Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 10.12.2010 року між публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (з 21.05.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого останній було надано кредит на загальну суму 1200,00 гривень з процентами за користування кредитом 36,00% річних в межах встановленого ліміту кредитування на платіжну картку з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання не виконала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 31.07.2018 року заборгованість перед позивачем становить 72276,54 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належно, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Встановлено, що між сторонами 10.12.2010 року укладено кредитний договір б/н, за яким АТ ПриватБанк зобовязувався надати грошовий кредит у сумі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків 36,00% річних на умовах та в строки визначених в умовах та правилах надання банківських послуг до повного погашення кредиту, а [PERSON] погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, передбачені договором. Свої зобовязання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 31.07.2018 року, утворилась заборгованість, яка згідно наданого розрахунку позивача, становить 72276,54грн., а саме: - \~ \~ \~ \~Заборгованість по кредиту 553,30 грн.; - \~ \~ \~ \~Сума заборгованості відсотків за користування кредитом 63487,99 грн.; - Сума заборгованості по комісії та пені за користування кредитом - 4317,32грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3417,93 грн. (процентна складова). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, у задоволенні вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) 500 грн. та 3417,93 грн. (процентна складова) слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання. Оскільки умови договору передбачають різні види цивільно-правової відповідальності (пеню та штраф) за несвоєчасне погашення заборгованості (за порушення строків внесення платежів), то одночасне застосування таких заходів відповідальності свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому вимоги щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1666,49 грн.

Outcome: partial