Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що її донька [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] З часу реєстрації шлюбу вони проживали в с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області в належному позивачці житловому будинку. З вересня 2013 року сімейні відносини у них припинились, відповідач [PERSON] переїхав проживати до своїх батьків в м. Тисмениця Івано-Франківської області, а [PERSON] пішла з дому, залишивши дітей на матір позивачки [PERSON] Позивачка була змушена залишити роботу за кордоном та повернутись додому, оскільки діти фактично залишились без догляду та опіки. Зазначає, що на даний час позивачка разом з чоловіком виховують та утримують дітей відповідача (онуків), а її дочка та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавляться дітьми, матеріально не допомагають їх утримувати та не проявляють батьківського піклування до своїх дітей. А тому, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково вказала, що [PERSON] 2013 року переїхав жити до своїх батьків в м. Тисмениця Івано-Франківської області, а її дочка [PERSON], залишивши своїх дітей без догляду та опіки на свою бабцю, пішла з дому. Позивачка зазначила, що в квітні 2014 року вона з чоловіком була змушена залишити роботу за кордоном та повернутись в Україну для того, щоб здійснювати догляд за онуками. Відповідач матеріально дітей не забезпечує, аліменти не платить, участі у вихованні не приймає. Після ухвалення 10.09.2014 року рішення суду про позбавлення її дочки батьківських прав та відмову в позбавленні батьківських прав щодо відповідача, останній жодного разу не приходив до дітей та не цікавився ними. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, двічі в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА Козак І.В. в судовому засіданні пояснив, що дане питання розглядалось на комісії двічі. За наслідками розгляду орган опіки та піклування Тлумацької РДА прийшов до висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, в судовому засіданні, представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА Козак І.В. під час виступу в судових дебатах висловив позицію щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Прокурор прокуратури Тлумацького району [PERSON] вказала, що позов є підставним, вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо двох дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що [PERSON] безвідповідальний батько, вихованням та утриманням дітей не займається. В присутності дітей бив дружину. Діти були перелякані, не спокійні, молодша дочка довго не могла навчитися говорити. Заслухавши позивачку, представника органу опіки та піклування, пояснення свідків, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В свою чергу статтею 14 зазначеного Закону зазначається, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналогічні норми містить і стаття 9 Конвенції ООН про права дитини: "Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини". Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, а також обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними, мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 5). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2014 року, яке набрало законної сили 09.10.2014 року, [PERSON] (матір дітей), [INFO], позбавлено батьківських (материнських) прав щодо двох дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Остринської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області за № 325 від 18.06.2014 року малолітні діти проживають разом з бабусею [PERSON] в с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 7). Дані відомості також підтверджуються довідками про склад сім'ї Остринської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, та випискою з будинкової книги № 5 Остринської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 332 від 19.06.2014 року (а.с. 8, 200, 9). Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов № 327 від 18.06.2014 року та акту обстеження умов проживання № б/н від 22.04.2015 року [PERSON], являється власником житлового будинку по [ADDRESS]. Умови проживання задовільні, у неї на утриманні перебувають онуки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 199). Відповідно до довідок дошкільного навчального закладу Олешівської загальноосвітньої області І-ІІ ступенів Тлумацької районної ради Івано-Франківської області № 42 від 15.09.2014 року та №21 від 29.04.2015 року [PERSON], [INFO] є вихованкою Олешівського НВК з 01.09.2014 року. Щоденною турботою про дитину, вихованням, матеріальними витратами займається бабуся [PERSON] Батько дитини жодного разу не навідувався до дитячого навчального закладу. За твердженням вихователів дитина жодного разу не згадувала про батька (а.с. 138, 198). Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України. Згідно висновків №№ 473/01-18/03, 472/01-18/03 від 24.07.2014 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів малолітніх дітей, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] З часу реєстрації шлюбу вони проживали у с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області. З вересня 2013 року сімейні відносини у подружжя припинились. [PERSON] (відповідач) пішов проживати до своїх батьків у м. Тисмениця Івано-Франківської області, а [PERSON] пішла з дому (місце її перебування не відоме), залишивши дітей на виховання прабабусі [PERSON], 1945 р.н. На даний час діти проживають з [PERSON] (позивачка, бабуся) в с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області. Службою у справах дітей Тлумацької РДА здійснювався виїзд в м. Тисмениця Івано-Франківської області до місця проживання батька дітей [PERSON] для проведення обстеження житлово-побутових умов, які визнані задовільними. В телефонному режимі стало відомо, що батько хоче відвідувати дітей, спілкуватись та займатись їх вихованням. Також стало відомо, що він протягом 2014 року декілька разів бачився з дітьми. З огляду на це, та враховуючи те, що [PERSON] має бажання відвідувати, спілкуватись та займатись вихованням дітей, орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області вважає недоцільним позбавити [PERSON] його батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 56, 57). 01.08.2014 р. Комісією з питань захисту прав дитини Тлумацької РДА питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей було розглянуто повторно та комісією повторно зроблений висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 82). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач маючи можливість утримувати і займатися вихованням дитини, свої бажання не проявляє, не цікавиться дітьми, не приймає участі у їх вихованні, рідко навідує їх, протягом останніх років не надавав і не надає на сьогоднішній день жодної матеріальної допомоги на прожиття дітей, які знаходиться на повному утриманні бабусі [PERSON] Будь-яких належних та допустимих доказів щодо надання відповідачем грошових коштів на утримання малолітніх дітей суду не представлено, доказів того, що відповідач [PERSON] став на шлях виправлення та вчиняв дії, які свідчать про його бажання спілкуватися з дочками та займатися їх вихованням суду не надано. Відповідач жодного разу особисто не з'явився до органу опіки і піклування, про свій намір займатися вихованням дітей повідомив у телефонній розмові з працівником органу опіки і піклування. За таких обставин, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області № 473/01-18/03 від 24.07.2014 року, оскільки він суперечить правам та інтересам дітей і фактичним обставинам справи. Проаналізувавши сукупність доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд приходить до переконання, що відповідача [PERSON], який ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, слід позбавити батьківських прав відносно двох малолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав. Судові витрати по справі за клопотанням позивачки слід віднести на її рахунок. На підставі наведенного, ст. ст. 5, 7, 19, 141, 150, 164, 165, 166, 180 Сімейного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про освіту», ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 3, 18 Конвенції ООН про права дитини

Outcome: approved