Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому зазначив, що 21 листопада 2005 року померла рідна сестра його дружини, [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку № 19 по вулиці Самійла Кішки у м. Запоріжжі, яку прийняли: сестра померлої, дружина позивача, [PERSON] та племінник померлої, [PERSON]. 22 вересня 2008 року померла дружина позивача, [PERSON], спадщину після смерті якої як спадкоємець за законом першої черги прийняв позивач, але оформити в позасудовому порядку не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що увійшло до кладу спадщини. Посилаючись на вказані обставини просив визнати за ним право власності на ? частину будинку № 19 по вул. Самійла Кішки у м. Запоріжжі. У судове засідання сторони по справі не з`явились, про місце, день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач та третя особа проти позову не заперечували, обставини викладені у позовній заяві визнали, просили суд розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ст.ст. 197, 224 ЦПК України у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи: [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ч. 3. ст. 1268, ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». \~\~\~\~\~\~\~\~Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. \~\~\~\~\~\~\~\~ Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Судом встановлено, що 21 листопада 2005 року померла, [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку № 19 по вул. Самійла Кішки (до перейменування назва вулиці- Корчагінська/Островського) у м. Запоріжжі, яка належала спадкодавцю на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Запоріжжя від 24 червня 1963 року. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] відсутні, тому спадщину, як спадкоємці другої черги за законом прийняли: рідна сестра померлої, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] та племінник померлої, [PERSON] (в порядку ч. 3 ст. 1266 ЦК України). Судом встановлено, що мати [PERSON], [PERSON], яка доводилась рідною сестрою [PERSON] померла 18 квітня 1962) року, тобто раніше [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду у справі № 334/2859/17 від 07 липня 2017 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину житлового будинку № 19 по вул. Самійла Кішки у м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, що заведена Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON]Д, копія якої міститься у матеріалах справи. 22 вересня 2008 року померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді ? частини будинку № 19 по вул. Самійла Кішки у м. Запоріжжі, яку вона прийняла але не оформила після смерті рідної сестри, [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, у встановленому законом порядку прийняв її чоловік, [PERSON]. Донька, померлої [PERSON], [PERSON], спадщину після смерті матері не прийняла. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, що заведена Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], копія якої міститься у матеріалах справи. Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину виданою Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 01 березня 2017 року за № 370/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини, [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів. Суд приходить до висновку, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що увійшло до складу спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] не є перешкодою для задоволення позовних вимог. Беручи до уваги, наявність у позивача права на спадкування після смерті дружини, прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день її смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний позивачем спосіб захисту повністю узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved