Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач просить провести поділ спільного сумісного рухомого майна між [PERSON] та відповідачем [PERSON] [PERSON] виділити та визнати за [PERSON] право власності на косарку тракторну сегментну, ринковою вартістю 6463 грн. та станок деревообробний, вартістю 6250 грн., всього виділити майна на загальну суму 12713 грн. Відповідачу [PERSON] виділити та визнати його право власності на причіп тракторний одноосний саморобний, вартістю 9180 грн. Стягнути з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 44246,50 грн. за перевищення ідеальної частки в спірному рухомому майні. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 44 246,50 грн. за 1/2 частину вартості трактора колісного [NUMBER] , який був набутий під час шлюбу між сторонами, і відчужений [PERSON] без згоди [PERSON] . Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та витрати на оцінку спірного майна. Позов мотивований тим, що [PERSON] , перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 1984 році у Сосницькому відділі РАГС Чернігівської області, актовий запис за №32. Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 05 травня 2017 року шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу сторони, хоча і проживають за однією адресою, але припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. В період шлюбу сторони придбали рухоме та нерухоме майно, що є їх спільною сумісною власністю подружжя, частину майна сторони поділили в судовому порядку. На даний час нерозподіленим рухомим спільним сумісним подружнім майном сторін є набуті під час шлюбу: косарка тракторна сегментна, згідно звіту про визначення ринкової вартості майна її ринкова вартість становить 6463,00 грн.; станок деревообробний, згідно звіту про визначення ринкової вартості майна його ринкова вартість становить 6250,00 грн.; причіп тракторний одноосний саморобний, згідно звіту про визначення ринкової вартості майна його ринкова вартість становить 9180,00 грн.; трактор Т-40 АМ, який був зареєстрований на відповідача, та був відчужений ним без моєї згоди, згідно звіту про визначення ринкової вартості майна його ринкова вартість становить 88493,00 грн. Згідно наданих звітів загальна ринкова вартість нерозподіленого спірного нерухомого майна становить 110386,00 грн. Відповідач [PERSON] вважає спірне майно своєю особистою власністю, не визнає прав позивачки на нього, ховає спільне майно, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка та представник позивача підтримали позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що станок деревообробний належав його діду, а косарку він розібрав у зв`язку з непридатністю, саморобний причеп відповідач також розібрав. [PERSON] не укриває спірного майна та не знає куди його поділа позивачка. У відзиві відповідач не визнає позовні вимоги повністю, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачу невідомо куди позивачка поділа деревообробний станок, косарку тракторну та саморобний причіп. Позивачка зверталась до суду щодо розподілу трактора Т-40, зазначений трактор не може бути предметом розподілу. Щодо відшкодування компенсації відповідач пояснив, що за згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної суми на депозитний рахунок суду, а в разі не вчинення таких дій суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без реального поділу. Заслухавши сторони у справі, свідків, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 09 червня 1984 року по 16 травня 2017 року (дати набрання законної сили рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 05.05.2017 року, а.с. 70). Свідки [PERSON] та [PERSON] , доньки сторін у справі, в судовому засіданні показали, що часто бувають в господарстві батьків за адресою [ADDRESS] , станок деревообробний, причіп тракторний та трактор були придбані за час перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі. Зазначені речі зникли з господарства батьків під час розірвання шлюбу між останніми. [PERSON] користувався станком, косаркою та причепом. Свідки бачили, що трактор Т-40 перебував у користуванні інших осіб. Під час шлюбу сторони придбали: косарку тракторну сегментну, згідно звіту про визначення ринкової вартості майна (а.с. - 9-25) її ринкова вартість становить 6463,00 грн., станок деревообробний, згідно звіту про визначення ринкової вартості майна (а.с. 26-41) його ринкова вартість становить 6250,00 грн., причіп тракторний одноосний саморобний, згідно звіту про визначення ринкової вартості майна (а.с. 42-51) його ринкова вартість становить 9180,00 грн., трактор Т-40АМ, який був зареєстрований на відповідача, та був відчужений ним без згоди позивачки, згідно звіту про визначення ринкової вартості майна (а.с. 52-62) його ринкова вартість становить 88493,00 грн. Згідно наданих звітів спільне майно подружжя оцінено на загальну суму 110 386,00 грн. Вказане спірне майно зазначене в акті опису майна сторін у справі 24.04.2017 року (а.с. 64-67) як майно, яке знаходилось за адресою: [ADDRESS] . Трактор колісний Т-40АМ, 1989 року випуску, номерний знак [NUMBER] , зареєстрований на [PERSON] згідно свідоцтва серії [NUMBER] 26.03.2002 року та знятий з обліку 20.04.2017 року (а.с. 68 - копія додатка до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, а.с. 116 - копія свідоцтва про реєстрацію машини). До спільного майна позивача та відповідача належить: косарка тракторна сегментна, станок деревообробний, причіп тракторний одноосний саморобний та трактор Т-40АМ. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України). Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Ч.ч. 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість ураховується при поділі (п. 30 постанови). В судовому засіданні зайшли підтвердження обставин, що спірне майно набуте сторонами у шлюбі, встановлена вартість цього майна, відповідач приховав це майно після розірвання шлюбу між сторонами. Доводи відповідача про укриття позивачкою спірного майна не знайшли підтвердження в судовому засіданні, та спростовані показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України визначено витрати на правничу допомогу та порядок їх розподілу між сторонами та стягнення. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Повноваження адвоката підтверджено також ордером серії ЧН №075082, договором про надання правої допомоги від 10.06.2020 року. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 24.07.2020 року адвокатом Загальцом О.М. прийнято від позивачки за надання правової допомоги 7000 грн. На підтвердження зазначеної суми в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved