Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить визнати зобов'язання [PERSON] по кредитному договору № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року припиненими шляхом передання [PERSON] відступного на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує, тим, що між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 05 вересня 2008 року укладено кредитний договір № 014/9807/74/86325, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США для придбання однокімнатної квартири № [ADDRESS], а позичальник зобов'язався повернути кредитору отриману суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Разом з тим, між позивачем та відповідачем 05 вересня 2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиною Л.В., за умовами якого позивач як іпотекодавець передав відповідачу як іпотекодержателю нерухоме майно, а саме, однокімнатну квартиру [ADDRESS]. В листопаді 2015 року в зв'язку з наявністю кредитної заборгованості позивача перед банком, між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленостей щодо припинення кредитних зобов'язань шляхом одноразової сплати позивачем на користь відповідача грошових коштів в сумі 10 000,00 доларів США. 11 листопада 2015 року між сторонами вищевказаного кредитного договору укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року, відповідно до пункту 2 якого цей договір укладено в зв'язку із виконанням позичальником (позивачем) умов кредитора (відповідача). Також, пунктом 2 вказаного договору передбачено припинення зобов'язань позичальника за кредитним договором внаслідок звільнення кредитором останнього від сплати боргових зобов'язань (прощення боргу). Позивач вважає, що зобов'язання за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року припинено не шляхом прощення боргу кредитором, а передання позивачем на користь відповідача обумовленої сторонами суми коштів, тобто шляхом передання відступного. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, направивши до суду письмові заперечення, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 05 вересня 2008 року укладено кредитний договір № 014/9807/74/86325, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США для придбання однокімнатної квартири № [ADDRESS], а позичальник зобов'язався повернути кредитору отриману суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Також, 05 вересня 2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиною Л.В., за умовами якого позивач як іпотекодавець передав відповідачу як іпотекодержателю нерухоме майно, а саме, однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2012 року у зв'язку з наявністю кредитної заборгованості позивача перед банком, відповідач листом № 114-00-00/15-34823 від 11 червня 2015 року направив на адресу позивача вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідно до якої позивачу запропоновано протягом 60-ти календарних днів з моменту отримання вимоги достроково погасити кредит у повному обсязі разом із сплатою процентів і пені, а саме, сплатити 26 490,26 доларів США заборгованості по сумі кредиту, 1110,70 доларів США заборгованості за процентами, а також суму пені, яка буде повідомлена позивачу на момент погашення кредиту. Також, судом встановлено, що 10 вересня 2015 року Кролевецьким районним судом Сумської області відкрито провадження у цивільній справі № 579/1360/15-ц за позовною заявою ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року в сумі 31 677,85 доларів США. Внаслідок порушення позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідачем було вжито комплекс заходів щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитом з позивача, в тому числі і в судовому порядку. Проте, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2015 року у цивільній справі № 579/1360/15-ц позовну заяву ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду за заявою поданою представником позивача 19 листопада 2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, в результаті досягнутих між позивачем та відповідачем домовленостей щодо врегулювання кредитної заборгованості за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року позивачем згідно квитанції № 1AGK22633 від 05 листопада 2015 року сплачено на користь відповідача 10 000,00 доларів США, що в еквіваленті станом на дату платежу становило 230 814,25 грн. 06 листопада 2015 року відповідачем на адресу приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Ворошиної Л.В. направлено лист-повідомлення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № Р3-В121/1955 від 06 листопада 2015 року, про припинення договору іпотеки, реєстровий номер 2884 від 05 вересня 2008 року, та необхідність здійснення державної реєстрації припинення іпотеки та припинення обтяжень у вигляді заборони відчуження об'єктів нерухомого майна в зв'язку з врегулюванням заборгованості по кредитному договору № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року. Отже, судом встановлено, що станом на 06 листопада 2015 року заборгованість позивача вже було врегульовано між сторонами, оскільки позивач 05 листопада 2015 року сплатив на користь відповідача обумовлену сторонами суму грошових коштів в рахунок погашення кредиту, а відповідач, в свою чергу, відмовився від договору іпотеки, реєстровий номер 2884 від 05 вересня 2008 року. Також, судом встановлено, що 11 листопада 2015 року між відповідачем та позивачем укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року, відповідно до пункту 2 якого цей договір укладено в зв'язку із виконанням позичальником (позивачем) умов кредитора (відповідача). Суд, надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до вказаної норми зобов'язання може бути припинене за погодженою волею сторін, що знаходить своє відображення в договорі яким воно припиняється. Зокрема, стаття 605 ЦК України передбачає таку підставу припинення зобов'язання як прощення боргу. Відповідно до вказаної норми, зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. З аналізу вказаної норми права вбачається, що звільнення кредитором боржника від його обов'язку (прощення боргу) є одностороннім правочином, оскільки він породжує цивільний обов'язок лише для кредитора (обов'язок звільнити боржника від виконання). Для прощення боргу достатнім є волевиявлення кредитора і боржник не вправі проти цього заперечувати. В розумінні положень чинного цивільного законодавства, прощення боргу не передбачає зустрічного задоволення і виражається у формі звільнення кредитором боржника від майнового обов'язку та повним припиненням юридичного зв'язку між сторонами. Отже, прощення боргу є безумовним і повним звільненням боржника від виконання свого майнового обов'язку перед кредитором і не передбачає будь-якого зустрічного виконання з боку боржника на користь кредитора чи будь-яких домовленостей щодо зміни зобов'язання з метою його подальшого виконання, оскільки, в противному разі втрачає свій зміст. Разом з тим, Цивільний Кодекс України передбачає й інші способи, за допомогою яких сторони за згодою між собою можуть припинити зобов'язання, зокрема, положення ст. 600 ЦК України передбачать припинення зобов'язання переданням відступного. Так, згідно з ч. 1 ст. 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Істотними умовами правочину про припинення зобов'язання внаслідок передання боржником кредиторові відступного визначені в ч. 1 ст. 600 ЦК України, це зокрема: умови про розмір; строк і порядок передання відступного. Тобто, для припинення зобов'язання переданням відступного необхідна сукупність кількох умов, зокрема: згода сторін на таке припинення; узгодження сторонами розміру, строків і порядку передання відступного; факт передання боржником кредиторові відступного. Разом з тим, з аналізу статті 600 ЦК України вбачається, що передача відступного передбачає заміну первісного предмета виконання іншим. Таким чином, припинення зобов'язання переданням відступного на відміну від припинення зобов'язання прощенням боргу не є звільненням кредитором боржника від виконання останнім свого обов'язку, оскільки, воно передбачає обов'язкове зустрічне виконання зобов'язання боржником на користь кредитора. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання досягнутих з відповідачем домовленостей позивачем 05 листопада 2015 року на користь відповідача було перераховано грошові кошти в сумі 10000 доларів США, еквівалент у гривні станом на момент здійснення платежу 230 814,25 грн., а відповідачем в свою чергу, листом № Р3-В121/1955 від 06 листопада 2015 року повідомлено приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Ворошину Л.В. про припинення договору іпотеки, реєстровий номер 2884 від 05 вересня 2008 року, та необхідність здійснення державної реєстрації припинення іпотеки та припинення обтяжень у вигляді заборони відчуження об'єктів нерухомого майна в зв'язку з врегулюванням заборгованості по кредитному договору № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року. Разом з тим, на виконання вказаних домовленостей 11 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року, відповідно до пункту 2 якого цей договір укладено в зв'язку із виконанням позичальником (позивачем) умов кредитора (відповідача). Також, цим пунктом договору передбачено припинення зобов'язань позичальника за кредитним договором внаслідок звільнення кредитором останнього від сплати боргових зобов'язань (прощення боргу). Судом також встановлено, що договір від 11 листопада 2015 року про припинення зобов'язань за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року підписаний сторонами після виконання позивачем певних умов, визначених ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а саме щодо сплати грошової суми у визначеному розмірі та у визначений строк. За таких обставин, між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості не лише з питання про припинення зобов'язання, але й щодо заміни первісного предмету виконання зобов'язання (31 677,85 дол. США) іншим предметом виконання (10 000,00 дол. США), які були сплачені позивачкою 05 листопада 2015 року. При цьому, факт сплати позивачем 10 000,00 дол. США був умовою укладення договору про припинення зобов'язань за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року. Вищезазначене повністю відповідає всім істотним умовам припинення зобов'язання переданням відступного, які передбачені ст. 600 ЦК України. У той час, як у випадку з прощенням боргу не можуть встановлюватися певні умови за яких здійснюється прощення. Виходячи з фактичних обставин справи та положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що припинення зобов'язань за кредитним договором № 014/9807/74/86325 від 05 вересня 2008 року відбулося не шляхом прощення боргу та повного звільнення Позивача від подальшого виконання його майнового обов'язку, а припинення кредитного зобов'язання відбулося передачею позивачем відповідачу відступного в сумі 10 000,00 дол. США, тобто шляхом заміни первісного предмету виконання зобов'язання новим, погодженим між сторонами. У зв'язку з цим, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved