Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 4,4398 га кадастровий номер [NUMBER] із цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області та право власності на сільськогосподарські угіддя, розміром 1,5451 умовних кадастрових гектарів, які розташовані на землях колишнього КСП «Мир» Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області, в порядку спадкування, після смерті матері [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що за життя її матір [PERSON], відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», набула право на земельну ділянку, розміром 6,59 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Мир» у селі Виноградне Токмацького району Запорізької області, яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Потім [PERSON] замовила виготовлення технічної документації для отримання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку замість сертифікату. В Державному земельному кадастрі була зареєстрована земельна ділянка 4,4398 га, кадастровий номер [NUMBER] із цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Однак сам державний акт на право приватної власності на земельну ділянку матір позивача не отримала через хворобу. Також, до земельної ділянки були включені сільськогосподарські угіддя розміром 1,5451 умовних кадастрових гектарів, які теж знаходяться на території Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області. [PERSON] померла [INFO] року в м. Окниця, Республіки Молдова, перебуваючи у позивача в гостях. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно. Позивач звернулась до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на майно. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує право позивача на спадкування та набуття права власності на земельну ділянку, за захистом якого позивач змушена звернутись до суду, адже в позасудовому порядку їх захистити не можливо. В судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, позов просив задовольнити. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого Республікою Молдова від 19.07.2011 року, запис № 77. Згідно з довідкою № 141/06-10 від 17.10.2011, виданою виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області, [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS]. [PERSON] за життя, а саме 05.12.1996 року, склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Виноградненської сільської ради народних депутатів Токмацького району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 108, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 281(2011), [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO],є єдиною спадкоємицею майна. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину. Родинні відносини [PERSON] та позивача підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 08.12.1958, та свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 27.05.1989. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме на: земельну ділянку площею 4,4398 га кадастровий номер [NUMBER] із цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області. сільськогосподарські угіддя, розміром 1,5451 умовних кадастрових гектарів, які розташовані на землях колишнього КСП «Мир» Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області, на підставі сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) виданого Токмацькою районною державною адміністрацією на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації № 454 від 04.09.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 24 лютого 1997 року за [NUMBER] Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відповідно Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Мир» серії [NUMBER]. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України. Відповідно до інформаційного листа міжрайонного управління Держгеокадастру у Токмацькому районі та м.Токмак від 25.07.2017, [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Мир» серії [NUMBER], зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів під № 93 від 24.02.1997, на підставі якого в Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка площею 4,4398 га, кадастровий № [NUMBER] із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої значиться [PERSON] Розмір сільськогосподарських угідь, включених за цим сертифікатом, але не зареєстрованим в ДЗК складає 1,5451 умовних кадастрових гектарів. Спадкодавець [PERSON] за життя замовила виготовлення технічної документації для отримання Державного акту на право приватної власності на землю, але не отримала Держаний акт на право власності на земельну ділянку через хворобу. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Судом встановлено, що спір виник в зв'язку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Відповідно до положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених до них правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved