Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [PERSON] була власницею земельної частки (паю) розміром 2,26 га в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Суботівської сільської ради Чигиринського району, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0295989. 04 червня 1995 року [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняв [PERSON] за законом, оскільки являвся чоловіком померлої та фактично вступив в управління і користування спадковим майном, але не оформивши належним чином вказану земельну частку (пай), 12 грудня 2008 року [PERSON] помер, спадщину після якого прийняла його дочка [PERSON]. 19 січня 2014 року [PERSON] померла, після смерті якої позивач звернувся до нотаріальної контори та прийняв спадщину за заповітом. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в зв'язку з втратою правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай). В зв"язку з цим, позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну частку (пай). Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги, та прохав виключити пункт 1 позовних вимог та визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) після померлої 19 січня 2014 року [PERSON], оскільки остання за своє життя склала заповіт на користь позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. В судовому засіданні свідки підтвердили факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON], який після смерті останньої фактично вступив в управління і користування спадковим майном. Суд, вислухавши представника позивача, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-СР № 001261 від 09.06.1995 року, 04 червня 1995 року померла [PERSON] (а.с. 5). На час її смерті діяли норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), які підлягають застосуванню, поскільки згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на території Суботівської сільської ради Чигиринського району. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі № 29-28-0.3-739/15-16 від 10.06.2016 року, на ім'я [PERSON] зареєстровано та отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0295989, розміром 2,26 га в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Суботівської сільської ради Чигиринського району. Також судом встановлено і підтверджується довідкою Суботівської сільської ради Чигиринського району № 346 від 18.08.2016 року, що [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в [INFO] разом з чоловіком [PERSON], інших членів сім"ї, малолітніх, неповнолітніх, утриманців зареєстровано не було. Факт їхнього шлюбу підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІІ-ЯР № 122680 від 03.05.1959 року. З довідки Суботівської сільської ради Чигиринського району № 347 від 18.08.2016 року встановлено, що [PERSON], після смерті [PERSON] користувався і розпоряджався належним їй майном, проводив за ним догляд. Вказане свідчить про те, що [PERSON] був спадкоємцем майна померлої та фактично прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки проживав з померлою на час відкриття спадщини, вступивши в управління та користування її майном, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), що підтверджується й поясненнями свідків. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 107190 від 15.12.2008 року, 12 грудня 2008 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на території Суботівської сільської ради Чигиринського району. Судом встановлено, що померлий не встиг отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину після смерті дружини [PERSON] та оформити належним чином спадкове майно. Спадкоємицею майна померлого [PERSON] була його дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ЯР № 297991 від 05.05.1959 року, та прийняла спадщину після його смерті у виді грошових вкладів, що вбачається зі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори, [PERSON] 09.12.2009 року. Судом встановлено, що 19 січня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 228468 від 21.01.2014 року, проте отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) [PERSON] не встигла. Позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] відповідно до заповіту від 20.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], який на день смерті заповідача не змінено та не скасовано. Згідно даних приватного нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] № 66/01-16 від 21.02.2017 року, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом звертався позивач [PERSON], інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини за законом чи за заповітом не зверталися. Факт прийняття позивачем спадщини, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, також підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НАР 298629 від 28.08.2015 року. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON], не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини [PERSON], що відкрилась після смерті [PERSON] та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved