Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 12.08.2016 р. старшим державним виконавцем Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого з провадження № 51928038 по стягненню з [PERSON] на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в сумі 150,00 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження № 51927929 по стягненню з позивача на користь держави виконавчого збору в сумі 170 638,50 грн. Виконавчий напис, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, датується 19.06.2014р. Виконавчий напис виданий на підставі договору позики від 04.02.2011 р. Відповідно до даного договору позивач отримала грошові кошти в сумі 1 152 000,00 грн. від [PERSON], відповідача по справі. Відповідно до розписок на копії договору 18.05.2012 р. позивач повністю повернула борг. Незважаючи на повернення боргу, [PERSON] отримала у нотаріуса виконавчий напис № 1076, який виданий 19.06.2014 р. і на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 44961744 у відділі ДВС Подільського районного управління юстиції. Згодом дане провадження було направлене до Білоцерківського МВ ДВС МУЮ в Київській області. Позивач вважає, що виконавчий напис від 19.06.2014 року вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», а тому просила суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач та представник позивача [PERSON], згідно доручення в справі, в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач позов визнала. Третя особа приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12.08.2016 р. старшим державним виконавцем Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого з провадження № 51928038 по стягненню з позивача на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в сумі 150,00 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження № 51927929 по стягненню з [PERSON] на користь держави виконавчого збору в сумі 170 638,50 грн. Встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, датується 19.06.2014р. Виконавчий напис виданий на підставі договору позики від 04.02.2011 р. Відповідно до даного договору позивач отримала грошові кошти в сумі 1 152 000,00 грн. від [PERSON], відповідача по справі. Відповідно до розписок на копії договору 18.05.2012 р. позивач повністю повернула борг. Однак, незважаючи на повернення боргу, [PERSON] отримала у нотаріуса виконавчий напис № 1076, який виданий 19.06.2014 р. та на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 44961744 у відділі ДВС Подільського районного управління юстиції. Згодом дане провадження було направлене до Білоцерківського МВ ДВС МУЮ в Київській області. Позивач суду пояснила, що жодної інформації на її адресу про відкриття виконавчого провадження не надходило, та їй стало відомо про виконавчий напис нотаріуса і про виконання цього напису у 2016 році, так як на її майно було накладено арешт. Позивач звернулась до [PERSON], то остання повідомила, що борг їй повністю виплачений і надала відповідну заяву завірену у нотаріуса. Дана заява була надана старшому державному виконавцю Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області [PERSON] На підставі заяви Державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження по стягненню з позивача на користь [PERSON] боргу в розмірі 1706385,60 грн. [PERSON] вже 15.08.2016 р. виніс дві постанови про відкриття виконавчого провадження притягненню з позивача на користь держави виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, на підставі постанови про стягнення з боржника на проведення виконавчих дій від 05.09.2014 р. та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 05.09.2014 р., винесених державним виконавцем відділу ДВС Подільського районного управління юстиції [PERSON] Незважаючи на те, що на момент відкриття виконавчого провадження боргу не існувало, головним державним виконавцем відділу ДВС Подільського районного управління юстиції 16.07.2014 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка на підставі викладених вище фактів є неправомірною. Встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 12.09.2016 р. визнані протиправними та скасовані: - постанова старшого державного виконавця Білоцерківського міського Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області від 12.08.2016 р. ВП № 51928038 про стягнення з мене витрат на проведення виконавчих дій - 150 грн.; - постанова старшого державного виконавця Білоцерківського міського Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області від 12.08.2016 р. ВП № 51927929 про стягнення з мене виконавчого збору 170638,50 грн.; - постанова старшого державного виконавця Білоцерківського міського Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області від 03.06.2016 р. ВП № 4472243 про накладення арешту на майно боржника - [PERSON] та оголошення заборони його відчуження, скасувати реєстрацію обтяження за номером 14795295 від 03.06.2016 року держаного реєстратора [PERSON] Позивач пояснила, що в кінці вересня 2017 р. вона дізналась про накладення арешту на своє майно та оголошення заборони його відчуження. В Подільському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві вона отримала постанову старшого державного виконавця Шемберко О.П. про арешт майна божника від 21.06.2017 р. ВП № 54007031. Відповідач, визнаючи позов, суду пояснила, що помилково було вчинено виконавчий напис, оскільки відповідач не могла зустрітися з [PERSON], з'ясувати розмір боргу та [PERSON] не знала, що борг позивачем, фактично, було весь повернуто ще в 2012 році її чоловіку [PERSON], який на час укладення в 2011 році договору позики теж мав відношення до надання позивачу коштів в борг. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п.п. 282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5. Абзацом 6 п. 283 вказаної вище Інструкції передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. За змістом цього пункту на нотаріуса не покладено обов'язок повідомляти боржника за 30 днів до виконавчого надпису, а нотаріус повинен перевірити попередив кредитор боржника чи ні. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до розяснень наданих судам у п.13 постанови пленуму ВСУ №2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою [PERSON] Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. ( Абзац перший пункту 13 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 ( v0002700-95 ) від 13.01.95, N 12 ( v0012700-96 ) від 01.11.96 ). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи встановлені по справі обставини щодо відсутності у [PERSON] на день вчинення виконавчого напису боргу перед [PERSON], враховуючи визнання відповідачем даного позову, а також, враховуючи відсутність доказів в підтвердження того, що [PERSON] була повідомлена за 30 днів до виконавчого напису про наявну заборгованість, - суд вважає, що позивач довела заявлені вимоги, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved