Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 05 листопада 2011 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Шлюб було зареєстровано відділом ДРАЦС Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 59 від 05 листопада 2011 року. Сторони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між подружжям не склалися, на даний час сторони фактично припинили спільне проживання, чоловік буває вдома близько одного разу на місяць, не цікавиться життям родини, шлюбні стосунки припинено, не ведуть спільного господарства. Сторони не розуміють одне одного, не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем, чоловік вчиняє сварки, які негативно впливають на душевний спокій позивача та на виховання дочки. На неодноразові прохання змінити ставлення до сім'ї відповідач не рагує. Позивач вважає, що подальше збереження сім'ї та примирення неможливе. Спору щодо виховання дочки в сторін немає. Позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 05 листопада 2011 року у відділі ДРАЦС Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 59. У підготовче засідання позивач не з'явилась, подавши заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглядати справу без її участі, прізвище після розірвання шлюбу залишити - [PERSON]. На розгляді клопотання про закритий судовий розгляд спарви від 30 травня 2018 року [PERSON] не наполягала. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 704,80 грн. підтверджується квитанцією від 16 квітня 2018 року (а.с. 1). Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подані позову, що складає 352 грн 40 коп. підлягають поверненню останній з державного бюджету, а решта 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved