Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, у якому просить суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь відповідачки на підставі рішення Магдалинівського районного суду від 11.12.2020 на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що на підставі двох рішень Магдалинівського районного суду від 11.12.2020 та від 20.05.2021 з позивача щомісячно стягуються аліменти: на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для людини відповідного віку, починаючи з 25.09.2020 року до моменту припинення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років та на утримання батька у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, довічно, починаючи з 18 березня 2021 року. Відповідно до позовної заяви позивач отримує мінімальну заробітну плату, будь-яких інших доходів він не має. За наявності двох стягнень, після відповідних відрахувань, у позивача взагалі не залишається коштів для елементарного існування. За таких обставин, позивач просить зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до моменту припинення, навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Ухвалою судді від 16 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами за адресою його місця проживання рекомендованим листом з повідомленням. (а.с.19). Тобто, дотримуючись вимог ч.ч. 2-6 ст. 128 ЦПКУ, суд повідомив учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії належним чином. Станом на 30.08.2021 року відповідач відзив до суду не подала, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не зверталася. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року з позивача на користь відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, сина - [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше прожиткового мінімуму для людини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 вересня 2020 року і до моменту припинення сином навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років. (а.с.2,3). 20 травня 2021 року рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позивача на користь його батька присуджено стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, довічно, починаючи стягнення з 18 березня 2021 року. (а.с.4,5). Позивач працює на посаді інспектора з внутрішньої безпеки в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТИЛЬ Д» з посадовим окладом 6100 грн. Його дохід в період з 01.12.2020 по 31.05.2021 склав 35687,86 грн. А з 01.03.2021 по 31.05.2021 року сума утриманих аліментів складає 6209,65 грн. (а.с.7). Наведені обставини свідчать про зміну матеріального стану позивача, що загалом впливає на його матеріальне становище й, на думку суду, дає підстави для зменшення розміру аліментів, присуджених йому рішенням суду. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 № 3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Вимога позивача щодо стягнення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, задоволенню не підлягає, оскільки особа на утримання якої стягуються аліменти досягла повноліття. Тому в цій частині позову необхідно відмовити. Виходячи з наведених позивачем доводів, враховуючи те, що відповідачка не скористалася правом подачі відзиву, та те, що зазначений розмір аліментів відповідає потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, що стягується з позивача на користь відповідачки на утримання повнолітнього сина слід змінити і стягувати з нього щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, без визначення мінімального розміру аліментів, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, оскільки позивач є повнолітньою особою, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі викладеного,

Outcome: partial