Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Кашуби, буд. 15, в с. Лаврове Недригайлівського району Сумської області. В подальшому представник позивача збільшила позовні вимоги та просила визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,59 га, призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Кашуби, буд. 15 в селі Лаврове Недригайлівського району Сумської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підримали в повному обсязі. В судове засідання, призначене на 22 серпня 2017 року позивач та її представник не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 64). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Недригайлівського району Сумської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 28). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Суд, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, переконавшись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З пояснень позивача [PERSON] встановлено, що восени 1998 року вона та [PERSON] домовились про те, що [PERSON] придбає у [PERSON] її господарство по вул. Кашуби,15 в селі Лаврове. На підтвердження своїх намірів [PERSON] передала [PERSON] 2000 грн та сторони домовились в подальшому належно оформити договір. Оскільки позивач була вагітна, вона на час пологів та догляду за дитиною поїхала до своєї матері, а повернулася в с. Лаврове лише 1999 року, де довідались, що [PERSON] померла. З того часу позивач відкрито безперешкодно користується земельною ділянкою та будинком, провела його капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги. Протягом всього часу користування ніяких претензій щодо володіння їй не висловлювали. Позивач зверталася до сільської ради з приводу оформлення права власності на домоволодіння, їй роз'яснили, що через смерть [PERSON] вирішити це питання неможливо. Із спілкування з [PERSON] їй відомо, що [PERSON] була одинокою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, кожна окремо, що позивач запросила їх бути присутніми при її розмові з [PERSON] про продаж останньою свого будинку [PERSON] Свідки погодились та були присутніми в будинку [PERSON], при розмові [PERSON] та [PERSON], під час якої [PERSON] передала [PERSON] 2000 грн. за будинок. В подальшому свідки та [PERSON] стали підтримувати дружні відносини, спілкуватися між собою. [PERSON] була одинокою людиною. Після її смерті [PERSON] почала проживати в даному будинку, провела в ньому капітальний ремонт, замінила вікна, двері, відремонтувала дах, провела до будинку газ, замінила підлогу, тощо. Судом також встановлено, що [PERSON] проживала в [INFO] та померла 27 квітня 1999 року в селі Лаврове, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть та копією запису про смерть №10 (а.с.45-46). Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 24 березня 2017 року №161, [PERSON], [INFO], яка померла 27 квітня 1999 року, була власником житлового будинку за адресою: с. Лаврове, вул. Кашуби, 15, Недригайлівського району Сумської області на підставі погосподарської книги Хоружівської сільської ради за 1996-2000 роки (а.с. 18). Відповідно до копії особового рахунку №586 погосподарської книги Хоружівської сільської ради [PERSON] була головою домогосподарства (а.с. 17). З довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 169 від 30.03.2017 року вбачається, що [PERSON], яка померла 27 квітня 1999 року, безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку, яка знаходиться в с. Лаврове, вул. Кашуби, 15 згідно рішення 14 сесії 21 скликання Хоружівської сільської ради від 16.11.1993 року. Вказана обставина також підтверджується копією даного рішення від 16 листопада 1993 року та копією частини списку осіб, яким передано земельні ділянки (а.с. 15-16). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,59 га, що розташована за адресою: Сумська область, Недригайлівський район, с. Лаврове, наданого ТОВ "Меркурій Партнерс" (а.с. 56-63), ринкова вартість даної земельної ділянки станом на 03 серпня 2017 року становить 48 700 грн. 00 коп. З відповіді, наданої на запит суду КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради від 14.06.2017 за №193 встановлено, що інвентаризаційна справа на домоволодіння за адресою: с. Лаврове, вул. Кашуби, буд. 15, не заводилась (а.с. 39). З відповіді, наданої на запит суду виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 26.06.2017 за №77 встановлено, що спадщина після смерті [PERSON], яка померла 27 квітня 1999 року в с. Лаврове, вул. Кашуби, буд. 15 відумерлою не визнавалася (а.с. 40). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 27 квітня 1999 року, не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 42). Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 30.03.2017 року за №168 (а.с. 13), [PERSON], [INFO], дійсно з квітня 2005 року і на даний час постійно, відкрито, добросовісно та безперервно володіє житловим будинком та господарськими будівлями в с. Лаврове, вул. Кашуби, буд. 15, проводила капітальний ремонт будинку та господарських споруд. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №15 по вул. Кашуби, село Лаврове, який виготовлено 11.04.2017 на замовлення [PERSON] (а.с. 8-10) встановлено, що за вищевказаною адресою знаходиться житловий будинок та господарські споруди: сарай, сарай, сарай-прибудова, погріб, вбиральня, колодязь, огорожі. Ст. 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, набувається за рішенням суду. Стаття 119 ЗК України визначає, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. З огляду на те, що позивач добросовісно заволоділа майном [PERSON] і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом 19 років, враховуючи позицію відповідача, який позов [PERSON] визнав, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вимога про стягнення судових витрати позивачем не заявлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved