Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи тим, що вона з відповідачем з 03.05.2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народилася дитина, дочка - [PERSON] , [INFO] . Разом сторони не проживають з січня 2020 року. Відповідач офіційно працює в Україні. В добровільному порядку відповідач не надає кошти для утримання дитини. Дитина перебуває повністю на утриманні позивачки, і їй важко одній утримувати дитину, оскільки на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Відповідач має можливість утримувати дитину, так як працює і отримує доходи, є працездатний, інших дітей на утриманні не має, сплачувати аліменти. Тому позивач просила суд стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини в твердому грошовому розмірі по 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання в розмірі по 1200 грн. 27 лютого 2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому позовну вимогу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнав частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 50відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, стосовно стягнення аліментів на утримання дружини просив суд відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 03 травня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 03 травня 2019 року (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 вересня 2018 року (а.с.8). Відповідач хворіє в результаті чого звертався за медичною домомогою (а.с.30, 31, 32, 33). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" ст. 182 ч.2 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку у зв`язку із чим не працює, отримує державну соціальну допомогу щомісячно в розмірі 860 грн., зважаючи на стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, молодим за віком, за твердженням позивача він працює за кордоном, однак доказів про його доходи суду не представлено, а також враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси самої малолітньої дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати із [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердому грошовому розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, та аліменти на утримання позивачки на період перебування у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною - [PERSON] по 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час постановлення рішення саме для забезпечення прав малолітньої дитини та матері дитини в даній справі. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 28 січня 2020 року. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно оригіналу квитанції №01283 від 22.01.2020 року, [PERSON] проведено оплату адвокату Юрчаку В.В. за складання позовної заяви в розмірі 900,00 грн. (а.с. 9). А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 900 грн. 00 коп. витрат за надання правової допомоги. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 840 гривні 80 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial