Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню доньку. В заяві вказує, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 16.03.2002 року, на підставі рішення Шевченківського районного суду від 17.11.2016 року шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя мають повнолітньою доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач до 23 серпня 2020 року сплачував аліменти на утримання доньки, після досягнення донькою повноліття відповідач припинив виплату аліментів. На теперішній час [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання Запорізького національного університету, факультет іноземної філології, спеціальність (напрям підготовки) «Філологія» освітня програма - переклад (англійський), строк навчання - до 2023 року. Стипендія не виплачується. У зв`язку з навчанням, вона потребує матеріальної допомоги, відповідач добровільно матеріальної допомоги донці не надає, вважає що відповідач за станом здоров`я та матеріальним становищем має таку можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явленні позову та на весь час навчання доньки, але не більше ніж до досягнення 23-х років. Ухвалою суду від 18.12.2020 року справу прийнято до розгляд, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомлення) сторін. Учасники справи до суду не з`явились, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач на задоволенні позову наполягала. Відповідач позов визнав повністю, суду заперечень не надав, третя особа позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевірив матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачка та відповідач по справі мають спільну повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). На теперішній час [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання Запорізького національного університету, факультет іноземної філології, спеціальність (напрям підготовки) «Філологія» освітня програма «Переклад (англійський), строк навчання до 2023 року. Стипендія не виплачується. (а.с.11). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, не-працездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначені розміру утримання суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, їх доньки (за поясненнями сторін відповідач має постійне місце роботи, доказів інваліді-зації, обмеження працездатності чи перебування когось на лікарському обліку суду надано не було), а тому, з урахуванням фактичних обставин справи, принципу розумності і справедливос-ті, вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, зважаючи на достатність вказаного розміру та й на те, що розмір стягуваних аліментів не буде становити половини заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені статтею 16 ЦК України. Застосоване позивачем знаряддя захисту відповідає визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів, таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд може констатувати наявність законних підстав для прийняття визнання позову. Наслідком прийняття визнання позову є його задоволення в силу наведеної статті 206 ЦПК України, тому, суд знаходить всі підстави для задоволення позову. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з наведеною вище нормою ЦПК України, стягненню з відповідача в доход держави підлягають 50% судового збору, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved