Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача демонтувати самовільно встановлений камін та димохід, що виведений в загальну вентиляцію будинку, у належній йому квартирі за адресою [ADDRESS]; зобов'язати відповідача припинити використання у належній йому квартирі за адресою [ADDRESS] каміну, який опалюється дровами (іншим твердим паливом), та димоходу, який виведено в загальну димовентиляційну трубу будинку без дозволу, отриманого у встановленому законом порядку. В подальшому частина позовних вимог про зобов'язання демонтувати самовільно встановлений камін та димохід, що виведений в загальну вентиляцію будинку, була залишена без розгляду за заявою позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач самовільно здійснив переобладнання належної йому квартири шляхом влаштування каміну (топки) на дрова (інше тверде паливо) та димової труби від нього, яка проходить на дах будинку через димовивідні канали, призначені для вентиляції приміщень. На попередження та вимогу про приведення житлового приміщення до попереднього стану відповідач не реагує, чим порушує право на охорону здоров'я позивача та членів його сімї (дружина і двоє малолітніх дітей). Вказує, що існує загроза життю і здоров'ю позивача та членам його сімї, оскільки вони періодично дихають угарним газом, що надходить в їх квартиру через димовентиляційний канал від квартири відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, письмові заперечення не надав. В усних поясненнях представник відповідача вказав, що дійсно мав місце факт використання відповідачем певного опалювального пристрою в належній йому квартирі, однак таке використання не порушує прав позивача, оскільки відповідач має окремий димовентиляційний канал. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради позов підтримала. Вказала, що представники Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на чолі з головою адміністрації проводили комісійне обстеження квартири відповідача за адресою [ADDRESS], і встановили факт наявності в цій квартирі самовільно встановленого обігрівального приладу (камін, топка) на дровах (іншому твердому паливі), який було під'єднано до димовентиляційного каналу. В подальшому це питання розглядалося на засіданні міжвідомчої комісії районної адміністрації. Відповідачу було надано припис усунути вказане порушення. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру нерухомого майна. Відповідач встановив опалювальний прилад (камін, топка) на дрова (інше тверде паливо)у належній йому на праві власності квартирі за адресою [ADDRESS].Цей камін (топка) на дрова під'єднано до димовентиляційного каналу будинку, який проходить через квартиру відповідача. Дозволу на встановлення каміну, його під'єднання до димовентиляційного каналу відповідач у встановленому законом порядку не отримував. Вказані обставини підтверджуються наступними доказами - висновок від 26.01.2017 р., складений Галицьким відділом поліції ГУНП у Львівській області, відповідь Галицького РВ м. Львова ГУ ДНС України у Львівській області від 12.01.2017 р. № 1/20, лист Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 31.01.2017 р. № 31-516, відповідь на адвокатський запит від ЛКП «Цитадель-Центр» від 01.03.2017 р. № 113, попередження ЛКП «Цитадель-Центр» від 16.01.2017 р. № 24вих, відповідь ЛКП «Цитадель-Центр» від 15.01.2017 р. № 403. Зокрема, з висновку Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області від 26.01.2017 р. вбачається, що відповідач здійснював обігрів належної йому квартири за адресою [ADDRESS] шляхом спалювання деревини у встановленій ним пічці. Такі дії спричинили сильне задимлення квартири позивача ([ADDRESS]). У цьому висновку вказано, що відповідач має у належній йому квартирі камін на дрова, який і став причиною задимлення квартири позивача. З відповіді Галицького РВ м. Львова ГУ ДНС України у Львівській області від 12.01.2017 р. № 1/20 також вбачається, що у квартирі [ADDRESS] (квартира відповідача) встановлено камін (топку) на дрова, який спричинив задимлення квартири позивача. З листа Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 31.01.2017 р. № 31-516 вбачається, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради провела комісійне обстеження квартири відповідача за адресою [ADDRESS], і виявила, що відповідач встановив у належній йому квартирі камін. Відповідачу вручено попередження щодо недопущення використання каміну для обігріву кімнат в подальшому. Таке ж попередження було надіслано відповідачу працівниками ЛКП «Цитадель - Центр», про що вказано у відповіді ЛКП «Цитадель-Центр» від 01.03.2017 р. № 113. З попередження ЛКП «Цитадель-Центр» від 16.01.2017 р. № 24вих, що було адресовано відповідачу, вбачається, що відповідач не лише встановив піч на дрова у вказаній вище своїй квартирі, а й підключив піч у димовий канал будинку. У відповіді ЛКП «Цитадель-Центр» від 15.01.2017 р. № 403 вказано, що власником квартири [ADDRESS] встановлено обігрівальний прилад на твердому паливі, дозволу на його встановлення і розріз ДВК ЛКП не надавало. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та утримання їх здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник, наймач (орендар) приміщень житлових будинків має право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, також встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Судом встановлено, що відповідач здійснив переобладнання у належній йому квартиріза адресою [ADDRESS], що полягає у втручанні в інженерні мережі загального користування. Ці дії відповідача по встановленню каміну (обігрівального приладу) та підключення димоходу в загальні інженерні мережі будинку потребують отримання дозволу в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Внаслідок встановлення каміну відповідачем відбулося втручання в інженерні системи загального користування, оскільки відповідач вивів димохід від каміну в загальну димовентиляційну трубу, тому має місце втручання в інженерні мережі будинку. Відповідно до ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція, кондиціонування» улаштування камінів на твердому паливі у приміщеннях житлових, а також громадських та адміністративно-побутових будівель (крім приміщень із масовим перебуванням людей) на будь-якому поверсі допускається за умови приєднання кожного каміну до індивідуального або колективного димоходу через повітряний затвор - ділянку по поверхового димоходу завдовжки не менше ніж 2м, яка виключає розповсюдження продуктів згорання. Відповідно до п. 4.30 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» камін на твердому паливі допускається проектувати: у квартирі на останньому поверсі житлового будинку; на будь-якому рівні багаторівневої квартири, розміщеної останньою по висоті у будинку; на будь-якому рівні одноквартирного або зблокованого житлового будинку. При цьому димохід каміна повинен виконуватися автономним і проходити через приміщення цієї квартири. Судом встановлено, що квартира відповідача розташована на другому поверсі трьохповерхового будинку, тобто на не останньому поверсі багатоквартирного будинку; димохід, до якого підключено камін, не є автономним, а виведений в загальний димовентиляційний канал. Відповідно до ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання» /димохідні канали слід проектувати згідно з вимогами Ж.7 ДБН В.2.5-20/ внутрішні поверхні димохідних каналів повинні бути гладенькими та щільними. Слід забезпечувати захист внутрішньої поверхні стінок димоходів (у тому числі теплогенераторів) від появи конденсату за рахунок виконання стінок димоходу вище перекриття верхнього поверху з порожнистої цегли товщиною не менше 120 мм; оголовка труби і місць її примикання до покрівлі - від атмосферних опадів; місць примикання димоходів і труби до перекриття та покрівлі - від загоряння. Відповідно до п.6.8.26 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція, кондиціонування» каміни на твердому паливі відповідно до ДБН В 2.2-15 допускається проектувати: у квартирі на останньому поверсі житлового будинку; на будь-якому рівні багаторівневої квартири, розміщеної останньою по висоті у будинку; на будь-якому рівні одноквартирного або зблокованого житлового будинку. При цьому димохід каміна повинен виконуватися автономним і проходити через приміщення цієї квартири. Улаштування камінів на твердому паливі у приміщеннях житлових, а також громадських та адміністративно-побутових будівель (крім приміщень із масовим перебуванням людей) на будь-якому поверсі допускається за умови приєднання кожного каміну до індивідуального або колективного димоходу через повітряний затвор - ділянку поповерхового димоходу завдовжки не менше ніж 2м, яка виключає розповсюдження продуктів згорання/. Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику застосування cудами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» порядок отримання дозволів на переобладнання та перепланування житлових будинків регулюється ЖК, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Про житлово-комунальні послуги", Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207. З результату аналізу зазначених норм вбачається, що переобладнання і перепланування житлового будинку проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів, який може бути лише у вигляді відповідного рішення виконавчого комітету (або іншого державного органу, якому в кожному конкретному регіоні можна делегували такі повноваження), а не будь-якого іншого листа або повідомлення, підписаного будь-якою службовою особою. Відповідач не надав доказів, які засвідчують законність здійсненого переобладнання, а саме не надав дозволу органу місцевого самоврядування, проекту переобладнання тощо. Відтак дії відповідача по самовільному встановленні каміну і під'єднанні його до будинкових інженерних мереж є протиправними. Окрім того, димові та вентиляційні канали, до яких відповідачем під'єднано камін, призначені лише для газокористування, а не для спалення дров, іншого твердого палива, про що вказано у Правилах безпеки систем газопостачання, затв. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285. Поданий відповідачем Акт перевірки та прочищення димових та вентиляційних каналів від 27.10.2016 р. не засвідчує законність самовільного втручання в інженерні мережі будинку, а вказує лише на стан димовентиляційних каналів. Більше того, цей акт було складено у жовтні 2016 р., а факти задимлення мали місце у грудні 2016 р., січні 2017 р. Форма акту не передбачає відображення у ньому обігрівальних приладів на твердому паливі. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Судом встановлено, що дії відповідача по встановленню каміна і підключення його в загальнобудинкові інженерні мережі порушують права власників інших квартир (позивача), порушують санітарно-технічні вимоги та правила експлуатації будинку. Відповідно до ст. 282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров'ю. Відповідно до ст. 1163 ЦК України фізична особа, життю, здоров'ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює. Судом встановлено, що мали місце факти задимлення квартири позивача внаслідок використання каміну відповідачем, що підтверджується висновком Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області від 26.01.2017 р., відповідями Галицького РВ м. Львова ГУ ДНС України у Львівській області від 12.01.2017 р. № 1/20, від 13.01.2017 р. № 1/24. Тому життю і здоров'ю позивача та членів його сім'ї загрожує небезпека саме через вказані вище протиправні дії відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, відповідно до ст. 1164 ЦК України у разі не усунення загрози життю, здоров'ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: 1) вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; 2) відшкодування завданої шкоди; 3) заборони діяльності, яка створює загрозу. Способи захисту обрані позивачем з урахуванням ст. 16, 1164 ЦК України. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки в судовому засіданні встановлено належними та допустимими доказами, що мали місце факти задимлення квартири позивача внаслідок використання каміну відповідачем, а тому життю і здоров'ю позивача та членів його сім'ї загрожує небезпека саме через вказані вище протиправні дії відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і такі слід задовольнити з метою захисту порушений прав позивача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved