Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини в зв'язку з доглядом дитини до досягнення нею трьох років, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що позивач із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від вказаного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. В даний час проживають окремо і відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та на не працездатну дружину, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги просила задовольнити, надала пояснення аналогічні позовній заяві. Додатково зазначила, що має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, на даний час почала отримувати на них аліменти, також отримує матеріальні допомоги на першу дитину та як малозабезпечена, всі докази є в матеріалах справи. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не заперечує про стягнення з нього аліментів на дитину, але проти аліменти на дружину категорично заперечив, так як остання сама з дітьми пішла з дому, тому вважає, що як вона вирішила жити окремо, нехай сама себе забезпечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони 26.11.2014 р. зареєстрували шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану в реєстраційній службі Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1967. Від даного шлюбу народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження виданого 13.05.2015 р. виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 38, яка проживає з позивачем та перебуває на її утримання. Також встановлено, що відповідно свідоцтв про народження, на утримання позивачки від першого шлюбу перебувають її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка, згідно довідок Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації від 30.03.2016 р. № 325 отримує щомісячну одноразову допомогу при народжені 1-єї дитині в розмірі 860,00 грн. та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям з липня 2015 р. по лютий 2016 року в сумі 24 685,16 грн. та отримувала тимчасову допомогу на 2-х дітей , коли батько ухиляється від сплати аліментів, за січень, лютий 2016 року не отримувала. Згідно довідки Щербанівської сільської ради Полтавського району від 30.03.2016 р. № 2031 за позивачкою земельні ділянки чи земельний пай не обліковується. Відповідно довідки КП «РЕМЛІФТ» Полтавської міської ради відповідач займає посаду електромеханік з ліфтів і його заробітна плата з листопада 2015 р. по березень 2016 року включно склала 13 734,71 грн. Згідно довідки Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 29.03.2016 р. № 758 за відповідачем земельні ділянки чи земельний пай не обліковується. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно Постанови Пленуму Верховного суду України, від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" підкреслює, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати в цілому 70 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Відповідно ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч.2, 3 ст.80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. За даних обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на утримання дитини є обґрунтованими доведеними в судовому засіданні і підлягають задоволенню в повному обсязі, так як відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітної дитини. Враховуючи докази матеріального становища сторін, а саме: що позивачка на 2-х дітей від попереднього шлюбу отримувала допомогу від держави і на даний час аліменти від батька дітей, отримує допомогу при народжені однієї дитини, допомогу малозабезпеченим сім'ям, позивач має стабільний, але низький заробіток, тому справедливо та зважено буде задоволення позовних вимоги, про стягнення аліментів на утримання дружини, частково, так як в разі задоволення в повному обсязі поставить сторони в нерівне становище. На підставі викладеного,

Outcome: partial