Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" , звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 02.10.2012 року у розмыры 27379,64 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.10.2012 року між ними та відповідачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (надалі - Генеральна угода), відповідно до якої відповідач отримала кредит у сумі розмірі 20923,31 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 23.12.2013 року виникла заборгованість у розмірі 27379,64 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити та у разі неявки відповідача постановити у справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до п. 2.1. укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 02.10.2012 року Банк надав [PERSON] строковий кредит у розмірі 20923,31грн. на строк 25 місяці з 02.10.2012р. до 31.10.2014 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 20923,31грн. в обмін на зобов'язання позичальника повернути креит, сплатити відсотки в розмірі 1,5% на місяць на суму заборгованості по Кредиту в обумовлені строки. Щомісячний платіж становить 1047,00грн., дата останнього платежу - не пізніше 31.10.2014р. (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Договір є зобов'язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зі змісту зобов'язань, вбачається, що між сторонами у справі виникли відносини з приводу надання банківських послуг, а саме з надання кредиту. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При оформленні Генеральної угоди Відповідач був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на примірнику Генеральної угоди (а.с. 5 зворот6, 7 зворот). В Генеральній угоді відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана угода разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають кредитний договір. У матеріалах справи відсутні докази про те, що дія договору була припинена за ініціативою однієї із сторін у спосіб, передбачений п. 1.1.7.12 Умов (а.с. 15). Таким чином договір від 02 жовтня 2012 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення по теперішній час. Строк, у межах якого банк міг звертатися до суду з вимогами до відповідача не порушений. Умовами і правилами надання банком послуг, які разом із заявою відповідача є договором, передбачено винагороду банку, яка складається з: 1) процентів за користування кредитом, в тому числі за користування простроченим кредитом і овердрафтом, 2) плати за випуск та обслуговування платіжної карти, 3) інших комісій і штрафних санкцій - якщо такі будуть (а.с. 6-28). Зі змісту зобов'язань, вбачається, що між сторонами у справі виникли відносини з приводу надання банківських послуг, а саме надання строкового кредиту в сумі 20923,31 на термін 24 місяці, з 02.10.2012 року по 31.10.2014р. з кредитним лімітом у розмірі 20923,31 грн. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. В силу положень ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 1.1.5.20 вищезгаданих Умов передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову. (а.с. 14). Така домовленість сторін договору не суперечить положенням ст. 549 ЦК України та не свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме порушення. Фіксована та процентна частини штрафу є складовими передбаченої договором санкції і один одного не замінюють. Положеннями діючого між сторонами у справі договору, а саме п.п. 1.1.5.21 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань володілець оплачує проценти по завищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір яких передбачено тарифами (а.с. 14). Відповідач за користування кредитними коштами мав сплачувати проценти з розрахунку 1,5 % на місяць, що складає 18 відсотків на рік. З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість за процентами становить 4676,35 грн. (а.с. 4 зворот). Таким чином, на порушення умов договору Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами домовленості платежі не вносив, внаслідок чого станом на 23.12.2013 року утворилася заборгованість: за кредитом - у розмірі 20923,31 грн., по процентам за користування кредитом 4676,35 грн., а також штрафи, що складається з фіксованого штрафу у розмірі 500 грн., та 1279,98 грн. Враховуючи вищевикладене, оскільки Відповідач свої зобов"язання зо договором не виконав, про що свідчить наданий банком розрахунок (а.с. 4) , суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з Відповідача слід стягнути: 20923.31 грн. - заборгованість по кредиту, 4676,35 грн. - проценти за користування кредитом, та 500,00 грн. - штрафу (фіксована складова); 1279.98 грн. - штраф (процентна складова), а разом 27379,64 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати сплачені за подання позову, а саме в розмірі 273,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved