Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач в квітні 2015 р. звернувся в суд із позовом, уточнивши в подальшому вимоги, про стягнення з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 38327 грн. 31 коп. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що 04.03.2014 р. його було незаконно звільнено з посади начальника інспекції Держенергонагляд у Львівській області - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 10.12.2014р. його поновлено на роботі та стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 102466 грн. 89 коп. без врахування усіх передбачених законом відрахувань. Наказом відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Західному регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №51-к від 19.03.2015р. його поновлено на роботі з 04.03.2014р., а наказом №55-к від 24.03.2015р. допущено до виконання службових обов'язків з 24.03.2015р., а тому в період з 11.12.2014р. по 23.03.2015р. він не працював з вини відповідача. Відтак, просить стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 11.12.2014р. по 23.03.2015р. у розмірі 38327 грн. 31 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях. Вважає вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 11.12.2014р. по 23.03.2015р. безпідставними та просить в позові відмовити. Треті особи - представник Первинної профспілкової організації ВП «Держенергонагляд у Західному регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та начальник ВП «Держенергонагляду у Західному регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» Гера В.М. в судове засідання не з'явилися, хоча належно повідомлялися про час та місце розгляду справи і суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності таких. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення часткового з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді начальника інспекції Держенергонагляд у Львівській області - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду та наказом №30-к від 04.03.2014р. був звільнений зі займаної посади на підставі ст.40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків, покладених трудовим договором. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 10.12.2014 р. /а.с.5-10/ скасовано наказ начальника Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Західному регіоні» Гери В.М. №166-к від 02.09.2013 року про винесення догани [PERSON] Скасовано наказ начальника Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Західному регіоні» Гери В.М. №30-к від 04.03.2014 року про припинення трудового договору за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором, згідно п.3 ст.40 КЗпП [PERSON] Поновлено [PERSON] на посаді начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області Державного підприємства «Національної енергетичної компанії «Укренерго» старшого державного інспектора з енергетичного нагляду. Стягнуто з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу - 102 466 грн. 89 коп. без врахування усіх передбачених законом відрахувань. Судом встановлено, що представник відповідача був присутній при оголошенні рішення від 10.12.2014р. Позивач 29.12.2014р. подав у Залізничний відділ ДВС ЛМУЮ заяву про примусове виконання рішення суду разом з оригіналом виконавчого листа, виданого 26.12.2014р. Залізничним районним судом м. Львова про поновлення [PERSON] на посаді начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області Державного підприємства «Національної енергетичної компанії «Укренерго» старшого державного інспектора з енергетичного нагляду, на підставі чого постановою державного виконавця від 30.12.2014р. відкрито виконавче провадження. 17.01.2015р. державний виконавець звернувся до суду з заявою про роз'яснення вказаного рішення суду, в задоволенні якої ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2015р. відмовлено. Згідно наказу відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Західному регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №51-к від 19.03.2015р. „Про поновлення на роботі", [PERSON] поновлено на посаді начальника інспекції - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду інспекції Держенергонагляду у Львівській області з 04.03.2014р. З даним наказом [PERSON] було ознайомлено 24.03.2015р. Наказом відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Західному регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №55-к від 24.03.2015р. „Про допуск до виконання обов'язків" , допущено [PERSON] до виконання обов'язків начальника інспекції Держенергонагляду у Львівській області відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Західному регіоні» - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду з 24.03.2015р. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст.235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовиї спір, підлягає негайному виконанню. Проте, у порушення наведеної норми трудового права, негайного виконання рішення суду про поновлення на роботі не відбулося. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позову на те, що для невиконання вказаного рішення суду було багато об'єктивних причин, а саме касаційне оскарження рішення, звернення органів ДВС до суду із заявою про роз'яснення рішення суду в частині поновлення на посаді, довгий розгляд цього питання в суді апеляційної інстанції, оскільки рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню, а позивач був поновлений відповідачем на посаді тільки 24.03.2014р., тобто через три місяці дев'ять днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. У п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Львівської області від 10.12.2014 р., середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 521 грн. 46 коп. Кількість календарних днів, протягом яких позивач не працював з часу ухвалення судом рішення про поновлення його на роботі з 11.12.2014р. та до часу його допуску до виконання трудових обов'язків 24.03.2015р. становить 70 днів. Відтак, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 36502 грн. 20 коп. / 70 днів х 521 грн. 46 коп. середньоденна заробітна плата = 36502 грн. 20 коп./. Враховуючи винаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 36502 грн. 20 коп. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в користь держави 365грн. судового збору.

Outcome: partial