Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору від 29.07.2008 року № 297-0181004/ФК Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 25 000,00 дол. США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 29.07.2008 по 28.07.2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань по вказаному вище кредитному договору, 29.07.2008р. між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки б/н, предметом іпотеки є квартира номер [ADDRESS], яка складається з 3 жилих кімнат, житлова площа 34,7 кв.м., загальна площа 60,1 кв.м. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 142 771,38 грн., а тому позивач просить в рахунок погашення заборгованості, звернути стягнення на предмет іпотеки, та стягнути судові витрати у розмірі 1 427,71 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, проте у позовній заяві міститься прохання розглянути справу без участі представника позивача, а також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмове заперечення на позов, в яких зазначила, що позов не підлягає задоволенню,оскільки це відбудеться всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Належна їй, житлова квартира [ADDRESS] є єдиним житлом в, якому вона проживає, має загальну площу меншу ніж 140 кв. м. та є єдиним нерухомим майном, що знаходиться у її власності. Просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій для суду причині, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, копії: кредитного договору; додатоку№1 до кредитного договору; договору іпотеки; розрахунку заборгованості за кредитним договором ; досудових вимог ПАТ «Дельта Банк» до відповідача; реєстру поштового відправлення досудових вимог ПАТ «Дельта Банк» до відповідача; витягу з договору про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта банк»; витягу з Додатку № 2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта банк»; перших сторінок Статуту ПАТ «Дельта Банк» та Свідоцтва про його державну реєстрацію; клопотання; заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 29.07.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 297-0181004/ФК, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 25 000,00 дол. США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 29.07.2008 по 28.07.2023 року. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківської законодавства», 30.06.2010 року між TOB „Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», заповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку право вимоги до боржників. Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 297-0181004/ФК від 29.07.2008 року. Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 138,89 дол. США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Цього ж дня, між банком та відповідачкою було укладено договір іпотеки б/н, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а сааме: трьохкімнатна квартира [ADDRESS], житлова площа 34,7 кв.м., загальна площа 60,1 кв.м. Відповідно до умов вказаного договору, позивач має право у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по даному договорі реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому цим договором. В судовому засіданні встановлено, що станом на 06.02.2014 року за [PERSON] наявна заборгованість у сумі: 142 771,38 грн., з яких: тіло кредиту-1 21 185,79 грн.; відсотки -20 286,95 грн.; комісія за ведення кредиту-1 298,64 грн. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості. Відповідачка в обґрунтування своїх заперечень посилалася на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а саме на те, що житлова квартира [ADDRESS] є єдиним житлом в, якому вона проживає, має загальну площу меншу ніж 140 кв. м. та є єдиним нерухомим майном, що знаходиться у її власності. Відмовляючи в позові суд виходить з наступного. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014року, протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Зважаючи на те, що згідно до умов кредитного договору № № 297-0181004/ФК від 29.07.2008року кредитні кошти надавались в іноземній валюті на споживчі цілі, а отже, з урахуванням положень наведеного вище Закону не може бути примусово стягнуте майно (квартира), яке є предметом іпотеки. Як вбачається з довідки відділу адресно-довідкової роботи підрозділу УДМС України в Черкаській області від 11.062014року, відповідачка та третя особа зареєстровані за вище вказаною адресою, тобто ця квартира, яка є предметом іпотеки, використовується як місце постійного проживання [PERSON] та [PERSON] Доказів того, що у відповідачки у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно суду не надано. Загальна площа вказаної квартири не перевищує 140 кв. метрів . Даючи аналіз зазначеним правовим нормам, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed