Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], звернулася до суду з позовом до Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності. В позові вказано, що 11 березня 2014 року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2,15 га, кадастровий №6324683500:03:003:0152, розташованої на території Мартівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ № 844049, виданого на підставі розпорядження Печенізької райдержадміністрації №389 від 23.12.2002 року. Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали син [PERSON] та дочка [PERSON]. Позивачі в передбачений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак Позивачі не можуть отримати Свідоцтво про право на спадщину та належним чином оформити право власності на успадковане майно, так як земельна ділянка, яка була надана спадкодавцю складалася із двох окремих ділянок, з окремими кадастровими номерами. За життя [PERSON] отримав Державний акт лише на земельну ділянку площею 2,15 га. На земельну ділянку площею 0,92 га Державний акт ним не було отримано. Крім того, в отриманому Державному акті помилково вказано кадастровий номер іншої земельної ділянки, тієї, яка є меншою. Таким чином, фактично було переплутано номер цих двох вищевказаних земельних ділянок. Позивачі не можуть оформити спадщину після смерті свого батька на земельні ділянки із-за неможливості внесення відповідних виправлень до відповідного Державного акту на право приватної власності на землю, чим порушується її право власності, передбачене ст. 328 ЦК України. Позивачі просять суд визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 844049, виданий на ім'я [PERSON], на підставі розпорядження Печенізької райдержадміністрації №389 від 23.12.2002р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2284. Визнати за [PERSON], [PERSON] право власності по ? частині земельних ділянок №494, загальною площею 0,92 га та загальною площею 2,15 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області,які належали померлому 11 березня 2014 року [PERSON]. Позивач 1 [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Представник Позивача 1 [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Позивач 2 [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник Відповідача Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду була надана заява про слухання справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Печенізького районі Харківської області, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяву про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Вислухавши позивачів, представника [PERSON], дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому суд виходить з наступного. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 березня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №427905. (а.с16) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки,площею 2,15 га, кадастровий №6324683500:03:003:0152, розташованої на території Мартівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ № 844049, виданого на підставі розпорядження Печенізької райдержадміністрації №389 від 23.12.2002 року. (а.с.9) Спадкоємцями після смерті [PERSON] стали його діти, Позивачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.46-50, 55,56,59). Для оформленням спадщини після смерті [PERSON], померлого 11 березня 2014 року, Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Печенізького районного нотаріального округу [PERSON] 29 серпня 2014 року Приватним нотаріусом [PERSON] було направлено лист №421/02-14 до відділу Дерземагенства у Печенізькому районі Харківської області щодо надання витягу з Держгеокадасту та інформацію про відсутність обмежень на земельну ділянку, площею 2,15 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №844049.(а.с.10) На лист нотаріуса від 29 серпня 2014 року №421/02-14 відділом Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області 28 грудня 2015 року було надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до «Технічної документації по виділенню земельних часток (паїв) та оформленню права приватної власності на земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних сертифікатів із земель колективної власності колишнього КСП «Мартове» на території Мартівської та Борщівської сільських рад Печенізького району загальна площа, ріллі, становить 3,07 га.(а.с.11,37). Крім того, до вказаної відповіді було надано технічну документацію Харківського регіонального центру земельного кадастру. Згідно вказаної Технічної документації (експлікації земель згідно форми 6 зем) земельна ділянка №494, яка була надана гр. [PERSON] складалась із:земельної ділянки з кадастровим №6324683500:03:003:0250, площею 2,15 га та земельної ділянки з кадастровим №6324683500:03:003:0152,площею 0,92га. (а.с.38). Але в державному акті на право приватної власності на землю серії РЗ №844049, виданому на ім'я [PERSON], значиться кадастровий номер 6324683500:03:003:0152, та земельна ділянка площею 2,15 гектарів в межах згідно з планом. Тобто, земельна ділянка, яка була надана спадкодавцю складалася із двох окремих ділянок, з окремими кадастровими номерами. За життя [PERSON] отримав Державний акт лише на земельну ділянку площею 2,15 га. На земельну ділянку площею 0,92 га Державний акт ним не було отримано. Крім того, в отриманому Державному акті помилково вказано кадастровий номер іншої земельної ділянки, тієї, яка є меншою.(а.с.9,38). Таким чином, фактично було переплутано номер цих двох вищевказаних земельних ділянок. При зверненні до відділу Дерджгеодастру у Печенізькому районі Харківської області Позивачам було надано роз'яснення, що інформація у Державному акті на право приватної власності на землю серії РЗ №844049 різниться від інформації у технічній документації через технічну помилку. У зв'язку із цим Позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду для захисту майнових прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.\~\~ Відповідно до ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 2.14 Наказу Державного комітету України по земельним ресурсам №43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» державний акт на право приватної власності на земельну ділянку підписується органом, який прийняв рішення про передачу земельної ділянки у власність, та відповідним державним органом земельних ресурсів. Відповідно до п.2.9 наказу Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року „Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі" заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку здійснюється державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Відповідно до положень п. 4.1 наказу Держкомзему України №325 від 22.06.2009 року «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Виправити вказані помилки у позасудовому порядку у Позивачів немає можливості з огляду на те, що відділи Держземагенства(Дергеокадастру) вже втратили свої повноваження щодо видачі, посвідчення, та виправлення помилок у державних актах, а відділи Реєстраційної служби України можуть робити виправлення лише у правовстановлюючих документах, які видані саме ними і теж не можуть вносити виправлення до державних актів. Так, Законом України «Про державний земельний кадастр» припинено посвідчення прав на землю шляхом видачі державних актів, раніше видані правовстановлюючі документи на землю залишаються чинними, а відповідно до наказу Держкомзему України №325 від 22.06.2009 року,\~який діяв до 01.01.2013 року виправлення в державному акті не допускаються. Таким чином, Позивачі не можуть оформити спадщину після смерті свого батька на земельні ділянки із-за неможливості внесення відповідних виправлень до відповідного Державного акту на право приватної власності на землю, чим порушується її право власності, передбачене ст. 328 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 вищезазначеного Закону підставою для державної реєстрації прав є рішення судів, які набрали законної сили. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивачів і на підставі доказів сторінвважає, що позивачі повністю довели ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог,позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не протиречать закону та підлягають задоволенню. Суд не стягує судові витрати з відповідача в звязку з заявою позивачів про покладення даних витрат на них, яку вони надали в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved