Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ « Приватбанк» в листопаді 2013 року звернувся до суду із позовом до відповідачів в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором К2НСGА00000125 від 23.11.2007 року, в розмірі 196707,16 [Долар США] , що за курсом 7.94 відповідно до службового розпорядження N від 07.11.2013 року складає 1571690.18 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 43.60 м2. житловою площею 26.80 м2,:що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки К2НСGА00000125 від 26.11.2007 р.) Публічним Акціонерним Товариством Комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме маймо, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативі правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того позивач просить ухвалити рішення про виселення відповідачів, які зареєстровані та або проживають у квартирі , що є предметом іпотеки за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач вказує , що відповідно до укладеного договору № К2НСGА00000125 від 23.11.2007 року [PERSON] до 23.11.2027 року отримала кредит у розмірі 91000.00 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості кредитом з кінцевим терміном повернення 23.11.2027 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (шомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, відсотками, комісієюю. а також інші витрати. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створенного в забезпечення простроченної заборгованності позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом 07.11 .2013 року має заборгованість - 196707,16 (Долар США ), яка складається з наступного: 91004.26 Долар США - заборгованість за кредитом; 37797.75 Долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9582,30 Долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом: 48426.04 Долар СІІІА - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31.24 Долар США- штраф (фіксована частина). 9365.52 Долар США - штраф (процентна складова). В підтвердження наявності заборгованості позивач послався на наданий до позову розрахунок . Позивач вказує, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ « ПриватБанк» та відповідачі 26.11.2007 року уклали договір іпотеки №№ К2НСGА00000125 згідно з яким надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43.60 м2. житловою площею 26.80 м2. яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки, дорівнює 731088 грн. 50 коп. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає , що реєстрація осіб у предметі іпотеки з порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Позивач посилається на те, що згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок ти житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, а тому позивач вважає, що відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. В ході розгляду справи представник позивача позов підтримав та просив його задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, пославшись на те, що відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто на корить ПАТ КБ « Приватбанк» заборгованість по укладеному кредитному договору у розмірі 108 677,22 доларів США, що по курсу НБУ становить 866157,45 грн. На підставі даного рішення Солом`янським районним судом м. Києва 01.08.2012 року виданий виконавчий лист та в подальшому державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві виданий виконавчий лист та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника. Представник відповідача вважає , що наявність рішення суду про стягнення заборгованості та наявність виконавчого провадження виключає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того послався на те, що в спірній квартирі [ADDRESS] постійно проживає та зареєстрована малолітня [PERSON] [INFO] , тому звернення стягнення на дану квартиру порушить ії права. При цьому також вказав на те, що з 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки прямо суперечать нормам даного Закону. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]в судове засідання , будучи повідомленими належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з`явились, у зв`язку із чим судом ухвалено про розгляд справи у їх відсутність. Представник третьої особи- Служби у справах дітей Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, залученої до участі у справу за клопотанням представника відповідача, проти позову заперечувала, пославшись на те, що внаслідок задоволення позову, будуть порушені права малолітньої [PERSON] [INFO]. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Встановлено , що 23.11.20007 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладений Кредитний договір № К2НСGА00000125 відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 91000.00 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості кредитом з кінцевим терміном повернення 23.11.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 26.11.2007 року уклали договір іпотеки № К2НСGА00000125 згідно з яким надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43.60 м2. житловою площею 26.80 м2. яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла від 19.02.2003 року, зареєстрованого КП « Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна 18.03.2003 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки, дорівнює 731088 грн. 50 коп. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом 07.11 .2013 року має заборгованість - 196707,16 (Долар США ), яка складається з наступного: 91004.26 Долар США - заборгованість за кредитом; 37797.75 Долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9582,30 Долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом: 48426.04 Долар СІІІА - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31.24 Долар США- штраф (фіксована частина). 9365.52 Долар США - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. Для забезпечення погашення заборгованості, що утворилась перед банком, позивач звернуся до суду із позовом у якому просить звернути стягнення на належну відповідачам квартиру та виселити останніх із займаного жилого приміщення. З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2013 року позивачем на адресу відповідачів надсилалась досудове вимога у якій попереджалось відповідачів про необхідність виконання взятих зобов`язань та подальшого звернення на предмет іпотеки. Відповідно до довідки форми № 3 виданої 26 лютого 2014 року Центром обслуговування споживачів № 2 КП Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» в квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими відповідачі , а також малолітня [PERSON],[INFO]. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Отже, зважаючи на те, що квартира відповідачами передана в забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] по поверненню отриманого кредиту від позивача в іноземній валюті, беручи до уваги , що договір по якому отримані кредитні кошти є споживчім, враховуючи, що позивачем не доведено наявність у власності відповідачів іншого нерухомого майна, суд вважає, що дія даного Закону поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст.5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі , крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність. Отже, зважаючи ,що Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в даному випадку скасовує відповідальність відповідачів, суд вважає, що до даних правовідносин його норми повинні бути застосовані. Таким чином зважаючи на дію мораторію щодо звернення стягнення на майно, що є забезпеченням кредитних зобов»язань у іноземній валюті, суд вважає, що у позові слід відмовити. При цьому щодо вимог відповідачів про виселення одночасно із зверненням стягнення на майно,то суд виходить з того, що на час розгляду вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених частиною 2 статті 40 Закону України « Про іпотеку» та частиною 3 статті 109 ЖК України щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, тому такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотеко держателя в розумінні вимог статті 3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed