07.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 04.07.2017 року має заборгованість у розмірі 14988,53 грн., з яких: тіло кредиту 6991,00 грн., 434,86 грн. нараховано відсотків за користування кредито, 6372,74 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 689,93 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.07.2010 року та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не зявився, про причини своєї неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надав. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані". Як встановлено судом, на адресу відповідача, яка зазначена в матеріалах позовної заяви та у наявній у матеріалах справи довідки про реєстрацію місця проживання особи за наявними відомостями відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП у м.Суми» СМР, Ковпаківським районним судом м.Суми надсилались ухвала про відкриття провадження у справі від 08.12.2017 року, а також повідомлення суду про виклики [PERSON] у судові засідання від 12.01.2018 року, 13.02.2018 року, 22.03.2018 року, 07.05.2018 року та від 13.06.2018 року. Проте зазначені документи повернуто на адресу суду відділенням поштового зв'язку. При цьому, на конвертах, в яких надіслана ухвала суду від 20.12.2017року, судові виклики від 12.01.2018 року, 13.02.2018 року, 22.03.2018 року, 07.05.2018 року та від 13.06.2018 року поштовим відділенням проставлено відмітку «за закінченням терміну зберігання» та повернуто до суду першої інстанції. Отже, зважаючи на зазначене вище, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення, зокрема, відповідача про здійснення розгляду даної справи. Сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною, оскільки зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Заяви № б/н від 26.07.2010 року, яка складається з «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач свої договірні зобовязання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості за кредитним договором станом на 04.07.2017 року має заборгованість у розмірі 14988,53 грн., з яких: тіло кредиту 6991,00 грн., 434,86 грн. нараховано відсотків за користування кредито, 6372,74 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 689,93 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобовязання, сплата неустойки, що передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.07.2010 року у загальному розмірі 14988,53 грн., яка утворилася станом на 04.07.2017 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved