Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . На момент смерті спадкодавця позивачі проживали разом із ним за адресою: [ADDRESS] , і продовжують там проживати, тобто фактично прийняли спадщину. Так, позивачі звернулись до Другої маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте отримали відмову оскільки не було надано належним чином оформлених правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт володіння спадкодавцем майном. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.12.2018 року за позивачами було визнано право власності по 1/8 на вказану квартиру, після смерті батька [PERSON] . При цьому позивачі зазначили, що вказана квартира була придбана його батьком під час перебування у зареєстрованому шлюбі із їхньою матір`ю [PERSON] , тому матері належала Ѕ частка вказаної квартири та фактично вона також успадкувала 1/8 частку вказаної квартири після смерті батька. Так, [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 5/8 часток квартири [ADDRESS] . Після смерті матері позивачі звернулися до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва їм було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на належну частку спадкодавцеві. Просили визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] по 5/16 часток квартири за кожним. Відповідно до ухвали суду від 04.09.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 09.10.2019 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивачам вручена копія ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою, в якій просили розгляд справи здійснювати без їх участі, підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача Житлово-будівельний кооператив "Чайка" також до суду не з`явився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що власником 5/8 частки кв. [ADDRESS] є [PERSON] . Так, дана 5/8 частки квартири складається з наступного: Ѕ частки спільної власності подружжя, та 1/8 частки яка належала [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] , вказані обставини встановлені рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.12.2018 року, яке набрало законної сили 26.01.2019 року. (а.с.6-8) Частиною 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 06.05.2017 року, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції м. Маріуполя у Донецькій області [PERSON] померла [INFO] . (а.с.18) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної їй 5/8 частки кв. [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , є синами спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження позивачів. (а.с.14,15) Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як слід зі спадкової справи № 171/2019, заведеної після смерті [PERSON] , позивачі [PERSON] та [PERSON] у визначений законом строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої маріупольської державної нотаріальної контори від 05.08.2019 року слід, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності спадкодавця. (а.с.63) Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини, згідно зі статтею 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, позивачі які є спадкоємцями за законом, не можуть реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових прав позивачів, суд задовольняє позов в повному обсязі, оскільки позов не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved