Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06.05.2008 між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № ML-700/1160/2008, відповідно до умов якого Банк надав останній кредитні кошти на споживчі цілі в сумі 220000 доларів США, які [PERSON] отримала та зобов'язалася повернути строком до 08.05.2023, зі сплатою процентів у порядку та в розмірах, обумовлених Кредитним договором. У забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором,\~\~ Банком укладено договір поруки № SR 700/1160/2008 від 06.05.2008 з [PERSON], яка, згідно з п. 2.1 Договору поруки зобовязалася відповідати перед позивачем в тому ж обсязі, що і [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24.01.2012 ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором, за яким вона не виконує свої зобовязання, що й призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 17.07.2013 становить 2846380,18 грн. Оскільки позичальник та поручитель, тобто [PERSON] та [PERSON], є солідарними боржниками по відношенню до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» загальну суму заборгованості за кредитним договором № ML-700/1160/2008 від 06.05.2008 у розмірі 2746380,18 грн та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 03.10.2017 зустрічну позовну заяву\~ [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: [PERSON] про припинення договору поруки\~прийнято до спільного розгляду з первісним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач за зустрічним позовом\~ просить суд припинити договір поруки № SR 700/1160/2008 від 06.05.2008, укладений між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] В обґрунтування зустрічних вимог [PERSON] посилається на те, що [PERSON] прострочила виконання взятого на себе зобов'язання за вищевказаним кредитним договором. 18.12.2008 банком направлено на адресу [PERSON] досудову вимогу № 22-3-2/47840 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Цією вимогою банком було змінено строк виконання основного зобов'язання, а саме: для погашення боргу було надано 30 днів з дати отримання вимоги. Про наявність цього документу [PERSON] дізналася з матеріалів справи, раніше даного документу не отримувала та згоди на зміну будь-яких умов договорів кредиту та поруки не надавала, стосовно зміни обсягу своєї відповідальності, і відповідно жодних платежів не здійснювала. Крім того, банком не був предявлений позов до [PERSON] протягом року з дати укладання договору поруки, що є підставою для припинення договору поруки у цій справі. [PERSON] зазначає, що у будь-якому випадку підстави для стягнення у цій справі відсутні, оскільки також підлягає застосуванню строк позовної давності до суми боргу. Представник позивача за первісним позовом [PERSON], що діє на підставі довіреності, та який одночасно представляє інтереси відповідача за зустрічним позовом, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в матеріалах справи, просив задовольнити їх, зустрічну позовну заяву не визнав. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності, та яка одночасно представляє інтереси позивача за зустрічним позовом, позовні вимоги за первісним позовом не визнала, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, у звязку з чим просила суд ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву [PERSON] підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач за первісним позовом [PERSON], яка одночасно є позивачем за зустрічним позовом, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи відповідач за первісним позовом [PERSON], яка одночасно є третьою особою за зустрічним позовом, та яка проживає в [INFO],\~шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Суд, вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, який одночасно є представником відповідача за зустрічним позовом, та представника відповідача за первісним позовом, яка одночасно є представником позивача за зустрічним позовом, дослідивши надані письмові докази, що містяться в\~ матеріалах справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 06.05.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-700/1160/2008, відповідно до якого Банк зобовязався видати позичальнику кредит у сумі 220000 доларів США на споживчі цілі на строк до 08.05.2023 (а.с. 9-17). 30.06.2009 державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку із ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 70, 72-73). 24.01.2012 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов п. 3.1 якого ПАТ «ОТП Банк» продає ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду (а.с. 58-61). Таким чином, до позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до [PERSON] з виконання зобов'язання за Договором (а.с. 62). Банк свої зобов'язання за Договором виконав, перерахувавши на поточний рахунок [PERSON] кредитні кошти у загальному розмірі 220000,00 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 06.05.2008 між [PERSON] та Банком було укладено договір іпотеки № ML-700/1160/2008, відповідно до п. 1.1. ст. 1 якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобовязань Іпотекодавець надав у іпотеку Банку нерухоме майно, визначене у ст. 3 цього договору, а саме: квартиру, загальною площею 50,8 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АР Крим, м. Ялта, м. Алупка, вул. Приморська, буд. 4, кв. 4 , та належить Іпотекодавцю на праві власності (а.с. 50-57). Крім того, 06.05.2008 між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № SR-700/1160/2008, відповідно до умов п. 1.1. якого поручитель [PERSON] зобовязалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником за кредитним договором [PERSON] її боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобовязань. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогами про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с. 36-37). Проте, [PERSON] умови договору не виконувала, у звязку з чим виникла прострочена заборгованість перед Банком щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого Банк направив відповідачам повідомлення від 26.11.2008 щодо наявності заборгованості за кредитним договором № ML-700/1160/2008 від 06.05.2008 з пропозицією сплатити прострочені платежі, пені та/або штраф у найкоротший термін (а.с. 43, 44). Але відповідачі проігнорували вказані повідомлення. 18.12.2008 Банком на адресу відповідачів направлено досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-700/1160/2008 від 06.05.2008, згідно яких Банк вимагав протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити суму кредиту в розмірі 218249,03 дол. США; суму відсотків за користування кредитом в розмірі 6312,17 дол. США; суму пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 11784,41 грн; суму штрафів у розмірі 75,00 грн (а.с. 38-39). Однак, відповідачі жодної відповіді на вимогу не надали, заборгованість, що утворилася, не погашена. На підставі ч. 1\~ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до змісту ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З огляду на це, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як передбачено частиною другою ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обовязок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобовязаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Так, дослідивши надані по справі докази, суд зазначає, що по-перше, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надано жодного доказу, на підтвердження, що у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 17.07.2013 склала суму у розмірі 2846380,18 грн. Суд взагалі не має змоги встановити, з чого складається ця заборгованість, оскільки відсутній розрахунок такої заборгованості. По-друге, у відповідності до ст. 4 Договору поруки, договір діє до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі. З урахуванням викладеної редакції договору поруки, суд вважає строк дії договору поруки до 08.05.2023, оскільки відповідно п. 2 частини № 1 кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 08.05.2023. Проте, своєю вимого від 18.12.2008 щодо повного дострокового погашення заборгованості за кредитним договором Банк змінив строк виконання основного зобов'язання. [PERSON] зазначену вимогу Банку не отримувала, про що свідчить відсутність відмітки про її отримання, платежів не здійснювала та не надавала своєї згоди на будь-які зміни умов укладених кредитного договору та договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Крім того, заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності є обґрунтованою. Оскільки, як вже зазначено судом, Банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Частиною 1 ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Нормою ст. 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. У відповідності до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Як вбачається зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, до позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» необхідно застосувати строки позовної давності, оскільки до правовідносин, що виникли між сторонами застосовується трирічний строк позовної давності. Договори кредиту № ML-700/1160/2008 та поруки № SR-700/1160/2008 укладалися 06.05.2008. [PERSON] та [PERSON] жодного платежу за кредитом не здійснювалося. Позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подано до суду 25.12.2014. У спірних правовідносинах початок перебігу строку позовної давності для позивача почався з дати прострочення чергового платежу за наданим ЗАТ «ОТП Банк» графіком (а.с. 21-35), що відповідає положенням ч. 1 ст. 253 ЦК України, згідно якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Крім того, 18.12.2008 Банк своєю вимогою про дострокове погашення заборгованості змінив строк виконання основного зобов'язання. Отже, у будь-якому випадку, для позивача сплив трирічний строк позовної давності. Позивач є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», а тому за ст. 262 ЦК України заміна сторони у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв'язку з пропуском позовної давності. Одночасно, зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. До цієї справи, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» раніше позовів до суду щодо виконання [PERSON] або [PERSON] взятих на себе зобовязань за укладеними договорами кредиту та поруки не предявляв. Відповідно до розяснень п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 та згідно приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Як вже судом зазначалось, відповідно до п. 4.1. ст. 4 Договору поруки, цей договір діє до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Проте, у відповідності до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012, сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, досудовою вимогою Банку від 18.12.2008 змінено строк виконання основного зобов'язання, а саме: для погашення боргу було надано 30 днів з дати отримання вимоги. Крім того, позивачем не було предявлено позов до [PERSON] протягом року з дати укладання договору поруки, як того вимагає ч. 4 ст. 559 ЦК України, що є підставою для припинення договору поруки. У будь-якому разі підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості, як це передбачено договором поруки, у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутні, оскільки судом застосовано строки позовної давності до суми боргу. З урахуванням викладеного, суд вважає договір поруки припиненим.

Outcome: approved