Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин, а саме про те, що [PERSON], [INFO], є рідним братом [PERSON], яка померла [INFO], та факту прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON], просить визнати за ним, право власності в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1980 га, яка знаходиться на території Волянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, з кадастровим номер [NUMBER], та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3784 га, яка знаходиться на території Волянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, з кадастровим номером [NUMBER]. Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON], про що Волянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області [INFO] в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №1, та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5764 га ( 2,3784 га - ділянка 1; 0,1980 га - ділянка 2), яка розташована на території Волянської сільської ради, кадастровий номер ділянки 1 - [NUMBER]; кадастровий номер ділянки 2 - [NUMBER], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Дрогобицькою райдержадміністрацією 26 вересня 2005 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010544102450. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON], оскільки є її рідним братом. 27 жовтня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри, [PERSON]. Нотаріус зареєструвала спадкову справу після смерті [PERSON], як це вбачається з Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 27.10.2015 р. №41921575, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовила. Та обставина, що позивач та спадкодавець, є рідними братом і сестрою підтверджується свідоцтвом першого про народження, повторно виданим 01.04.1950 p., з якого вбачається, що його батьками були [PERSON] та [PERSON]; архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України, м.Львів від 01.12.2015 р. №К-411 та Копією книги уродин, якими також підтверджується та обставина, що батьками [PERSON] [INFO] були [PERSON], син [PERSON] та [PERSON], та [PERSON], донька [PERSON] та [PERSON]. Позивач прийняв спадщину після смерті своєї сестри так як проживав і до сьогоднішнього дня проживає у жилому будинку [ADDRESS], який ще за свого життя подарувала йому померла сестра. Крім того, позивач весь час користувався земельною ділянкою сестри площею 2,5764 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що є спадковим майном, оскільки сестра була одинокою та інвалідом другої групи. Державний акт у зв'язку з виділенням земельної частки (паю) у натурі виготовлено після смерті спадкодавця, а відтак виключає можливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса, то це є безумовною підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, проте представником подано заяву, в якій просить справу слухати за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечую. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду Ураїни за №7 від З0 травня 2008 року "Про судову практику в справах про спадкування ", в одному провадженні розглядаються вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за законом та встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, де зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Вимога про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини поєднана з позовною вимогою про визнання права власності, тому вона розглядається у порядку позовного провадження. Відповідно до п.3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті, а відповідно до ст.530 цього ж кодексу при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід і бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержанняв органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права па пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Копією свідоцтва про народження, повторно виданого 01.04.1950 року серії [NUMBER], стверджується, що батьками позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а/с 12). Відповідно до копії архівної довідки Центрального державного історичного архіву України, м.Львів від 01.12.2015 р. №К-411 (а/с 13) та Копією книги уродин (а/с 14) підтверджується обставина, що батьками [PERSON], [INFO], були [PERSON] та [PERSON]. Також у довідці зазначено прізвище померлої [PERSON] як «[PERSON]», тобто без апострофа, що підтверджує факт родинних відносин між позивачем та померлою, як між рідними братом та сестрою. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а/с 7) [PERSON] померла [INFO]. Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, -місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що спадкодавець за життя не здійснила державної реєстрації права власності на земельну ділянку та не виготовила правовстановлюючі документи. Так, після її смерті відкрилася спадщина, позивач, що є спадкоємцем за законом, звернувся до приватного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину , але таке йому не видано, оскільки право власності спадкодавця не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном (п.2. ч.І) або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (п.2.ч.2). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Довідкою виконкому Волянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 27.10.2015 р. №270 підтверджується факт проживання померлої [PERSON] разом із братом [PERSON] до дня своєї смерті за адресою [ADDRESS] (а/с 18). У відповідності п.2.ч.1. ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, факт прийняття спадщини позивачем після смерті своєї сестри підтверджується тим, що на час відкриття спадщини і до сьогоднішнього дня останній проживає у житловому будинку [ADDRESS], який ще за життя був подарований [PERSON] своєму братові, що підтверджується договором дарування, посвідченим 10 лютого 1994 року головою Добрівлянської сільради, зареєстрованого в реєстрі за № 06 (а/с 16-17). Відповідно до п.10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У цьому разі слід враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Із копії сертифікату серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Волянської сільської ради від 21.04.1995 року про право приватної власності на землю (середню земельну частку) вбачається, що земельна ділянка загальною площею 2,5764 га, яка складається з двох земельних ділянок (2,3784 га - ділянка 1; 0,1980 га - ділянка 2) та розташована на території Волянської сільської ради, кадастровий номер ділянки 1 [NUMBER]; кадастровий номер ділянки 2 [NUMBER] належала [PERSON] на праві приватної власності (а/с 19). Як вбачається з довідки виконкому Волянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 05.11.2015 р. №284 спадкодавець [PERSON] мала у власності земельну ділянку площею 2,5764 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а/с 20). Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Дрогобицькою райдержадміністрацією 26 вересня 2005 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01054410245 вбачається, що вище вказані земельні ділянки належать на праві приватної власності померлій [PERSON] Як вбачається з розпорядження голови Дрогобицької районної державної адміністрації від 23 березня 2005 року №70 «Про затвердження проектів передачі земельних часток (паїв) у приватну власність на території Волянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» проекти передачі земельних ділянок (паїв) розроблялися у відповідності до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв) від 05 березня 2003 року і до цього проекту включена земельна ділянка спадкодавця загальною площею 2,5764 га, що складається з 2, 3784 га ріллі та 0,1980 га кормових угідь (а/с 21). Таким чином, на підставі проекту передачі земельних часток (паїв) у приватну власність на території Волянської сільської ради земельна ділянка спадкодавця виділена у натурі (на місцевості). Оскільки державний акт у зв'язку з виділенням земельної частки (паю) у натурі виготовлено після смерті спадкодавця, а відтак виключає можливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса. Приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган І.М. на звернення [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] було сформовано витяг в спадковому реєстрі, роз'яснено, що у правовстановлюючих документах є розбіжності при написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця (а/с 9-11). У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, встановлено, що позивач є рідним братом померлої та єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном, доглядає за спадковим майном, підтримує його в належному стані, користується будинковолодінням та вище описаними земельними ділянками, що свідчить про факт прийняття спадщини після смерті своєї сестри, подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище розбіжностей нотаріус не може оформити право власності на земельні ділянки 1 та 2, тому позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1980 га, яка знаходиться на території Волянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, кадастровий номер якої [NUMBER] та, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3784 га, яка знаходиться на території Волянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, кадастровий номер якої [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця.

Outcome: approved