Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] \~звернулась до\~суду із\~позовом,\~в якому\~просить змінити\~розмір аліментів,\~визначених рішенням\~Залізничного районного\~суду м.\~Львова від\~09.08.2016\~року на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~до 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку.\~Заявлені позовні\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що заочним\~рішенням Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від\~09.08.2016\~року у\~справі №\~462/2982/16-ц\~ухвалено стягувати\~з позивача\~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~ј частки\~від заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 30\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно до\~його повноліття,\~починаючи з\~27.95.2016\~року.\~Однак,\~наголошує,\~що при\~визначенні судом\~розміру аліментів\~не враховано,\~що на\~його утриманні\~перебувають ще\~двоє неповнолітніх\~дітей \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~і [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~відомості про\~яких позивач\~навмисно приховала\~від суду.\~Окрім того,\~на даний\~час змушений\~проживати на\~тимчасово окупованій\~території (м.\~Красний Луч,\~Луганська область),\~оскільки на\~його утриманні\~знаходяться непрацездатні\~батьки,\~які за\~станом здоров`я\~не можуть\~виїхати із\~зони АТО.\~Позивач працює\~лікарем-гінекологом\~в ДУ\~«Луганській міській\~багатопрофільній лікарні\~№ 2»\~та отримує\~середньомісячну заробітну\~плату,\~яка у\~перерахунку за\~офіційним курсом\~НБУ гривні\~до російського\~рубля становить\~4\~302,88\~грн.\~Оскільки ј\~частки від\~заробітку (доходу)\~позивача є\~значною сумою\~та із\~врахуванням того,\~що на\~його утриманні\~також перебувають\~двоє неповнолітніх\~синів та\~батьки похилого\~віку просить\~позов задоволити.\~ Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 20.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. 03.12.2020 року ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та з метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України призначено підготовче судове засідання у справі. 08.12.2020 року відповідачем [PERSON] на адресу суду подано відзив на позовну заяву та 20.01.2021 року заперечення на відповідь на відзив, у яких проти позову заперечила та просить в такому відмовити, оскільки заявлені вимоги позивача є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Зокрема, звертає увагу на те, що позивач, покликаючись, що ј частка від заробітку (доходу) розміру аліментів значна для нього сума, враховуючи, що на його утриманні знаходяться також непрацездатні батьки та двоє неповнолітніх дітей, не повідомив суду той факт, що його батьки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є особами пенсійного віку та проживаючи на території ЛНР отримують пенсію, крім того, мають на праві приватної власності велику кількість нерухомого та рухомого майна, на підтвердження чого до відзиву долучено витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно не потребують додаткового утримання позивачем. Щодо твердження позивача про те, що з ним проживають та знаходяться на його утриманні двоє неповнолітніх дітей зазначає, що шлюб із матір`ю неповнолітніх синів позивача, [PERSON] , рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області розірвано ще у 2013 році, питання визначення місця проживання дітей вказаним рішенням не вирішувалось. При цьому, у 2014 році [PERSON] виїхала до Федеративної Республіки Німеччина і в Україну не поверталась. В той же час, позивач із заявою про стягнення аліментів на неповнолітніх синів не звертався впродовж семи років і не заперечує, що таких не отримує, що свідчить про те, що майновий стан позивача протягом всього часу дозволяв йому самостійно нести всі витрати з утримання дітей, і одночасно вказує, що сплата аліментів у розмірі ј на сина [PERSON] є непосильною ношею для його матеріального стану. Крім того, твердження позивача про те, що він завжди піклувався про добробут сім`ї та надавав грошові кошти на утримання сина [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки з червня 2015 року вони з позивачем не проживали разом, і при цьому, незважаючи на те, що вона звернулась до суду про стягнення аліментів 27.05.2016 року, сплачувати такі позивач почав лише з жовтня 2017 року, вихованням дитини не займається, за 5 років позивач жодного разу не бачився з сином, хоча неодноразово перебував на підконтрольній Україні території. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 29.12.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що факт проживання неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] підтверджується наданою до позовної заяви довідкою про склад сім`ї. Тому, при визначенні розміру аліментів необхідно перш за все враховувати права всіх трьох неповнолітніх дітей позивача, а при сплаті аліментів у розмірі ј від доходу позивача на сина, [PERSON] , двоє інших дітей можуть недоотримувати того матеріального забезпечення, на яке мають право. Зазначає, що з приводу стягнення аліментів на неповнолітніх синів, [PERSON] та [PERSON] позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, однак у видачі такого було відмовлено, оскільки не вдалось встановити місце проживання боржника. На даний час у суді знаходиться позовна заява про стягнення аліментів на неповнолітніх синів. Крім того, позивачем не заперечується наявність в його батьків власних авто та нерухомості, однак звертає увагу на те, що таке майно знаходиться на непідконтрольній Україні території, тому не становить будь-якої цінності і наявність у них такого не виключає необхідність позивача у догляді батьків, при цьому, у зв`язку із отриманням мінімальної заробітної плати, намагаючись забезпечити належне матеріальне утримання батьків та неповнолітніх дітей, змушений шукати тимчасові заробітки. Заперечення ж відповідача зводяться до нерозуміння нею складної життєвої ситуації осіб, які вимушені залишатись на окупованій території та особистою образою відповідача. Просить позов задоволити, оскільки на даний час надавати матеріальну допомогу на неповнолітнього сина, [PERSON] у попередньо встановленому судом розмірі у позивача не має можливості. Ухвалою суду від 29.12.2020 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено, та постановлено проводити розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із представником позивача. Представник позивача, у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов та відповідь на відзив на позовну заяву підтримала в повному обсязі, пояснила, що у позивача на утриманні, окрім неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу позивача. Відповідач, звертаючись до суду у 2016 році із позовом про стягнення аліментів на неповнолітнього сина, [PERSON] , приховала від суду даний факт, відтак стягненням ј частки від заробітку (доходу) позивача аліментів порушуються права двох інших неповнолітніх синів позивача, які проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Доповнила, що колишня дружина позивача виїхала за кордон та на даний час позивач отримує від неї аліменти у розмірі 1/3 частки від її заробітку на користь двох неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] . Просить позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні підтримала подані нею відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив. Додатково доповнила, що у позивача була наявна заборгованість зі сплати аліментів близько 42\~000 грн., які сплатив одним платежем, що свідчить про спроможність позивача сплачувати аліменти у встановленому судовим рішенням розмірі ј частки від його доходу на неповнолітнього сина, [PERSON] , крім того має у наявності на території ЛНР нерухоме майно. При цьому, аліменти сплачує лише на неповнолітнього сина, [PERSON] , оскільки як встановлено, на двох неповнолітніх синів, [PERSON] та [PERSON] отримує аліменти від колишньої дружини у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), із заявою про стягнення яких звернувся лише через 7 років після переїзду колишньої дружини до Німеччини. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2016 року ухвалено стягувати із [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~працюючого лікарем\~у Краснолуцькому\~перинатальному центрі,\~в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 27.05.2016 року. Згідно свідоцтва про народження від 12.08.2004 року серія [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено запис за № 732 та свідоцтва про народженння від 08.04.2009 року серія [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено запис № 364. Батьками дітей зазначено [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 02.07.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 27.09.2020 року (записи вчинено російською мовою) за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 також зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до вимог\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України\~"Про\~державний бюджет\~України на\~2020\~рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком до 6 років з\~1 січня 2020 року 1 779 гривень, з 1 липня 1 859 гривень, з 1 грудня 1 921 гривень. Законом України\~"Про\~державний бюджет\~України на\~2021\~рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком до 6 років з\~1 січня 2021 року 1 921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Як вбачається із заявлених позовних вимог, [PERSON] просив суд змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2016 року у розмірі ј від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 27.05.2016 року до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, позивач звертаючись до суду із позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів посилається на те, що окрім неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на його утриманні також знаходяться неповнолітні діти від іншого шлюбу, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та непрацездатні батьки, на підтвердження чого долучено довідку про склад сім`ї. Окрім того, зазначає, що його середньомісячний дохід у перерахунку за офіційним курсом НБУ із російських рублів на гривні складає близько 4\~302,88 грн. Так, з аналізу статті 192 СК України вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів суд повинен з`ясовувати чи змінився сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у раніше встановленому розмірі. Як встановлено\~із системи\~документообігу Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова позивач\~ [PERSON] \~23.06.2017\~року звернувся\~до суду\~із заявою\~про перегляд\~заочного рішення\~Залізничного районного\~суду м.\~Львова від 09 серпня 2016 року у цивільній справі № 462/2982/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись, зокрема і на те, що судом при винесенні вказаного заочного рішення судом не враховано, що на його утриманні знаходиться ще двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 серпня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів залишено без задоволення. Надалі заочне рішення у справі № 462/2982/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у загальному порядку позивачем не оскаржувалось. З наведеного вбачається, що з часу ухвалення Залізничним районним судом м. Львова заочного рішення у справі № 462/2982/16-ц про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини та перегляду судом даного заочного рішення сімейний стан позивача не зазнав змін. Окрім того, в ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено позивачем, що витрати на утримання неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] також несе колишня дружина позивача, [PERSON] , зокрема позивач отримує аліменти на неповнолітніх синів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) [PERSON] . Покликаючись у позовній заяві на те, що на утриманні позивача знаходяться також його непрацездатні батьки, які є особами похилого віку, позивачем долучено до матеріалів довідку про склад сім`ї та медичні довідки, однак такі не можуть бути взяті до уваги судом як належні та допустимі докази на обґрунтування заявлених позивачем обставин, оскільки не містять жодної інформації про те, що позивач несе витрати на їх утримання чи що вони потребують матеріального утримання, окрім того, довідка про склад сім`ї свідчить лише про те, що такі особи зареєстровані за адресою місця проживання позивача, однак не може бути безумовним підтвердженням їхнього фактичного проживання за вказаною адресою. В матеріалах справи також відсутні і будь-які відомості на підтвердження погіршення у позивача майнового стану з часу ухвалення Залізничним районним судом м. Львова рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі ј частки від його заробітку (доходу). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, беручи до уваги, що позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами не доведено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку із тим, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх синів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. Відтак, суд приходить до переконання, що призначений рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2016 року розмір аліментів відповідає вимогам встановленим ст. 183 СК України і зменшення такого розміру аліментів на малолітнього сина [PERSON] без належного підтвердження погіршення матеріального становища позивача суперечитиме інтересам дитини. Наявність у позивача також двох неповнолітніх дітей не звільняє його від обов`язку утримання іншої дитини. Зокрема, як зазначає Верховний Суд у постанові № 565/2071/19 від 16.09.2020 року батьки не мають компенсовувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не звільнений від обов`язку утримувати свою малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , при цьому обставини, на які позивач покликається як на підстави зменшення розміру аліментів мали місце станом і на день присудження аліментів, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed