Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» 26.05.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 21.05.2015 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 19909,90 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач в свою чергу, відповідно до п. 1.1.2.5 Умов надання банківських послуг, зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за кредитною лінією. Станом на 25.04.2016 року відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість в сумі 28612,88 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом 18993,26 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом 2699,67 гривень, заборгованості за комісією 4558,38 гривень, а також штрафи відповідно до п.2.2 Генеральної угоди: 2361,57 грн. штраф. На підставі ст.ст. 526, 530, 631, 1046,4054 ЦК України, просив стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 28612,88 гривень та судовий збір 1378 грн. 00 коп.. Представник позивача до судового засідання не зявився направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримав, наполягає на стягненні з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» борг за кредитним договором в сумі 28612,88 гривень та судові витрати. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 ЦПК України, слухати справу за відсутності представника позивача, оскільки це передбачено чинним законодавством. Відповідач до судового засідання не зявився направив до судового засідання заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнав повністю. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто повне виконання зобовязання та повернення кредитних коштів банку. Спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; п. 1.1.2.5, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та Генеральної угоди про реструктуризацію від 21.05.2015 року. \~ Судом встановлено, що 21 травня 2015 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку (далі Умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. \~\~\~\~ Згідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки і всі належні платежі за користування кредитом. Позичальник порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого станом на 25.04.2016 року відповідач має перед ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитом в сумі 18993,26 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом 2699,67 гривень, заборгованості за комісією 4558,38 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача, у звязку з порушенням ним своїх зобовязань. Відносно стягнення штрафів, на думку суду дана вимога позивача також підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбаченим договором, відповідач сплачує банку штраф. Враховуючи, що [PERSON] порушив встановлені строки платежів, тому з нього, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, має бути стягнений штраф: 2361,57 гривень. За таких обставин, враховуючи, що у встановлений договором строк та всупереч його умовам, відповідач [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування не виконує, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача довів факт неналежного виконання умов кредитного договору відповідачем та факт наявності несплаченого боргу за кредитним договором разом із відсотками за користування кредитом, комісією та штрафами. Отже є підстави для задоволення позову і стягненню з відповідача на користь позивача боргу за кредитом в сумі 28612,88 гривень. Оскільки позов задоволено, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок відповідача і стягнути з нього сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 гривень, на користь позивача. На підставі зазначеного ст. 61 Конституції України, ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постанови Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; п. 1.1.2.5, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та Генеральної угоди про реструктуризацію від 21.05.2015 року і

Outcome: approved