Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, просить суд ухвалити рішення яким визнати за ним [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на придбану у [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) згідно Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (корівника) від 30 травня 2021р. нежитлову будівлю (корівник) цегляну 1972р. побудови під літ.«А» загальною площею 879,8м2, до складу якої входить: підсобне площею 11,6м2; коридор площею 12,3м2; підсобне площею 12,3м2; тамбур площею 6,4м2; тамбур площею 6,4м2; корівник площею 715,2м2; підсобне площею 10,0м2; підсобне площею 21,5м2; коридор площею 13,2м2; підсобне площею 17,8м2; підсобне площею 8,4м2; підсобне площею 12,5м2; коридор площею 13,3м2; підсобне площею 12,5м2; тамбур площею 6,4м2. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, провести розгляд справи у його відсутності. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, надав заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить провести розгляд справи у її відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд прийшов до такого висновку: [PERSON] , на підставі рішення Лебединського районного суду Сумської області від 18 червня 2020 року справа № 950/607/20 (а.с. 6), на праві пратної власності, що зареєстроване державним реєстратором в Реєстрі речових прав на нерухоме майно № 41837588 (а.с. 9) належить нежитлова будівля (корівник) цегляний літ «А» - 1972 року побудови загальною площею - 879,8 м2, що розташований по [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» по [ADDRESS] в м.Лебедині Сумської області(а.с. 12-14) розташована: нежитлова будівля (корівник) цегляна 1972р. побудови під літ.«А» загальною площею 879,8м2, до складу якого входить: підсобне площею 11,6м2; коридор площею 12,3м2; підсобне площею 12,3м2; тамбур площею 6,4м2; тамбур площею 6,4м2; корівник площею 715,2м2; підсобне площею 10,0м2; підсобне площею 21,5м2; коридор площею 13,2м2; підсобне площею 17,8м2; підсобне площею 8,4м2; підсобне площею 12,5м2; коридор площею 13,3м2; підсобне площею 12,5м2; тамбур площею 6,4м2 Відповідно до довідки за вих. № 644 від 09.04.20 (а.с. 15) інвентаризаційна вартість нежитлової будівлі (корівника), що розташована за вищевказаною адресою становить 106240 грн. На початку травня 2021р. між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто угоди про придбання у останньої нежитлової будівлі (корівника) цегляної, що розміщена за адресою: [ADDRESS] за ціною 110 000,00грн. 30 травня 2021р. між сторонами був укладений Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (корівника) в простій письмовій формі (а.с. 10). Цього ж дня позивачем були передані відповідачці грошові кошти в сумі 110 000,00 грн., як оплата повної вартості нежитлової будівлі (корівника). Також, враховуючи, що в цей день ні Лебединська державна нотаріальна контора Сумської області, ні приватні нотаріуси в м.Лебедині Сумської області (а нотаріальне укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за місцем розташування такого нерухомого майна) договір був укладений саме в простій письмовій формі. Згідно п.2.1 Договору відповідачка взяла на себе зобов`язання у строк до 31 серпня 2021р. укласти Договір купівлі-продажу Майна через Лебединську нотаріальну контору. П.4.3 Договору встановлено, що перехід права власності на придбане майно відбувається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Такий Акт прийому-передачі придбаної нежитлової будівлі (корівника) було складено та підписано сторонами 30 травня 2021р. (а.с. 11). В той же час відповідачка свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна (нежитлової будівлі (корівника)) не виконала, всіляко ухиляється, і до цього часу такий договір укладено не було. На звернення позивача до Відділу державної реєстрації управління "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Лебединської міської ради, якому надані повноваження щодо реєстрації прав власності та видачі документів на право власності на об`єкти нерухомого майна, які розміщені в межах м.Лебедина та Лебединського району згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивачем 17.09.2021 року за №12-37/1441 (а.с.16) отримана відповідь, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. При цьому згідно ст.657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земе-льної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. А з урахуванням того, що договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна складено у простій письмовій формі, Відділ державної реєстрації управління "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Лебединської міської ради не може провести реєстрацію права власності за мною на придбане нерухоме майно та запропонував звернутися для вирішення даного спору до суду в порядку, визначеному чинним законодавством У відповідності зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Ч.1. ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Ч.3 ст.334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 Цивільного кодексу України). Згідно ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України простроченням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності зі ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Вивчивши матеріали суд враховує, що позов визнаний відповідачем, укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та право власності продавця на це майно підтверджується письмовими доказами і тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved