Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач ПАТ [PERSON] банк Аваль в особі Харківської обласної дирекції звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись на те, що відповідно до Генеральної кредитної угоди № 07-01-38-08 від 28 лютого 2008 року, між АТ [PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 010-2/07-01-0165-08, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 135\~ 000,00 дол. США зі сплатою 13,25 % процентів річних. Крім того, 26 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством [PERSON] Аваль, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство [PERSON] Аваль в особі Харківської обласної дирекції та [PERSON] укладено Кредитний договір № 010-2/07/1-340-07, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 129\~ 000,00 дол. США зі сплатою 12 % річних. В забезпечення виконання зобовязань, що виникають з Кредитного договору № 010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008 року, між АТ [PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено договір поруки № 12/02-02/0314 від 31 серпня 2010 року. В забезпечення виконання зобовязань, що виникають з Кредитного договору № 010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року, між АТ [PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено договір поруки № 12/02-02/0312 від 31 серпня 2010 року. Відповідачами порушуються їх обовязки, передбачені ст. ст. 525, 526 ЦК України, у звязку з чим утворилася заборгованість перед позивачем. Відповідно до уточненої позовної заяви, банк просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] Аваль в особі Харківської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008 року, укладеним у відповідності до генеральної кредитної угоди № 07-01-38-08 від 28 лютого 2008 року, в сумі 48\~ 970,21 доларів США, з яких: сума нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 05.10.2013р. по 03.07.2014р. 37\~ 913,43 дол. США; сума пені нарахована за порушення строків сплати тіла кредиту за період з 03.07.2013р. по 02.07.2014р. 5\~ 174,25 дол. США; сума пені нарахована за порушення строків сплати відсотків за період з 03.07.2013р. по 02.07.2014р. 5\~ 882,53 дол. США, а також заборгованість за кредитним договором № 010-2/07/1-340-07 від 26.03.2007 року в сумі 38 216,80 доларів США, з яких: сума нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 05.10.2013р. по 03.07.2014р. 28 904,32 дол. США; сума пені нарахована за порушення строків сплати тіла кредиту за період з 03.07.2013р. по 02.07.2014р. 4 813,22 дол. США; сума пені нарахована за порушення строків сплати відсотків за період з 03.07.2013р. по 02.07.2014р. 4 499,26 дол. США та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву з урахуванням уточнень та просив її задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про час та дату слухання справи, до суду не зявились, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст. 224 цього Кодексу зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши і зваживши всі доводи, що наведені в матеріалах справи приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується, що 28 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством [PERSON] Аваль, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство [PERSON] Аваль в особі Харківської обласної дирекції (далі [PERSON]) та [PERSON] (надалі також позичальник, відповідач) укладено Генеральну кредитну угоду № 07-01-38-08 та встановлено загальний розмір позичкової заборгованості за наданими у відповідності до цієї угоди кредитами - 135\~ 000,00 дол. США. 28 лютого 2008 року у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 07-01-38-08 від 28 лютого 2008 року, між АТ [PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 010-2/07-01-0165-08, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 135\~ 000,00 дол. США зі сплатою 13,25 % процентів річних. В подальшому до Кредитного договору № 010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008 року були внесені зміни шляхом укладання Додаткового договору № 1 від 17 березня 2008 року, Додаткового договору № 2 від 28 березня 2008 року, Додаткового договору № 3 від 24 квітня 2008 року, Додаткового договору № 4 від 12 червня 2008 року, Додаткового договору № 5 від 11 липня 2008 року, Додаткового договору № 6 від 27 серпня 2008 року, Додаткової угоди № 7 від 18 травня 2009 року, Додаткової угоди № 8 від 31 серпня 2010 року. В забезпечення виконання зобовязань, що виникають з Кредитного договору № 010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008 року, між АТ [PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено договір поруки № 12/02-02/0314 від 31 серпня 2010 року. Крім того, 26 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством [PERSON] Аваль, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство [PERSON] Аваль в особі Харківської обласної дирекції (далі [PERSON]) та [PERSON] укладено Кредитний договір № 010-2/07/1-340-07, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 129\~ 000,00 дол. США зі сплатою 12 % річних. В подальшому до Кредитного договору № 010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року було внесено зміни шляхом укладення Додаткової угоди № 1 від 31 серпня 2010 року. В забезпечення виконання зобовязань, що виникають з Кредитного договору № 010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року, між АТ [PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено договір поруки № 12/02-02/0312 від 31 серпня 2010 року. 31 жовтня 2011 року у звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань, що виникають з Кредитного договору № 010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008 року, укладеного у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 07-01-38-08 від 28 лютого 2008 року та Кредитного договору № 010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року, а також невиконання [PERSON] зобовязань за договорами поруки №№ 12/02-02/0314 від 31 серпня 2010 року, 12/02-02/0312 від 31 серпня 2010 року, АТ [PERSON] Аваль звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості. 19 липня 2012 року заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 2-8632/11 позовні вимоги АТ [PERSON] Аваль були задоволені в повному обсязі та стягнуто заборгованість розраховану станом на 04 жовтня 2011 року. 07 березня 2013 року, [PERSON] до апеляційного суду Харківської області було подано апеляційну скаргу на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2012 року. 21 серпня 2013 року ухвалою апеляційного суду Харківської області апеляційна скарга [PERSON] була відхилена, а заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2012 залишено без змін. 26 грудня 2013 року на адресу АТ [PERSON] Аваль надійшла апеляційна скарга [PERSON] на заочне рішення ухвалене Дзержинським районним судом м. Харкова 19 липня 2012 року у справі № 2-8632/11 за позовом АТ [PERSON] Аваль до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. 08 січня 2014 року ухвалою апеляційного суду Харківської області апеляційна скарга [PERSON] була відхилена, а заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2012 залишено без змін. 10 січня 2014 року Київським ВДВС ХМУЮ відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитними договорами. Будь-які погашення заборгованості від примусового виконання рішення відсутні. 17 січня 2014 року Московським ВДВС ХМУЮ відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитними договорами. Будь-які погашення заборгованості від примусового виконання рішення відсутні. Відповідно до п. 1.4.1.3. Кредитного договору № 010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008 року, проценти нараховуються не пізніше дати, визначеної у Графіку погашення кредитної заборгованості, кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості календарних днів у місяці та році. Відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору № 010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008 року, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим Договором строки, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. За період з 05 жовтня 2011 року відповідно до положень Кредитного договору № 010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008 року була нарахована заборгованість в сумі 48\~ 970,21 дол. США, з яких: ● сума нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 05.10.2011р. по 03.07.2014р. 37\~ 913,43 дол. США; ● сума пені нарахована за порушення строків сплати тіла кредиту за період з 03.07.2013р. по 02.07.2014р. 5\~ 174,25 дол. США; ● сума пені нарахована за порушення строків сплати відсотків за період з 03.07.2013р. по 02.07.2014р. 5\~ 882,53 дол. США. Відповідно до п. 1.4.1.2. Кредитного договору № 010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року, проценти нараховуються не пізніше дати, визначеної у графіку повернення кредиту та сплати процентів, кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами. Відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору № 010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим Договором строки, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. За період з 05 жовтня 2011 року відповідно до положень Кредитного договору № 010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року була нарахована заборгованість в сумі 38\~ 216,80 дол. США, з яких: ● сума нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 05.10.2011р. по 03.07.2014р. 28\~ 904,32 дол. США; ● сума пені нарахована за порушення строків сплати тіла кредиту за період з 03.07.2013р. по 02.07.2014р. 4\~ 813,22 дол. США; ● сума пені нарахована за порушення строків сплати відсотків за період з 03.07.2013р. по 02.07.2014р. 4\~ 499,26 дол. США. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, згідно вимог ст. 530 ЦК України, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ст. 612 ЦК України передбачено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частина 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено інше. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором. Суд погоджується з позивачем та ухвалює рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом, а саме ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі, згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Пункт 12 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначає, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь банку слід стягнути у солідарному порядку судовий збір сплачений останнім в розмірі 3654,00 грн. З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені норми та

Outcome: approved