Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернулася 13.05.2015 року до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником [ADDRESS] 1/2 частини на підставі договору дарування та 1/2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, а заголом цілої квартири. Відповідач є її сином та зареєстрований у спірній квартирі , але з травня 2014 року в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, речі відповідача у квартирі відсутні, фактично проживає за іншою адресою [ADDRESS]. У добровільному порядку відповідач не припинив свою реєстрацію у квартирі, чим порушує права позивача, як власника квартири, позивач не може оформити субсидію по сплаті комунальних платежів, їй матеріально важко оплачувати квартиру у тому рахунку і за відповідача, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та надали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, наполягали на задоволенні позову, зазначили, що позивач власник квартири, відповідач понад рік в квартирі не проживає та не є її власником, позивая ніякмих перешкод відповідачу для проживання не чинить. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленнями, будь-яких зая щодо розгляду спри до суду на надав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає позивача, периодично буває у неї дома, молодшого сина - відпоідача по справі у квартирі не бачила, відсутні і його речі, від позивача їй відомо, що син не спілкується з матір'ю. Аналогічні пояснення дала суду свідок [PERSON], яка часто відвідує квартиру позивача, відповідач там не проживає, ніколи його не бачила, відомо, що він не спілкується із позивачем. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він старший син позивача, відповідач його молодший брат, в квартирі матері відповідач не проживає та ніколи не проживав, де він проживає не відомо, з матір'ю не спілкується, комунальні послуги не сплачує, свідок зазначив, що він надає матері матеріальну допомогу, .[PERSON] ніяких перешкод для проживання відповідача не чинить. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та обовязки сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивач є власником [ADDRESS] 1/2 частини на підставі договору дарування від 26.11.2004 року та 1/2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.06.2010 рку, тобто власником квартири вцілому. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] власником квартири зазначено позивача [PERSON], загальна площа квартири складає 45,6 кв.м., житлова 28,3 кв.м. , квартира складається з двох жилих кімнат. Відповідно до довідки, складеної ЖБК "Парус" від 07.05.2015 року у кв. 27 в б. № 121 по пр.Будівельників у м. Маріуполі зареєстрований відповідач [PERSON] та у квартирі не проживає. Згідно відомостей у реєстраційній картці на ім'я [PERSON], останній зареєстрований у спірній [ADDRESS] з 06.05.2014 року. Відповідно до вимог ч.2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Та відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд тв. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні"\~ Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, покази свідків, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад рік у спірній квартирі не проживає, права власності на квартиру не має, втратив право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved