Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач у грудні 2017 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 13.04.2017 р. о 22:00 відповідачі на водоймі загального користування в районі с. Пороскотень Бородянського району Київської області, грубо порушили правила рибальства, а саме, проводили вилов риби в нерестовий період за допомогою сітки з жилки, чим нанесли збитки рибному господаству України на суму 3162,00 грн. Постановою Бородянського районного суду Київської обл. від 09.6.2017 р. відповідачів визнано винними у вчиненні правопорушення. Згідно розрахунку матеріальної шкоди, відповідачами нанесено збитки рибному господарству України на суму 3162,00 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку завдані збитки та судовий збір. Ухвалою суду від 02.02.2018 р. відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 22), позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, які про час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином (ас. 24, 25, 29, 30), проте, конверти із судовими повістками повернулися без вручення адресату - відповдіачам по справі з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Судом встановлено, що відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], за вказаними вище адресами здійснювався виклик останніх в призначені судом судові засідання. Проте, встановлено, що на аркушах справи № 24, 25, 29, 30 наявні конверти, які повернулися до суду без вручення відповідачам із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою кабінету міністрів від 05 березня 2009 року №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня надходження. Строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, якому адресоване поштове відправлення, вжити заходів для його отримання та ознайомлення з ним протягом цього строку. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України у справі №6-3082цс16. Отже, неотримання відповідачами судових викликів за зареєстрованими адресами їх проживання, слід розцінювати як належне повідомлення відповідачів про проведення судових засідань. У зв'язку з чим суд вважає , що відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх. Представник третьої особи в судвое засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливим проводити розгляд справи за відсутності осіб, які не з'явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.4.2017 р. о 22:00 [PERSON] на водоймі загального користування в районі с. Пороскотень Бородянського району Київської області, грубо порушив правила рибальства, а саме, проводив вилов риби в нерестовий період за допомогою сітки з жилки, чим порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», а також п. 3.15, 4.4 «Правил любителського та спортивного рибальства». При цьому виловив: 5 коропів, шість товстолобів, 3 карасів, 3 йоржів, загальною вагою 2 кг. [PERSON] 13.4.2017 р. о 22:00 [PERSON] на водоймі загального користування в районі с. Пороскотень Бородянського району Київської обл., грубо порушив правила рибальства, а саме, проводив вилов риби в нерестовий період за допомогою сітки з жилки, чим порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», а також п. 3.15, 4.4 «Правил любителського та спортивного рибальства». При цьому виловив: 5 коропів, шість товстолобів, 3 карасів, 3 йоржів, загальною вагою 2 кг. Вказані обставини встановлені постановою Бородянського районного суду Київської області, якою [PERSON], [PERSON] визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення, застосовано адміністративне стягнення (а.с.7, 10). Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, розмір шкоди заподіяної відповідачем визначено відповідно до Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» і становить 3162,00 (а.с. 7). Сторонами по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв'язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ст.ст.68,69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що діями відповідачів щодо проведення вилову риби в нерестовий період за допомогою сітки з жилки, загальна вага вилову становила 2 кг., порушено законодавство про охорону навколишнього природного середовища, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved