Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, який обґрунтовує наступним. 05.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який 21.10.2014 року розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду . Від шлюбу в подружжя народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] 22.06.2015 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1005 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що необхідність у збільшенні аліментів зумовлена подорожчанням цін, при цьому позивач не має постійної роботи та високого заробітку, відтак очевидним є те, що визначений судом розмір аліментів у сумі 1005 гривень на трьох дітей не можуть забезпечити достатній життєвий рівень дітей. Крім того позивач вказує, що відповідач своїх зобов'язань по утриманню дітей не виконує і станом на сьогоднішній день його борг по сплаті аліментів складає 19 140, 83 грн., а також не займається вихованням доньок, не відвідує їх та не приділяє їм жодної уваги. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти в втердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно з врахуванням індексації до дня набуття старшою дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та проси взадовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву про розгляду справи без його участі. Заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу в подружжя народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] 22.06.2015 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1005 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що вказаної суми не достатньо для належного матеріального забезпечення трьох дітей з врахуванням суттєвого подорожчання цін та відсутності у позивача постійної роботи та високих заробітків, що відповідно стало підставою для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів до суми 3000 гривень. З доданого до матеріалів справи повідомлення № 689 від 20.05.2016 року вбачається, що [PERSON] надано державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї. ( а. с. 14), що відповідно підтверджує скрутне матеріальне становище позивача. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», розмір мінімального прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 року становить з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно положень ч. 2 ст. 184 СК України суд розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вказане суд приходить до висновку, що збільшення розміру аліментів у даному випадку обґрунтоване, оскільки позивач фінансово не спроможна самостійно утримувати троє дітей. Крім того позивач вказує, що відповідач своїх зобов'язань по утриманню дітей не виконує і станом на сьогоднішній день його борг по сплаті аліментів складає 19 140, 83 грн.( а с. 11), а також не займається вихованням доньок, не відвідує їх та не приділяє їм жодної уваги, що відповідно є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Чопської міської ради від 11.04.2017 року №03-15/914 відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Згідно ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що і було доказано позивачем та її представником, та допитаними свідками в судовому засіданні, що відповідач не займається вихованням і утриманням дитини. Як роз'яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відтак, з досліджених матеріалів справи слідує, що відповідач свідомо самоусунувся від виховання батьківських обов'язків, не бажає виховувати та утримувати своїх дітей, не вживає жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1280,00 грн..

Outcome: approved