Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання запису у договорі оренди землі не чинним, посилаючись на те, що [INFO] року помер його рідний брат [PERSON]. При житті між [PERSON] та відповідачем було укладено договори оренди земельних ділянок від 13.09.2011 року, відповідно до якого йому в оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 17,65 га та земельна ділянка загальною площею 56,26 га. Пунктом 40 договорів оренди земельних ділянок, укладених 13.09.2011 року встановлено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують земельну ділянку разом з орендарем. Вважає, що зазначена норма договору позбавляє його права на реалізацію своїх прав та не відповідає вимогам чинного законодавства. Просив суд визнати недійсним пункт 40 договорів оренди земельних ділянок, укладених 13.09.2011 року, зареєстрованих 05.12.2011 року за № [NUMBER] та № [NUMBER] Оскільки вирішити даний спір в добровільному порядку неможливо позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.09.2011 року між [PERSON] та Новоархангельською районною державною адміністрацією Кіровоградської області було укладено договори оренди земельних ділянок загальною площею 56,26 га та 17,65 га, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Новоархангельському районі Кіровоградської області 05 грудня 2011 року за № [NUMBER] та № [NUMBER] /а.с. 11-24/. Відповідно до пункту 40 даних договорів право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують земельну ділянку разом з орендарем. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2013 року /а.с.8/. Згідно копії заповіту, посвідченого 03 грудня 2010 року нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Згідно ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. 7 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 217 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне визнати недійсним пункт 40 договорів оренди земельних ділянок, укладених 13.09.2011 року між [PERSON] та Новоархангельською районною державною адміністрацією Кіровоградської області загальною площею 56,26 га та 17,65 га, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Новоархангельському районі Кіровоградської області 05 грудня 2011 року за № [NUMBER] та № [NUMBER] На підставі наведеного, та

Outcome: approved