Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, який в судовому засіданні повністю підтримав із представником та просив суд його задовольнити. В обґрунтування позову було зазначено наступне. Сторони проживають окремо. Мають спільну дитину [INFO]. Позивач постійно проживає в [ADDRESS]. Відповідач має зареєстроване одне місце проживання, однак де точно проживає дитина позивач не знає і відповідач чинить перешкоди у з'ясуванні позивачем даної інформації і не дає можливості подивитись умови проживання дитини за її місцем проживання. Такі дії відповідача змусили позивача звертатись за допомогою до органів місцевого самоврядування, як за місцем реєстрації так і за фактичним місцем проживанням дитини. Крім цього, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Відповідач позов не визнала, однак в ході розгляду справи, в тому числі на запитання головуючого у справі, заявила, що не заперечує проти встановлення судом способу участі батька у вихованні дитини. В судових дебатах зазначила, що вимог за заявленим позовом не визнає. В обґрунтування такої позиції відповідач зазначила наступне. Ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною вона позивачеві не чинить і не заперечує щодо того, щоб батько спілкувався та приймав участь у вихованні дитини. Станишівський сільський голова, як представник третьої особи, направив листа, яким просив вирішити справу відповідно до законодавства та поданих сторонами доказів. Позовні вимоги підтримують. Інші треті особи не виявили бажання приймати участь у даній справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про дату час та місце проведення судового засідання у. Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував надані сторонами докази та заслухав показання свідків запрошених за клопотаннями обох сторін, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2007 року по 1 серпня 2011 року і від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання дитини із матір'ю (а.с.7-12). Позивач зареєстрований та проживає разом із мамою в [ADDRESS] (а.с.13). Батько позивача зареєстрований та проживає окремо в іншій квартирі (а.с.13). Місце реєстрації відповідача із дитиною значиться в [ADDRESS] (а.с.17,37). Фактичне місце проживання дитини, на час розгляду справи, як було з'ясовано з пояснень відповідача [ADDRESS]. Станом на кінець 2011 року місце проживання відповідача з дитиною було в квартирі [ADDRESS] (а.с.41). Заявник неодноразово звертався з 17 жовтня 2011 року до органів місцевого самоврядування за місцем реєстрації та фактичного проживання відповідача із вимогою сприяти в реалізації прав на спілкування та виховання дитини (а.с.38-47). Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 4131 від 4 листопада 2009 року у [PERSON] були виявлені чисельні синці та садна на обличчі, садна на шиї, синці та садна на кінцівках та тулубі, що були спричинені від дії тупого твердого предмету / предметів, частина з яких з обмеженою контактуючою поверхнею і могли утворитись 3 листопада 2009 року при побитті руками та ногами. [PERSON] пояснювала судмедексперту, що її побив чоловік (а.с.98-99). З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], серед іншого, було встановлено, що сторони піклуються про дитину. Відповідач разом із співмешканцем [PERSON] заперечують можливість відвідування дитини позивачем за місцем її фактичного проживання. Відповідач заперечує можливість відправки дитини в м. Дніпропетровськ за місцем проживання позивача, адже неподалік ідуть бойові дії. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ст. 159 Сімейного Кодексу України). Проаналізував фактичні та зазначені вище обставини справи за наведеними доказами сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Суд вважає, що зазначеними вище діями відповідач чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Це, зокрема було встановлено враховуючи заперечення відповідачем з'ясувати дійсне місце проживання дитини, що змусило позивача звертатись за допомогою до компетентних органів. Заперечення зі сторони відповідача відвідувати місце проживання дитини тощо, на переконання суду, не сприяли батькові дитини у її вихованні та також сприймається судом як перешкоди у вихованні дитини. За таких обставин, суд вважає, що позов може бути задоволений і встановлено спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Однак, деякі заявлені позивачем і запропоновані варіанти побачень та спільного відпочинку, на переконання суду, не будуть на користь дитині. Тому, враховуючи заявлені позивачем способи та враховуючи інтереси дитини побачення один раз на місяць за місцем проживання дитини, тобто в регіоні де проживає дитина та один раз на рік влітку, місце та тривалість якої визначать батьки, буде достатньо для реалізації батьком його обов'язку щодо дитини. Зазначений варіант є мінімально необхідним і за домовленістю батьків може бути збільшений, як за тривалістю так і за періодичністю. Такий варіант, на переконання суду, буде оптимальним, враховуючи, серед іншого і зазначеного місце проживання батьків. Також, враховуючи зазначене, суд вирішує задовольнити і вимоги стосовно повідомлення позивача про можливу зміну місця проживання дитини, адже таке вирішення питання буде на користь інтересам дитини та буде сприяти сторонам у її вихованні. Стосовно судових витрат, суд вирішує наступне. Процесуальним законом визначено наступне. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Позивачем було сплачено при зверненні до суду судового збору в розмірі 243,60 гривень (а.с.1а) та 487,20 гривень (а.с.22), а всього 730,80 гривень. Враховуючи, що вимоги підлягають до часткового задоволення, такі судові витрати підлягають до стягнення пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 365,40 гривень. Інші витрати і заявлені позивачем, на переконання суду, до стягнення із відповідача не підлягають, враховуючи наступне. Позивачем також було сплачено судовий збір у розмірі 121,80 гривень за клопотання про забезпечення доказів шляхом проведення допиту свідків в порядку ст. 133 ЦПК України (а.с.32). Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведення огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Спеціальними нормами, які розкривають поняття витрат, "пов'язаних із залученням свідків" та витрат "на вчинення інших дій", є, відповідно, положення ст. ст. 86 та 87 ЦПК України. Витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, серед інших, свідків, найманням ними житла, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків (ч. 1 ст. 86 ЦПК України). Витрати, пов'язані з проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи, несе сторона, яка заявила клопотання про вчинення цих дій (речення перше ч. 1 ст. 87 ЦПК України). Таким чином, аналізуючи фактичні обставини справи за якими позивач вимагає від відповідача сплату понесених ним витрат за оплату клопотання про забезпечення доказів шляхом допиту свідків та норми процесуального закону, якими врегульовані питання стягнення судових витрат, суд вирішує відмовити у задоволенні клопотання про стягнення таких витрат з відповідача, адже дані витрати не визначені законом, як витрати які пов'язані із розглядом справи. Так, зазначеними вище нормами процесуального закону передбачено вичерпний перелік витрат пов'язаних із розглядом справи і сплачений судовий збір позивачем в розмірі 121,80 гривень за зазначені дії, на переконання суду, не є такими витратами в розумінні положень ст. 87 ЦПК України, яка регламентує витрати на проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчинення інших, суд вважає, пов'язаних із таким процесом дій та тим більше не є витратами регламентованими положеннями ст. 86 ЦПК України. Стосовно витрат понесених позивачем, його представником та свідком і пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 2 494, 83 гривень, а також витрат на виготовлення доручення на представника для представлення інтересів позивача в розмірі 210 гривень суд вирішує відмовити в задоволенні і таких витрат, з огляду на наступне. Виготовлення доручення на представлення інтересів позивача іншою особою в судовому засіданні, на переконання суду, не регламентовано нормами ЦПК України і не може бути задоволено судом. Положеннями ст. 84 ЦПК України, яка є спеціальною нормою щодо даного питання, передбачено лише витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката або іншого фахівця в галузі права, а не послуг нотаріуса за виготовлення доручення (а.с.96). Витрати за переїзд до іншого населеного пункту, враховуючи надані копії документів, не підтверджені документально, адже встановити рік в якому були придбані проїзні документи на поїзд (а.с.87), судом не представилось можливим в судовому засіданні і на запитання головуючого у справі представник позивача не зміг внести ясність у дане питання або навести інші і підтверджуючі документи. Копії квитків на автобус (а.с.89, 97) не заповнені належним чином і встановити дату придбання таких квитків, сполучення рейсового автобуса, судом, за наданими документами, не представилось можливим і суд вважає їх недійсними. Копії посадочних документів (а.с.90-95) не є тими фінансовими документами, які б підтверджували витрати понесені за переїзд до іншого населеного пункту. Інших доказів, які б підтверджували зазначені витрати суду не надавалось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial