Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн. завданої злочином, мотивуючи тим, що 13.04.2015 року близько 17 год. 00 хв. біля домогосподарства, яке належить [PERSON], [INFO] та знаходиться в селищі Верховина прис. Грибкова, [PERSON], перебуваючи із ним у неприязних відносинах через межі земельних ділянок, вступив у сварку та діючи умисно і усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, завдав йому декілька ударів по грудній клітці та правому плечу, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді: синців правого плечового пояса, правого плеча, грудної клітки, які відповідно до висновку проведеної судово-медичної експертизи за №99 від 26.05.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. В судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ст.125 ч.1 КК України визнав, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати. Вироком суду від 01.07.2015 року [PERSON] визнано винним за ст.125 ч.1 КК України та призначено покарання у виді двохсот годин громадських робіт. Вирок вступив у законну силу 03.08.2015 року. У нього є певне коло знайомих, сусідів, родини, думка яких йому не байдужа, так як з народження він проживає в селищі Верховина на присілку Грибкова де всі один одного знають. Протягом тривалого часу він знаходиться у стані морального пригнічення і дискомфорту. Даний факт і факт погіршення здоровя він повязує з цією подією, коли відповідач ігноруючи елементарні принципи порядності вчинив з ним бійку. Розмір його моральної шкоди безмежний, оскільки відповідач принизив його на очах односельців, які знаходилися неподалік. Дана подія стала "сенсацією" та предметом осуду людей, що принижує його честь та людську гідність, а тому розмір завданої шкоди він оцінює в розмірі 8000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі та долучити до справи фотографії отриманих побоїв спричинених відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився відшкодувати моральну шкоду, але в меншому розмірі ніж заявлений позов, в запереченні погодився на відшкодування в розмірі 1000 грн., при винесенні рішення просить врахувати його матеріальний стан та позитивну характеристику сільської ради та по місцю відбування громадських робіт. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року (а.с.3), який набрав законної сили 03.08.2015 року, [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Як встановлено вироком суду, 03.04.2015 року близько 17 год. 00 хв. біля домогосподарства, яке належить [PERSON], [INFO] та знаходиться в селищі Верховина прис. Грибкова, [PERSON], перебуваючи із ним у неприязних відносинах через межі земельних ділянок, вступив у сварку та діючи умисно і усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, завдав позивачу декілька ударів по грудній клітці та правому плечу, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді: синців правого плечового пояса, правого плеча, грудної клітки, які відповідно до висновку проведеної судово-медичної експертизи за №99 від 26.05.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1993 року, з наступними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Неправомірність дій відповідача та його вина підтверджується вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області, який набрав законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень вказаної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Право на компенсацію моральної шкоди передбачається ст. 23 ЦК, яка надає приблизний перелік проявів моральної шкоди. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 3 постанови від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачем до матеріалів справи долучено копії фотографій які відображають отримані тілесні ушкодження діями відповідача. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 наведеної вище постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розглядаючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, суд виходив з принципу розумності і справедливості, врахував характер істотних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, емоційні переживання позивача, так як в нього виникло відчуття страху, сорому, приниження, оскільки, дана подія відбувалася на очах його сусідів та односельчан, в нього виник психологічний дискомфорт, що супроводжується погіршенням його здоровя, йому завдано фізичного болю та дійшов висновку, що внаслідок даного злочину, позивачу дійсно була завдана моральна шкода, оскільки були порушені його нормальні життєві стосунки, заподіяні психологічні страждання, повязані з вирішенням питання відшкодування завданої шкоди, що призвело до суттєвих змін у його життєдіяльності. Сума на відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн. слід зменшити до 4000грн. яка відповідає обсягу моральних страждань позивача, як набагато старшої людини за відповідача, а тому приходить до висновку про достатність відшкодування моральної шкоди в розмірі 4000 грн. Також, суд взяв до уваги важке матеріальне становище відповідача та наявність на його утриманні неповнолітньої дитини (а.с.23,25). Вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 8000 гривень є завищеними, не відповідають обставинам справи, характеру та обсягу моральних страждань. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладено, відповідно до п.3,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст 23, 1167 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial