Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], зазначивши, що після його смерті відкрилася спадщина на території Топилівської сільської ради Чигиринського району. Позивач являється спадкоємцем майна померлого згідно заповіту від 22.06.2006 року, нотаріально посвідченого секретарем Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Позивач, після смерті [PERSON], фактично прийняла спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном, але для можливості оформити свої спадкові права їй потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлого та визнати право власності на спадкове майно. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, прохали визнати за позивачем право власності на вищевказану земельну ділянку, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, пояснивши, що померлий [INFO] [PERSON] був її батьком, за яким вона здійснювала догляд, спільно проживали з ним до дня смерті [PERSON], та провела його поховання, а він за життя склав на користь позивача заповіт. Однак, в зв"язку з тим, що оригінал Державного акта втрачено позивач не змогла нотаріально оформити вказане спадкове майно. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, надіславши пояснення, в якому позов визнав повністю, згідний на задоволення позовних вимог, де прохав провести розгляд справи без участі представника Топилівської сільської ради Чигиринського району. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили суду, що позивач проживала разом із померлим [PERSON], доглядала його до смерті та провела його поховання. Суд, вислухавши позивача, її представника, свідків, враховуючи лист відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.09.2008 року, помер [PERSON], після смерті якого на території Топилівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,35 га (кадастровий номер [NUMBER]) в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.11.2003 року, що підтверджується листом відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.340-6/112-17 від 16.02.2017 року. Вказане підтверджується копією даного Державного акта, оригінал якого було втрачено, про що свідчить оголошення з цього приводу в місцевій газеті "Чигиринські вісті" № 31 (12769) від 05.08.2017 року. Позивач, відповідно до заповіту від 22 червня 2006 року, нотаріально посвідченого секретарем виконавчого комітету Топилівської сільської ради Чигиринського району, який на день смерті заповідача не змінено і не скасовано, є спадкоємцем майна померлого [PERSON]. Крім того, спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які не заперечують проти визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку та просили розглянути справу без їхньої участі (а.с.21-22). Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори від 11.08.2017 року № 682/01-16, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON], не зверталися, спадкові справи не відкривалися (а.с19). Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову Чигиринської державної нотаріальної контори № 507/02-31 від 21.06.2017 року гр. [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, після смерті [PERSON] (а.с. 11). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, є підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на майно у виді земельної ділянки. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, оскільки при розгляді справи було достеменно встановлено той факт, що позивач на момент смерті спадкодавця проживала разом зі своїм батьком [PERSON], і це підтверджується як показами свідків так і матеріалами справи, тому дані вимоги можливо задовольнити та встановити даний юридичний факт. Поскільки відповідач, [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти задоволення позову, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановити факт постійного проживання позивача з спадкодавцем та визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved