Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що шлюб\~між ним\~та відповідачкою\~зареєстрований 23\~лютого 2007\~року в\~Іваниківській сільській\~раді Богородчанського\~району Івано-Франківської\~області,\~актовий запис\~№2.\~У шлюбі\~народилося двоє\~дітей:\~сини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які є\~неповнолітніми.\~Зазначає,\~що спільне\~життя з\~відповідачкою не\~склалося,\~у них\~часто виникали\~непорозуміння та\~суперечки через\~різні погляди\~на сімейне\~життя та\~несумісність характерів,\~тому вони\~припинили спільне\~проживання.\~Вважає,\~що шлюб\~носить формальний\~характер,\~що дає\~підстави для\~його розірвання.Тому просив шлюб між ними розірвати, визначити місце проживання неповнолітніх дітей з ним. Крім того, зазначив, що неповнолітні діти мешкають з ним та перебувають на його утриманні, відповідачка самоусунулася від виконання обов`язку щодо виховання та утримання неповнолітніх дітей, добровільно коштів на їх утримання не надає. Самостійно він не має змоги забезпечити дітей всім необхідним, вважає, що [PERSON] може сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1/3 частці від заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засідання представник позивача вимоги позову підтримав з викладених підстав, просив його задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що сторони\~зареєстрували шлюб\~23\~лютого 2007\~року в\~Іваниківській сільській\~раді Богородчанського\~району Івано-Франківської\~області,\~актовий запис\~№2.\~У шлюбі\~народилося двоє\~дітей:\~сини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які є\~неповнолітніми і\~проживають з\~батьком. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітніх дітей позивач та відповідачка не вирішили Відповідно до ст. ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Стосунки, які існують між подружжям виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. За загальним правилом за відсутності спору щодо того,\~з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивач просить залишити неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу проживати з ним, а відповідачка в судове засідання не з`явилася і не надала заперечень з цього приводу, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків будуть проживати діти, суд вважає, що неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу слід залишити проживати з батьком (позивачем у справі). Водночас суд\~зауважує,\~що під\~час розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.3\~ст.181\~СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання її неповнолітніх дітей суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує, що відповідачка є особою працездатного віку, нарівні з батьком зобов`язана утримувати синів та може надавати матеріальну допомогу на їх утримання, іншого нею не доведено, матеріальне становище позивача, з яким мешкають діти. Підстав для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати неповнолітніх синів, передбачених ст. 188 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. З огляду на викладене, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням законодавчо визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визначеного законом мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітніх синів, які підлягають стягненню з відповідачки, слід визначити у розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з дати подання позову, що буде відповідати інтересам дітей та не порушуватиме права кожного з сторін. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідачки слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 104 112 СК України,

Outcome: partial