Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 вересня 2015 року о 20 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп 551 км+ЗООм, відповідач, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «КІА CEED», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «BMW 520d» д.н.з. [NUMBER] під його, позивача, керуванням, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2015 року у справі №464/8332/15-п відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Внаслідок винних дій відповідача транспортному засобу «BMW 520d» д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач, завдано технічні пошкодження. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2011 від 11.11.2015р. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW 520d» д.н.з. [NUMBER] становить 135 653 (сто тридцять п`ять шістсот п`ятдесят три) гривень 57 коп. Станом на дату вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу марки «КІА CEED», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована. У зв`язку з цим, 20 вересня 2016 року він, позивач, звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про відшкодування оціненої шкоди в розмірі 135 653 (сто тридцять п`ять шістсот п`ятдесят три) гривень 57 коп., за результатами якої йому відшкодовано 47 500 (сорок сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. Відтак, просить стягнути з відповідача 88 153 (вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят три) гривень завданої майнової шкоди, 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди, 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 коп. витрат за проведення експертного автотоварзнавчого дослідження, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Матеріали справи поступили до Франківського районного суду м. Львова 24.09.2018 та відповідно до ухвали від 19.11.2018 призначені до розгляду у попереднє судове засідання. 15 травня 2019 року відбувся повторний авторозподіл справи та на підставі розпорядження керівника апарата справу передано для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. Судова справа прийнята суддею Кузем В.Я. до свого провадження, з урахуванням рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року, яким підтверджено рішення від 13.05.2019 року. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 26.09.2015 року о 20 год. 00 хв. на а/д Київ-Чоп 551 км+300м [PERSON] керуючи автомобілем марки "КІА" д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «BМW 5200» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.п.12.1, 13.4 ПДР України. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 06.11.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, що пов`язане з подіями, які мали місце 26.09.2015р. Згідно полісу №АЕ/4461154 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "КІА СEED" д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Згідно висновку №2011 експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного за заявою [PERSON] від 11 листопада 2015 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW 520d» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, з урахуванням результатів його обстеження 27.10.2015р., в цінах на 26.09.2015р. становить 135 653 (сто тридцять п`ять шістсот п`ятдесят три) гривень 57 коп. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» скеровувались заяви про виплату відшкодування шкоди, яка виплачена в розмірі 47 500 (сорок сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. Згідно товарного чеку від 27 жовтня 2015 року вартість виконаних робіт експертного автотоварознавчого дослідження становить 1 200 (одна тисяча двісті) гривень 00 коп. Нормативно - правовим актом, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.6 цього закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України, передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до абзацу 2 п.4 постанови Пленуму, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, в тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Таким чином, за загальним правилом обов`язок відшкодувати майнову шкоду покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано наведених позивачем підстав права вимоги відшкодування шкоди. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки позивачем доведено факт спричинення відповідачем матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди. Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до п.1.ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. До матеріалів справи позивачем не долучено будь - яких доказів, які свідчать про понесення останнім витрат на правничу допомогу. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved