Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, уточненою позовною заявою, на обґрунтування вказавши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] На даний час шлюб між нею (позивачкою) та відповідачем розірвано. Дитина проживає з позивачем, яка повністю матеріально утримує її та піклується про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді дитини не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Тобто, жодних стосунків вони не підтримують. Позивач зазначає, що має намір разом із донькою тимчасово виїхати за кордон для відпочинку та оздоровлення. Вважає, що така поїздка є необхідною для розвитку дитини, розширення її світогляду. Рахує, що відпочинок добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, а також сприятиме фізичному оздоровленню. Просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], до Російської Федерації на період з 20 липня 2015 року по 10 вересня 2015 року включно без згоди її батька [PERSON], а також дозволити позивачу або її офіційному представникові, без згоди батька оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України до Російської Федерації на той же період. До початку судового розгляду представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обємі, просить його задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Луцької міської ради у Волинській області в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема через розміщення оголошення в пресі. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час, шлюб між ними розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №029553 виданого 03.10.2010 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], 04.01.2001 року (а.с. 7), яка мешкає разом з матірю- позивачкою [PERSON] (а.с.8). Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і в нормах міжнародного права. Конвенцією про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним з питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. В частині 3\~статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"\~закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 3\~ст. 313 ЦК України\~фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2\~ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно із п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Звертаючись з позовом до суду позивачка [PERSON] просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон без дозволу батька дитини на період з 20 липня 2015 року по 10 вересня 2015 року включно, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що відповідач участі у вихованні доньки не бере, з ними не проживає, його точне місце перебування невідоме. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]А, дійсно тривалий час з позивачкою та неповнолітньою донькою не спілкується, участі у вихованні дитини не бере, матеріально не допомагає. Більше того, позивачці [PERSON] невідомо де на даний час проживає відповідач. А тому, отримати дозвіл відповідача на оформлення проїзних документів та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини не надається можливим. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON] за межі України на період з 20 липня 2015 року по 10 вересня 2015 року, без дозволу батька, а також надати дозвіл на виготовлення відповідного документу. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року,

Outcome: approved