Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до відповідача, за участю третьої особи, про стягнення аліментів на її користь на час навчання. В обргунтування позовних вимог зазначила про те, що вона народилася [INFO]. Відповідач по справі - [PERSON], являється її батьком. Після розірвання шлюбу між її батьками вона залишилася проживати з мамою, а батько виплачував аліменти на її утримання у розмірі 25% від усіх його доходів до її повноліття. 16.08.2015 року вона досягла повноліття, та на даний час продовжує навчатися у Київському національному університеті ім. Т. Шевченка. Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від його щомісячного доходу до закінчення навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився з тим, що відповідач повинен сплачувати аліменти на період навчання дитини, однак заперечував щодо заявного розміру, оскільки у нього на утриманні перебуває дружина, та ще двоє дітей, один із яких є інвалідом ІІ групи з дитинства. Не заперечував щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 600 грн. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів підтримала у повному обсязі, пояснивши при цьому що відповідач жодної участю у вихованні дитини та її утриманні не приймає, хоча його матеріальний стан дозволяє сплачувати заявлені позивачем аліменти. Суд, вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір"ю та навчається у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка ( а. с. 3, 4 - 5, 7, 8, 9). Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач офіційно працевлаштований, працює заступником директора з розвитку ТОВ "Транс-Аерохендлінг" та отримує заробітну плату в розмірі 7 458,97 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи відповідача. На утриманні відповідача перебуває [PERSON], [INFO], який являється інвалідом ІІ групи з дитинства, та малолітній [PERSON], [INFO] (47, 49, 50, 51, 52). Разом з тим, позивачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували матеріальне становище дитини, мати позивача - [PERSON], яка являється третью особою по справі, відмовилися надати інформацію про свої доходи посилаючись на заборону розголошення таких відомостей. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, а також з урахуванням положень Сімейного кодексу України, що обов"язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, суд вважає, що оскільки позивач продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі і потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, підручники, канцтовари, а відповідач, її батько, має можливість надавати їй матеріальну допомогу, однак враховуючи те, що на його утриманні перебувають ще неповнолітня дитина та інвалід ІІ групи з дитинства, т тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від всіх його доходів щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду 02.09.2015 року до 30.06.2018 року дня закінчення навчання. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України поскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial