Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 26.07.2011 року у розмірі 41622 грн. 36 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.07.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач не виконав своїх зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 17.12.2017 року в сумі 41622 грн. 36 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, в заяві до суду просив розглядати справу у відсутності представника банку, позов підтримує і просив його задовільнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, проте належним чином повідомлена про розгляд справи, будь яких заяв чи клопотань суду не направляла. В судовому засіданні 11.06.2018 року просила застосувати до вимог позивача позовну давність, у звязку з чим відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.07.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. (а.с.8). Згідно п.1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. На підставі п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором позичальник на вимогу Банку зобовязаний виконати обовязки по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафта), держатель оплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 договору, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.7.6 договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач в порушення норм закону та договору не виконав своїх зобовязань, внаслідок чого станом на 17.12.2017 року у нього виникла заборгованість в сумі 41622 грн. 36 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 12770 грн. 24 коп.; -заборгованості по процентам за користування кредитом 11458 грн. 24 коп. -заборгованість за пеню 14935 грн. 67 коп. та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг ; -штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; -штрафу (процентна складова) 1958 грн. 21 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с.5-7). Встановлені судом факти свідчать про те, що між сторонами склались спірні правовідносини, що випливають із кредитного договору. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1050 ЦК України банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань за договором. В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору, а саме п.п. 2.1.1.12.6.1., 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, а також згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачено нарахування за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором як пені так і штрафів. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафів. Заперечуючи розмір заборгованості, [PERSON] не спростувала наданих позивачем розрахунків, своїх розрахунків не надала. Заперечуючи проти позову, [PERSON] в судовому засіданні заявила усно клопотання про застосування позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Згідно наданої АТ КБ "Приват банк" довідки між АТ КБ "Приват банк" та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 5577212601726121 від 25.07.2012 року термін дії 07/15, 5168742301107037 від 15.08.2013 року термін дії 05/17, 5168742328650969 від 31.03.2014 року термін дії 12/17. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати пропущеним строк позовної давності до вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості по тілу кредиту. З позовом до суду ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 12.02.2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості проценти розраховані ПАТ КБ «Приватбанк» з вересня 2013 року, а по пені - з лютого 2014 року, тобто поза межами позовної давності. Враховуючи положення ст. 257, 258 ЦК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню: заборгованість по тілу кредиту - 12770,24 грн., проценти за період з 31.01.2015 року по 17.12.2017 року, що відповідно до розрахунку становить 11768,69 грн., пеня за період з 17 грудня 2016 року по 17 грудня 2017 року становить 1200,00 грн. В задоволенні вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості по процентам та пені, що утворилася до 31.01.2015 року слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати - 1762,00 грн. судового збору.

Outcome: approved