Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, штрафів та звернення стягнення на предмет іпотеки в якому просить суд: -стягнути з [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» заборгованість за Кредитним договором №41-11П/2008 від 27 лютого 2008 року, яка станом на 01 серпня 2019 року становить 214 746,27 гри. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 95 960,34 грн.; суми прострочених процентів за період з 01.07.2010 по 31.07.2019 включно та складає 76 996,22 грн.; суми штрафу нарахованого відповідно до п.7.2 Кредитного договору, в розмірі 41 789,71 грн.; -стягнути з [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» суму штрафу, нарахованого за іпотечним договором №41-11П/2008-з від 27 лютого 2008 року в розмірі 34 901,85 грн.; -у рахунок погашення заборгованості перед АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «МЕГАБАНК» за Кредитним договором №41-11П/2008 від 27 лютого 2008 року, яка станом на 01 серпня 2019 року становить 214 746,27 грн., що складається з суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 95 960,34 грн.; суми прострочених процентів за період з 01.07.2010 по 31.07.2019 включно складає 76 996,22 грн.; суми штрафу нарахованого відповідно до п.7.2 Кредитного договору, в розмірі 41 789,71 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №41-11П/2008-з від 27.02.2008, шляхом надання АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «МЕГАБАНК» права на продаж предмета іпотеки квартири [ADDRESS] , що складається з двох жилих кімнат, жилою площею 24,30 кв. м., загальною площею 34,90 кв. м. та належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради 02.11.2007, згідно до Розпорядження від 02.11.2007 за № 1847/45 та зареєстроване КП «БТІ та ДРОНМ» Севастопольської міської Ради 30.11.2007 № 2636, будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною на момент такого продажу на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; -стягнути з [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» заборгованість за Кредитним договором № 41-1111/2008 від 27 лютого 2008 року, яка станом на 01 серпня 2019 року становить 214 746,27 грн. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 95 960,34 грн.; суми прострочених процентів за період з 01.07.2010 по 31.07.2019 включно складає 76 996,22 грн.; суми штрафу нарахованого відповідно до п.7.2 Кредитного договору, в розмірі 41 789,71 грн. -стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» витрати по оплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 27.02.2008 між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого є АТ «Мегабанк» був укладений кредитний договір № 41-11П/2008, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 101 000,00 грн. зі платою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 17,7 % річних на строк з 27.02.2008 по 26.02.2018. 27 лютого 2008 року грошові кошти в розмірі 101 000,00 грн. передбачені Кредитним договором були видані Позивачем Відповідачу-1, що підтверджується випискою з особового рахунку [NUMBER] від 27.02.2008 по 31.07.2019. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору повернення кредиту здійснюється Позичальником згідно з графіком погашення кредиту, наведеним в додатку №1 до Договору, який є невід`ємною його частиною. Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору повернення Кредиту, сплата процентів за користування ним, здійснюється шляхом внесення і ротових коштів на рахунок № [NUMBER] . Починаючи з 01.02.2009 Відповідачем-1 порушуються строки сплати платежів за кредитним договором. З 01.01.2015 Відповідачу-1 була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1% річних. Станом на 01 серпня 2019 р. заборгованість за кредитом складає 95 960,34 грн., що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 27.02.2008 по 31.07.2019 та розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 01 серпня 2019 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем-1 було укладено іпотечний договір №41-1 ІП/1008-з від 17 лютого 2008 року (надалі - Іпотечний договір), який посвідчений Лузіною Г.А приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 319. Згідно п. 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS] (надалі предмет іпотеки). Квартира [ADDRESS] складається з двох жилих кімнат, жилою площею 24.30 кв. м. загальною площею 34,90 кв. м. Відповідно до п.1.3. Іпотечного договору предмет іпотеки належить Відповідачу-1 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради 02.11.2007, згідно до Розпорядження від 02.11.2007 за № 1847/45, та зареєстроване КП «БТІ та ДРОНМ» Севастопольської міської Ради 30.11.2007 №2636. Пунктом 1.4. Іпотечного договору передбачено, що вартість предмета іпотеки становить 232 679.00 грн. Відповідно до п. 3.1.2. Іпотечного договору Відповідач-1 зобов`язався застрахувати предмет іпотеки на користь Позивача на строк дії основного зобов`язання на повну його вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування та начати докази страхування Позивачу у строк не пізніше ніж через 5 днів після набрання чинності Договором та за 14 календарних днів до закінчення с троку дії договору страхування. В порушення п. 3.1.2. Іпотечного договору Відповідач-1 не надав докази страхування предмету іпотеки на користь Позивача. Згідно з п. 4.2. Іпотечного договору Відповідач-1 відшкодовує Позивачу усі збитки та сплачує штраф у розмірі 15% від суми, вказаної у п. 1.4. Іпотечного договору (вартість предмету іпотеки - 232 679,00 грн.), що становить 34 901.85 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот одна гривня 85 копійок) Таким чином, станом на 01 серпня 2019 року сума штрафу за Іпотечним договором №41- 11П/2008-3 від 27 лютого 2008 року за порушення умов п. 3.1.2., становить 34 901.85 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот одна гривня 85 копійок). З метою забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договорами кредиту між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №41-1111/2008-11 від 27 лютого 2008 року відповідно до якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання [PERSON] , в повному обсязі усіх його обов`язків, що виникли з Кредитного договору №41-11П/2008 від 27 лютого 2008 року. Відповідно до розділу 3 Договору поруки: - поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов`язання Боржником як солідарній боржник; - поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитом, процентів, неустойки, комісійних винагород, відшкодування збитків. Згідно п. 2.4.2 Договору поруки кредитор має право вимагати виконання зобов`язань за Кредитними договорами як з Боржника, так і з Поручителя. З урахуванням викладеного вище позовні вимоги просив задовольнити. Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.11.2019 розгляд даної справи визначено за Солом`янським районним судом м. Києва. 06.12.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 09.12.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків 03.02.2020 від представника позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 09.12.2019. Ухвалою суду від 05.02.2020 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте 23.09.2020 від представника позивача - [PERSON] до суду надійшла заява, в якій останній просить справу слухати у його відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 121 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.02.2008 між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 41-11П/2008, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 101 000,00 грн. зі платою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 17,7 % річних на строк з 27.02.2008 по 26.02.2018 (а.с. 8-9). 27.02.2008 з метою забезпечення належного виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 41-11П/2008-П, відповідно до умов якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов`язань позичальником, які передбачені кредитним договором № 41-11П/2008 від 27.02.2008 (а.с. 12). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 41-11П/2008 від 27.02.2008 станом на 01 серпня 2019 року загальна заборгованість становить у розмірі 214 746,27 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 95 960,34 грн., заборгованості по відсоткам за період з 01.07.2010 по 31.07.2019 у розмірі 76 996,22 грн., штрафу у розмірі 41 789,71 грн. (а.с. 6-7). Позивач просить стягнути з відповідача -1 заборгованість за кредитним договором № 41-11П/2008 від 27.02.2008 у розмірі 214 746,27 грн., а також із відповідача - 2 заборгованість за кредитним договором № 41-11П/2008 від 27.02.2008 у розмірі 214 746,27 грн. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому предметом доказування є належне виконання умов кредитного договору. Представник позивача в обґрунтування вимог посилався на порушення відповідачем - [PERSON] умов кредитного договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позичальником [PERSON] належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідачі суду не надали, як і не надали доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення суми залишку за кредитом у розмірі 95 960,34 грн. обґрунтованими. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості по відсоткам за період з 01.07.2010 по 31.07.2019 у розмірі 76 996,22 грн. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно п. 1.1 кредитного договору визначено сплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 17,7 % річних. Судом перевірено розрахунок відсотків за несвоєчасне погашення кредиту та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору: заборгованість по відсоткам за період з 01.07.2010 по 31.07.2019 становить 76 996,22 грн. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 41 789,71 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно п. 7.2 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у наступних випадках: 1. за невиконання прийнятих не себе зобов`язань щодо повернення кредиту згідно з графіком погашення кредиту, зазначеним у пп. 1.1. договору - у розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплаченого кредиту; 2. за невиконання прийнятих не себе обов`язків згідно п. 3.2.1 договору - у розмірі 25 % від суми несвоєчасно сплаченого кредиту; 3. за невиконання прийнятих не себе обов`язків згідно п. 3.2.2 договору - у розмірі 25 % від суми кредиту, що використовується не за цільовим призначенням; 4. за невиконання прийнятих не себе обов`язків згідно п. 3.2.3 договору - у розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплачених процентів та комісійних винагород. Судом перевірено розрахунок штрафу, відповідно до п. 7.2 кредитного договору та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору: сума штрафу становить у розмірі 41 789,71 грн. Проте, суд не знаходить підстав для стягнення із відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 41-11П/2008 від 27.02.2008 у розмірі 214 746,27 грн. із кожного окремо, оскільки відповідно до Договору поруки № 41-11П/2008-П та ч. 1 ст. 554 ЦК України відповідачі є солідарними боржниками. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про солідарне стягнення із [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором № 41-11П/2008 від 27.02.2008 у розмірі 214 746,27 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] штраф за невиконання умов іпотечного договору № 41-11П/2011-З від 10 жовтня 2011 року у розмірі 46 967 грн. 25 коп. 27.02.2008 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір № 41-11П/2008-З, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] передав позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності (а.с. 14-15). Пунктом 1.4. Іпотечного договору передбачено, що вартість предмета іпотеки становить 232 679,00 грн. Відповідно до п. 3.1.2. Іпотечного договору відповідач - [PERSON] зобов`язався застрахувати предмет іпотеки на користь позивача на строк дії основного зобов`язання на повну його вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування та надати докази страхування Позивачу у строк не пізніше ніж через 5 днів після набрання чинності Договором. В порушення п. 3.1.2. Іпотечного договору Відповідач - [PERSON] не надав докази страхування предмету іпотеки на користь позивача. Згідно з п. 4.2. Іпотечного договору Відповідач - [PERSON] відшкодовує позивачу усі збитки та сплачує штраф у розмірі 15% від суми, вказаної у н. 1.4. Іпотечного договору (вартість предмету іпотеки -232 679,00 грн.), що становить 34 901,85 грн. Таким чином, станом на 01 серпня 2019 року сума штрафу за Іпотечним договором № 41- 11П/2008-З від 27.02.2008 р., за порушення умов п. 3.1.2., становить 34 901,85 грн З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить рахунок погашення заборгованості перед АТ «МЕГАБАНК» за Кредитним договором №41-11П/2008 від 27 лютого 2008 року, яка станом на 01 серпня 2019 року становить 214 746,27 грн., що складається з суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 95 960,34 грн.; суми прострочених процентів за період з 01.07.2010 по 31.07.2019 включно складає 76 996,22 грн.; суми штрафу нарахованого відповідно до п.7.2 Кредитного договору, в розмірі 41 789,71 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №41-11П/2008-з від 27.02.2008, шляхом надання АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «МЕГАБАНК» права на продаж предмета іпотеки квартири [ADDRESS] , що складається з двох жилих кімнат, жилою площею 24,30 кв. м., загальною площею 34,90 кв. м. та належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради 02.11.2007, згідно до Розпорядження від 02.11.2007 за № 1847/45. та зареєстроване КП «БТІ та ДРОНМ» Севастопольської міської Ради 30.11.2007 № 2636, будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною на момент такого продажу на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Умовами ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Отже, іпотекодержатель має право на підставі частин другої і третьої статті 16 Цивільного кодексу України, статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» захистити свої майнові права, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.5.1. Іпотечного договору № 41-11П/2008-З від 27.02.2008 у разі невиконання або не належного виконання Боржником основного зобов`язання, а також з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Пунктом 5.2.1. Договору встановлено, що Іпотекодержатель має право при зверненні на предмет іпотеки: -Отримати на праві власності предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; -Від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, у порядку, встановленому законодавством; Відповідно дол. п.5.2.2. встановлено, що визначенні пунктом 5.2.1. Договору способи задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджають застосувати інші встановленні чинним законодавством України способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином вбачається, що п.5.2. Іпотечного договору № 41-11П/2008-З від 27.02.2008 встановлено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві на підставі рішення суду. Процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Проте звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц. Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки п.5.2.1. Іпотечного договору № 41-11П/2008-З від 27.02.2008 сторони встановили застереження передбачили право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, у порядку, встановленому законодавством, а тому звернення до суду із даною вимогою є неналежним способом захисту. З урахуванням викладеного позовні вимоги Акціонерного товариства «Мегабанк» підлягають частковому задоволенню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 3513,03 грн. та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1921,00 грн., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 2 134,13 грн., а також із [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 1 610,60 грн., тобто пропорційно до задоволений вимог.

Outcome: partial