Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач в особі Київського національного торговельно-економічного університету звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат за навчання аспіранта, який навчалися за державним замовлення. Мотивуючи свої вимоги тим, що 05.11.2015 між Київським національним торговельно-економічниу університетом та [PERSON] укладено угоду 404 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення (далі - угода) (додаток № 5). Термін навчання аспіранта [PERSON] згідно угоди складав з 01.11.2015 до 01.11.2018 року. Індивідуальний план роботи аспіранта [PERSON] складається з обґрунтування теми та плану дисертаційної роботи, плану-графіку навчального процесу, орієнтовного змісту дисертаційної роботи, навчального плану підготовки аспіранта, складання екзаменів і заліків (згідно плану- графіку навчального процесу), роботою над дисертацією, яка заповнюється поквартально в перший, другий та третій рік навчання, навчально - методичної та педагогічної роботи, апробацією наукових досліджень та винахідницькою діяльністю, участь у наукових заходах та загального підсумку навчання в аспірантура. На засіданні вченої ради КНТЕУ від 28.01.2016 року було затверджено тему дисертаційної роботи [PERSON] «Управління репутацією підприємства торгівлі». На засіданнях кафедри менеджменту 18.04.2017 року та засіданні Вченої ради факультету економіки, менеджменту та психології КНТЕУ 26.04.2017 року було встановлено відставання у виконанні індивідуального плану роботи аспіранта [PERSON] за І півріччя II року навчання (а саме згідно плану - графіку навчального процесу, який міститься в індивідуальному плані, в розділі II рік навчання, в п.6 зазначено, що в квітні 2017 року заплановано звітність аспірантів на кафедрах за І період навчального року, однак аспірант [PERSON] в цей період звіту не подала) та надано термін до 29.05.2017 представити матеріал та розглянути звіт вдруге (додатки № 8,9). Згідно плану-графіку навчального процесу, який міститься в індивідуальному плані, в розділі 3-4 рік навчання в п.З зазначено, що до 01.07.2018 року повинно відбутися обговорення на засіданні кафедри дисертації в цілому на предмет рекомендації до розгляду на засіданні між кафедрального семінару, а в п.5 до 20.09.2018 року відбуваються атестація аспірантів за весь період навчання, затвердження її рішенням Вченої ради факультетів, підготовка автореферату та захист дисертації. Однак, як встановлено на засіданнях кафедри менеджменту та засіданні Вченої ради факультету економіки, менеджменту та психології КНТЕУ 19.10.2018 року [PERSON] на засідання кафедри не з 'явилась, звіт про виконання індивідуального плану та дисертаційну роботу як результат проведеної наукової роботи та інші документи на кафедру не подала. Також на цих засіданнях відмічено, що [PERSON] були порушені строки виконання індивідуального плану наукової роботи, що є підставою для відрахування аспіранта [PERSON] з аспірантури. У зв`язку із чим було рекомендовано відрахувати [PERSON] з аспірантури університету за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин. Наказом КНТЕУ № 4042 від 31.10.2018 «Про відрахування аспірантів» [PERSON] було відраховано з аспірантури у зв`язку з закінченням терміну навчання з невиконанням індивідуального плану роботи без поважних причин та відшкодуванням вартості навчання. Київським національним торговельно-економічним університетом 07.11.2018 року на домашню адресу [PERSON] було відправлено листа № 3023/21 з повідомленням про те, що останню відрахували з аспірантури та зазначено про необхідність відшкодувати вартість перебування в аспірантурі (додаток № 13). Даний лист Відповідач отримала 16.11.2018 року, однак на даний час не зверталася до КНТЕУ та не оплатила заборгованість. Таким чином, [PERSON] не виконала індивідуальний план без поважних причини, а саме: не з`явилась на засідання кафедри, звіт про виконання індивідуального плану та дисертаційну роботу як результат проведеної наукової роботи та інші документи на кафедру не подала, порушила строки виконання індивідуального плану наукової роботи, не захистила дисертаційну роботу, згідно індивідуального плану чим порушила вимоги п. 4, 6 та 7 ст. 16 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 309 від 01.03.1999 (яке було чинне на момент зарахування в аспірантуру), а саме яким передбачено, що аспіранти і докторанти зобов`язан виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика; у встановлений термін захистити дисертацію або подати її спеціалізованій вченій раді; дотримуватися статуту і правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи. Відповідно розділу 2 угоди, Університет зобов`язується за рахунок державних коштів забезпечити якісну наукову підготовку [PERSON] згідно з навчальним планом та індивідуальним планом роботи аспіранта, а остання, зокрема, зобов`язується: виконувати вимоги законодавства України з питань підготовки науково-педагогічних кадрів, Статуту, Правил внутрішнього розпорядку, Положення про підготовку науково-педагогічних і наувих кадрів КНТЕУ, накази ректора (п. 3.1 розділ 3 угоди), виконати індивідуальний план роботи аспіранта (п. 3.3 розділ угоди/, звітувати про хід написання дисертації та виконання індивідуальної плану роботи аспіранта на засіданнях кафедри та вченої раї факультету (п. 3.4 розділ 3 угоди), у термін, встановлений в індивідуальному плані роботи аспірант захистити дисертацію та подати її до спеціалізованої вченої ради після обговорення на засідання між кафедрального семінару та арекомендації до захисту (п3.6розділ 3 угоди). Також Правилами внутрішнього розпорядку КНТЕУ передбачено обов`яок осіб, які навчаються в Університеті, дотримуватись законодавств України, Статуту КНТЕУ, цих Правил, виконувати вимоги освітньї програми, графік освітнього процесу та вимоги навчального план (п.6.15 Правил, додаток № 15). З наведеного вбачається порушення [PERSON] умов угоді укладеної з Університетом про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, Положення про підготовку науково- педагогічних і наукових кадрів (постанова Кабінету Міністрів У країн № 309 від 01.03.1999), Правил внутрішнього розпорядку КНТЕУ. Пунктом 22 Положення про підготовку науково-педагогічних наукових кадрів встановлено, що аспірант або докторант може бут відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення прави внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, з вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального план роботи без поважних причин. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Також, пунктами 4.1, 3.7 угоди передбачено, що аспірант може бут відрахований за грубе порушення Правил внутрішнього розпорядку КНТЕУ вчинення протиправних дій, а також невиконання календарного плану роботі аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України, та відшкодовує КНТЕУ вартість навчання в аспірантурі згідно розрахунком Університету. Обов`язок, передбачений пунктом 3.7 угоди щодо відшкодування вартості навчання у разі відрахування з причин, передбачених у п. 4.1. угоди, відповідач не виконала. Пунктом 3.7. Угоди унормовано, що відшкодування вартості навчання в аспірантурі здійснюється відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.99 № 309) та згідно з розрахунком Університету. Відповідно до наданого суду розрахунку витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ відповідача за період 01.11.15-31.10.18 витрати склали 172 862,35 грн. КНТЕУ свої зобов`язання перед Відповідачем виконував відповідно до умов угоди, однак [PERSON] належним чином не виконала покладені на неї угодою обов`язки. За таких обставин відповідач повинна відшкодувати понесені Університетом витрати - державні кошти, що були затрачені на її навчання. На навчання [PERSON] в аспірантурі за період з 01.11.2015 по 31.10.2018 року згідно з розрахунком Університету (додаток № 20) понесені такі витрати: оплата праці (Код економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2110) - 26509, 26 грн., нарахування на оплату праці (КЕКВ 2120) - 6065,04 грн., загальноуніверситетські витрати (КЕКВ 2200, 3110, 3120, 3130) 5302,80 грн., стипендія (КЕКВ 2720) - 134985,25грн., всього на загальну суму - 172 862 грн. 35 коп. Додатково, позивач на підтвердження виплаченої стипендії надає довідки про доходи [PERSON] за формою, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України №192 від 27.08.2004. Довідки охоплюють нараховану та отриману стипендію відповідача період її навчання з 01.11.2015 по 31.10.2018 всього на суму 134985,25 грн.(згідно розрахунку Університету), а саме: з листопада 2015 по жовтень 2016 в сумі 35313,00 грн.; - з листопада 2016 по жовтень 2017 в сумі 47100,33 грн.; з листопада 2017 по жовтень 2018 в сумі 52571,92,25 грн. КНТЕУ як бюджетна установа діє на підставі Статуту, затвердженого Міністерством освіти і науки України. Статут КНТЕУ с публічно доступною інформацією і в повному обсязі розміщений на офіційному веб-сайті КНТЕУ - https://knute.edu.ua/, розділ «Публічна інформація - Установчі документи». Відповідно до п. 7.5 Статуту КНТЕУ університет фінансується з державного бюджету, й оскільки фінансування КНТЕУ здійснюється за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а тому витрати КНТЕУ на навчання відповідача у сумі 172 862 грн. 35 коп. такий відповідач зобов`язаний відшкодувати, що й стало підставою звернення позивача до суду. В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, розмішеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду), водночас звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання вимог закону. В судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, розмішеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Відповідачем надано відзив на позов. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Розгляд справи відбувся у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 05.11.2015 року між Київським національним торговельно-економічниу університетом та [PERSON] укладено угоду 404 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення (далі - угода) (а.с. 14, 15). Термін навчання аспіранта [PERSON] згідно угоди складав з 01.11.2015 року до 01.11.2018 року. Індивідуальний план роботи аспіранта [PERSON] складається з обґрунтування теми та плану дисертаційної роботи, плану-графіку навчального процесу, орієнтовного змісту дисертаційної роботи, навчального плану підготовки аспіранта, складання екзаменів і заліків (згідно плану- графіку навчального процесу), роботою над дисертацією, яка заповнюється поквартально в перший, другий та третій рік навчання, навчально - методичної та педагогічної роботи, апробацією наукових досліджень та винахідницькою діяльністю, участь у наукових заходах та загального підсумку навчання в аспірантурі. На засіданні вченої ради КНТЕУ від 28.01.2016 року було затверджено тему дисертаційної роботи [PERSON] «Управління репутацією підприємства торгівлі». На засіданнях кафедри менеджменту 18.04.2017 року та засіданні Вченої ради факультету економіки, менеджменту та психології КНТЕУ 26.04.2017 року було встановлено відставання у виконанні індивідуального плану роботи аспіранта [PERSON] за І півріччя II року навчання (а саме згідно плану - графіку навчального процесу, який міститься в індивідуальному плані, в розділі II рік навчання, в п.6 зазначено, що в квітні 2017 року заплановано звітність аспірантів на кафедрах за І період навчального року, однак аспірант [PERSON] в цей період звіту не подала та надано термін до 29.05.2017 року представити матеріал та розглянути звіт вдруге. Згідно плану-графіку навчального процесу, який міститься в індивідуальному плані, в розділі 3-4 рік навчання в п.З зазначено, що до 01.07.2018 року повинно відбутися обговорення на засіданні кафедри дисертації в цілому на предмет рекомендації до розгляду на засіданні між кафедрального семінару, а в п.5 до 20.09.2018 року відбуваються атестація аспірантів за весь період навчання, затвердження її рішенням Вченої ради факультетів, підготовка автореферату та захист дисертації. Однак, як встановлено на засіданнях кафедри менеджменту та засіданні Вченої ради факультету економіки, менеджменту та психології КНТЕУ 19.10.2018 року [PERSON] на засідання кафедри не з 'явилась, звіт про виконання індивідуального плану та дисертаційну роботу, як результат проведеної наукової роботи та інші документи на кафедру, не подала. Також на цих засіданнях встанволено, що [PERSON] були порушені строки виконання індивідуального плану наукової роботи, що є підставою для відрахування аспіранта [PERSON] з аспірантури. У зв`язку із чим було рекомендовано відрахувати [PERSON] з аспірантури університету за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причи. Наказом КНТЕУ № 4042 від 31.10.2018 «Про відрахування аспірантів» [PERSON] було відраховано з аспірантури у зв`язку з закінченням терміну навчання з невиконанням індивідуального плану роботи без поважних причин та відшкодуванням вартості навчання (а.с. 29-30). Київським національним торговельно-економічним університетом 07.11.2018 року на домашню адресу [PERSON] було відправлено листа № 3023/21 з повідомленням про те, що останню відрахували з аспірантури та зазначено про необхідність відшкодувати вартість перебування в аспірантурі (а.с.32, 33). Даний лист відповідач отримала 16.11.2018 року, однак не зверталася до КНТЕУ та не оплатила витрати університену за її навчання, яке відьбувалось за державним замовленням. Таким чином, [PERSON] не виконала індивідуальний план без поважних причини, а саме: не з`явилась на засідання кафедри, звіт про виконання індивідуального плану та дисертаційну роботу як результат проведеної наукової роботи та інші документи на кафедру не подала, порушила строки виконання індивідуального плану наукової роботи, не захистила дисертаційну роботу, згідно індивідуального плану чим порушила вимоги п. 4, 6 та 7 ст. 16 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 309 від 01.03.1999 (яке було чинне на момент зарахування в аспірантуру), а саме яким передбачено, що аспіранти і докторанти зобов`язан виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика; у встановлений термін захистити дисертацію або подати її спеціалізованій вченій раді; дотримуватися статуту і правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи. Відповідно розділу 2 угоди Університет зобов`язується за рахунок державних коштів забезпечити якісну наукову підготовку [PERSON] згідно з навчальним планом та індивідуальним планом роботи аспіранта, а остання, зокрема, зобов`язується: виконувати вимоги законодавства України з питань підготовки науково-педагогічних кадрів, Статуту, Правил внутрішнього розпорядку, Положення про підготовку науково-педагогічних і наувих кадрів КНТЕУ, накази ректора (п. 3.1 розділ 3 угоди), виконати індивідуальний план роботи аспіранта (п. 3.3 розділ угоди/, звітувати про хід написання дисертації та виконання індивідуальної плану роботи аспіранта на засіданнях кафедри та вченої раї факультету (п. 3.4 розділ 3 угоди), у термін, встановлений в індивідуальному плані роботи аспірант захистити дисертацію та подати її до спеціалізованої вченої ради після обговорення на засідання між кафедрального семінару та арекомендації до захисту (п3.6розділ 3 угоди). Також Правилами внутрішнього розпорядку КНТЕУ передбачено обов`яок осіб, які навчаються в Університеті, дотримуватись законодавств України, Статуту КНТЕУ, цих Правил, виконувати вимоги освітньї програми, графік освітнього процесу та вимоги навчального план (п.6.15 Правил, додаток № 15). З наведеного вбачається порушення [PERSON] умов угоди, укладеної з Університетом про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, Положення про підготовку науково- педагогічних і наукових кадрів (постанова Кабінету Міністрів У країн № 309 від 01.03.1999), Правил внутрішнього розпорядку КНТЕУ. Пунктом 22 Положення про підготовку науково-педагогічних наукових кадрів встановлено, що аспірант або докторант може бут відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення прави внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, з вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального план роботи без поважних причин. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Також, пунктами 4.1, 3.7 угоди передбачено, що аспірант може бут відрахований за грубе порушення Правил внутрішнього розпорядку КНТЕУ вчинення протиправних дій, а також невиконання календарного плану роботі аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України, та відшкодовує КНТЕУ вартість навчання в аспірантурі згідно розрахунком Університету. Обов`язок, передбачений пунктом 3.7 угоди щодо відшкодування вартості навчання у разі відрахування з причин, передбачених у п. 4.1. угоди, відповідач не виконала. Пунктом 3.7. Угоди унормовано, що відшкодування вартості навчання в аспірантурі здійснюється відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.99 № 309) та згідно з розрахунком Університету. Відповідно до наданого суду розрахунку витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ відповідача за період 01.11.15 року по 31.10.18 року витрати склали 172 862 грн. 35 коп. КНТЕУ свої зобов`язання перед відповідачем виконував відповідно до умов угоди, однак [PERSON] належним чином не виконала покладені на неї угодою обов`язки. За таких обставин відповідач повинна відшкодувати понесені університетом витрати - державні кошти, що були витрачені на її навчання. На навчання [PERSON] в аспірантурі за період з 01.11.2015 року по 31.10.2018 року згідно з розрахунком Університету понесені такі витрати: оплата праці (Код економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2110) - 26509, 26 грн., нарахування на оплату праці (КЕКВ 2120) - 6065,04 грн., загальноуніверситетські витрати (КЕКВ 2200, 3110, 3120, 3130) 5302,80 грн., стипендія (КЕКВ 2720) - 134985,25грн., всього на загальну суму - 172 862 грн. 35 коп. Позивач на підтвердження виплаченої стипендії надав довідки про доходи [PERSON] за формою, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України №192 від 27.08.2004 року. Довідки охоплюють нараховану та отриману стипендію відповідача період її навчання з 01.11.2015 року по 31.10.2018 року всього на суму 134 985 грн.25 коп, а саме: з листопада 2015 року по жовтень 2016 року в сумі 35 313,00 грн.; з листопада 2016 року по жовтень 2017 року в сумі 47100,33 грн.; з листопада 2017 року по жовтень 2018 року в сумі 52 571,25 грн. КНТЕУ як бюджетна установа діє на підставі Статуту, затвердженого Міністерством освіти і науки України. Статут КНТЕУ с публічно доступною інформацією і в повному обсязі розміщений на офіційному веб-сайті КНТЕУ - https://knute.edu.ua/, розділ «Публічна інформація - Установчі документи». Відповідно до п. 7.5 Статуту КНТЕУ університет фінансується з державного бюджету й оскільки фінансування КНТЕУ здійснюється за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а тому витрати КНТЕУ на навчання відповідача у сумі 172 862,35 грн. такий відповідач зобов`язаний відшкодувати. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 61 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, здобувачами вищої освіти є, зокрема, аспірант - особа, зарахована до вищого навчального закладу (наукової установи) для здобуття ступеня доктора філософії. Згідно з частиною першою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом. Підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється за рахунок, зокрема, коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у державному секторі народного господарства (підпункт 1 пункту 4 Положення № 309 про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів). Пунктом 13 Положення № 309 визначено, що особам, зарахованим за державним замовленням до аспірантури з відривом від виробництва або докторантури, стипендія призначається з дня їх зарахування, а тим, які навчаються в аспірантурі або докторантурі за контрактом, - відповідно до умов контракту. Аспіранти і докторанти мають право на отримання державної стипендії встановленого розміру у разі зарахування на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням (підпункт 4 пункту 15 Положення № 309). Відповідно до підпункту 4 пункту 16 Положення № 309 аспіранти і докторанти зобов`язані виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика. Встановлено, що відповідача відраховано з аспірантури за власним бажанням за згодою позивача. У наказі про відрахування зазначено підставу для відрахування - за власним бажанням з правом поновлення. Згідно з пунктом 22 Положення № 309 аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Судом встановлено, що за період навчання в аспірантурі відповідачка повністю не виконала індивідуальний план, не склала іспит, який затверджено вченою радою вузу. Отже, у матеріалах справи навяні належні та допустимі докази невиконання відповідачем індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 Положення № 309. Разом з тим, нормами законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, зокрема Положенням № 309 передбачено обов`язок відшкодування аспірантом вартості навчання у разі відрахування за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин. Відповідно, за час навчання [PERSON] в аспірантурі в період з 01.11.2015 року по 31.10.2018 року позивач поніс витрати на загальну суму - 172 862 грн. 35 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, зважаючи на спірні правовідносини, наявні підстави для задоволення цього позову. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві до нього, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 592 грн. 93 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 610, 611, 623, 626, 629 ЦК України, ст. ст. 46, 61 Закону України "Про вищу освіту",

Outcome: approved