Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулися до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В обґрунтування позову посилалися на те, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП по факту спричинення ним ДТП 01.06.2018 року о 21 год. 20 хв. в м.Києві по проспекту Незалежності, 108/1, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб марки «Nissan» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] та яким на момент ДТП керував [PERSON] . На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахованою не була, і потерпілий звернувся до них з заявою про відшкодування заподіяної шкоди автомобілю марки «Nissan» д.н.з. [NUMBER] в результаті вказаної ДТП. Відповідно до Наказу № 7689 від 08.08.2018 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 14 219,77 грн. (чотирнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять гривень 77 коп.), яке МТСБУ сплатило потерпілому згідно платіжного доручення № 992276 від 10.08.2018 року. Вказують, що на адресу відповідача направлено лист з пропозицією добровільно компенсувати понесені позивачем витрати на відшкодування шкоди потерпілому, натомість відповідач належним чином на вказаний лист не відреагував. Враховуючи наведене, вважає, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, а тому, на підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 14 219,77 грн., витрати на послуги по врегулюванню по справі та визначення розміру шкоди в сумі 720,00 грн., а всього 14 939,77 грн. 19 травня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.41). 30 червня 2020 року відповідачем [PERSON] спрямовано до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказав, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395. Вказує, що підставою стягнення оцінених матеріальних збитків є звіт №1230_50488 від 12.06.2018 року ФОП [PERSON] , однак до позовної заяви не додано відповідний договір між суб`єктом оціночної діяльності та замовником оцінки, тому правові підстави складення такого звіту відсутні, а вважати його належним та допустимим не можливо. Вважає, що позивач не довів у своїй позовній заяві наявність всіх необхідних складових для стягнення майнової шкоди з відповідача. Просив в задоволенні позову відмовити повністю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив (а.с.72). Статтею 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з ряду підстав. Згідно ч.3 п.п.1, 2 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд вважає, що у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, відсутні законні підстави для відкладення розгляду справи, і розгляд справи необхідно проводити у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01 червня 2018 року о 20 годині 20 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes Vito» державний номерний знак [NUMBER] , в м. Києві по проспекту Перемоги, 108/1, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем "Nissan Qashqai" державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, що належить [PERSON] та яким на момент ДТП керував [PERSON] , що підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № [NUMBER] (а.с.10). При ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження. 04 червня 2018 року [PERSON] повідомила про дорожньо-транспортну пригоду Моторне (транспортне) страхове бюро України та звернулась із заявою про відповідне відшкодування шкоди (а.с.8, 12). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2018 року відповідача, [PERSON] , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП по факту спричинення ним зазначеного ДТП 01.06.2018 року в [ADDRESS] (а.с.11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ, що підтверджується витягом з бази МТСБУ (а.с. 30). Згідно Звіту №1230_50488 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 12.06.2018 року виконаного фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Сертифікат СОД №73/18 дійсний до 26.01.2021 року) вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу "Nissan Qashqai" д.н.з. [NUMBER] складає 16993,72 грн. (а.с.16-27). Відповідно до Акту №571 виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ 06.06.2018 року №3.1-05/50488/вих/1 по справі №50488 за підписом МТСБУ (Замовника) та ФОП [PERSON] (Виконавець) виконав роботу згідно з умовами договору №2015/0031 від 10.12.2015 року, передав замовнику звіт №1230_50488 про оцінку вартості, що є підставою для проведення розрахунку в сумі 720 грн. (а.с.28). Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про те, що між суб`єктом оціночної діяльності та замовником оцінки відсутній договір і що відсутні правові підстави складення такого звіту, оскільки підписаний сторонами акт виконання робіт №571 із вказівкою на укладений договір, виставлений рахунок на оплату та відповідно платіжне доручення №910382 від 20.07.2018 року на суму 720 грн. свідчать про договірні відносини між позивачем та ФОП [PERSON] . При цьому, відповідач своїм правом на звернення до суду з клопотанням про проведення повторної експертизи не звертався, тому суд не вбачає достатніх правових підстав для визнання вказаної експертизи недопустимим доказом з наведених Відповідачем підстав. Відповідно до Наказу № 7689 від 08.08.2018 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 14 219,77 грн. (а.с.29). 20 липня 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України оплачено [PERSON] грошову суму в розмірі 720 грн., призначення платежу оплата послуг аваркома (експерта) по справі №50488, згідно рах. №571 від 12.06.2018 року, т.з. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №910382 (а.с.31). 10 серпня 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України оплачено [PERSON] грошову суму в розмірі 14219,77 грн., призначення платежу виплата по справі №50488, згідно наказу №7689 від 08.08.2018 р., [PERSON] , ІПН [NUMBER] , СКР [NUMBER] , т.з. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №992276 (а.с.31). 18 червня 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до [PERSON] з претензією про регресну вимогу на суму 14939,77 грн. (а.с.32). Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно- правову відповідальність. Таким чином, суд прийшов до висновку, що до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля [PERSON] (д.н.з. [NUMBER] ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.06.2018 року о 21:20 в м. Київ, проспект Перемоги, 108/1. Відповідно до п. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Таким чином, позивач поніс витрати, пов`язані з регламентною виплатою в розмірі 14939,77 грн., яка складається з відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 14 219,77 грн. та витрати на послуги по врегулюванню по справі та визначення розміру шкоди в сумі 720,00 грн.. За змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved