Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] її тітки [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,24 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті тітки залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки правовстановлюючий документ оформлений не належним чином: в ньому ім'я власниці зазначено як "[PERSON]". Посилаючись на те, що через зазначену обставину він не може оформити землю в нотаріальному порядку, хоча самим правовстановлюючим документом в сукупності з довідками державних установ підтверджується належність ділянки померлій, тому просив визнати за ним право власності на неї після смерті спадкодавиці. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представника позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та участі позивачки, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, в тому числі й на земельну ділянку, площею 0,24 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS], яка належала їй згідно з державним актом серії МК № 03953, виданим 9 вересня 1994 року Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 6 травня 1998 року секретарем Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яким заповів [PERSON], тобто позивачу в справі, все своє майно, де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося. Згідно зі статтею 534 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спад коємців за законом. Відповідно до статті 524-527, 548, 549 цього ж Кодексу позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, так як вчасно, в передбачений законом термін, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині відповідно до статті 535 ЦК України 1963 року, судом не встановлено. Тобто позивач є єдиним спадкоємец після смерті [PERSON] В подальшому, 25 грудня 2001 року та 23 січня 2008 року він отримав в Жовтневій державній нотаріальній конторі Миколаївської області свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на будинок, ділянку для садівництва, грошові внески та на земельну частку (пай). Між тим від нотаріуса він отримала роз'яснення про неможливість оформлення в нотаріальному порядку спадщини на земельну ділянку, площею 0,24 га, оскільки у правовстановлюючому документі - державному акті ім'я власниці записано з помилкою - "[PERSON]". Виходячи з інформації щодо розміщення ділянки, прізвища власниці в самому державному акті, свідоцтві про смерть, довідках сільської ради та інших документах, підтверджується належність земельної ділянки [PERSON]. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або невизнається іншою особою. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що вказана ділянка належала [PERSON] і після її смерті вона входить до складу спадщини та повинна перейти у власність до спадкоємців, тобто до позивача у справі, який є її спадкоємцем за заповітом. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved