Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому зазначив, що відповідач 23 квітня 2015 року продав позивачу житловий будинок з господарськими спорудами вартістю 40000 грн. і двома земельними ділянками, загальною площею 0,1445 га, вартістю 10000 грн., які знаходяться по вул. Шекінська, 55Ж в м. Жмеринка, однак ухиляється від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу. На підтвердження передачі відповідачу грошових коштів у сумі 50000 грн. за вищезазначене нерухоме майно, позивач представив розписку про отримання відповідачем відповідних коштів. Крім цього, відповідач, передав позивачу правовстановлюючі документи на вказане майно. В судовому засіданні позивач, уточнивши свої позовні вимоги, підтримав позов і просив визнати дійсним вищезазначені договори-купівлі-продажу, що були укладені 23 травня 2015 року між ним та відповідачем. Відповідач ні в попереднє, ні в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать розписки в отриманні ним судових повісток (а.с.22, 26, 28). Заяву про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою з позивачем суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України винести заочне рішення. Проаналізувавши норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що відмова продавця в нотаріальному посвідченні угоди купівлі-продажу нерухомості є порушенням закріпленого ЦК України права власності покупця на придбане за такою угодою майно, а відповідно, позов про визнання такої угоди дійсною повинен бути задоволений, виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов \~договору, що \~підтверджується \~письмовими \~доказами, \~і \~відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне \~посвідчення договору не вимагається. Тому у разі ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості покупець має можливість визнати таку угоду дійсною в суді З матеріалів справи видно, що 23 квітня 2015 року ( у судовому засіданні позивач уточнив, що фактично розписка писалась не 23 квітня, а 23 травня, це технічна помилка) відповідач дав позивачу розписку про те, що він отримав від нього кошти в сумі 40000 грн. за продаж житлового будинку, який знаходиться по вул. Шекінська, 55Ж в м. Жмеринка, кошти в сумі 7000 грн. за продаж земельної ділянки, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та знаходиться по вул. Шекінська, 55Ж в м. Жмеринка, а також 3000 грн. за продаж земельної ділянки, площею 0,0445 га для індивідуального садівництва по вул. Шекінська, 55Ж в м. Жмеринка (а.с.4). Дане майно на підставі свідоцтва пр оправо власності та договорів купівлі-продажу земельної ділянки належать на праві приватної власності відповідачу (а.с.5, 10-14). Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Законом «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 11 лютого 2010 року з подальшими змінами внесено зміни до ЦК України, відповідно з якими виключені деякі вимоги про держреєстрацію угод з нерухомості. Так, в ч. 1 ст. 657 ЦК України виключені слова про державну реєстрацію угод, а ч. 3 ст. 640 ЦК України викладена в такій редакції, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його посвідчення. Крім того, відповідно до "Порядку держреєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року з подальшими змінами, при проведенні держреєстрації права власності на нерухомість необхідними для такої реєстрації документами є документи, що підтверджують виникнення або перехід права власності, зокрема договір купівлі-продажу нерухомості. Таким чином, законодавчими змінами скасовується обов'язок здійснювати держреєстрацію договору купівлі- продажу після його нотаріального посвідчення. У ч.3 ст.334 ЦК України вказано, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, ст. 334 ЦК України передбачає можливість переходу права власності за договором, визнаним дійсним у порядку ч. 2 ст. 220 ЦК України, а відтак і за таким договором купівлі-продажу, який потребує обовязкової державної реєстрації. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт укладення договорів купівлі-продажу між сторонами 23 травня 2015 р. доведений матеріалами справи, знайшов підтвердження в судовому засіданні і підлягає визнанню таких договорів дійсними. Відповідно до ксерокопії довідки № 035119 від 02 грудня 2014 року до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, позивач є інвалідом 2 групи, дата чергового переогляду у грудні 2016 року (а.с.3), а тому звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved