Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності за набувальною\~давністю на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Патріотів України (Кірова), 64, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1395 га., кадастровий номер 1224255100:04:001:0247, що розташована за адресою: вул. Патріотів України (Кірова), 64, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. В позовній заяві позивач зіслався на те, що він починаючи з 2004 року, володіє житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул. Патріотів України (Кірова), 64,\~смт.\~Покровське Покровського\~району Дніпропетровської\~області,\~та земельною\~ділянкою під\~вказаним будинком\~площею 0,1395\~га.,\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку.\~З 25.11.2008\~року він\~зареєструвався у\~вказаному будинку\~за місцем\~проживання.\~З того\~часу він\~веде господарство,\~сплачує комунальні\~платежі,\~проводить в\~будинку поточні\~та капітальні\~ремонти.\~Власником зазначеного\~майна являлась\~[PERSON],\~яка володіла\~вказаним будинком\~до 26.08.2009\~року на\~підставі свідоцтва\~про право\~власності на\~нерухоме майно\~№150\~від 25.10.2000\~року,\~тобто до\~дня її\~смерті.\~Після своєї\~смерті [PERSON]\~залишила заповіт\~згідно якого\~все своє\~майно яке\~залишилося після\~її смерті\~вона заповідала\~матері позивача\~[PERSON]\~та його\~двоюрідному брату\~[PERSON]\~ Його\~мама [PERSON]\~прийняла спадщину\~після смерті\~[PERSON],\~але оформити\~свої спадкові\~права не\~встигла оскільки\~04.01.2011\~року померла.\~Спадкоємцем його\~матері першої\~черги став\~його батько\~[PERSON]\~Його батько\~[PERSON]\~прийняв спадщину\~після смерті\~[PERSON],\~але фактично\~оформити свої\~спадкові права\~не встиг\~оскільки 23.05.2015\~року помер.\~Інша частина\~спадщини,\~що залишилася\~після смерті\~[PERSON]К\~до цього\~часу не\~оформлена,\~з причин\~того,\~що інший\~спадкоємець [PERSON]\~до цього\~часу її\~не дооформив.\~На сьогоднішній\~день позивач\~продовжує добросовісно\~та безперервно\~володіти та\~відкрито користуватися\~даним нерухомим\~майном в\~повному обсязі,\~доглядати за\~будинком та\~утримувати його.\~Позивач неодноразово\~звертався до\~відповідача з\~приводу переоформлення\~права власності\~на дане\~нерухоме майно,\~оскільки він\~понад 10\~років користується\~даним нерухомим\~майном,\~однак відповідач\~постійно відмовляв,\~мотивуючи свою\~відмову постійною\~зайнятістю,\~відсутністю всіх\~необхідних документів.\~У звязку з чим, позивач просить суд визнати за ним право власності на вказаний будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за набувальною давністю. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.ч.1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на ті обставини, що відповідач не заперечує проти визнання позову, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст.\~344\~ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач проживав за адресою: [INFO] з листопада 2004 року до 25.11.2008 року без реєстрації. З 25.11.2008 року по теперішній час проживає та зареєстрований за даною адресою, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї, виданим депутатом Покровської селищної ради від 05.11.2018 року. (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про право власності від 27.11.2000 року, [PERSON] являлась власником житлового будинку за адресою: вул. Кірова, 64, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. (а.с.9). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №569116, [PERSON] являлась власником земельної ділянки площею 0,1395 га, яка розташована в смт. Покровське, вул. Кірова, 64 Покровського району Дніпропетровської області для будівництва та обслуговування житлового будинку. (а.с.13). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 299532, [PERSON] померла 25.08.2009 року. (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2016 року, після смерті [PERSON], виданого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, смт. Покровське, вул. Патріотів України, 64, яка належала [PERSON]К, яка померла 25.08.2009 року, спадкоємцем якої, згідно заповіту, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 17.03.2009 року, була [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, але не оформила своїх спадкових прав. (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2016 року, після смерті [PERSON], виданого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1395 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, смт. Покровське, вул. Патріотів України, 64, яка належала [PERSON]К, яка померла 25.08.2009 року, спадкоємцем якої, згідно заповіту, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 17.03.2009 року, була [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, але не оформила своїх спадкових прав. (а.с.16). З матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON] є також спадкоємцем померлої [PERSON] Отже судом встановлено, що житловий будинок, яким заволодів позивач, знаходився у власності іншої особи, ніхто крім позивача, не претендує на те, щоб володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Позивач з 2004 року, до дня подачі позову до суду відкрито, добросовісно та безперервно користується домоволодінням, господарськими будівлями та спорудами, постійно проживає в ньому, сплачує комунальні послуги, ремонтує за власні кошти. Відповідач [PERSON] не заявляв своїх прав власника. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до\~\~ частини першої статті 344 ЦК\~України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344\~ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344\~ЦК України). Як вбачається з Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України\~\~\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 4 ст.\~344\~ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, війно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України цей Кодекс України набирає чинності з 01.01.2004, отже, за загальним правилом, встановленим нормою\~ст. 58 Конституції України, цей Кодекс не має зворотної дії в часі, тобто, не поширюється на правовідносини, які існували до введення його в дію. Разом з тим, згідно пункту 8Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України правила\~ст.344\~Цивільного кодексу\~України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01.01.2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на спірний об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати. Суд встановив, що період відкритого та добросовісного володіння позивачем будинком складає 14 років. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1\~ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє спірним майном 14 років, інші особи, які б претендували на спірне майно на нього не претендують, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем підлягають задоволенню.

Outcome: approved