Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, про розірвання шлюбу в якому зазначила, що 12.08.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, відсутні спільні інтереси, шлюб носить лише формальний характер, оскільки почуття любові один до одного вони втратили. У звязку із вказаними вище підставами просила розірвати шлюб між ними. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити із підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що почуття любові до дружини у нього не зникло, вказував, що продовжує любити свою дружину та їхніх спільних дітей, однак, небажання дружини зберегти сімю унеможливлює їхнє примирення, відтак враховуючи, що він невзмозі примусити позивача всупереч її волі й надалі проживати з ним в шлюбі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом було поставлено на обговорення питання, щодо надання сторонам терміну на примирення. Позивач висловивши свою думку заперечувала, при цьому зазначила, що не бажає продовжувати шлюбних відносин з відповідачем, а також просить суд після розірвання шлюбу прізвище "Хлистова" змінити на дошлюбне прізвище "Калуга". Відповідач зазначив, що він насильно не може утримувати дружину, яка проти шлюбу, відтак вважає, що строк на примирення є недоцільним у даній ситуації. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 12.08.2006 р. Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між позивачем та відповідачем зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 399. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved