Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, якою просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] право власності на: житловий будинок [ADDRESS] позначений на плані під літерою "А", загальною площею 57,2 м.кв., що складається з приміщень: веранда під №І площею 7,7 м.кв., веранди під №ІІ площею 4,5 м.кв., кімнати під №1 площею 16,6 м.кв., кладова під №2 площею 8,6 м.кв., кімнати під №3 площею 6,6 м.кв., кухні під №4 площею 13,2 м.кв., що знаходиться в [ADDRESS] Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки та житлового будинку. Своє право на прийняття спадщини після смерті чоловіка вона реалізувала, звернувшись своєчасно із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадкові права не може через відсутність правовстановлюючих документів на частину спадкового майна, а саме житловий будинок. Зокрема зазначила, що даний будинок належав її чоловікові згідно записів погосподарської книги, в ньому він проживав усе життя по час смерті, однак правовстановлюючі документи на будинок не виготовив. В той же час, оскільки будинок знаходиться в сільській місцевості, тому вважає, що на підставі діючих правил право власності чоловіка на нього підтверджується належними доказами. Вважає, що спірне майно належало її чоловікові на праві власності на момент смерті, у зв'язку із чим просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] по довіреності - [PERSON] в судовому засіданні 16.06.2017 позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, в останнє засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити, а справу розглянути без його участі. А тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у відсутності позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи - Сектору державної реєстрації Верховинської РДА Івано-Франківської області Бойчук Н.В. в судовому засіданні не заперечила відносно позову, пояснила, що у випадку задоволення рішенням суду позовних вимог, вони таке виконають. В останнє судове засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника сектору. А тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у відсутності третьої особи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд позовні вимоги задовольняє виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] у с. Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області, про що [INFO] виконкомом Яблуницької сільської ради, вчинено актовий запис №10 (а.с.8). Як було встановлено судом, спадкоємицею першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України) після смерті [PERSON], являється його дружина, позивач - [PERSON] Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON], як дружиною і чоловіком, встановлено рішенням Верховинського районного суду від 17.08.2017 (а.с. 41). Позивач частково прийняла спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43400321 від 28.03.2016, спадкової справи №29/2016 (а.с. 10) та на підставі цієї заяви приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. на ім'я позивача видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] (державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданий Яблуницькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області Івано-Франківської області). Що стосується житлового будинку, то постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.05.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на це нерухоме майно. (а.с.11,12). Дійсно, як вбачається із виписки з інвентаризаційних матеріалів право власності на житловий будинок в селі Яблуниця, прис. Догатькова [ADDRESS] Верховинського району Івано-Франківської області, ні за ким, не зареєстровано (а.с.16). Однак, як вбачається із довідки Яблуницької сільської ради від 30.03.2017, покійний [PERSON] протягом свого життя та до часу смерті проживав у житловому будинку в [ADDRESS], 1960 року побудови, та був головою домогосподарства. Вказані записи підтверджуються витягом з погосподарської книги №4 (а.с.15). 11.06.2015 рішенням №26 Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області на підставі заяви [PERSON] житловому будинку та господарським спорудам, які вона успадкувала присвоєно поштову адресу, а саме: [ADDRESS] (а.с. 14). 13.12.2016 на житловий будинок [ADDRESS], який побудований у 1960 році, що знаходиться в [ADDRESS] позивачкою виготовлено технічний паспорт. Згідно з технічним паспортом, індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], позначений на плані під літерою "А", загальною площею 57,2 м.кв., складається з приміщень: веранди під №І площею 7,7 м.кв., веранди під №ІІ площею 4,5 м.кв., кімнати під №1 площею 16,6 м.кв., кладової під №2 площею 8,6 м.кв., кімнати під №3 площею 6,6 м.кв., кухні під №4 площею 13,2 м.кв., загальною вартістю 57232,00 грн (а.с.17-22). Відповідно до п.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності в Україні до моменту набрання чинності ЦК України з 01.01.2004 року регулювалися положеннями ЦК України 1963 року та Законом України «Про власність», який введено в дію з 15.04.1991. Відповідно до положень ст.12 цього Закону було визначено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об'єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (ст. 13 Закону). За таких обставин суд вважає, що спірний будинок був належним чином набутий у власність покійним [PERSON], і на момент його смерті входив в об'єм спадкового майна. При цьому суд переконаний, що відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно не може бути перешкодою для прийняття спадщини позивачем, так як відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Крім цього, у інший спосіб позивач позбавлений можливості захисту свого майнового права на прийняття спадщини в цій частині, оскільки внаслідок смерті власника майна адміністративна процедура здійснення оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок є унеможливлена. А тому, враховуючи, що позивач, будучи спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] прийняла спадщину, однак не може оформити спадкові права з причин, що не залежать від її волі, позовні вимоги слід задовольнити. Разом з тим суд вважає, що в порядку спадкування до позивача перейшло право власності на житловий будинок, а не садибу, як про це зазначено у позові, оскільки за змістом ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком та господарськими спорудами. Однак предметом даного позову являється тільки житловий будинок, а не земельна ділянка, що також входила до складу спадкового майна, та на яку позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Outcome: approved