Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач Державна іпотечна установа звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 05 червня 2008 року між TOB "Український промисловий банк" та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №192-018/ФК-08, за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 267 650,00 грн., строком з 05 червня 2008 року по 04 червня 2018 року включно зі сплатою 15,5 % річних. 24 червня 2008 року між Державною іпотечною установою та банком був укладений Договір відступлення права вимоги №1293/08, згідно з яким банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит та іпотечним договором. Станом на день подачі позову, відповідач не сплатив суму заборгованості за договором про іпотечний кредит. Вважає, що заборгованість за договором про іпотечний кредит, пеня та інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача у судовому порядку. Відповідно до пункту 2.4 договору про іпотечний кредит, відповідач зобов'язався щомісячно до 05 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 2230грн. 42 коп. відповідно до графіку погашення кредиту. Останню оплату ануїтетного платежу кредитор повинен був здійснити не пізніше 04 травня 2018 року. Відповідно до пункту 6.1 договору про іпотечний кредит, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим договором. Відповідно до статей 611, 615 Цивільного кодексу України у випадку порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Пунктом 5.3.3 договору про іпотечний кредит встановлено, що відповідач зобов'язаний у разі порушення умов договору про іпотечний кредит та/або іпотечного договору на вимогу кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій. Згідно до пункту 6.2 договору про іпотечний кредит, за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, відповідач зобов'язувався сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Таким чином, станом на 12.05.2015р. за порушення умов договору про іпотечний кредит нарахована заборгованість за кредитом на загальну суму 98916,28 грн., а саме: по основній сумі боргу - 90772,85 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 4733,27 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 1093,54 грн., інфляційні втрати - 2316,62 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит в сумі: 98916,28 грн. в тому числі, по основній сумі боргу - 90772,85 грн., нараховані відсотки - 4733,27 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 1093,54 грн., інфляційні втрати - 2316,62 грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася, про причину неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами, які повернулися до суду не отриманими, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: в судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2008 року між TOB "Український промисловий банк" та [PERSON] укладений договір про іпотечний кредит №192-018/ФК-08, за умовами якого банк надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 267 650,00 грн., строком з 05 червня 2008 року по 04 червня 2018 року включно зі сплатою 15,5 % річних. Відповідно до пункту 2.4 договору про іпотечний кредит, позичальник зобов'язався щомісячно до 05 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 2230грн. 42коп. та сплачувати нараховані кредитором відсотки нараховані на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до графіку погашення кредиту. Останню оплату чергового платежу кредитор повинен здійснити не пізніше 04 травня 2018 року. Пунктом 5.3.3 договору про іпотечний кредит встановлено, що позичальник зобов'язаний у разі порушення умов договору про іпотечний кредит та/або іпотечного договору на вимогу кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій. За невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим договором (п. 6.1 договору про іпотечний кредит). Згідно до пункту 6.2 договору про іпотечний кредит, за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язувався сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Крім того, 24 червня 2008 року між Державною іпотечною установою та ТОВ «Український промисловий банк» укладений договір відступлення права вимоги №1293/08, згідно з яким банк передав Державній іпотечній установі всі права вимоги за договором про іпотечний кредит та іпотечним договором. Встановлено, що станом на день подачі позову, [PERSON] не сплатила суму заборгованості за договором про іпотечний кредит. Таким чином, відповідно до довідки про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит № 3972/11/2 від 19.05.2015р., станом на 12.05.2015р., за відповідачем [PERSON] рахується наступна заборгованість за кредитом: по основній сумі боргу 90772грн. 85коп., нараховані відсотки 4733грн. 27коп., інфляційні витрати 2316грн. 62коп., пеня 1093грн. 54коп. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК Укаїни встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст. 549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухове і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, за період з 06.02.2015р. по 03.03.2015р. за 26 прострочених днів за обліковою ставкою НБУ 39% нарахована пеня в розмірі 95грн. 16коп., враховуючи розмір заборгованості 3425грн. 39коп.; за період з 04.03.2015р. по 12.05.2015р. за 70 прострочених днів за обліковою ставкою НБУ 60% нарахована пеня в розмірі 394грн. 15коп., враховуючи розмір заборгованості 3425грн. 39коп.; за період з 06.03.2015р. по 12.05.2015р. за 68 прострочених днів за обліковою ставкою НБУ 60% нарахована пеня в розмірі 367грн. 00коп., враховуючи розмір заборгованості 3283грн. 23коп.; за період з 07.04.2015р. по 12.05.2015р. за 36 прострочених днів за обліковою ставкою НБУ 60% нарахована пеня в розмірі 199грн. 23коп., враховуючи розмір заборгованості 3366грн. 66коп.; за період з 06.05.2015р. по 12.05.2015р. за 7 прострочених днів за обліковою ставкою НБУ 60% нарахована пеня в розмірі 37грн. 99коп., враховуючи розмір заборгованості 3301грн. 60коп., а всього 1093грн. 54коп. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за період з 05.02.2015р. по 05.04.2015р. має місце прострочення виконання грошового зобовязання, а тому на підставі ст. 625 ч.2 ЦК України нараховані інфляційні витрати, які складають 2316грн. 62коп. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір необхідно стягнути з [PERSON] на користь Державної іпотечної установи судовий збір в розмірі 989грн. 16коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved