Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] Товариства з обмеженою відповідальністю «Телевізійна компанія «Орбіта» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] по телебаченню «Орбіта» вона побачила репортаж про сесію Покровської міської ради, в якому відповідач [PERSON], який був присутнім на сесії, на репліку депутата [PERSON] висловив негативну інформацію на її адресу, а саме, російською мовою: «У вас в партии «Наш край» директриса 9 школы, является членом вашей партии. Зачем вы ее приняли, если знаете, что та же [PERSON] писала на нее заявление в прокуратуру и родители писали заявление ? Бывшая директриса школы [PERSON], которую родители обвиняли в коррупции и вы взяли ее в партию, а теперь выступаете, что вы борец с коррупцией. Зачем же вы коррупционеров берете в партию?» Вона працювала директором загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 9 м. Красноармійська з 11.01.2008 року по 11.04.2016 року. З 04.01.2017 року призначена виконуючим обов'язки директора Гришинського НВК. Її стаж роботи у сфері освіти складає майже 30 років. Вона має повагу людей до себе, має неодноразові нагородження грамотами. Її ніколи не притягували до відповідальності за корупційні діяння, нагороджена Міністерством освіти України в 2010 році грамотою «Відмінник освіти України». Розповсюдження відповідачем [PERSON] негативної інформації відносно неї є недостовірною, її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію. Внаслідок поширення такої інформації вона знаходиться у стані нервового напруження та стресу, що негативно впливає на виконання її трудових ( посадових) обов'язків та на повагу викладацького колективу до неї, а також учнів та їх батьків. Вважає, що такими діями відповідача [PERSON] їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 50000 грн. Просить зобов'язати відповідачів спростувати недостовірні відомості, а саме такі, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON], оприлюднені [PERSON] під час проведення сесії Покровської міської ради Донецької області [INFO], шляхом публічного вибачення та спростування недостовірної, негативної інформації [PERSON] на черговій сесії Покровської міської ради Донецької області та його оприлюднення ТОВ «Телебачення «Орбіта» не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 50000 грн. моральної шкоди, завданої поширенням недостовірних відомостей, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача, під час проведення сесії Покровської міської ради Донецької області 02 жовтня 2017 року, а також судові витрати на оплату судового збору. В судовому засіданні позивачка, представник позивачки підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він не порушував особистих немайнових прав позивача, її честі, гідності та ділової репутації. Це підтверджується смисловим, лексичним та інтонаційним змістом його виступу. Так, в своєму виступі він зазначив, що колишній директор ЗОШ № 9 м. Покровська є членом партії «Наш край», Покровську міську організацію якої очолює дружина депутата [PERSON] [PERSON] Також він сказав, що правозахисник [PERSON] та батьки учнів ЗОШ № 9 зверталися до Покровської міської ради та до правоохоронних органів, до інших установ із скаргами та повідомленнями про неправомірні корупційні діяння директора ЗОШ № 9 [PERSON] Він ніколи не стверджував про те, що [PERSON] є корупціонером, а сказав, що батьки учнів та [PERSON] звинувачували [PERSON] в корупції, тобто мав на увазі, що [PERSON] підозрюють і звинувачують в корупції інші особи. Факт підозри та звинувачення з боку третіх осіб [PERSON] в корупції та неправомірних діях є повністю доведеним наявними доказами та показами свідків, достовірним та всім відомим, та він мав повне право на розповсюдження цих відомостей. Проте, позивач, за його думкою посилається на те, що він, нібито, розповсюдив недостовірну інформацію. Вважає, що ним саме були висловлювані оціночні судження, за які не можна бути притягнуто до відповідальності. Окрім того, вважає що факт завдання позивачці з його боку моральної шкоди не доведено в судовому засідання. Позовні вимога про зобов'язання вибачитись як спосіб судового захисту гідності, честі, ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст.ст. 16,277 ЦК України. Просив відмовити в задоволенні позовних вимогах. В судовому засіданні відповідач, представник відповідача позовні вимоги не визнали, підтримали наданий відзив на позовну заяву, просили відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ТОВ «Телевізійна компанія «Орбіта» в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника ( а.с. 78). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є мати учня, який вчився в школі, де працює позивачка по справі [PERSON] До неї, як до громадського діяча звертались батьки учнів зі скаргами на протиправні дії позивачки, які, за їх думкою, мають ознаки корупційних. Вона з цього приводу зверталась до органів поліції, прокуратури . Про її факти звернень до вказаних органів з приводу протиправних, за її думкою, дій позивачки, відомо широкому колу осіб, у тому числі [PERSON], який саме і повідомив про вказаний факт звернення до правоохоронних органів на сесії ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був членом комісії, на якій була проведена перевірка вивільнення прибиральниць службових приміщень у загальноосвітній школі 1-111 ступенів № 9 м. Красноармійська Донецької області. Комісія дійшла висновку, що з боку певних посадових осіб ЗОШ 1-111 ступенів № 9 м. Красноармійська мають місце порушення посадових обов'язків, які передбачені їх посадовими інструкціями, та вважають за можливе вирішити питання про притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності. Він був присутнім на сесії ради в момент, коли відповідач висловлювався на репліку [PERSON] на адресу позивачки, проте не сприйняв його виступ образливим для позивачки. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка по справі [PERSON] з 11.01.2008 року по 11.04.2016 року працювала директором загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 9 м. Красноармійська, з 04.01.2017 року призначена виконуючим обов'язки директора Гришинського НВК, неодноразово нагороджувалась подяками, грамотами за якісну, добросовісну працю, що підтверджено записами в трудовій книжці. ( а. с. 9-15). Наказом відділу освіти Красноармійської міської ради від 07.04.2016 року № 200 «Про оголошення догани [PERSON]» оголошено догану директору загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 9 [PERSON] за неналежне виконання п. 4.2 розділу4 1У Посадової інструкції директора шокли в частині відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нормативних документів, законних розпоряджень органів управління освіти, посадових обов'язків, а саме спричинення блокування роботи комісії відділу освіти та обмеження доступу комісії до виконання наказу від 04.04.2016 року № 190» ( а. с. 100) Як вбачається з матеріалів справи наказом № 101 від 24.02.2016 року позивачці було оголошено догану за порушення вимог посадової інструкції, правил внутрішнього розпорядку та інших нормативних документів. Рішенням від 09.08.2016 року вказаний наказ визнано незаконним та скасовано. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.09.2016 року рішення суду від 09.08.2016 року залишено без змін.( а. с.144-149). Як встановлено в судовому засіданні на протиправні дії позивачки до правоохоронних органів неодноразово надходили заяви ( а. с. 84, 87-89, 92-99,101). Зокрема, це звернення [PERSON], комісії з проведення службового розслідування до органів прокуратури, батьків учнів до Донецькій обласній громадській правозахисній організації «Союз спасения Донбасса». Судом встановлено, що [INFO] на сесії Покровської міської ради в процесі суперечок, які виникли між [PERSON] та [PERSON] останній звернувшись до [PERSON] сказав: «У вас в партии «Наш край» директриса 9 школы, является членом вашей партии. Зачем вы ее приняли, если знаете, что та же [PERSON] писала на нее заявление в прокуратуру и родители писали заявление ? Бывшая директриса школы [PERSON], которую родители обвиняли в коррупции и вы взяли ее в партию, а теперь выступаете, что вы борец с коррупцией. Зачем же вы коррупционеров берете в партию?» Сесія Покровської міської ради транслювалась ТОВ «ТК «Орбіта» по телебаченню . Вказані обставини підтверджені поясненнями сторін, свідків, відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3,28). Статтею 68 Конституції встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об»єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь ( поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, і під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї, недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо. Згідно ч.6 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності(неповні або перекручені). Відповідно до п. 18 Постанови обов»язок довести, що поширена інформація є достосвірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостосвірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. В обгрунтування своїх заперечень відповідач виходив із того, що розповсюджена відповідачкою інформація не є фактичними твердженнями, а являється оціночними судженнями відповідача. Відповідно до положень ч.1,2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Поняття оціночного судження та відмінності оцінки факту від самого факту надано в рішенні Європейського суду по справі «Лінгенс проти Австрії»(1986). Суд визначив ці поняття і витлумачив в їх світлі Конвенції наступним чином: «На думку Суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна». Також Європейсткий суд з прав людини визнав право на оціночні судження, але із застереженням, що вони повинні базуватися на хоча б мінімальному наборі фактів. В іншому випадку таке судження вважається зловживанням свободою слова. Такі висновки сформулював ЄСПЛ при розгляді скарги представників «Нової газети ( Росія) і журналіста цього видання [PERSON], в якій вони наполягали на тому, що російський суд незаконно зобов»язав газету спростувати одну з публікацій. У своєму висновку ЄСПЛ висловив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилення на незалежне дослідження. Для спростування недостовірної інформації і захисту честі і гідності суди повинні правильно розмежувати оціночні судження від тверджень про факти. При цьому спростування недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності. Такого висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в справі № 6-13198св17. ВССУ не погодився з висновками нижчих судів про те, що поширена відповідачем інформація про позивача є недостовірною і порушує його права, свободи, порочить честь і гідність і ділову репутацію, оскільки не було надано належних доказів, що її підтверджують. Колегія суддів роз'яснила, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірної, суди повинні визначати характер такої інформації і з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням або оціночним судженням. Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи висловлюванням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Судам слід оцінити, чи є поширене висловлювання суб'єктивною оцінкою реальних фактів, подій і чи подано воно у формі, яка адекватно, недвозначно характеризує суб'єктивний характер судження, або викладено у формі категоричного виводу, якоїсь оцінки певних фактів, які при судовому розгляді виявилися помилковими, - говориться в рішенні. Також роз'яснено, що вимога про спростування недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, оскільки не має компенсаційного і майнового характеру, але на засоби масової інформації може бути покладений обов'язок опублікувати спростування, у разі, якщо доведена її недостовірність. В літературній мові риторичне запитання, риторичне питання - риторична фігура, яка полягає у використанні запитання, що містить у собі ствердну відповідь. Це питання, яке ставиться не з метою отримання відповіді, а з метою афористичного узагальнення загальновідомої або очевидної думки.Риторичне питання слугує зазвичай засобом вираження здивування, обурення, воно не вимагає відповіді, а його питальна структура і специфічна інтонація використовується для того, щоб привернути увагу, зробити переконливішою висловлювану думку, підвищити емоційний вплив на слухача Отже, практично всі риторичні питання емоційно забарвлені, що виділяє їх із загального потоку мови. Риторичні питання може виконувати абсолютно різноманітні функції: моніпулятівную; функцію створення комічного ефекту; створення драматичного ефективного висунення значущого, з точки зору адресанта, відрізка тексту; образотворча функція; вираз іронії, сарказму. Суд приходить до висновку, що вищеназвані висловлювання [PERSON] містять мовно-стилістичні засоби, які не містять негативної інформації. Так, фрази, які вимагає визнати недостовірними позивач, зокрема про факти звернення батьків учнів школи, де працювала позивачка, [PERSON] до правоохоронних органів з приводу протиправних дій позивачки знайшло своє підтвердження в судовому засіданні як поясненнями свідка [PERSON], так і матеріалами справи ( а. с. 84,92,101,103). Цей факт не спростовано відповідачкою по справі. А фраза відповідача «корупціонерів», враховуючи надане ним тлумачення у відзиві на позовну заяву, суд розцінює як критичний коментар на аналогічні такі дії у широкому сенсі цього слова. Так, у чинному Законі України «Про запобігання корупції» закріплено таку дефініцію зазначеного явища (з деякими уточненнями попереднього визначення, сформульованого в попередньому Законі України «Про засади запобігання та протидії корупції» : корупція - використання особою наданих їй службових повноважень чи пов'язаних із ними можливостей із метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або, відповідно, обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам задля схиляння цієї особи до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних із ними можливостей Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідачем приведено тлумачення слова «корупціонер», а саме він має на увазі взагалі людину, яку звинувачують в скоєнні корупції. Протиправні дії позивачки, про які заявлено у відповідних звернень громадян, за його думкою, охоплюються таким поняттям як корупційні. В даному випадку, його друга частина цитати «…а теперь выступаете, что вы борец с коррупцией. Зачем же вы коррупционеров берете в партию?» адресована депутату [PERSON] внаслідок виниклих між ними суперечок, містить риторичне запитання, яким негативно оцінює роботу депутата [PERSON], і в даному випадку суд розцінює дану риторику як вираз іронії, сарказму. Таким чином, оскільки перша частина зазначеної цитати, висловлюваної відповідачем про факти звернень осіб до правоохоронних органів щодо протиправних, за його думкою, дій позивачки, відповідає дійсності, тобто взагалі такі факти звернень на протиправні дії позивачки мали місце, а друга частина ,виходячи з наданого ним тлумачення слова «корупціонер», є риторичним питанням , в даному випадку, суб'єктивним судженням , яку суд оцінює як іронію, сарказм, висловлюваною на адресу депутата [PERSON] , що ґрунтується на першій частині, суд не вправі визнати таку обставину недостовірною інформацією. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов»язання відповідачів спростувати недостовірні відомості, а саме такі, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON], оприлюднені [PERSON] під час проведення сесії Покровської міської ради Донецької області та його оприлюднення Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, судових витрат мають похідний характер і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed