Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до відповідачів про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 2011 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку площею 8,31 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Куколівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Позивач являється спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], однак постановою державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори від 17.11.2016 року йому було відмовлено в оформленні спадкової земельної ділянки площею 8,31 умовних кадастрових гектари через відсутність у нього правовстановлюючого документу на землю, який було втрачено та до теперішнього часу не знайдено (оголошення про втрату в газеті „Сільський вісник" №05 від 02.08.2008 року). Отримати дублікат втраченого державного акта на право на земельну ділянку (пай), виданого на ім'я [PERSON], в даний час неможливо через зміни в законодавстві. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримала. Представники Костянтинівської та Куколівської сільських рад Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явились, подали клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечили. Відповідачі [PERSON], [PERSON] письмовою заявою просили суд розглядати справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечили. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, їх представник [PERSON] подав суду заяву, якою просив суд розглядати справу без їх участі, проти позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2011 року померла [PERSON], яка згідно свідоцтва про народження серії І-ОЛ №199803, виданого повторно Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області, записана матір'ю [PERSON] Згідно з ч.З ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12 серпня 2013 року, яке набрало законної сили 23.08.2013 року, встановлено, що за життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0100491, що розташована на території Куколівської сільської ради Олександрійського району розміром 8,31 га в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Олександрійської РДА від 28.08.1996 року №344-р в одному примірнику, копії сертифікату в райдержадміністрації відсутні. Сертифікат втрачено, на підтвердження його недійсності зроблено оголошення в газету "Сільський вісник" №5 від 02.02.2008 року про визнання його недійсним. Зазначеним рішенням за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право на 1/9 частки земельної ділянки (паю) за кожним, що розташована на території Куколівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області загальним розміром 8,31 га в умовних кадастрових гектарах. Позивач [PERSON] відбував покарання в Черкаській виправній колонії №62 з 17.07.2012 року до 11.02.2016 року, про що свідчить довідка від 11.02.2016 року. Позивач являється спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], однак постановою державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори №968/02-31 від 17.11.2016 року йому було відмовлено в оформленні частки спадкової земельної ділянки площею 8,31 умовних кадастрових гектари через відсутність у нього правовстановлюючого документу на землю, який було втрачено та до теперішнього часу не знайдено. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отримати дублікат втраченого Державного акта на право приватної власності на землю, виданого на ім'я [PERSON], в даний час не є можливим, оскільки 15.10.2013 року втратила чинність „Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою", яка передбачала порядок такої видачі. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,31 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Куколівської сільської ради, яка належала померлій відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №0100491. Згідно зі ст. 1218 \~ЦК \~\~України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 \~ЦК \~\~України \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1225 \~ЦК \~\~України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з п.10 \~Постанови Пленуму \~Верховного \~Суду \~України \~\~«Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, відповідно \~до \~статті 1225 ЦК право власності на \~земельну \~ділянку \~переходить \~до \~спадкоємців \~за \~загальними правилами \~спадкування \~(зі \~збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності \~на \~землю \~або \~іншим правовстановлюючим документом. \~ Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за ним право \~на спадкове майно. На підставі ст.ст.328,392,1216,1225,1261,1268 ЦК України,

Outcome: approved