Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В позові позивач посилаються на те, що 14.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. У липні 2013 року [PERSON], який є громадянином Республіки Болгарія, виїхав з України до Болгарії для подальшого постійного проживання, після чого за зазначеною адресою не з'являвся. [PERSON] проживав та на даний час зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. Доказом належності даної квартири є документи, що посвідчують право власності, а саме: договір дарування від 17.04.2007 року, договір дарування від 07.05.1998 року, довідки, що підтверджує власність житла, виданої Комунальним підприємством КП „Дирекція з обслуговування житлового фонду" структурний підрозділ ВСП „Індустріальний" від 03 липня 2013 року. На момент подання позовної заяви [PERSON] не проживає у вказаній квартирі більше одного року. Оскільки реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу як власнику даної квартири в повній мірі здійснювати її права власності відносно належного її майна, тому звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, оскільки їх неявка не перешкоджає всебічному розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] згідно договору дарування від 17.04.2007 року, договору дарування від 07.05.1998 року, довідки, що підтверджує власність житла, виданої Комунальним підприємством КП „Дирекція з обслуговування житлового фонду" структурний підрозділ ВСП „Індустріальний" від 03 липня 2013 року, належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї. Інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованими у належній позивачу квартирі, порушує її права та законні інтереси, порушує її права власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, передбачені ст. 319 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: : [ADDRESS]. оскільки у зазначеному житловому приміщені Відповідач не проживає, своїх речей там не зберігає, участі в оплаті житлового приміщення та комунальних послуг не приймає та не виявляє бажання проживати за своїм місцем реєстрації. На підставі викладеного та

Outcome: approved