Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.02.2010 року [PERSON] 09 лютого 2010 року отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вказує представник позивача, що при отриманні кредиту сторонами було передбачено зміну кредитного ліміту картки, відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Сторонами також було погоджено, що підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік ( п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою»). ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. В обґрунтування позовних вимог посилаються на ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 549, 598, 599, 610, 615, 628, 629, 634, 1054 ЦК України, на п.п. 4.6, 5.2, 5.3, 6.4, 6.5, 6.6, 6.7, 9.12 «Умов та правил надання банківських послуг», п.п. 5.5.1, 5.6, 5.7 «Правил користування платіжною карткою», ст. 3 ЦПК України. Вказує, що відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та норм діючого законодавства, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість 15921,52 грн., яка складається з: 1401,90 грн. - заборгованість за кредитом; 10387,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2897,61 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 734,36 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 15921,52 грн. за кредитним договором № б/н від 09.03.2010 року, та судові витрати. В судове засідання представник позивача, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи не зявився, подав під час предявлення позову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судового виклику відповідачу особисто. Крім того, надав до суду письмові заперечення, в яких вказує, що оскільки на даний час пройшов значний проміжок часу після настання обставин, які зумовили подання позову, просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 09.03.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б\\н, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит у сумі 1800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, що підтверджується копією заяви разом з копією Умов надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, що являється Договором, згідно ст.634 ЦК України. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг кредитного договору Клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Відповідно до п. 2.1.1.3.5 у випадку невиконання зобов'язань по Договору, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), виплаті винагороди Банку. Згідно п.2.1.1.3.5, п.2.1.1.12.11, п. 1.1.3.2.2 вказаних умов та правил, при наявності у клієнта прострочення по кредитному ліміту, а також відсоткам за користування кредитним лімітом, банк має право списати грошові кошти з рахунків Клієнта відкритих у валюті кредитного ліміту в межах суми підлягаючих сплаті Банку за даним договором. Також у випадку порушення держателем встановлених законодавством України вимог та умов даного кредитного договору, банк має право призупинити дію кредитної картки та визнати картку недійсною до моменту погашення заборгованості, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у відповідній визначеній банком частині у випадку невиконання держателем своїх кредитних зобов'язань, згідно кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов, сторони погодили, що при порушенні строків платежу по кожному з грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видавши [PERSON] кредитну картку зі встановленим лімітом на ній у розмірі 1800,00 грн.. Однак, відповідач не додержувалася належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого його заборгованість перед позивачем станом на 29.02.2016 року становить 15921 грн. 52 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонгується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. А відповідно до постанови судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а повернення кредитних коштів в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки. Відповідно до Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця вказаного на платіжній картці. Згідно з умовами, що містяться в Правилах користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна картка видається банком саме шляхом надання клієнту карти з новим строком дії. Доказів про отримання відповідачем нової карти за цим договором з продовження дії попередньої картки, чи взагалі повідомлення відповідача про цю обставину, суду не надано. Разом з тим, перебіг позовної давності відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Як встановлено судом, [PERSON] 27 серпня 2013 року здійснив переказ грошових коштів на картковий рахунок, що в свою чергу свідчить про визнання нею свого боргу. Також судом встановлено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права 30 березня 2016 року, тобто в межах установленого строку позовної давності, як по стягненню заборгованості по процентах, так і по основній сумі кредиту. Разом з тим, суд вважає, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості з належними до сплати відсотками, комісії та пені за користування кредитним коштами підлягає частковому задоволенню. Так статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що останній платіж [PERSON] здійснив 27 серпня 2013 року, та станом на день подачі позову жодних інших платежів не здійснював. Тобто строк спеціальної позовної давності, визначений ст.. 258 ЦК України, закінчився відповідно 27.08.2014 року. Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом 30 березня 2016 року, банк пропустив встановлений законом строк спеціальної позовної давності, про застосування якої відповідачем в ході розгляду справи було зроблено заяву, що узгоджується з правовою позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ п. 31 Постанови № 5 від 30.03.2012 року та з урахуванням положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якою визначено, що положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Суд, вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, але враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогою, щодо стягнення штрафу, комісії та пені, а також відсутності поважних причини такого пропуску, суд підстав для поновлення даного строку спеціальної позовної давності не вбачає, відповідач до ухвалення рішення у справі заявив про застосування строку позовної давності, а тому на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які становлять 1378 грн.

Outcome: partial