Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та остаточно уточнивши позовні вимоги мотивує тим, що 29 березня 2016 року в магазині ТОВ «Комфі трейд» (м. Суми, вул. Харківська, 2/2) вона придбала на умовах акції Смартфон Самсунг з устаткуванням на загальну суму 5714 грн. При цьому 1000,00 грн. сплатила одразу, а на 4714,00 грн. уклала з філією ПУМБ договір споживчого кредитування на пільгових умовах (без сплати процентів за користування кредитом до 31.12.2016 року включно). Згідно договору споживчого кредитування №85019920066 вона мала можливість сплачувати споживчий кредит з пільговим періодом 9 місяців з моменту укладання цього договору. Всі умови договору зі свого боку виконувала вчасно і добросовісно. сплачувала достроково. Станом на 31.12.2016 року остаточна сума кредиту склала 670,00 грн. Відповідно умов зазначеного договору № 85019920066 надано схему погашення кредитної заборгованості за платіжними періодами: з 30.03.2016 по 29.12.2016 р. за усним роз'ясненням працівника банку - без процентів за користування кредитом; з 30.12.2016 року по 29.03.2018 року з процентами за користування кредитом. В графі комісія за обслуговування кредитної заборгованості (грн.) зазначено 0 та 106,07.Такої умови, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості є щомісячною, ніде не зазначено. Заборгованості перед банком у неї жодного разу не виникало, сплачувала кошти регулярно і в сумі, що значно перевищує розмір щомісячного платежу. Тому, коли за її розрахунками, вона повинна була сплатити остаточну суму орієнтовно 20,00 грн., для цього прийшла 30 травня 2017 року до відділення банку ПУМБ № 1 в м. Суми по вул. Петропавлівська, б.91, але оператор банку повідомив, що заборгованість склала 555,57 грн. Такі дії банку по відношенню до неї завдали суттєву моральну шкоду. Вважає, що у формі, в якій складено договір (споживчого) кредитування № 85019920066 споживачу надана у нечіткий, незрозумілий та двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору, що призвело до введення її в оману. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (грн.) (0 та 106,07) не зазначена як щомісячна та не визначено, від якої суми вона нараховується. Просить визнати недійсним пункт договору в частині включення до сукупної вартості споживчого кредиту передбаченої договором комісії, стягнути з відповідача відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 50000,00 грн., визнати договір (споживчого) кредитування № 85019920066, що був укладений за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 2/2, з філією ПУМБ в магазині «Комфі», ТЦ «Мануфактура» на придбання смартфону Самсунг (з додатковим обладнанням), з боку [PERSON] виконаним в повному обсязі (а.с. 2-7,77-78). Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в письмових запереченнях проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивальник підтвердив, що ознайомлений з наявними формами кредитування, умовами отримання та користування кредитом, тарифами банку і проінформований про переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Станом на 09.10.2017 року за позивачем перед банком заборгованість за кредитним договором № 85019920066 (включно) склала 1416,17 гривень, з яких: 408,64 грн. за основною сумою кредиту, 1007, 53 грн. за комісією Посилаючись на ст.ст. 627 , 629, 526 ЦК України, враховуючи, що позивачем не надано суду належних доказів зміни терміну сплати за кредитним договором або погодження дострокового погашення, задоволення позову є передчасним, просить в позові відмовити за необґрунтованістю (а.с.62-65). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 березня 2016 року [PERSON] в магазині ТОВ «Комфі трейд» (м. Суми, вул. Харківська, 2/2) придбала на умовах акції Смартфон Самсунг з устаткуванням на загальну суму 5714 грн. (а.с.12). При цьому 1000,00 грн. позивач сплатила одразу, а на 4714 ,00 грн. уклала з філією ПУМБ договір споживчого кредитування № [NUMBER] на пільгових умовах (без сплати процентів за користування кредитом до 31.12.2016 року включно) (а.с.13). Згідно договору споживчого кредитування № 85019920066 позивач мала можливість сплачувати споживчий кредит з пільговим періодом 9 місяців з моменту укладання цього договору. Станом на 31.12.2016 року остаточна сума кредиту склала 670,00 грн. Відповідно умов зазначеного договору № 85019920066 надано схему погашення кредитної заборгованості за платіжними періодами: з 30.03.2016 по 29.12.2016 р. за усним роз'ясненням працівника банку- без процентів за користування кредитом; з 30.12.2016 року по 29.03.2018 року з процентами за користування кредитом. В графі комісія за обслуговування кредитної заборгованості (грн.) зазначено 0 та 106,07 . Посилання, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості є щомісячною- ніде не зазначено. Всі умови договору зі свого боку позивач виконувала вчасно і добросовісно. Сплачувала достроково, що підтверджується копіями квитанцій про оплату (а.с.9-11) 31 травня 2017 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою до банку та сплатила 200,00 грн. з метою остаточно розрахуватися по споживчому кредиту (а.с.14-15) . 02 червня 2017 року [PERSON] вдруге звернулася з іншою письмовою заявою до банку про визнання договору споживчого кредиту № 85019920066 виконаним з боку споживача в повному обсязі (а.с.16-18). 23 червня 2017 року позивач отримала лист банку, в якому банк зазначає, що вона підписала договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а комісія визначається від загальної суми кредиту (4714 грн.) та складає 106, 07 грн. щомісячно. Також зазначено, що у банку відсутні підстави для задоволення прохання стосовно визнання кредитного договору виконаним в повному обсязі (а.с.19-20) Більш того в заяві № 85019920066 чітко визначено , що ** комісія плата за послуги банку, що пов'язані з наданням виписок, довідок щодо стану заборгованості по споживчому кредиту, списання та зарахування коштів за всіма видами рахунків-в межах банку (тощо) . Розмір комісії по договору № 85019920066 та наданих мені працівником банку роз'яснень повинен нараховуватися у розмірі 2,25% від остаточної суми заборгованості, а саме починаючи з 31.12.2016 р. остаток по кредиту 670,00 грн.*2,25% =15,08 грн. Враховуючи регулярні щомісячні платежі банку позивачем отримуємо : 30.01.17 р сплачено 160 грн. із них 15,08 грн.%, та 144,92 грн. тіло кредиту. Остаток по кредиту 525,08 грн. 27.02.2017 р. сплачено 170 грн. із них 11,81 грн.% та 158,19 грн. тіло кредиту. Остаток по кредиту 366,89 грн. 31.03.2017 р. сплачено 160 грн. із них 8,26 грн % та 151,74 грн. тіло кредиту. Остаток по кредиту 215,15 грн. 29.04.2017 р. сплачено 155 грн. із них 4,84 грн. % та 150,16 тіло кредиту. Остаток по кредиту 64,99 грн. 31.05.2017 р. сплачено 200,00 грн. із них 1,46 грн.% . Переплата споживачем банку складає 133,55 грн. Відповідно на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, вбачається, що підписанням цієї заяви беззастережно позивач підтверджує, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви позивач підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах. Інші комісії за послуги Банку передбачають регулярність їх сплати, сплачуються за ініціативою клієнта та не входять до суми щомісячних платежів за Споживчим кредитом, визначаються у ДКБО. Оскільки комісія за переказ коштів є разовою у сплачується за рахунок коштів Споживчого кредиту її сума включена в основну суму Споживчого кредиту. Розмір страхової премії обґрунтовується тарифами Страховика, що визначаються згідно із ст..10 Закону України «Про страхування». Підписанням цієї заяви позивач надає, крім викладених в ДКБО наступні підтвердження та запевняння, що ця заява має новацій характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія Договорів на відкриття та обслуговування банківських карткових рахунків. Ознайомлений з ДКБО, тарифами банку та цілком згідний, що всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Ознайомлений та погоджується з умовами надання кредиту, його особливостями, перевагами та орієнтовною сукупною вартістю кредиту з урахуванням процентної ставки (в тому числі реально) за ним вартості всіх сукупних послуг. Позивачу відомо що укладення договору страхування зі страховиком не є обовязковою умовою отримання кредиту в банку, таку послугу було обрано ним за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються банком і відносини за договором страхування, після його укладення виникають виключно між страхувальником та страховиком. Відповідно до п.1, 2 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Кредитна установа - фінансова установа, яка відповідно до закону має право за рахунок залучених коштів надавати фінансові кредити на власний ризик. Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно до ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, імя, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, повязаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобовязань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобовязання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону. У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Враховуючи норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до висновку, що пункт кредитного договору щодо нарахування комісії банком в розмірі 2,5 % від 4714, 00 грн. щомісяця є несправедливим в розумінні Закону України «Про Захист прав споживачів» ст. 509 Цивільного кодексу України, адже суперечить принципу добросовісності, та справедливості що привело до істотного дисбалансу договірних обов'язків і завдало шкоду споживачу кредитних послуг та є підставою для визнання недійсною такої умови договору. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. У Постанові Верховного Суду по справі № 360/378/16-ц від 14.02.2018 р. суд, висловив наступну правову позицію: «Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частина перша статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2, 3 частина третя статті 18 Закону «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частина третя статті 18 Закону)». До аналогічних правових позицій дійшов і Верховний Суд України у постановах від 16 грудня 2015 року, справа N 6-2766цс15, від 08 червня 2016 року, справа N 6-330цс16, від 11 травня 2016 року, справа N 6-65цс16. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року. Таким чином, банківські «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам» не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Відповідач у справі не надав суду доказів на підтвердження того, що банківські «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам» є складовою частиною договору з позивачем, оскільки не надано доказів про наявність підпису позичальника під цими Умовами. Комісії щомісяця за обслуговування кредиту є незаконними, якщо банк не доведе, які саме послуги надаються позичальнику за таку комісію. Таку правову позицію висловив ВСУ у Постанові від 16 листопада 2016р. у справі № 6-1746цс16. З огляду на вище висловлене, суд приходить до висновку, що при укладенні Договору про надання споживчого кредиту № 85019920066 від 29.03.2016 року, в діях ПУМБ містились ознаки нечесної підприємницької практики стосовно споживача кредитних послуг, умови такого договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, справедливості, внаслідок істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, погіршують становище споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним. Тому суд вважає позовна вимова в частині визнання недійсними умов договору споживчого кредитування № 85019920066 від 29.03.2016 року, укладеного у вигляді заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб між Публічним акціонерним товариством «ПУМБ» та [PERSON], в частині включення до сукупної вартості споживчого кредиту передбаченої цим договором комісії підлягає задоволенню. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов′язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 5 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, що в даному випадку відсутнє. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання відшкодування моральної (немайнової шкоди). Оскільки суд встановив протиправність дій відповідача та задовольнив вимоги позивача, а тому наявні підстави для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди. Таким чином суд вважає, що з вини відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв′язку з неправомірними діями відповідача. При визначенні розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує обставини, викладені вище. Розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд визначає в сумі 2000 гривень 00 копійок, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а тому існують підстави для часткового задоволення вимог позивача. Оскільки вказаний позов виникає з правовідносин щодо порушення прав споживача, на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», а споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, тому вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» судовий збір на користь держави у розмірі 1280 грн. 00 копійок.

Outcome: partial