Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2010 року між позивачем та відповідачем, був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № ВС/9867071, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER]. 17.10.2010 року о 00 год. 00 хв., в м. Києві по проспекту Порика,7в відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н [NUMBER], не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON] що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальні збитки. Зазначає, що відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 28.04.2011 року вищезазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON] Вказує, що транспортний засіб «Ніссан», д.н. [NUMBER], був застрахований в ТДВ «Страхова компанія «Провідна», згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 5658852. 26.11.2010 року до ТДВ «Страхова компанія «Провіта», звернулась [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ «Страхова компанія «Провіта», згідно видаткового касового ордеру від 24.12.2010 року, виконала своє зобов'язання, сплативши суму страхового відшкодування своєму страхувальнику [PERSON], відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 5658852, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу «Ніссан», д.н. [NUMBER]. ТДВ «Страхова компанія «Провіта» направила на адресу позивача претензію на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу від 29.05.2013 року. У зв'язку з вищевказаною претензією, позивачем був проведений розрахунок фізичного зносу транспортного засобу «Ніссан», д.н. [NUMBER], станом на 16.11.2010 року. 20.09.2013 року позивачем на підставі претензії ТДВ «Страхова компанія «Провідна» від 29.05.2013 року та розрахунку фізичного зносу автомобіля станом на 16.11.2010 року, було складено страховий акт № ДКЦВ-6546. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 3008 грн.36 коп., що підтверджується платіжним дорученням №16833 від 23.09.2013 року. В зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідно до підпункту 38.1.1. ґ) ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, змушений був звернутись до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування та судові витрати. Представник позивача в судове засідання 16.05.2017 року не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив задоволити позов повність з підстав викладених в ньому та проводити розгляд справи у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій він не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з постанови Подільського районного суду м. Києва від 28.04.2011 року 17.10.2010 року о 00 год. 00 хв., в м. Києві по проспекту Порика, 7в відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н [NUMBER], не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON] що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальні збитки (а.с.9). Крім того, ДТП сталась з вини відповідача, що підтверджується вищезазначеною постановою, згідно якої останній визнаний винним у вчиненні зазначеної ДТП та на нього накладено адміністративне стягнення. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ПАТ «СК «Українська страхова група» та відповідачем [PERSON], 28.02.2012 року 01.06.2010 року був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № ВС/9867071, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.10). Крім того, транспортний засіб «Ніссан», д.н. [NUMBER], був застрахований в ТДВ «Страхова компанія «Провідна», згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 5658852. 26.11.2010 року до ТДВ «Страхова компанія «Провіта», звернулась [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ «Страхова компанія «Провіта», згідно видаткового касового ордеру від 24.12.2010 року , виконала своє зобов'язання, сплативши суму страхового відшкодування своєму страхувальнику [PERSON], відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 5658852, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу «Ніссан», д.н. [NUMBER]. ТДВ «Страхова компанія «Провіта» направила на адресу позивача претензію на виплату ( страхового ) відшкодування в порядку регресу від 29.05.2013 року. У зв'язку з вищевказаною претензією, позивачем був проведений розрахунок фізичного зносу транспортного засобу «Ніссан», д.н. [NUMBER], станом на 16.11.2010 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 20.09.2013 року позивачем на підставі претензії ТДВ «Страхова компанія «Провідна» від 29.05.2013 року та розрахунку фізичного зносу автомобіля станом на 16.11.2010 року, було складено страховий акт № ДКЦВ-6546. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 3008 грн.36 коп., що підтверджується платіжним дорученням №16833 від 23.09.2013 року(а.с.16). Відповідно до вимог ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (п.п. "ґ" п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 цього Закону). Відповідно до п.п. «ґ» п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право вимагати від страхувальника в порядку зворотної вимоги стягнення сплаченого страхового відшкодування. У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що оскільки в ході судового розгляду встановлено, що шкоду внаслідок вищезазначеної ДТП заподіяно з вини відповідача, позивачем на користь постраждалого у ДТП, як власника пошкодженого у вищезазначеній ДТП автомобіля сплачено страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 3 767 гривень 36 копійок, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3 008 гривень 36 копійок обґрунтовані, знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378 гривні (а.с.4). На підставі викладеного та

Outcome: approved