Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання. Просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований Семенівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 46 від 12 жовтня 2002 року; стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи із дня подачі заяви до суду 11.05.2021 року та до закінчення навчання, але не більше до досягнення 23 років, стягнути судові витрати. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 12.10.2002 року, від вказаного шлюбу мають спільну повнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між ними припинились з червня 2019 року у зв`язку з тим, вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Сім`я розпалася, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На примирення та зберігання шлюбу не згодна. Строк на примирення не потрібен. Крім цього з 07.09.2020 року донька сторін [PERSON] навчається за контрактом (за кошти фізичних та юридичних осіб) на денній формі навчання в Харківському національному технічному університеті сільського господарства імені Петра Василенка, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач вказала, що не може забезпечувати доньку всім необхідним, оскільки вартість навчання за контрактом становить 16620,00 грн на рік, крім цього донька проживає в гуртожитку, вартість проживання в якому становить 520,00 грн щомісячно, що становить значну суму. Відповідач отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 09.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини замість 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи із дня подачі заяви до суду та до закінчення навчання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи із дня подачі заяви до суду та до закінчення навчання. Також не заперечим про розірвання шлюбу. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 жовтня 2002 року Семенівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 46 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Щодо вимоги про розірвання шлюбу. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки вони мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, на підставі цього стали чужими людьми. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Примирення між сторонами неможливе. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Позивачка не вважає можливим збереження сім`ї. Відповідач не заперечив про розірвання шлюбу. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Щодо вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання. Згідно довідки в.о. директора Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка ННІ бізнесу і менеджменту Грідін О.В. від 09.04.2021 року за № 57, що [PERSON] , відповідно до наказу №02-02/696 від 07.09.2020 року дійсно була зарахована з 07.09.2020 року за контрактом (за кошти фізичних або юридичних осіб) та є студенткою 1-го курсу денної форми навчання ННІ бізнесу і менеджменту Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка. Дата закінчення університету 30.06.2024 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. При визначені розміру аліментів суд враховує, що відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою та не може сплачувати аліменти на утримання дочки, у зв`язку з її навчанням, має інших утриманців чи наявні інші обставини, які мають істотне значення. Оскільки позивачка в судовому засіданні зменшила вимогу про розмір аліментів з відповідача з 1/3 на узгоджену з ним ј частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 11.05.2021 та до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2021 року, але не більше як до досягнення 23 років, то за таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мімнімуму щомісячно на період її навчання. Пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи, що при звернені до суду позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Роз`яснити сторонам, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється у разі припинення навчання.

Outcome: approved