Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23 лютого 2002 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, зловживання відповідачем алкогольними напоями та застосування фізичнго насильства по відношенню до дружини та сина. Протягом 10 років сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство; не підтримують шлюбні стосунки. Шлюб існує формально. Від цього шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини на період навачння, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на його утримання не надає. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, так як подальше збереження шлюбних відносин неможливе. Крім того, [PERSON] просила суд щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхнього спільного неповнолітнього сина на період його навчання, оскільки питання щодо його утримання між нею та відповідачем не узгоджено. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлявся у спосіб, визначений ст.ст.128, 130 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судов встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 23 лютого 2002 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 131. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В ході судового розгляду встановлено, що протягом десяти років сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Сторони не підтримують шлюбні стосунки. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Позивач категорично заперечує подальше існування сім`ї в зв`язку з відсутністю бажання на її збереження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше існування сім`ї впливає на права обох сторін, в зв`язку з чим вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Однак, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення аліментів на період навчання неповнолітнього сина [PERSON] , виходячи з наступного. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Тобто, закон визначає право того з батьків з ким проживає повнолітня дитина звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на час його навчання. Однак на момент звернення до суду [PERSON] є неповнолітнім і позивач не була позбавлена права звернутись до суду про стягнення аліментів на утримання дитини до його повноліття. А отже вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина до закінчення ним навчання є передчасними. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial