Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з неї на свою користь суму боргу за розпискою від 26 листопада 2016 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 19 413,36 грн., та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 107,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26 листопада 2016 року [PERSON] отримала від [PERSON] в борг 18 900 (вісімнадцять тисяч девятсот) гривень 00 копійок із строком повернення до 08 березня 2017 року. На підтвердження зобовязання щодо повернення боргу [PERSON] склала та підписала розписку. Відповідачем на день подання позову до суду сума боргу за розпискою від 26 листопада 2016 року Позивачу не повернута. Грошові кошти які були надані у борг Відповідачу є значними для Позивача, і невиконання Відповідачем своїх зобовязань ставить Позивача в край скрутне матеріальне становище. У зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань Відповідач за розпискою від 26 листопада 2016 року заборгувала Позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 19 413,36\~грн, та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 107,20\~\~грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, від її представника - адвоката [PERSON], діючої за договором про надання правової допомоги від 19.05.2017 року (а.с.7-9), через канцелярію суду надійшла заява в якій вона просила суд розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 23). Відповідачв судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно, заперечень проти позову не надала. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 листопада 2016 року [PERSON], отримала від [PERSON] в борг 18 900 (вісімнадцять тисяч девятсот) гривень 00 копійок строком до 08 березня 2017 року. На підтвердження зобовязання щодо повернення боргу [PERSON] склала та підписала розписку (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором. Таким чином, вказаний правочин слід трактувати як договір позики в розумінні ст.1046 Цивільного Кодексу України. Відповідачем на день подання позову до суду сума боргу за розпискою від 26 листопада 2016 року Позивачу не повернута. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розписки від 26 листопада 2016 року Відповідач зобовязувалась повернути борг в сумі 18 900 грн. 00 коп. до 08 березня 2017 року. За період з 09.03.2017 по 17.05.2017 кількість днів прострочення дорівнює 69. Розрахунок виконано зі застосуванням індексів інфляції: МісяцьІндекс інфляціїДжерело інформації Березень 2017101,80%"УК" № 68 від 11.04.2017 р. Квітень 2017100,90%"УК" № 86 від 12.05.2017 р. Результати розрахунку: Період розрахунку Сума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн. Інфляційне збільшення боргу, грн. з 09.03.2017 по 17.05.2017 18\~900,0019 413,36 513,36 Розрахунок 3% річних: 18900 х 3 ? 100 ? 365 х 69 = 107,20\~грн. У зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань Відповідач за розпискою від 26 листопада 2016 року заборгувала Позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 19 413,36\~грн, та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 107,20 грн. Ця сума, яку Позивач надала у борг Відповідачу є значною, і невиконання Відповідачем своїх зобовязань ставить її в край скрутне матеріальне становище. Частина 4 ст. 55 Конституції України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У зв'язку із тим, що відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути належні Позивачу кошти, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Стаття 88 ЦПК України встановлює, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Конституцією України встановлено, що кожен має право на правову допомогу і кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (ст.59). Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу…. Між Позивачем та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 7-9). Положенням\~Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину роботи фахівця у галузі права, тобто 640 грн. 00 коп. за одну годину роботи. Витрати на правову допомогу складають 2000 (дві тисячі) гривень, що підтверджується відповідними документами (а.с. 12,13). На підставі викладеного та

Outcome: approved