Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» /далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»/ звернулося до суду з вищезазначеним позовом, та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15038,86 грн. за кредитним договором № SAMDN №00000001674279 від 03.12.2004 року, та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що рахунком він не користувався, гроші на рахунок не переводив. Кредит погашено в 2005році, квитанція про внесення коштів в касу банку ним втрачена, оскільки з того часу пройшло майже 10 років. Також зазначив, що ніяких коштів на погашення вищезазначеного кредиту, в 2011 році, та в наступному він не переводив. До звернення банку з позовом про стягнення заборгованості, про наявність заборгованості не знав. Просив застосувати строк позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду не змогла пояснити обставини по справі, та з яких причин позивач повторно звертається з вимогою по кредитному договору за яким була відмова на підставі застосування строків давності. Просив позов задовольнити. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали даної справи, справи 213/741/14-ц, справи 2н-84/08, суд вважає встановленими такі обставини. 03.12.2004 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Підписанням договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з Тарифами банка та Правилами користування платіжною карткою. За умовами договору банк відкриває клієнту картковий рахунок і видає платіжну картку зі строком дії картки - 2 роки для безготівкових розрахунків за товари (послуги) з кредитним лімітом у розмірі 3000 гривень у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. Дія кредитного ліміту припиняється останнім днем місяця, до якого діє картка. Погашення заборгованості за кредитним лімітом здійснюється щомісячними платежами у розмірі 10 % від загальної суми здійснених транзакцій. Відповідно до п. 9.2 договору договір може бути розірваний на підставі заяви клієнта або банк має право розірвати договір, письмово повідомивши клієнта. При цьому клієнт повинен не пізніше 21-го дня з дня повідомлення повернути в банк картку та всі інші картки, що надають можливість здійснення операцій з платіжним лімітом на картковому рахунку (окрім Інтернет-карток), після чого картка не обслуговується. Клієнт повинен погасити всі види заборгованості перед банком, у тому числі ті, що виникли протягом 30 днів з моменту повернення карток. Банк закриває картковий рахунок в строк не раніше 30-ти днів з дня припинення обслуговування картки і всіх інших карток, що надають можливість здійснення операцій з платіжним лімітом на картковому рахунку. Відповідно до п. 9.3 договору строк дії договору співпадає зі строком дії картки, який зазначений на лицьовому боці картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідача. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за відсотками за його використання, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.01.2014 року виникла довготривала заборгованість в сумі 21958,96, яка складається: 2994 грн. - заборгованість за кредитом, 18964,96 грн заборгованість по процентам за користування кредитом. При цьому суд враховує, що твердження відповідача про погашення ним заборгованості ніякими доказами не підтверджено. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Відповідно до пункту 3.1.1 Правил користування платіжною карткою, строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошовий коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картковому рахунку та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п. 5.2 Правил вбачається, що строк погашення процентів по кредиту встановлено щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць» . Судом встановлено, що останнє отримання коштів відповідачем за карткою відбулося 10.01.2005 року (а.с.5 справи 213/741/14-ц). Ніяких інших операцій за картковим рахунком з того часу до 17.06.2011 року не було. Суд вважає, що за таких обставин, позивач мав закрити неактивний картковий рахунок, але цього не зробив. 29.01.2008р. Інгулецьким районним судом було винесено судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача за даним кредитним договором 8734,46грн. (а.с. 11 справа 2н-84/08). Судом встановлено, що 17.06.2011 року на картковий рахунок відповідача надійшло 0,89 грн, 05.02.2013 року - 0,28 грн, 11.02.2013 року - 2,05 грн (а.с. 5, 69 справи 213/741/14-ц), проте суд вважає, що зарахування коштів на картковий рахунок відбулося внаслідок службової операції банку. У зв'язку з вищезазначеним, суд критично відноситься до твердження позивача щодо подовження дії картки. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які випливають з умов та виконання договору споживчого кредиту, прав та обов'язків сторін. При цьому судом перевірено строки звернення з позовом до суду, оскільки відповідачем надана заява щодо його застосування. Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 11.08.2014р. рішенням Інгулецького районного суду відмовлено у стягненні з відповідача на користь позивача за цим же договором заборгованості в сумі 21958,96грн. (а.с.93-96 справа №213/741/14-ц). По даній справі позивач звернувся зазначивши меншу суму до стягнення, оскільки з аналогічним позовом не міг звернутись. Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів. Як встановлено судом, позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла до суду тільки 11.02.2015 року, тобто поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Оскільки твердження представника позивача щодо подовження строку договору карткового рахунку ніякими доказами не підтверджено, заяв про поновлення строку звернення до суду з позовом від позивача не надходило, наявне рішення за цим же договором але із різними сумами до стягнення, -про відмову за позовною давністю, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed