Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів у якому зазначав, що 26 грудня 2013 року між банком та приватним підприємством « Владі» був укладений договір кредитної лінії №26-15-23/13, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) , розмір суми максимального ліміту кредитування складає 3800000 грн з остаточним терміном повернення не пізніше 20 грудня 2016 року за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 19% річних. Банк виконав усі зобов*язання за кредитним договором, зокрема була відкрита кредитна лінія на загальну суму 3800000,0 грн, ПП »Владі» отримало вказаний кредит трьома траншами, проте останній умови кредитного договору не виконував та не погасив заборгованність по оплаті тіла кредиту та процентів. В якості забезпечення виконання зобов*язання за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 31 від 26 грудня 2013 року , відповідно до якого останній зобов*язався перед банком відповідати солідарно з ПП» Владі» за виконання зобов*язань за вказаним кредитним договором. Станом на 30 березня 2015 року заборгованність за кредитним договором складає 5091736,86 грн., яка складається з тіла кредиту-3800000,0грн ; заборгованості по процентам кредиту-472157,81 грн; заборгованості за сплачені комісійні послуги банку-12540 грн ; пені за кредитним договором-425617,64грн ; інфляційного збільшення за час прострочення-349149,21 грн ; 3% річних від суми заборгованості-32272,20 грн. Просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованність за кредитним договором у загальній сумі 5091736,86 грн та понесений судовий збір. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 9 червня 2015 року позовні вимоги задоволені . Стягнуто солідарно з приватного підприємства « Владі» та [PERSON] на користь банку заборгованність за кредитним договором в загальній сумі 5091736,86грн та судовий збір по 1827 грн з кожного. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 7 серпня 2015 року заява [PERSON] про перегляд заочного рішення залишена без задоволення. В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема вказує, що справа розглянута у його відсутність, про час та місце розгляду справи його повідомлено не було, що позбавило його можливості надати до суду першої інстанції свої заперечення, відсутні повноваження представника позивача і у зв*язку з проведенням АТО господарська діяльність ПП « Владі» повністю паралізована , що виключає покладення на нього відповідальності за порушення умов договору кредитної лінії , банк не мав прав нараховувати пеню тілу кредиту в сумі 365911,42 грн , пеню по процентам в сумі 58285,13 грн, пеню за несплачену комісійну винагороду в сумі 1421,09 грн. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвали нове рішення про відмову у задоволені позову. Відповідач ПП « Владі» не з*явився до суду апеляційної інстанції , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , а рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутої пені по процентам , пені за несплачену комісійну винагороду та зміні в частині визначення загальної суми за таких підстав . Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права, або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, заборгованості по процентам кредиту, несплачених комісійних послуг, збільшення заборгованості із застосуванням індексу інфляції та 3% річних, суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 553, 554 ЦК України поручителі несуть солідарну відповідальність в повному обсязі за своєчасне і повне виконання боржником зобов'язань. Судом встановлено , що 26 грудня 2013 року між банком та приватним підприємством « Владі» був укладений договір кредитної лінії №26-15-23/13, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами в сумі 2656532 грн, 480240 грн, 663228 грн.) , розмір суми максимального ліміту кредитування складає 3800000 грн з остаточним терміном повернення не пізніше 20 грудня 2016 року за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 19 % річних. Відповідно до п.2.1 договору кредитної лінії банк зобов*язується надати на умовах цього договору , а позичальник зобов*язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит та оплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах , визначених цим договором. Відповідно до п.п. 2.3.3, 5.3.10,7.2.1 ПП « Владі» зобов*язався здійснювати погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від діючого ліміту кредитування. Позичальник зобов*язався сплатити комісійні винагороди, передбачені цим договором та у випадку невиконання або неналежного виконання зобов*язань останній відшкодовує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період ,за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу з поверненням суми кредиту та/або від суми несвоєчасно сплачених комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом за кожен день прострочення. В забезпечення виконання вказаних зобов'язань 26 грудня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки , згідно якого поручитель зобов'язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання в повному обсязі зобов'язань боржника. Як убачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте останнім у порушення умов договору порушено умови погашення кредиту та відсотків , внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом , яку позивач станом на 30.03.2015 року визначив у розмірі 5091736,86 грн., у тому числі тіло кредиту-3800000,0 грн,заборгованність по процентам кредиту-472157,81 грн , несплачені комісійні послуги 12540грн., пеня по тілу кредиту-365911,42 грн., пеня по процентам-58285 грн., пеня за несплачену комісійну винагороду-1421,09 грн , інфляційне збільшення заборгованості-349149,21 грн. , три проценти річних від суми заборгованості-32272,20 грн. Таким чином, суд обґрунтовано стягнув з відповідачів в солідарному порядку прострочену заборгованість за кредитом -3800000,0грн, прострочену заборгованність по процентам кредиту-472157,81 грн , несплачені комісійні послуги 12540грн., інфляційне збільшення заборгованості-349149,21 грн. , три проценти річних від суми заборгованості-32272,20 грн. Разом з цим, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку пені про процентам та пені за несплачену комісійну винагороду , суд не врахував , що згідно з ч.2 Закону України від 2 вересня 2014року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до яких входило м. Краматорськ Донецької області -місце реєстрації відповідача [PERSON] та м. Слов*янськ Донецької області- місце проведення господарської діяльності ПП «Владі» . Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 -р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053. Встановлено, що позивачем було нараховано пеню по процентам за період з 11.04.2014 року по 29.03.2015 року в сумі 58285,13 грн; пеню за несплачену комісійну винагороду за період з 11.04.2014 по 29.03.2015 року в сумі 1421,09 грн. Таким чином, апеляційний суд вважає, що на вказані договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а у зв'язку з тим, що розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинене 5 листопада 2014 року Банк повинен був скасувати відповідачу вищенараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року по 4 листопада 2014 року. Усього пеня по процентам нарахована за період з 11.04.14 року по 29.03.2015 року у сумі 58285.13 грн . Пеня за період з 14.04.14 року по 04.11.2014 року складатиме 17256,49грн. Підлягає стягненню пеня по процентам за період з 11.04.2014 року по 13.04.2014 року та з 5.11.2014 року по 29.03.2015 року в сумі : 58285,13 грн - 17256,49 грн =41028,64 грн. Усього пеня за несплачену комісійну винагороду нарахована за період з 11.04.14 року по 29.03.2015 року у сумі 1421,09 грн . Пеня за період з 14.04.14 року по 04.11.2014 року складатиме 454,02 грн. Підлягає стягненню пені за несплачену комісійну винагороду : 1421,09 грн - 454,02 грн = 967,07 грн. Пеня по тілу кредиту вірно стягнута судом , оскільки вона нарахована позивачем за період з 29.12.2014 року по 29.03.2015 року, тобто після зупинення розпорядження КМУ від 30.10.2014 року. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду в частині розміру стягнутої пені по процентам , пені за несплачену комісійну винагороду та змінити в частині визначення загальної суми та стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача: прострочену заборгованість за кредитом -3800000,0грн, прострочену заборгованність по процентам кредиту-472157,81 грн , несплачені комісійні послуги 12540грн., інфляційне збільшення заборгованості-349149,21 грн. , три проценти річних від суми заборгованості-32272,20 грн., пеню по тілу кредиту за період з 29.12.2014 року по 29.03.2015 року в сумі 365911,42 грн., пеню по процентам в сумі 41028,64 грн. та пеню за несплачену комісійну винагороду в сумі 967,07 грн. , а всього 5074026,35 грн . Підставами для цього у відповідності п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Рішення суду в частині стягнення з відповідачів судового збору в розмірі по 1827 грн з кожного відповідає вимогам закону.

Outcome: partial