Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] у травні 2019 р. звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивує тим, що з 04.03.2011 р. вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Гощанського районного суду Рівненської області розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказаним рішенням суду вирішено місце проживання дитини з матір`ю та зобов`язано відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час сину [PERSON] 7 років, він активний і творчий, відвідує гуртки, зокрема художню школу та музичну школи, які є платними. Доводиться купувати новий одяг, бо дитина росте, потребує якісного харчування та різноманітного раціону. Вона сприяє фізичному, культурному та фізичному розвитку дитини. Переконана, що відповідач також повинен забезпечувати нормальне життя дитині, брати активну участь у його розвитку, у тому числі шляхом сплати аліментів у більшому розмірі. Вказує, що відповідач є засновником адвокатського бюро «Тараса Дубича», активно займається адвокатською діяльністю з 2008 року, є адвокатом безоплатної вторинної правової допомоги. Усі ці види діяльності є прибутковими та приносять йому доходи. Вважає, що відповідач має можливість і зобов`язаний збільшити свій вклад в утримання їх сина [PERSON] , адже розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Просить збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 09.04.2015 р. та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 20.05.2019 р. позов залишено без руху. 21.06.2019 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження. У відзиві на позов відповідач вказує, що позивачем у позові на підставу збільшення розміру аліментів не вказано, що стан здоров`я чи матеріальне становище дитини погіршилося, не вказано що платник аліментів має доходи, які дозволяють йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це визначено рішенням суду від 09.04.2015 р.; не вказано в який спосіб змінилося матеріальне становище платника аліментів відповідача по справі. Відповідач немає доходів, про які вказує позивачка, згідно довідки про доходи №173 від 06.08.2019 р. [PERSON] працює в ССВК «Селянський ліс» за основним місцем роботи на посаді юриста, його доходи становлять 4173 грн., він практично не займається адвокатською діяльністю, частину доходу отримує в натурі. За рахунок своїх власних заощаджень, окрім сплати аліментів, всі додаткові витрати, які пов`язані з навчанням сина у школі (купівля шкільного приладдя, оплата харчування, гуртки) відповідач здійснює самостійно та регулярно в повному обсязі. Він купує сину одяг та взуття, опікується його здоров`ям (лікування зубів, здійснення медичних щеплень, купує ліки у разі хвороби), займається оздоровленням сина (купує путівки на море), практично з кожної п`ятниці по вечір неділі кожного тижня забирає сина до себе і в цей час повністю його утримує. Вказує, що позивака зареєстрована приватним підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність. Виходячи із вимог закону про рівність прав батьків, щодо утримання дитини, того розміру аліментів, який сплачуюється на сьогодні в розмірі 50 % прожиткового мінімуму доходів на дитини відповідного віку в розмірі 1050 грн. на місяць та повного утримання сина щодо додаткових витрат передбачених ст. 185 СК України, відповідач повністю виконує свої батьківські обов`язки в добровільному порядку сплачує аліменти, виходячи із збільшення розміру згідно закону. У зв`язку з цим, оскільки позивачка отримує від відповідача аліменти на утримання сина не менше гарантованого розміру, передбаченого Сімейним Кодексом України, а стягнення аліментів у розмірі по 3500 грн. не доведено, то підстави для задоволення позову відсутні, просить в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що її дохід складає близько 6000 грн. на місяць. Не заперечує участі відповідача про несення фактичних витрат на утримання дитини, зокрема купівлю зошитів згідної шкільної програми, одягу, взуття, та добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дитини. На даний час дитина не відвідує гуртки через завантаженість шкільною програмою. Пояснює, що їй відомо про реальні доходи відповідача зі слів самого відповідача, зокрема про будівництво ним будинку. Крім того, купуючи влітку дитині речі, відповідач пояснив позивачці, що вказані кошти він зараховує в рахунок аліментів. Пояснює, що на даний час існує заборгованість по сплаті аліментів, близько 30000 грн., у зв`язку з пред`явленням нею виконавчого листа до примусового виконання. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала відзив на позов та пояснила, що відповідач має офіційне місце роботи, про що подано довідку про доходи. Вказала, що відповідач час-від-часу здійснює адвокатську діяльність, яку він на даний час не припинив, і і має від неї деякі заощадження. Відповідач купує дитині усе необхідне, бере участь в оздоровленні дитини, забезпечуючи гармонійний розвиток, несе додаткові витрати на оплату гуртків. Щодо заборгованості по аліментах, то представник відповідача пояснила, що на даний час відповідач звернувся до державного виконавця про надання роз`яснень з цього приводу. Пояснює, що ні матеріальний, ні сімейний, ні стан здоров`я платника аліментів, стягувача та дитини не змінився. Навпаки, матеріальний стан відповідача змінився, його доходи зменшилися, про що свідчить довідка про доходи з його основного місця роботи. Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 09.04.2015 р. у цивільній справі №557/331/15-ц розірвано зареєстрований шлюб між сторонами; неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13.03.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1000 грн. до 3500 грн. щомісячно, посилаючись на покращення матеріального стану відповідача, зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на дитину; подорожчанням цін та інфляційних процесів в державі. У судовому засіданні позивачка пояснила, що її місячний дохід від підприємницької діяльності становить близько 6000 грн. на місяць, однак жодних належних та допустимих доказів щодо вказаної обставини до суду нею не подано, відповідачем не заперечувалося та не спростовано. Згідно з поданою відповідачем довідкою про доходи №173 від 06.08.2019 р., він працює на посаді юриста ССВК «Селянський ліс», його дохід за лютий-липень 2019 р. складає 23160,15 грн. Крім того, як пояснила представник відповідача в судовому адвокат Кохана О. відповідач [PERSON] адвокатську діяльність не припиняв. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17. Разом з тим, із наданих відповідачем квитанцій вбачається, що аліменти ним сплачуються, крім того, він ще купує сезонний одяг та взуття дитині, сплачує кошти на шкільні потреби, лікування та оздоровлення дитини, що позивачкою не заперечується, тобто відповідач фактично несе витрати по утриманню дитини у розмірі більшому ніж було визначено судом, що свідчить про покращення його матеріального стану та можливість і надалі сплачувати аліменти в більшому розмірі. За наведеного, враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде сприяти забезпеченню розвитку дитини, яку відповідач зобов`язаний утримувати, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наявності доведених підстав для збільшення стягнутого судом розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина з 1000 грн. до 1800 грн. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. роз`яснено, що у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Отже, судом з`ясовано фінансову можливість платника аліментів у понесенні таких витрат, дохід отримувача аліментів та її можливість утримувати дитину. Джерелом доходів відповідача є заробітна плата, яка відповідно до довідки №173 від 06.08.2019 р. ССВК «Селянський ліс» становила 4173 грн. в місяць. Представник відповідача адвокат Кохана О.О. в судовому засіданні пояснила, що даних про припинення адвокатської діяльності відповідачем [PERSON] немає. Крім того, позивачкою не доведено, а судом не встановлено перебування у власності як позивачки так і відповідача майна; даних про припинення здійснення відповідачем адвокатської діяльності. За таких обставин, для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідним є збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина, визначивши їх розмір у 1800 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати вимогам сімейного законодавства із врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік".

Outcome: approved