Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернулася у суд з вище вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликається на порушення своїх законних прав та інтересів. Зазначає, що судовим рішенням віл 02.10.2010 р. Червоноградську міську раду Львівської області було зобов'язано надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,070 га на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель з подальшим переданням у власність. Однак на сьогодні дане рішення суду є не виконаним, у зв'язку з чим державним виконавцем вживалися відповідні заходи (штрафні санкції, подання про притягнення до кримінальної відповідальності. Також зазначає, що у листопаді 2015 р. до неї звернувся відповідач [PERSON] з пропозицією викупити у нього вказану земельну ділянку, при цьому у нього було свідоцтво про право власності на останню. Вказує, що спірну земельну ділянку у приватну власність [PERSON] було передано на підставі рішення Червоноградську міську раду Львівської області № 775 від 19.03.2015 р. як учаснику АТО. Тому вважає, що орган місцевого самоврядування порушив її права, передавши дану земельну ділянку у власність іншій особі, оскільки ця ділянка не являється вільною у розумінні можливості передачі у власність громадянам у порядку ст. 118 ЗК України. Відтак просить позов задовольнити, оскаржуване рішення - визнати незаконним у частині, що стосується спірної земельної ділянки, а також визнати недійсним свідоцтво [PERSON] про право власності на даний об'єкт. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Представник відповідача - Червоноградської міської ради Львівської області - позов не визнав, у задоволенні такого заперечив. Пояснив, що на виконання судового рішення від 02.11.2010 р. міська рада відмовила позивачці у відповідному дозволі, оскільки саме цей орган місцевого самоврядування має право розпоряджатися землею у межах населеного пункту. Зазначив, що у судовому порядку були скасовані постанови державного виконавця щодо накладення санкцій за невиконання даного рішення суду. Відтак передачу спірної земельної ділянки у власність [PERSON] як учаснику АТО вважає законною, здійсненою у відповідності до встановленого порядку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що правомірно набув у власність спірну земельну ділянку. Також вказує, що оскаржуване позивачкою рішення є ненормативним актом, що вичерпав свою дію шляхом його виконання. Відтак вважає, що позов не може бути задоволений. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов на наступного висновку. За конституційним приписом, закріпленим у ст. 13 Основного Закону України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно пункту 42 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації. Розширений перелік повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин наведено у ст. 12 ЗК України, згідно з яким виключно до компетенції сільської ради належить розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. Судячи з порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, визначений у ст. 118 цього Кодексу, останній є фактичним складом, тобто сукупністю юридичних фактів, які відповідно до законодавства необхідні для виникнення правовідношення і лише за наявності усіх умов настають правові наслідки. Натомість згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Виходячи із системною тлумачення вище викладених норм права, суд вважає, що обов'язковою умовою передачі у власність земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, є наявність позитивного рішення сесії відповідної ради про передачу земельної ділянки у власність. При цьому, вирішення питання про надання дозволу або відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є дискреційним повноваженням сільської, селищної, міської ради. Згідно рішення сесії Червоноградської міської ради від 23.12.2010 року №23 позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою по спірній земельній ділянці. З огляду на те, що Червоноградською міською радою Львівської області не надавався відповідний дозвіл позивачці на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, а відтак й не приймалося рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, суд не вбачає у даному спорі порушення прав та інтересів позивачки, про які стверджує остання. Разом з цим, що стосується позовної вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності, суд звертає увагу на те, що згідно рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 20.01.2015 р. № 11 «Про затвердження звіту про інвентаризацію вільних земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд на території м. Червонограда», спірна ділянка станом на 20.12.2014 р. була вільною. Натомість як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії щодо розгляду заяв про надання земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництва учасникам АТО від 25.12.2015 р., останньою одноголосно прийнято рішення про передачу спірної земельної ділянки [PERSON] Власне оскаржуваним рішенням Червоноградської міської ради Львівської області від 19.03.2015 р. № 775 затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та передано [PERSON] таку у приватну власність. В силу приписів Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасники АТО мають пільги у першочерговому відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Суд вважає, що надання [PERSON] у власність спірної земельної ділянки здійснено у відповідності до законодавства, з метою надання йому пільг, переваг та гарантій як учаснику АТО, котрий ризикував життям і здоров'ям, виконуючи конституційний обов'язок по захисту суверенітету і територіальної цілісності Української держави. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку. Враховуючи вище викладене, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed