Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON](діє на підставі довіреності від 18.02.2012 року) звернувся 19.08.2014 року до суду з позовом до державного нотаріуса Першої Одеської нотаріальної контори [PERSON], за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - Одеська міська рада, та просив визнати незаконними дії державного нотаріуса [PERSON], що виразилися у відмові у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], скасувати постанову державного нотаріуса [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов'язати [PERSON] на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2014 року у цивільній справі № 522/1921/14-ц видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом. В обґрунтування свого позову зазначив, що 11.06.2014 року Приморським районним судом м.Одеси було ухвально рішення у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, яким заяву було задоволено частково, було встановлено факт його проживання з [PERSON] однією сім'єю в період з квітня 1996 року по листопад 2011 року включно. 18 .07.2014 року [PERSON] надав державному нотаріусу [PERSON] належним чином завірену копію рішення суду від 11.06.2014 року. Однак 22.07.2014 року нотаріусу [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач не погоджується з вказаною постановою, так як в обґрунтування відмови в постанові зазначено, що «рішення суду не підтверджує проживання [PERSON] разом з померлою [PERSON] на час відкриття спадщини, яким є день смерті [PERSON] - [INFO] року, як того вимагає ст.1264 ЦК України». Усно [PERSON] порадила змінити дату смерті [PERSON] на листопад 2011 року, не слухаючи його доводів. При цьому в постанові також зазначено, що «в рішенні взагалі нічого не зазначено та суд не прийшов до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом згідно ст.1264 ЦК України». Такі дії державного нотаріуса вважає неправомірними і які суперечать чинному законодавству. В судовому засіданні 29.10.2014 року представник позивача [PERSON] - [PERSON](діє на підставі довіреності від 18.02.2012 року) повністю підтримав вимоги свого довірителя, просив позов задовольнити з викладених в заяві підстав та пояснив, що [PERSON] тривалий час проживав разом з родиною свого сина, дружиною якого була [PERSON], відповідно вони мали взаємні права та обов'язки, були пов'язані спільним побутом і жили однією сім'єю. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2012 р. було оголошено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]- померлими. 23.04.2013 року на підставі цього рішення суду від [INFO] року були видані свідоцтва про смерть на всіх чотирьох вищевказаних членів сім'ї [PERSON] Згодом заявник отримав З свідоцтва про право на спадщину за законом щодо 3/4 часток зазначеної квартири. Стосовно частки дружини його сина -[PERSON], заявник отримав повідомлення державного нотаріуса з роз'ясненнями щодо умов, за яких він може бути її спадкоємцем та про необхідність звернення до суду. [PERSON] було надано нотаріусу рішення суду від 11.06.2014 року про встановлення факту проживання однією сім'єю, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва так як в рішенні суду не вказано, що він є спадкоємцем четвертої черги. В судове засідання державний нотаріус Першої Одеської нотаріальної контори [PERSON] не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Першої Одеської державної нотаріальної контори. В минулих судових засіданнях - державний нотаріус [PERSON] позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. При цьому вказала, що [PERSON] не надав документи, які підтверджують, що він є спадкоємцем після померлої [PERSON] за законом чи за заповітом. Проведеною перевіркою станом на час відкриття спадкової справи на 05.06.2013 року та за інформаційною довідкою № 34176882 зі Спадкового реєстру на 06.10.2014 року встановлено, що заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. При відсутності документів підтверджуючих родинний зв'язок, особа може бути визнана спадкоємцем за законом лише за рішенням суду, в даному випадку [PERSON] в рішенні суду від 11.06.2014 року факт належності [PERSON] до спадкоємців четвертої черги спадкування невстановлений, а встановлено лише факт проживання [PERSON] із [PERSON], однією сім'єю в період з квітня 1996 року і по листопад 2001 року включно, тобто за 11 років до оголошення [PERSON] померлою. День смерті [PERSON] є [INFO] року, тому нею було видана постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і рекомендовано [PERSON] звернутися до суду для встановлення його спадкоємцем четвертої черги спадкування, якщо суд для цього знайде достатньо доказів. Представник третьої особи - Одеської міської ради, в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Неявка цього представника не перешкоджає розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши думку представників сторін, оцінивши надані докази вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17.08.2011р.(справа №2о-149/11) було задоволено заяву [PERSON] та визнано безвісно відсутніми [PERSON], 1962р.народження, [PERSON], 1964р. народження, [PERSON], [INFO]р. народження, [PERSON], [INFO]р. народження з 01.01.1997р. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2012 р. (справа №2о/1522/55/12) задоволено заяву [PERSON] та оголошено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]- померлими. 23 квітня 2013 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеською міського управління юстиції були видані свідоцтва про смерть на всіх чотирьох вищевказаних членів сім'ї заявника.([PERSON]- свідоцтво серія [NUMBER], [PERSON]- свідоцтво серія [NUMBER], [PERSON]-свідоцтво серія [NUMBER], [PERSON]- свідоцтво серія [NUMBER]). Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суд м.Одеси від 11.06.2014 року по цивільній справі № 522/1921/14-ц за заявою [PERSON], зацікавлені особи: Перша Одеська державна нотаріальна контора, Одеська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю, встановлено факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім'єю в період з квітня 1996 року і по листопад 2001 року. Як вбачається з вказано рішення суду, 13.08.2001р. видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в результаті приватизації. Згодом заявник отримав у нотаріуса З свідоцтва про право на спадщину за законом виданих 22.08.2014р. щодо 3/4 часток зазначеної квартири. Стосовно частки дружини його сина- [PERSON]., заявник отримав повідомлення державного нотаріуса з роз'ясненнями щодо умов, за яких він може бути її спадкоємцем та про необхідність звернення до суду. У зв'язку з цим, у заявника постала необхідність встановити факт проживання однією родиною із [PERSON] Згідно листа державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 08.08.2013р. №1730/02-14 [PERSON] роз'яснено про відсутність між ним та померлою [PERSON] ступеню споріднення та про його право на звернення до суду с заявою про встановлення факту сімейних відносин. Також судом встановлено, що позивачем [PERSON] було надано державному нотаріусу Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] копію рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2014 року. Постановою державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 22.07.2014р. №1696/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS]. (а.с. 4). При цьому в постанові було вказано, 05.06.2012 року Першою державної нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 202/2013р. щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом згідно ст.1264 ЦК України. Померла [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 05.06.013 року № 34176882. [PERSON] було відмолено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду для визначення його спадкоємцем четвертої черги спадкування згідно ст..1264 ЦК України. [PERSON] було надано рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2014 року про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] в період з квітня 1996 року по листопада 2001 року включно. Однак, як вказано в постанові нотаріуса, встановлений в рішення факт проживання не підтверджує проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, яким є день смерті [PERSON] - [INFO] року. А також не визнано [PERSON] спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом згідно ст.1264 ЦК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» № 3425 ХІІ від 01 січня 1994 року (надалі Закон «Про нотаріат»), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до постанови Пленуму Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013р. № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", за правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України (який набрав чинності з 2004р.) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Дещо інакше законодавець визначився із застосуванням ст. 1264 ЦК, у Перехідних положеннях якого зазначено, що правила кн. 6 цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але ніким не була прийнята до набрання чинності ЦК. Згідно ст. 3 ч. 2 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Стаття 49 Закону України «Про нотаріат» регулює загальні підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, які можна виділити у дві групи. Перша група - це підстави, які взагалі не дають можливості вчинити нотаріальні дії. До них належать: - вчинення дії, що суперечить закону; - подання документів для вчинення нотаріальної дії, які суперечать закону або містять відомості, що принижують честь і гідність громадян; - суперечність цілям, указаним у статуті чи положенні угоди, що укладається від імені юридичної особи; - якщо вчинення дії взагалі не входить до компетенції нотаріальних органів. Друга група - це підстави, які не дають можливості вчинити нотаріальну дію в якийсь момент, але після усунення їх вчинення нотаріальної дії стає можливим. До такої групи підстав відмови відносять: - звернення за вчиненням нотаріальної дії не до того нотаріуса чи посадової особи, які мають право вчинити цю нотаріальну дію; - звернення за вчиненням нотаріальної дії недієздатної особи; - звернення за вчиненням нотаріальної дії представника, який не має необхідних повноважень; - звернення за вчиненням нотаріальної дії особи, яка знаходиться в стані афекту, алкогольного чи наркотичного сп'яніння. Як вбачається з рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2014р. [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю не пред'являв позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування або про визнання його спадкоємцем четвертої черги спадкування. Виходячи з загальних вимог законодавства часом відкриття спадщини о день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. (ч.2 ст.1220 ЦК України) . Судом встановлено, що день смерті [PERSON] є [INFO]р. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. При визначенні правового статусу осіб-спадкоємців четвертої та п'ятої черг спадкоємців за законом (статті 1264 - 1265 ЦК) суд враховуває, що коло спадкоємців за законом визначається за нормами ЦК, який діяв на час відкриття спадщини, відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, глави 10 розділу II із змінами з Наказу Міністерства юстиції № 806/5 від 23.05.2014, передбачено слідуюче: П.4. Видача свідоцтва про право на спадщину за законом 4.1. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. 4.2. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. 4.6. Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Враховуючи той факт що рішенням суду від 11.06.2014р. було визнано що [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON] в період з квітня 1996р. по листопад 2001р., та норми ст. 1264 ЦК України, то суд приходить до висновку щодо безпідставності тверджень та вимог [PERSON] що він проживав протягом 5 років однією сім'єю з [PERSON] до часу відкриття спадщини ([INFO]р.). У зв'язку з наведеним суд вважає, що державний нотаріус діяла в межах визначених законом та підстави винесення постанови є обґрунтованими та такими що відповідають чинному законодавству . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed