Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якому зазначив, що 07.05.2010 року померла мати позивача та відповідача - [PERSON] і відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться в селі Скопіївка Добровеличківського району Кіровоградської області по вулиці Зарічна ,1. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори . Відповідач не бажає приймати спадщину. Однак, коли постало питання про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовила у вчиненні вказаної нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. За життя, [PERSON], не зверталася до реєстраційного органу з питанням державної реєстрації права власності на нерухоме майно та не отримувала відповідних правовстановлюючих документів, що позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на спадщину в позасудовому порядку. Позивач та його представник в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та обґрунтували їх обставинами, викладеними в позовній заяві . [PERSON] додав, що спірний будинок був придбаний його матір'ю в 60-х роках у [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу. Однак, вказаний правочин у письмовій формі не укладався. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, доказів про наявність поважних причин своєї неявки, відзиву та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав . Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Подали заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечують . Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши заяви по суті спору, письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . З довіди № 615 від 11.07.2017 року виданої виконкомом Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що власником житлового будинку за адресою вулиця Зарічна (Радянська), 1 село Скопіївка Добровеличківського району Кіровоградської області згідно погосподарської книги 2001-2005 років № 8 , особовий рахунок № 366 була [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З архівної довідки № 10 від 18.01.2018 року, виданої КП " Благовіщенське МБТІ", встановлено, що право власності на будинок за адресою : село Скопіївка Добровеличківського району Кіровоградської області, вулиця Зарічна, 1 за архівними даними реєстрових книг КП "БМБТІ" станом до 01.01.2013 року не зареєстровано ( а.с. 13 ). З усних пояснень позивача, встановлено, що спірний житловий будинок придбаний [PERSON] в 60-х роках у [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу. Однак, вказаний правочин у письмовій формі не укладався. Стороною позивача не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б вказували на час набуття [PERSON] права власності на спірний житловий будинок та на спосіб набуття такого права . Не заявлялося клопотань про витребування таких доказів . Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ч.1 ст.45 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Згідно ч.1 ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно ст.48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом . Згідно ст. 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення . З огляду на ті обставини, що [PERSON] під час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку не дотрималася вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного правочину, тому вказаний договір є недійсним з моменту його укладення та не створює юридичних наслідків . Таким чином, суд вважає, що стороною позивача не доведено факту набуття [PERSON] у визначений законом спосіб права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що знаходяться в селі Скопіївка Добровеличківського району Кіровоградської області по вулиці Зарічній ( Радянській),1. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2666, встановлено, що [PERSON] померла 07.05.2010 року. Її спадкоємцями за заповітом та за законом першої черги є : син - [PERSON], син [PERSON] та донька - [PERSON]. Остання відмовилася від своєї частки на користь [PERSON] Спадщина, яка складається із земельної ділянки розміром 4,58 га, що знаходиться на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-КР № 027740, була успадкована [PERSON] та [PERSON] При цьому останнім успадковано 2/3 частки у спадковому майні . Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті . З огляду на ті обставини, що [PERSON], за життя, не набула у визначений законом спосіб права власності на спірне нерухоме майно, воно не ввійшло до складу спадщини, а тому позивач, як спадкоємець, не має права на нього . З огляду на вказане, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити . На підставі ст.ст. 45,47,48,59,227 ЦК УРСР, ст. 1218 ЦК України,

Outcome: dismissed