Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому зазначив, що 20.06.2007 року між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено генеральну кредитну угоду №010/17-16/349. В рамках цієї угоди ним з банком були укладені кредитні договори №010/17-16/3491 та №010/17-16/349/2 від 20.06.2007 pоку, за якими він отримав 210000 доларів США. В забезпечення цього договору в той же день між банком та [PERSON], ТОВ "Україна-Квант" були укладені договори поруки. При укладенні цих договорів банк ввів його в оману щодо реальної відсоткової ставки та орієнтовної сукупної вартості кредиту, оскільки фактичний розмір відсоткової ставки складає не 12%, а 12,96%. Тому просить про визнання генеральної угоди, договорів кредиту та поруки недійсними. В судовому засіданні представник позивача на позові наполягає, на підставах, викладених в ньому. Вважає, що внаслідок збільшення розміру відсотків на 0,96% відбувся обман позивача. Це збільшення підтверджується наданими до позову розрахунками. Про порушення свого права при укладенні договору дізнався влітку 2014 року, коли звернувся до юристів. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує. Пояснив, що розрахунки позивача не відповідають дійсності і суперечать розрахункам платежів за кредитом, розрахованими банком за допомогою спеціальних програмам. При укладанні договору положення законодавства порушені не були. Більш того, позивач пропустив строк позовної давності. Представники 3-х осіб в судове засідання не з'явилися. Про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 20.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено генеральну кредитну угоду №010/17-16/349. В рамках цієї угоди ним з банком були укладені кредитні договори №010/17-16/3491 та №010/17-16/349/2 від 20.06.2007 pоку, за якими [PERSON] отримав 210000 доларів США. В забезпечення цього договору в той же день між банком та [PERSON], ТОВ "Україна-Квант" були укладені договори поруки. Факт отримання коштів визнаний сторонами. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст.. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані до позову розрахунки реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту не є допустимими доказами, оскільки незрозуміло ким та з яких вихідних даних вони виконані. Позивачем до позову не надані графіки погашення заборгованості за кредитними договорами, через що суд позбавлений можливості перевірити відомості, зазначені в цих розрахунках на відповідність графікам погашення заборгованості. Більш того, під час укладення, позивач отримав як самі кредитні договори так графіки погашення заборгованості. Тобто позивачу була надана повна інформація щодо істотних умов договорів і він мав змогу перевірити вказані в них відомості до укладення договору. Тому суд не може погодитися з позивачем, що банк навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Вказані позивачем у позові обставини не можуть бути передбаченими законом підставами для визнання договорів недійсними.

Outcome: dismissed