Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач АТ«УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором № 94395943000 від 21.03.2018 про надання споживчого кредиту у розмірі 83498,41 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в усіх судових інстанціях 7500грн. Позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами був укладений договір № 94395943000 від 21.03.2018 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Позичальниці були надані грошові кошти в сумі 80080,08 грн., встановлений термін їх повернення до 21 березня 2021 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 62 % річних. Однак відповідач не виконала покладені на неї зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у зв`язку з цим виникла заборгованість в сумі 83498,41 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, всі доводи викладені в позовній заяві підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала, що відповідач по справі укладала договір кредиту але із сумою позову не згодна. Оскільки нею було здійснено ряд платежів які не враховані позивачем у розрахунку суми заборгованості, а саме: 27.08.2019 здійснено платіж на суму 5000,00грн. (п`ять тисяч)гривень; 29.08.2019 здійснено платіж на суму 11000,00 грн.(одинадцять тисяч) гривень; 01.10.2019 було здійснено платіж на суму 5000,00грн. (п`ять тисяч) гривень; 26.12.2019 здійснено платіж на суму 200,00грн. (двісті) гривень. Розрахунки представлені в позовній заяві не достовірні. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. 21 березня 2018 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (а.с.21-24). Відповідно до умов Договору ПАТ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит в сумі 80 080,08 грн. до 21 березня 2021 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 55% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін, встановлюється процентна ставка в розмірі 62% річних. Порядок, строки та розмір щомісячних платежів сторони передбачили у Додатку № 1 до Договору (а.с.25-27). ПАТ «УкрСиббанк» виконав свої зобов`язання перед позичальником відповідно до умов Договору. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості за договором № 94395943000 від 21.03.2018 станом на 24.10.2019 відповідач [PERSON] має заборгованість на загальну суму 83498,41 грн., яка складається з наступного: 72588,43 грн. - заборгованість за кредитом; 3326,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України); 7,05 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (згідно ст. 625 ЦК України); 6738,10 грн. - заборгованість за комісією; 7,81 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 492,68 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 337,37 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III. За положеннями абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У Договорі кредиту відсутні умови, якими передбачено порядок та підстави нарахування, а також сплати комісії. У п. 4.2 Договору зазначено, що комісія сплачується при пропростроченні чергових платежів до 500 гривень. Банк має право не застосовувати цю комісію, або застосовувати не в повній мірі, про що Банк повідомляє клієнта шляхом розміщення оголошення на сайті. Комісія за розрахунково-касове обслуговування - у відповідності до тарифного плану. Обґрунтовуючи законність позовних вимог АТ «УкрСиббанк», посилається на п. 4.1 Правил (договорні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк». Однак вказаний пункт не містить положень, якими передбачено порядок та підстави нарахування, а також сплати комісії. Також в умовах Договору відсутні будь-які відомості про комісію, яка входила б у вартість кредиту. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за позичальником станом на 24.10.2019 рахується: 6738,10 грн. - заборгованості за комісією та 337,37 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11Закону України«Про захистправ споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банкуУкраїни від10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. У зв`язку з наведеним у суду немає підстав для стягнення 6738,10 грн. - заборгованості за комісією та 337,37 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в сумі 76422,94 грн., яка складається із: 72588,43 грн. - заборгованість за кредитом; 3326,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України); 7,05 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (згідно ст. 625 ЦК України); 7,81 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 492,68 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: виходячи з розрахунку: (76422,94 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 1921,00 грн. (розмір судових витрат) / 83498,41 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1758,21 грн. Що стосується, витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, в цій частині слід відмовити, оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до статті 84 ЦПК України 2004 року витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі вищевикладеного витрати на правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень) задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 526, 536, 1046, 1054 ЦК України,

Outcome: partial