Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]», володільцем якого є [PERSON] недійсним та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки про визнання недійсним зазначеного патенту та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Свої вимоги обґрунтовує тим, що німецька компанія HUMANA GmbH (Хумана Гмбх) є відомим світовим виробником дієтичних продуктів, різних продуктів харчування, що виробляє і передає свою продукцію під знаком і послуг «[INFO]» у всьому світі і, зокрема, в Україні. Позивач є власником знаку для товарів і послуг «[INFO]» згідно з міжнародною реєстрацією №924868, що зареєстрована щодо товарів і послуг наступних класів МКТП 5, 16, 25 з поширенням охорони на територію України. Відповідно в Україні зазначеному знаку для товарів і послуг надається весь спектр правової охорони, передбачений законодавством. Проте, 10.07.2015 року, згідно публікацій в офіційному бюлетені «Промислова власність», Державний департамент інтелектуальної власності України на підставі заявки №s201500627 від 29.04.2015 року зареєстрував на ім'я [PERSON] права на патент України на промисловий зразок під назвою «[INFO]» та видав патент [NUMBER]. При цьому, основним елементом композиції, який формує зоровий образ до сприйняття промислового зразку, є словесне позначення «[INFO]», яке виконано стилізованими літерами латиниці та повністю збігається з охоронюваним та відомим у всьому світі позначенням знаку для товарів і послуг позивача «[INFO]». Таке співпадіння, на думку позивача, призводить до введення в оману споживача щодо особи, яка виробляє чи надає послуги, а також до того, що цей спірний логотип і знак можна сплутати. У зв'язку з зазначеним вище, вважає, що при реєстрації спірного патенту відповідачі порушили законні права та інтереси позивача. В березні 2016 року позивачу стало відомо, що [PERSON], як власник прав спірного патенту України на промисловий зразок [NUMBER], звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду України з метою оскарження рішення Департаменту організації митного контролю та оформлення Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації об'єкта прав інтелектуальної власності, а саме патенту України на промисловий зразок [NUMBER], який належить [PERSON], у Митному реєстрі об'єктів прав інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону. З вищевикладеного, на думку позивача, вбачається, що у разі задоволення даного позову позивач та його контрагенти, які на законних підставах здійснюють імпорт продукції під торговою маркою «[INFO]», що виробляє позивач, не зможуть імпортувати дану продукцію на територію України, що в свою чергу призведе до порушення не тільки інтелектуального права позивача, але і право на здійснення господарської діяльності позивача, імпортера, права споживачів. Отже, реєстрація спірного патенту відбулася внаслідок подання заявки з порушенням прав інтелектуальної власності і охоронюваних законом інтересів позивача. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити. Представники позивача надали заяви в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Також просили справу розглядати без їх участі, та при ухваленні рішення вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову. Представник Державної служби інтелектуальної власності України в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила справу розглядати без її участі. В ході розгляду справи надала письмові пояснення в яких проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що під час видачі патенту України на промисловий зразок «[INFO]» [NUMBER] «[INFO]» за заявкою №s2015 00627 Державна служба не порушила жодної з вимог законодавства, діяла у відповідності із законом та принципами, встановленими у ст. 19 Конституції України, а саме на підставі, в межах, та у спосіб, що передбачені законом. На підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача [PERSON] та його представника. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення в яких при ухваленні рішення суду представник Державної фіскальної служби України покладався на розсуд суду. Суд, врахувавши заяви представників позивача та представника Державної служби інтелектуальної власності України, письмові пояснення третьої особи Державної фіскальної служби України, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач Компанія «ХУМАНА Гмбх» є власником знаку для товарів і послуг «[INFO]» згідно з міжнародною реєстрацією №924868, що зареєстрована щодо товарів і послуг наступних класів МКТП 5, 16, 25 з поширенням охорони на територію України. Німецька компанія HUMANA GmbH (Хумана Гмбх) є відомим світовим виробником дієтичних продуктів, різних продуктів харчування, що виробляє і передає свою продукцію під знаком і послуг «[INFO]» у всьому світі і, зокрема, в Україні. В Україні зазначеному знаку для товарів і послуг надається весь спектр правової охорони, передбаченої законодавством. 10.07.2015 року, згідно публікацій в офіційному бюлетені «Промислова власність», Державний департамент інтелектуальної власності України на підставі заявки №s201500627 від 29.04.2015 року зареєстрував на ім'я [PERSON] права на патент України на промисловий зразок під назвою «[INFO]» та видав патент [NUMBER]. При цьому, основним елементом композиції, який формує зоровий образ до сприйняття промислового зразку, є словесне позначення «[INFO]», яке виконано стилізованими літерами латиниці та повністю збігається з охоронюваним позначенням знаку для товарів і послуг позивача «[INFO]». Позивач просив визнати патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]», володільцем якого є [PERSON] недійсним та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки про визнання недійсним зазначеного патенту та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність», посилаючись на те, що таке співпадіння, на думку позивача, призводить до введення в оману споживача щодо особи, яка виробляє чи надає послуги, а також до того, що цей спірний логотип і знак можна сплутати, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Виключенням з правила є розкриття інформації про нього автором або особою, яка одержала від автора прямо чи опосередковано таку інформацію протягом 6 місяців до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. При цьому обов'язок доведення обставин розкриття інформації покладається на особу, заінтересовану у застосуванні цього пункту (положення ч. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки»). Частиною першою статті 432 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 461 ЦК України, промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим. Відповідно до статей 462, 464 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності засвідчується патентом, зважаючи на що недійсним може бути визнаний сам патент. Відповідно до статті 469 ЦК України, права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок, визнаються недійсними, з підстав та в порядку, встановлених законом. У відповідності до абз. 6 п. 3 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» від 23.12.1993 р. №3770-XII патент України на промисловий зразок може бути визнано недійсним у порядку, встановленому цим Законом, у разі невідповідності промислового зразка умовам охороноспроможності, визначеним законодавством, що діяло на дату подання заявки. Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» від 15 грудня 1993 року N 3688-XII, правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності. Відповідно до статті 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим. Промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Крім того, у процесі встановлення новизни промислового зразка береться до уваги зміст усіх раніше одержаних Установою заявок, за винятком тих, що на зазначену дату вважаються відкликаними, відкликані або за ними Установою прийняті рішення про відмову у видачі патентів і вичерпані можливості оскарження таких рішень. Відповідно до підпункту 8.1.4.1 Правил складання та подання заявки на промисловий зразок, затверджених наказом МОН України №110 від 18.02.2002 року, суть промислового зразка характеризується сукупністю відображених на зображеннях його суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями. Ознака належить до суттєвих, якщо вона впливає на формування зовнішнього вигляду виробу, якому притаманна така ознака. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає судову експертизу. Для вирішення питання чи стала сукупність суттєвих ознак промислового зразка «[INFO] «[INFO]» за патентом України [NUMBER] від 10.07.2015 року загальнодоступною у світі до дати подання заявки №s2015 00627 на видачу вказаного патенту, а саме станом на 29.04.2015 року, ухвалою суду від 31.10.2016 року за клопотанням позивача було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності. З висновку № 291/16 судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 12.12.2016 року, що складений Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності вбачається, що сукупність суттєвих ознак промислового зразка «[INFO]» за патентом України [NUMBER] від 10.07.2015 року стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки №s2015 00627 на видачу вказаного патенту, а саме станом на 29.04.2015 року Для проведення зазначеної експертизи, до матеріалів справи були долучені кольорові копії сторінок журналів «Твой малыш» №2 лютий 2014, №10 жовтень 2014, №6 червень 2014, «Мой ребенок» №02 лютий 2014, №05 травень 2014, копії сторінок буклету магазин Фуршет за 2014 рік на яких надруковане зображення продукції «Хумана Гмбх», крім цього було надано копії матеріалів заявки №s2015 00627 від 29.04.2015 року. В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] про виключення доказів, в якій він зазначив, що деякі сканокопії сторінок з журналу є сфальсифікованими (підробленими), а саме сканокопії сторінок журналу «Мой ребенок» [NUMBER] за [INFO] та як доказ цьому надає сканокопію одного з таких об'єктів, а саме журналу «Мой ребенок» [NUMBER] за [INFO], який має зовсім інший вміст, всупереч наданої позивачем копії. Однак, сканокопія з журналу «Мой ребенок», що надана [PERSON] є нечіткою, так як рік випуску журналу не відомо, крім цього на сканокопії сторінки зазначено сайт www.moy-rebenok.ru, а це дає підстави вважати, що даний журнал призначався для читачів на території Російської Федерації і відповідно жодним чином не стосується ринку України. В той же час, на сканокопії обкладинки журналу, що надав позивач зазначено сайт для українського ринку www.moirebenok.ua, який очевидно призначений для читачів на території України. Стосовно твердження [PERSON] щодо того, що позивачем не надано доказів того, що виготовлення сканокопій, а також оригіналів, суд також не приймає до уваги, оскільки до кожної сканокопії сторінки журналу чи брошури, на яких зображена продукція компанії «Хумана Гмбх», позивач надавав лицьову сторону обкладинки даного журналу чи брошури на яких вказана дата виходу та номер журналу. Крім цього, відповідач [PERSON] посилався на те, що журнал «Твой малыш» згідно держреєстру друкованих засобів масової інформації зареєстрований 18.08.2015 року. Однак, з вказаними твердженнями суд не погоджується, оскільки 08.08.2015 року була перереєстрація журналу, а саме журнал (первинна реєстрація) зареєстрований 13.08.2003 року за свідоцтвом КВ №7724 (дана інформація зазначається на останній сторінці журналу). Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 2, 3 ст.212 ЦПК України). Висновок складений атестованим судовим експертом Фоя О.А. яка атестований як судовий експерт за судово-експертною спеціальністю 13.4 «Дослідження, пов'язані з промисловими зразками», має свідоцтво судового експерта № 46 від 20.07.2016, видане ЕКК Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності, термін дії до 20.07.2021. Ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Під час проведення дослідження використовувались методи порівняння, аналізу, синтезу та узагальнення. Згідно з пунктом 8.1.4.1. Правил складання та подання заявки на промисловий зразок, суть промислового зразка характеризується сукупністю відображених на зображеннях його суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями. Згідно з пунктом 8.1.4.3. Правил при виділені суттєвих ознак промислового зразка повністю має бути описана сукупність суттєвих ознак основного з варіантів, а розкриття суті кожного з інших варіантів здійснюється шляхом описування тих ознак, які відрізняють кожний інший варіант від основного. Висновок містить докладний опис проведеного експертом дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань. Оцінивши висновок судової експертизи № 291/16 за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Здійснюючи оцінку висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності у сукупності з іншими доказами у справі, суд приходить до висновку, що даний висновок узгоджується із іншими доказами у справі як у сукупності, так і окремо. Таким чином, проведеним експертним дослідженням підтверджено, що сукупність суттєвих ознак промислового зразка «[INFO]» за патентом України [NUMBER] від 10.07.2015 року стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки №s2015 00627 на видачу вказаного патенту, а саме станом на 29.04.2015 року, а тому не відповідає умовам патентоспроможності, і, як наслідок, відповідний патент підлягає визнанню судом недійсним на підставі п.п. "а" п. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки». Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності висновку, чи доказів пов'язаних з недостатньою професійною кваліфікацією експерта, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, поясненням сторін і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що при реєстрації спірного патенту були порушені права позивача, оскільки німецька компанія HUMANA GmbH (Хумана Гмбх) є відомим світовим виробником дієтичних продуктів, різних продуктів харчування, що виробляє і передає свою продукцію під знаком і послуг «[INFO]» у всьому світі і, зокрема, в Україні. Вказане також підтверджується тим, що 28.10.2015 року до Державної фіскальної служби України надійшла заява патентного повіреного [PERSON] про включення до митного реєстру промислового зразка «[INFO]» (патент України від 10.07.2015 року [NUMBER]). Вказаний логотип являє собою словесне позначення «[INFO]». Згідно п. 3 заяви зазначено товар, що містить вказаний промисловий зразок - продукти дитячого харчування, розфасовані для роздрібної торгівлі код товару згідно з УКТЗЕД 1901 10 00 00. За результатами розгляду заяви листом ДФС від 12.11.2015 року №10513/с/99-99-24-03-02-14 [PERSON] була повідомлена про відмову у включенні вказаного промислового зразка до митного реєстру із обґрунтуванням підстави такої відмови. Промисловий зразок «[INFO]» за патентом України «[NUMBER] віднесено до класу 32 «Графічні символи і логотипи, фактурні візерунки, оздоблення» згідно з Міжнародною класифікацією промислових зразків. У зв'язку з цим, обсяг правової охорони, що надається за згаданим патентом, поширюється саме на логотипи із зображенням, наведеним у ньому, і не розповсюджуються на будь-які інші товари, зокрема на продукти дитячого харчування, розфасовані для роздрібної торгівлі. Дані, що наведені у п. 3 заяви («продукти дитячого харчування, розфасовані для роздрібної торгівлі», код 1901 10 00 00 згідно з УКТЗЕД) не відповідають обсягу правової охорони, що надається за патентом [NUMBER]. Таким чином, оскільки патентом на промисловий зразок «[INFO]» позивачу надано охорону прав виключно на зображення «[INFO]» (жовтий, синій колір), а не як слідує з п. 3 заяви про сприяння захисту майнових прав «відомості про об'єкт промисловий зразок» продукти дитячого харчування, розфасовані для роздрібної торгівлі код УКТЗЕД 1901 10 00 00, на підставі п. 2.6 Порядку у включенні до митного реєстру промислового зразка «[INFO]» за патентом України від 10.01.2015 року [NUMBER] було відмовлено. У зв'язку з відмовою ДФС у включені до митного реєстру промислового зразку, [PERSON] звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ДФС про визнання протиправним повідомлення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії. З вищевикладеного вбачається, що у разі задоволення позову в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, позивач та його контрагенти, які здійснюють імпорт продукції під торговою маркою «[INFO]», що виробляє позивач, не зможуть імпортувати дану продукцію на територію України, що в свою чергу призведе до порушення не тільки інтелектуального права позивача, але і право на здійснення господарської діяльності позивача, імпортера, права споживачів. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що реєстрація Державною службою інтелектуальної власності України спірного патенту на ім'я [PERSON] відбулась із порушеннями п. 1 ст. 5, п. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» та ч. 1 ст. 461 ЦК України. Промисловий зразок відповідача [PERSON] за вищевказаним патентом України не є патентоспроможним, а отже, згідно п. 1 ст. 5, п. 1 ст. 6 Закону не може отримати правової охорони та відповідно до ч. 1 ст. 461 ЦК України не є придатним для набуття прав інтелектуальної власності на нього, що є підставою для визнання патенту України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» недійсним повністю, як це передбачено п.п. "а" п. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки». Згідно п. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» при визнанні патенту недійсним Державна служба інтелектуальної власності України повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Також в силу п. п. 2.3., 2.4 «Положення про Державний реєстр патентів України на промислові зразки», затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 12 квітня 2001 року №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2001 року за №378/5569, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання патенту недійсним повністю або частково. Підставою для внесення відомостей до реєстру є рішення судових органів. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. З урахуванням предмету позову при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2756,00 грн. та судовий збір за забезпечення позову у розмірі 689,00 грн. Витрати за проведення судової експертизи складають 7944,00 грн. і є документально підтвердженими (платіжне доручення №13 від 24.11.2016 року). Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що Державна служба інтелектуальної власності України, відповідно до покладених на неї повноважень, не відслідковує порушення прав власників патентів України на промислові зразки суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача 2756,00 грн. (судовий збір за подання позовної заяви), 689,00 грн. (судовий збір за подання заяви про забезпечення позову), 7944,00 грн. (витрати на проведення судової експертизи). Згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову відмовлено, вжиті заходи забезпечення застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, є усі підстави скасувати заходи забезпечення позову вжиті в цій справі.

Outcome: approved