Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором №heu0GК00000007 від 13.09.2006 р., укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.09.2016 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконує в результаті чого станом на 09.04.2013 року виникла заборгованість у розмірі 10509,25 доларів США, що за курсом 7,99 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.04.2013 року складає 83968,91 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] 13.09.2006р., було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яке належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює -95760 грн. Просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 10509,25 дол. США, що еквівалентно гривні за курсом 7,99 грн., складає 83968,91 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з проведенням дій щодо коригування технічної документації, відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідачів з квартири, що розташована за адресою: область, [ADDRESS], зі зняттям відповідачів з реєстраційного обліку, а також покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановлено, що 13.09.2006р., між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], укладено кредитний договір №№heu0GК00000007 , згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15 тис. дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.09.2016 року. З метою забезпечення виконання обов'язків позичальника за вказаним кредитним договором сторони уклали договір іпотеки №HENOGК00000007 від 13.09.2006 року, згідно якого відповідач надав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка належить відповідачу на підставі договору купівлі - продажу від 13.09.2006 року, право власності зареєстровано Каховським БТІ 13.09.2006 року, номер запису 15844. Сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 95760 грн. (п.1.11 договору іпотеки). У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON], зобов'язання належним чином не виконує в результаті чого станом на 09.04.2013 року виникла заборгованість у розмірі 10509,25 дол. США. , яка складається з : - заборгованості за кредитом у розмірі 8485,94 дол. США; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 1874,11 дол. США; - заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 117,46,00 дол. США; - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у сумі 31,74, дол. США. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 572, 589 ЦК України у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека (ч.1 ст. 575 ЦК України). Стаття 629 ЦК України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконав обов'язків щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків. При цьому, договором іпотеки від 13.09.2006 року передбачено право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором вони не будуть виконані (п.2.1.8). Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» визначає, що іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.40 Закону України „Про іпотеку", ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців за винятком наймача та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У п.43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що на момент звернення ПАТ КБ „ПриватБанк" до суду з вимогою про виселення відповідачів його права не були порушені останніми. Наявність письмової вимоги про звільнення житлового приміщення є обов'язковою умовою при задоволенні позову про виселення із іпотечного житла. В матеріалах справи, міститься повідомлення позивача від 27.02.2013 року, яке адресовано відповідачу щодо прийняття ним рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому суд вважає, що вказаний лист-вимога не є повідомленням про виселення відповідача у розумінні ч. 1 ст. 40 Закону України „Про іпотеку", оскільки у цьому повідомленні йдеться про те, що у разі неповернення заборгованості за кредитним договором протягом 30 днів, банк розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто на момент направлення повідомлення банк не звернув стягнення на предмет іпотеки. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial