Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Луганської міської ради та просить встановити факт належності на праві власності [PERSON], який помер [INFO], ? частки трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а також визнати за [PERSON], [INFO], уродженкою міста Пролетарськ Лисичанського району Луганської області право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO] та складається з ? частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною площею 71,20 кв.м., житловою площею 48,40 кв.м., в порядку спадкування за заповітом. У підтвердження свої вимог позивач посилається на те, що спірна квартири належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 2000 року, виданого відділом приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів. Співвласники були чоловіком та дружиною. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири, але спадкова справа не заводилась. В квартирі був зареєстрований та проживав [PERSON] який фактично прийняв спадщину. [PERSON] помер [INFO] та після його смерті відкрилась спадщина на іншу ? частку квартири. 27 листопада 2014 року [PERSON] був укладений заповіт на ім'я [PERSON] та 10 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. видано на ім'я спадкоємця за заповітом свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири, яка належала [PERSON], на іншу частку квартири, яка належала [PERSON] після смерті його дружини нотаріус не видав свідоцтво та виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2016 року № 39/02-14, оскільки відбулось фактичне спадкування без юридичного оформлення такого факту. На підставі викладеного позивач вимушена звернутись до суду для набуття права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні участі не брали та представником позивача надана суду заява про розгляд справи за її відсутності, згоду на заочний розгляд справи, наполяганні на позовних вимогах. Представник відповідача - Луганської міської ради в судове засідання не з'явився, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації. Суд не має можливості надіслати засобами поштового зв'язку на його адресу до м. Луганська, судові виклики, оскільки згідно листа Луганської дирекції Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» від 04.01.2016 № 892, відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», листа Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 04.01.2016 № 892, УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти, зокрема до м. Луганська. Третя особа - приватний нотаріус Київського нотаріального округу Меженська К.С. у судовому засіданні участі не брала, жодних заяв суду не надавала. У відповідності з ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, беручи до уваги заяву представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки судом встановлено наступні обставини. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 2000 року, виданого відділом приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів співвласниками квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 29.12.1945 року (а.с. 10) [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до заповіту складеного 27 листопада 2014 року в м. Луганську (а.с. 12), [PERSON] заповів своє майно - [PERSON]. [INFO] помер [PERSON] згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 8). Після смерті спадкодавця, позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири, яка належала [PERSON] (а.с. 14), на іншу частку квартири, яка належала [PERSON] після смерті його дружини їй було відмовлено у видачі свідоцтві про право на спадщину, через те, що належним чином не були оформлені правовстановлюючі документи на спадкову частку квартири (а.с. 17-20). Спадкові правовідносини щодо прийняття [PERSON] ? частки квартири, яка належала його дружині виникли у 2003 році та в такому разі необхідно керуватися нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.524 ЦК України (в редакції 1963р.) спадкування здійснюється по закону та по заповіту. У відповідності до ст. 525 ЦК України (в редакції 1963р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкоємця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в ст. 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини відповідно до ст. 526 цього Кодексу визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а коли воно не відоме - місце знаходження майна чи його основної частини. Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) коли він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) коли він подав у державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В спірній квартирі з 1969 року та на момент смерті був зареєстрований та проживав [PERSON], що підтверджується копією довідки ЖКУ (а.с. 13) та після його смерті у квартирі ніхто не проживав та прописаний не був, тому в силу ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] прийняв спадщину. На рахунок наведеного у постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на фактично успадковану ? квартири щодо відсутності державної реєстрації власником у відповідних органах об'єктів нерухомого майна, відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме пункту 3.1 при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити факт належності на праві власності [PERSON] частки квартири, яка залишилась після смерті [PERSON], та визнати за позивачем права власності на спадкове майно за заповітом. На підставі викладеного та

Outcome: approved