Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 20.01.2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.09.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом РАЦС Новотроїцького РУЮ Херсонської області, актовий запис №64. Від даного шлюбу вони мають одну малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та перебуває на її повному утриманні. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. На даний час сім'я фактично розпалась і вони не проживають разом з листопада місяця 2014 року, причиною розпаду, якої є те, що відповідач нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення доброзичливої, сприятливої атмосфери. У них на ґрунті сімейно-побутових проблем, та протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. В результаті вищевказаного виникають постійні сварки, свідком яких є дитина. Шлюб існує формально, спору про поділ майна не має. Але, відповідач погрожує їй відібрати у неї дитину. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дитини з нею та встановити спосіб участі у вихованні та спілкування дитини з батьком по суботах з 09-00 по 19-00 без її участі. Позивачка у суді позов підтримала, посилаючись на підстави викладені у заяві. Вважає, що примирення між ними не можливе, сім'я зруйнувалась остаточно і шлюб існує формально. Наполягає на розірванні шлюбу, визначенні місця проживання [PERSON], [INFO] з нею та спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком по суботах з 09-00 по 19-00 без її участі. Судові витрати просила віднести за рахунок відповідача. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, згодний розірвати шлюб з відповідачкою, не заперечує проти того щоб дитина залишилася проживати з позивачкою та спілкуватися з сином раз на тиждень по суботах. Прокурор та представник органу опіки та піклування до судового засідання не з'явилися. Представник органу опіки та піклування Шульга В.М. направив до суду телефонне повідомлення про слухання справи у його відсутність, не заперечує проти того щоб місце проживання дитини було визначено з позивачкою, направив до суду протокол засідання опікунської ради при виконкомі Олександрівської сільської ради, відповідно до якого опікунська рада пропонує визначити місце проживання дитини за адресою позивачки. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування позову та визнання позову відповідачем, ті обставини, що подальше життя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сім'я зруйнувалася остаточно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 141, 112, 160, 161, 157, 159 Сімейного Кодексу України, п.п. 5, 6, 7, 15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" від 12.06.1998 року № 16 зі змінами № 3 від 30.03.2007 року, ст. 51 Конституції України відповідно до яких, сім'я охороняється державою та при ухваленні рішення про розірвання шлюбу суд з'ясовує всі обставини справи та приймає заходи до примирення подружжя. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя неможливе, сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, оскільки стосунки між дружинами суперечать їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Збереження сім'ї стало недоцільним. Отже, слід розірвати шлюб. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ст.160, 161 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. В судовому засіданні встановлено той факт, що позивачка виконує свої батьківські обов'язки, щодо своєї неповнолітньої дитини, спілкується з нею, займається її вихованням, піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини. З пояснення сторін вбачається, що від народження дитина має більшу прихильність до матері і не бажає з нею розлучатися, змінювати місце проживання, оточення. Мати створила сприятливі умови для навчання, фізичного та духовного розвитку дитини. Згідно рішення опікунської ради Олександрівської сільської ради, опікунська рада пропонує визначити місце проживання дитини за адресою позивачки-матері. Ці факти відповідно до ст. 161 ч.1 СК України є підставою для задоволення позовних вимог, щодо визначення місця проживання дітей з матір'ю-позивачкою, оскільки така позиція відповідає вимогам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року та Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, якими встановлено, що дитина повинна рости під опікою та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком коли необхідно визначити місце проживання дитини. Відповідно ч.2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе доцільно задовольнити вимогу позивачки і визначити спосіб участі у вихованні та спілкування дитини з батьком по суботах з 09-00 по 19-00 без участі позивачки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і визнання позову. Позивачка довела в суді обставини, на які вона посилається, а саме факт недоцільності спільного проживання з відповідачем в одному житловому будинку, факт неможливості збереження сім'ї, факт необхідності визначення місця проживання дітей з нею, так як вона є люблячою матір'ю. Таким чином позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову і тому слід розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини з матір'ю-позивачкою та визначати спосіб участі у вихованні та спілкування дитини з батьком по суботах з 09-00 по 19-00 без участі позивачки. Оскільки позов задоволений повністю, то суд вважає необхідним відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України сплачені судові витрати в розмірі 243,60 гривень, віднести на рахунок відповідача і стягнути їх на користь позивачки. На підставі зазначеного, 105 ч. 3, 110 ч. 1, 141, 112, 160, 161, 157, 159 Сімейного Кодексу України, п.п. 5, 6, 7, 15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" від 12.06.1998 року № 16 зі змінами № 3 від 30.03.2007 року, ст. 51 Конституції України і

Outcome: approved