Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до територіальної громади м. Івано-Франківська про визнання про визнання права забудовника будинковолодіння з правом здачі в експлуатацію та отримання документів на право власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, а саме: частину житлового будинку 52/100 (п`ятдесят дві сотих) з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 0,0209 кв.м., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:06:002:0419. За свого життя спадкодавець заповіту не склала, відтак спадкування належного їй майна здійснюється по закону. Позивачем була подана заява до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Глущенко І.В. про прийняття спадщини та оформлення своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , як спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. Приватним нотаріусом видно позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,0209 кв.м., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:06:002:0419 та зареєстровано в реєстрі речових прав. На частину житлового будинку 52/100 (п`ятдесять дві сотих) з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 0,0209 кв.м., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:06:002:0419 свідоцтво про право на спадщину нотаріус не видала, мотивуючи відмову тим, що загальна площа житлового будинку, яка станом на 17.06.2008 р. становила 80,8 кв.м.. згідно до технічного паспорта станом на 31.10.2019 року збільшилась та становить 170.3 кв.м., у зв`язку з тим, що проведена реконструкція частини житлового будинку. Спадкодавець не завершила процедуру реконструкції, а саме не ввела в експлуатацію новостворене майно та відповідно не зареєструвала його. Оскільки, реконструкція житлового будинку не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище частку у домоволодінні. Згідно до договору купівлі-продажу від 03.04.1990 року [PERSON] отримала у власність 52/100 (п`ятдесят дві сотих) частини будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . На момент реєстрації права власності, згідно з довідкою Івано-Франківського ОБТІ від 21.11.2019 року станом на 17.06.2008 року момент здійснення реєстрації права власності до складу домоволодіння входить житловий будинок загальною площею 80,8 кв.м., що і було зареєстровано. В 2015 році [PERSON] згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт здійснила реконструкцію житлового будинку, але не здала в експлуатацію. Згідно з будівельним паспортом забудови земельної ділянки [ADDRESS] забудовник: [PERSON] реєстраційний номер 62/15-51.1-02. Повідомлення ІФ 062151040681 про початок виконання будівельних робіт - реконструкція житлового будинку будівельна адреса - [ADDRESS] . Внаслідок реконструкції станом на 31.10.2019 року до складу домоволодіння входили житловий будинок загальною площею 170,3 кв.м, отже загальна площа житлового будинку збільшилась з 80,8 кв.м.(що було зареєстровано за померлою [PERSON] ) - до 170,3 кв.м. Оскільки, виник новий об`єкт нерухомого майна в порівнянні з тим, що був зареєстрований за спадкодавцем і котрого не здано в експлуатацію будівництво незавершене, не здано в експлуатацію та не зареєстровано в установленому законом порядку, в зв`язку з чим нотаріус не може видати позивачу - спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому позивач змушений звернутися в суд. Представник позивача подав суду заяву за змістом якої просив проводити розгляд справи без його участі, вимоги підтримав та прохав їх задовольнити, і не заперечував щодо постановлення заочного рішення за результатами розгляду даної справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явивсь, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Оскільки стороною відповідача не надано жодних заперечень з приводу даного позову, не подано відзив на позовну заяву, то суд при вирішенні спору виходить з наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; а згідно з частинами 1 та 3 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Встановлено, що 03.04.1990 згідно до договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] (продавець) з одного боку та [PERSON] (покупець) з іншого боку, остання отримала у власність 52/100 (п`ятдесят дві сотих) частини будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованих на земльній ділянці розміром 252 м.кв. (а.с. 9-10). Загальна площа житлового будинку за адресою [ADDRESS] станом на 17.06.2008 р. становила 80,8 кв.м. (а.с.11-14,15). В 2015 році [PERSON] згідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт почала здійснювати реконструкцію житлового будинку, але не здала його в експлуатацію (а.с.23-42). 30 березня 2019 року [PERSON] , [INFO] померла, спадкодавець заповіту не склала, відтак спадкування належного їй майна здійснюється за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, а саме: частину житлового будинку 52/100 (п`ятдесят дві сотих) з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 0,0209 кв.м., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:06:002:0419. 01.10.2019 нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, спадщина, на яку було видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,0209 га (нуль цілих двісті дев`ять десятитисячних гектара), яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:06:002:0419, яка належала померлій на підставі Свідоцтва про праві власності на нерухоме майно індексний номер 32228834 виданого 15.01.2015 Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано- Франківської області, інформація про право власності на яку внесена 22.12.2014 до Державного реєстру речових прав па нерухоме майно за номером запису - 8383958 (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №183083815 сформована 01.10.2019 Глущенко І. В., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу). Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 549472126101. У відповідності до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2607031182019 виданого 28.05.2019 [PERSON] , державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, земельна ділянка, на яку видано це свідоцтво, має наступну характеристику: експлікація земельних угідь: усього земель 0,0209 га, у тому числі за земельними угіддями: капітальна - 0,0097 га, тимчасова 0,0015 га, прибудинкова територія - 0,0095 га, прибудинкова територія - 0,0001 га;] відомості про обмеження та обтяження у використанні зазначеної земельної ділянки не зареєстровані (а.с.7). 09.01.2020 нотаріусом було роз`яснено [PERSON] , що згідно до поданих ним документів - Договір купівлі-продажу від 03.04.1990 за p.№5-663 посвідчений Сметанюк О.Й., ст. державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, довідка про зареєстровані права видана 21.11.2019 №02088 ОКП Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації - на ім`я спадкодавця [PERSON] Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації в книгу 6 за реєстрованим номером 804 зареєстровано 52/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . На момент здійснення реєстрації права власності до складу такого домоволодіння (згідно даних довідки про зареєстровані права видана 21.11.2019 № 02088 ОКП Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації) входили: житловий будинок загальною площею 80,8 кв.м, житл. пл. 32,2 кв.м., зазначений на плані літ «A», гараж заг.пл 23,8кв.м., на плані літ Б, вбиральня на плані літ В, сарай площею 15,2кв. на плані літ Г, вбиральня на плані літ Д, колодязь на плані №2, колодязь на плані №3. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України п. 4.15. видача спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Враховуючи вищевикладене видача спадкоємцеві Свідоцтва про право на спадщину буде проводитись нотаріусом на зареєстровані права власності на нерухоме майно згідно із діючим законодавством на момент їх виникнення у спадкодавця (а.с. 22). Тобто судом встановлено, що в результаті реконструкції згідно до технічного паспорта станом на 31.10.2019 року до складу домоволодіння входили житловий будинок загальною площею 170,3 кв.м., а отже загальна площа житлового будинку збільшилась з 80,8 кв.м.(що було зареєстровано за померлою [PERSON] станом на 17.06.2008.) до 170,3 кв.м. (а.с. 15). При цьому спадкодавець не завершила процедуру реконструкції, не ввела в експлуатацію новостворене майно та відповідно не зареєструвала його, і правовстановлюючого документа не отримала, а нотаріус правомірно відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на таке майно. Доказів на спростовування зазначених вище обставин, суду не представлено. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять уci права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 чинної редакції ЦПК України). Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. «За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.» (позиція наведена ВССУ у листі N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року N 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що «у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.». З огляду на зазначене, наявні підстави для задоволення позову та визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то враховуючи заяву позивача слід залишити судові витрати понесеними за сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved