Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту спільного проживання та поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23 вересня 1995 року по 13 листопада 2008 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується доданою копією свідоцтва про шлюб та про розірвання шлюбу. Позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона з відповідачем продовжили проживати разом, однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу і проживали разом до квітня 2016 року. Факт спільного проживання підтверджується довідкою Малолепетиської сільської ради від 06.11.2017 року №2092. Але відповідач частково заперечує проти того, що саме цей період вони проживали разом, тому вона вимушена встановлювати цей факт у суді. Встановлення даного факту їй потрібно для поділу спільно нажитого майна, стосовно якого може виникнути між ними спір про право. Крім того, позивач зазначила, що за час спільного проживання вони набули у власність за спільні кошти майно, а саме: легковий автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER], придбаний 13.06.2011 року, який вона оцінює у 81000,00 грн. На даний час спільне майно знаходиться у відповідача, який ним самостійно користується. Позивач просить суд: встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, а саме її - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у період з 14.11.2008 року по квітень 2016 року; виділити із спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею - [PERSON], [INFO], уродженкою смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, право власності на 1/2 частину легкового автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER], а судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить суд його задовольнити Додатково пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем вони продовжили проживати разом, однією сім"єю, вели спільне господарство та за спільні кошти у 2011 році придбали автомобіль ВАЗ 2108, яким на даний час відповідач користується на власний розсуд. Просить суд встановити факт спільного проживання, виділити їй із спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину легкового автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER], а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати у тому числі і за проведення експертизи вартості автомобіля. Доповнила, що вона не заперечує проти того щоб відповідач сплатив їй половину вартості автомобіля у сумі 20561 грн. 50 коп. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно він з 1995 року по листопад 2008 року перебував з позивачем у зареєстрованому шлюбі. Також і після розірвання шлюбу вони проживали однією сім"єю до 2016 року, а тому не заперечує проти встановлення факту спільного проживання у період з 14.11.2008 року по квітень 2016 року. Визнає, що автомобіль ВАЗ 2108 був придбаний у 2011 році за їхні з позивачем спільні кошти. З вартістю автомобіля, яка згідно висновку експерта складає 41123 грн. 00 коп. він згоден, та згоден сплатити на користь позивача половину вартості автомобіля, яка складає 20561 грн. 50 коп. Витрати на проведення експертизи не визнає, оскільки експертиза вартості автомобіля була проведена з ініціативи позивача, а до висновку не додано документ про її вартість, а тому просить суд витрати на проведення експертизи з нього не стягувати. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим позов задовольнити частково. Із матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 23.09.1995 року зареєстрували шлюб, актовий запис №06. 13.11.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №68. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Встановлюючи факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю у період з 14.11.2008 року по квітень 2016 року суд бере до уваги довідки про склад сім"ї видані Малолепетиською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області від 16.11.2017 року за № 2068, та № 2092 у яких зазначено, що [PERSON] з 23.09.1995 року проживає у [ADDRESS] та після розірвання шлюбу у 2008 році продовжує у ньому проживати. Крім того, відповідачем визнано вказаний факт, а тому позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Частина 1 статті 74 СК України передбачає, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, а згідно ч. 2 вказаної статті поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Судом встановлено, що за час спільного проживання, а саме 12.11.2011 року відповідач [PERSON] набув у власність автомобіль ВАЗ 2108, 1991 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], і відповідно до ст. 74 СК України автомобіль належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ст.ст. 70, 71 гл. 8 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Неподільні речі (ч. 2 ст. 183 ЦК України) не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні. А тому присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При цьому присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Висновком спеціаліста з визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу підтверджується, що вартість автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER], 1991 року випуску станом на 27.06.2018 року складає 41123 грн. 00 коп. Згідно пояснень сторін наданих ними під час розгляду даної справи відповідач [PERSON] згоден сплатити на користь позивача [PERSON] у якості компенсації 1/2 частину вартості автомобіля, а остання згодна отримати таку компенсацію. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER], 1991 року випуску є неподільною річчю суд, відповідно до ст. 183, 372 ЦК України ст.ст. 70, 71, 74 СК України вважає необхідним стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна - автомобіля марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER], 1991 року випуску, яка складає 20561 грн. 50 коп., а тому позов [PERSON] у цій частині підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп., оскільки вони підтверджені: квитанцією від 08.11.2017 року №0.0.887756962.1 на суму 1450 грн. 00 коп. У задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення витрат пов"язаних із залученням спеціаліста для проведення експертизи необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано до суду документу, який підтверджує їх вартість та сплату. На підставі ст.ст. 183, 372 ЦК України, ст.ст. 70, 71, 74 СК України,

Outcome: partial