Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] у м. Донецьк помела [PERSON] , яка є її матір`ю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії, яку померла не отримала за життя. Позивач пропустила строк на прийняття спадщини, оскільки мати заявниці померла у м. Донецьк, де проводилась антитерористична операція на підставі Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та відповідно до ст.ст. 107, 112 Конституції України введено в дію зазначене рішення Ради національної безпеки та оборони України. Зважаючи на те, що органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень у м. Донецьк, їй знадобився певний час для того, щоб отримати у судовому порядку свідоцтво про смерть матері на території України. Оскільки поїздки до м. Донецьк також займають багато часу, сил та коштів, заявниці знадобився певний час для отримання необхідних документів для прийняття спадщини. Таким чином, свідоцтво про смерті матері на території України вона змогла отримати лише 11 березня 2020 року. Одразу ж після отримання свідоцтва про смерть заявниця звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус відмовив їй у здійсненні нотаріальної дії. Тому, просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій заявлені нею позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, представник відповідача - Долинської сільської ради Слов`янського району, у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позову [PERSON] . Ухвалою суду від 03 квітня 2020 року витребувано з приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Панченко А.В. копію спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка помер [INFO] та зобов`язано повідомити Слов`янський міськрайонний суд щодо відкриття спадкової справи після її смерті, факту звернення будь-кого із заявою про прийняття спадщини або відмови від неї та щодо залишення померлою заповіту. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 11 березня 2020 року Слов`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у м. Донецьк Донецької області. Вказане Свідоцтво про смерть видано на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2020 року у цивільній справі № 243/2117/20 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Слов`янський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті. Зазначеним рішення суду, встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Лисичанськ Луганської області, громадянка України, померла [INFO] у м. Донецьк Донецької області, Україна. Підставою для звернення до суду стала відмова Слов`янського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у проведенні державної реєстрації смерті. Відділ державної реєстрації прийшов до такого висновку під час аналізу документів, представлених заявником, а саме встановлено, що документи видано незаконним державним утворенням, так званою «Донецької народною Республікою», а будь-який акт виданий органами та особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: 1) сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; 2) внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; 3) надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07 лютого 2019 року, місто Донецьк (у тому числі селище міського типу Ларине, село Павлоградське, місто Моспине, селище міського типу Горбачево-Михайлівка, село Бирюки, село Вербова Балка, село Гришки, село Кисличе, село Михайлівка, село Новодвірське, село Темрюк ) є тимчасово окупованим населеним пунктом Донецької області . Абзацом третім статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» закріплено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15 липня 1965 року Куйбишевським районним бюро РАЦС м. Донецьк Донецької області, відповідно до якого [PERSON] , народилась [INFO] у м. Донецьк Донецької області та її матір`ю є [PERSON] ; Як вбачається зі Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2004 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, згідно з яким 09 березня 1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено актовий запис № 23. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] . Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частинами першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною першою статті 1258 Цивільного кодексу України закріплено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 13 березня 2020 року, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернулась до приватного нотаріуса Слов`янської міського нотаріального округу Донецької області Панченка А.В. із заявою про прийняття спадщини. Проте, своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 березня 2020 року, приватний нотаріус відмовив спадкоємиці у прийнятті заяви про видачу спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки нею пропущено шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. Своє рішення приватний нотаріус мотивував тим, що [PERSON] в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса не зверталась, факт прийняття спадщини після померлої [PERSON] її спадкоємцем відсутній, тобто спадкоємиця [PERSON] пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні питання про можливість визначити позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] суд виходить з наступного. На момент смерті [PERSON] , а саме [INFO] місто Донецьк, в якому проживала спадкодавець є тимчасово окупованою територією Донецької та Луганської областей й залишається таким до теперішнього часу. Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», Основними напрямами захисту прав і свобод цивільного населення на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях є: 1) захист основоположних політичних і громадянських прав і свобод людини; 2) вжиття заходів для звільнення Російською Федерацією, окупаційною адміністрацією Російської Федерації всіх незаконно затриманих, утримуваних громадян України; 3) сприяння забезпеченню відновлення порушених матеріальних прав; 4) сприяння забезпеченню соціально-економічних, екологічних та культурних потреб, зокрема шляхом реалізації заходів, визначених центральним органом виконавчої влади України, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій, на виконання відповідних рішень Кабінету Міністрів України; 5) надання правової та гуманітарної допомоги, у тому числі із залученням міжнародної допомоги, зокрема надання медичних та соціальних послуг на контрольованих Україною територіях; 6) сприяння підтриманню культурних зв`язків; 7) забезпечення доступу до навчальних закладів та засобів масової інформації України. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій встановлюється відповідно до цього Закону. Відповідно до п. 6 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17 липня 2019 року: в`їзд на тимчасово окуповані території України здійснюється через контрольні пункти в`їзду/виїзду громадянами України - за умови пред`явлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового посвідчення громадянина України на підставі дозволу фізичній особі; виїзд з тимчасово окупованих територій України здійснюється через контрольні пункти громадянами України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", на підставі дозволу фізичній особі. Отже, в`їзд/виїзд з тимчасово окупованих територій та в`їзд на такі території громадянами України відбувається лише на підставі відповідного дозволу. Згідно з п. 16 наведеного Порядку, для отримання дозволу фізичній особі на в`їзд на тимчасово окуповані території або виїзд з таких територій особа подає заяву в електронній формі на офіційному веб-сайті СБУ ( urp. ssu . gov.ua) або в письмовій формі координаційному центру або координаційній групі, а також копію документа, що посвідчує особу. Отже, доводи позовної заяви [PERSON] в частині поважності пропуску строку на прийняття спадщини за законом з причин необхідності вчинення дій, пов`язаних зі зверненням до органу державної реєстрації актів цивільного стану, встановленням факту смерті матері у судовому порядку, визнаються судом прийнятними, оскільки судом встановлено не спроможність позивача здійснювати необхідні дії у встановлені законодавством строки. Згідно з п. 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку позивачу можливо визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вище наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Outcome: approved