Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 11934, 26 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 23.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б\\н , відповідно до якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжу картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач станом на 07.01.2015 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 11934, 26 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 2427,56 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 8462, 21 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 544, 49 грн. та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 44 ). Відповідач надав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки строк дії картки закінчився 01.11.2008 року та позивач звернувся до суду лише 29.01.2015 року , претензій про сплату боргу банк не висував , а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю у зв»язку з застосуванням наслідків пропуску позовної давності . Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору Б\\н від 23.10.2007 року . Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2-4, 5-6 ) заборгованість станом на 07.01.2015 р. 11934, 26 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 2427,56 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 8462, 21 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 544, 49 грн. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки відповідно до заяви позичальника ( яка фактично і є укладеним кредитним договором) від 23.10.07 року Банк надав [PERSON] строковий кредит на кредитну картку ліміт в сумі 4000грн. на строк з 23.10.07 року по 01.11.2008 року. При цьому, судом встановлено, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] пред"явлено до суду 23.01.15 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, з урахуванням факту укладення договору на строк до 01.11.2008 року, позовні вимоги банку не підлягають задоволенню у зв"язку з спливом позовної давності . Позиція банку , що вимоги можуть бути пред»явлені до повного виконання позичальником зобов»язання перед кредитодавцем або до повного виконання взятих зобов»язань є безпідставною, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями та годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається , що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. При винесенні рішення , суд керується ст.11 ЦПК України, , щодо розгляду справи в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати ззалишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Outcome: dismissed