Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з\~[PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку (прибутку) відповідача, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно по день закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років, оскільки у звязку із продовженням \~навчання \~в \~навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги. Сторони в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких просять розглянути справу без особистої участі останніх, при цьому позивач підтримує позовні вимого у повному обсязі, а відповідач у такому ж обсязі їх визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.4). Повнолітній [PERSON] навчається в ПТУ №12 м. Знам'янка, другого рівня акредитації, за фахом «Слюсар з ремонту рухомого складу». Форма навчання денна. Дата закінчення навчання 30 червня 2019 року (а.с.8). Згідно довідки №131/23-2 від 02 квітня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON]М.(а.с.5). Згідно ст.199\~Сімейного Кодексу\~України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв'язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов'язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на та той факт, що позивач позов підтримує, а відповідач не заперечує проти задоволення позову,відсутні\~дані стосовно\~незадовільного \~стану здоровя\~останнього чи\~знаходження на\~його утриманні\~інших дітей\~або непрацездатних\~ членів\~сімї,\~яких він\~зобовязаний утримувати,\~а також\~ненадання ним\~матеріальної допомоги\~на утримання\~дитини, можливість надавати повнолітньому сину [PERSON] матеріальної допомоги на період навчання останнього, суд визначає як сплату аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно приписів п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців (стягненню підлягає судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.). Разом з тим, згідно із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову вх. №7554/18 від 07 червня 2018 року, а позивач звільнений від сплати судового збору, вважаю за можливе 50 відсотків судового збору, а саме 352 грн. 40 коп. віднести на рахунок держави. Відтак, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення 50 відсотків судового збору в сумі 352 грн. 40 коп.. На підставі\~викладеного,\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№ 3\~від 15\~травня 2006\~року,\~ст.ст.191,\~198,\~199\~СК України,\~

Outcome: approved