Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 7000,00 грн на дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] народилася дочка [PERSON] , з батьком дитини позивачка у зареєстрованому шлюбі не перебувала, дитина проживає з матір`ю. Позивачка вказує, що повне матеріальне забезпечення дитини взяла на себе. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримавати свою дитину. Дитина відвідує школу ліцей "Інтелект" державної форми власності, витрати на харчування учня ліцеїста складають від 800 грн. до 1100 грн. на один місяць навчання. Виховання дитини супроводжується допомогою послуг няні, орієнтовно на послуги няні витрачає 3000 грн. на місяць. Дитина відвідує додаткові заняття, потребує купівлі одягу, продуктів харчування, витрат на оздоровлення та лікування. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та його представник позов заперечили, надали суду відзив на позовну заяву. Заслухавши сторони, представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі також - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Згідно з ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.10.2013 дитина [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що необхідні для її розвитку та виховання. Згідно зіст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому частиною другою зазначеної норми передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня становить 2218,00 грн. У зв`язку з наведеним суд відхиляє покликання позивача на те, що відповідач може надавати кошти на утримання дитини в сумі 7000 грн. щомісячно, та приходить до висновку про присудження аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, що згідно з ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України" з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, починаючи з 29 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та його розмір буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права будь-кого з сторін. Суд вважає необґрунтованою вимогу в частині стягнення аліментів у розмірі 7000 грн., оскільки позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про щомісячні витрати на утримання дитини у зазначеному розмірі в даний час, разом із тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно із вимогами статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків дитини та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а відтак позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до ч.1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 768,40 грн судового збору. Для захисту свого порушеного права та представництва інтересів в суді позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Голубець Н.Й. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №000997 від 15.05.2018). Однак, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано лише рахунки -фактури за послуги у сфері права, не надано жодних доказів щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, кількості часу, витраченого особою, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням або під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, відтак стягнення витрат на професійну правничу допомогу стягненню не підлягають. На підставі ст.ст.141,180,181,182,184,191,192 СК України та

Outcome: partial