Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13213,66 гривень та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між сторонами 03.02.2007 р. кредитного договору Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, Позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 31.10.2013 року має прострочену заборгованість в сумі 13 213,66 гривень. 18.02.2014 р. у даній справі Голосіївським районним судом м.Києва було ухвалено заочне рішення, яке, в подальшому, за заявою відповідача було скасовано, про що 10.04.2014 р. постановлена відповідна ухвала і розгляд справи призначений в загальному порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав, зазачених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач не виконав належним чином умов Кредитного договору, в зв»язку з чим виникла заборгованість. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та заявив про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків звернення до суду з даним позовом, оскільки термін дії Кредитного договору був визначений сторонами до січня 2009 р. Його довіритель не продовжував термін дії картки, а отже на момент звернення до суду минув визначений законом трирічний строк позовної давності. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на те, що відповідачем при нарахуванні суми боргу за Кредитним договором була застосована подвійна відповідальність за неналежне виконання умов договору, що суперечить положенням ст.61 Конституції України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов"язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами 03.02.2007 р. кредитним договором Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки визначений сторонами в заяві Позичальника про отримання кредиту - січень 2009 року. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов"язання, надавши відповідачу кредит в сумі 2 000 гривень. Відповідно до п.6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно п.6.6. Умов та Правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п.8.6. Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Як зазначає позивач, станом на 31.10.2013 р. заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 13 213,66 гривень, з яких: - 4 369,39 гривень - заборгованість за кредитом; - 4 581,85 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 157,01 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом та штрафи, передбачені пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 605,41 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності становить 3 роки. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно з положеннями ч.4 ст.267 ЦК України. Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 р.у справі № 6-116 цс 13 в порядку перегляду судових рішень у цивільних справах в зв»язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Представник відповідача в ході судового розгляду заявив про застосування судом положень ст.267 ЦК України. Як зазначалось судом раніше, строк дії договору погоджений сторонами до січня 2009 року, що безпосередньо відображено і на платіжній картці. Тобто з лютого 2009 року у Банку виникло право на звернення з вимогами про повернення суми боргу. Позивач звернувся до суду 15.11.2013 р. Строк дії картки не продовжувався відповідачем, що підтвердив представник позивача в ході розгляду справи. Будь-яких доказів на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності суду з боку позивача не надано. Враховуючи викладене, в зв»язку з пропуском позивачем строків позовної давності для звернення до суду з даним позовом суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed