Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та просить визнати недійсним договір позики № 531169037 від 18.12.2020 року укладений між нею та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", право вимоги за яким перейшло ТОВ "Таліон Плюс". Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, проте порядок акцептування пропозиції не відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Позивачкою не було підписано оспорюваного договору, її не було повідомлено письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору, у договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, що свідчить про нечесну підприємницьку практику, у зв`язку з чим оспорюваний правочин підлягає визнанню недійсним через невідповідність вимогам Закону. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. 18 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний Договір № 5311169037, відповідно до якого Фінансова установа надала Позивачу Кредит без конкретної споживчої мети, кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позивач зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. Право вимоги до Позивача за Кредитом продано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, Реєстр № 125 від 16.03.2021 року. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У\~статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Відповідно до\~статті 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Таким чином, про захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що у даному випадку позов пред`явлено до неналежного відповідача, за відсутності відповідного клопотання позивача про його заміну, у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed