Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просив суд визнати за ним, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки розміром 6,6149 га, розташованої на території Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області та житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері та прийняв спадщину оскільки на підставі ст. 1269 ЦК України подав заяву про прийняття спадщини. 08.06.2011 року Позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 6,6149 га, розташовану на території Великобабчанської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області кадастровий № [NUMBER] . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок. Таким чином, через неможливість оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, Позивач змушений був звернутись до суду. Представник позивача - [PERSON] , позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити надав заяву про розгляд справи без їхньої участі (а.с. 18). Представник відповідача - Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області, в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі (а.с. 20). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із: - земельної ділянки розміром 6,6149 га, розташованої на території Великобабчанської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області кадастровий № [NUMBER] яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 23.06.2003 року (а.с. 10). - житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належить [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі №2 Великобабчанської сільської ради особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який має бажання прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] став її син Позивач - [PERSON] . Родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] . Позивач, [PERSON] , прийняв зазначену спадщину, оскільки на підставі ст. 1269 ЦК України подав заяву про прийняття спадщини. 08.06.2011 року Позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 6,6149 га, розташовану на території Великобабчанської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області кадастровий № [NUMBER] (а.с. 12), однак у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок було відмовлено. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Відповідно до п. 4 розділу 11 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженого заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, де зазначено, що підлягають реєстрації будинки і домоволодіння тільки в містах і селищах, що належать громадянам на праві особистої власності. Згідно Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувалися прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. З положень пункту 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 19.01.1976 року N 1/5, вбачається, що запис в погосподарській книзі є належним підтвердженням приналежності жилого будинку (частини будинку) в сільському населеному пункті певній особі. Діючий на той час ЦК УРСР 1963 року не передбачав обов`язкової реєстрації права власності. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права, яке вже виникло до її проведення, тобто сама реєстрація згідно з законодавством не є правовстановлюючим чинником, а є лише фактом визнання цього права з боку держави. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (який діє на момент звернення до суду), речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова від 13 червня 2012р. №6-54цс12). Підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved