Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Банк Фінанси і кредит» звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення, посилаючись на те, що 26.09.2007 року між ВАТ «Фінанси і кредит» правонаступником якого є АТ «Банк Фінанси і кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 171/07-МК-11 на підставі якого Банк надав позичальнику кошти в сумі 60000 грн. строком до 25.09.2022 року. В забезпечення виконання зобов?язань між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений 26.09.2007 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 12322. згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS]. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на день пред?явлення позову має заборгованість 3237511,69 грн., яка складається з : 361988,43 грн. строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 168315,00 грн. прострочена заборгованість по основму боргу кредиту; 6683,27 грн. строкова заборгованість по процентам; 152797,28 грн. прострочена заборгованість по процентам; 931041,49 пеня за простроченими кредитним коштами. Просив звернути стягнення саме квартира [ADDRESS], шляхом визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ «Банк Фінанси і Кредит» та визнати право власності за ПАТ «Банк Фінанси і кредит» на квартиру [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на пропущення позивачем строків позовної давності, на безпідставність позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позовної заяви та застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явилась, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена завчасно і належним чином повістками, про поважні причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], представника відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що між 26.09.2007 року між ВАТ «Фінанси і кредит» правонаступником якого є АТ «Банк Фінанси і кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 171/07-МК-11 на підставі якого Банк надав позичальнику кошти в сумі 60000 грн. строком до 25.09.2022 року. В забезпечення виконання зобов?язань між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений 26.09.2007 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 12322. згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS]. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на день пред?явлення позову має заборгованість яка складається з : 361988,43 грн. строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 168315,00 грн. прострочена заборгованість по основму боргу кредиту; 6683,27 грн. строкова заборгованість по процентам; 152797,28 грн. прострочена заборгованість по процентам; 932041,49 пеня за простроченими кредитним коштами. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.04.2009 року стягнуто з [PERSON] заборгованість на користь ВАТ « Банк Фінанси і кредит» в сумі 379281,83 грн. та судові витрати. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.01.2015 року було поділено квартиру [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним. В п.4.1 Договору іпотеки від 26.09.2007 року, зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством. П.4.2. цього Договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов?язань, забезпечених іпотекою Іпотекодержатель залишає за собою право вибору порядку та способу звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Згідно вимог ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконала Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV (далі - Закон № 898-IV) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 6 ст. 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз.1, 2 п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 09.04.2015 року встановлено, що відповідно до п.23 ЗУ « Про іпотеку», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, остання набуває статус іпотекодавця і має всі права і несе всі обов?язки за іпотечним договором у повному обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Поділ майна подружжя, в тому числі того, яке є предметом іпотеки, не порушує право іпотеко держателя, оскільки в цьому випадку кожен із подружжя набуває статусу іпотекодавця. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] взяті на себе перед позивачем зобов'язання, встановлені укладеним кредитним договором добровільно не виконує і кредит не повертає, [PERSON] набуваючи право власності на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] відповідно до ст. 23 ЗУ « Про іпотеку» набула обов?язки іпотекодавця, необхідно звернути стягнення на квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено в судовому засіданні, що згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач просить стягнути 361988,43 грн. строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 168315,00 грн. прострочена заборгованість по основному боргу кредиту; 6683,27 грн. строкова заборгованість по процентам; 152797,28 грн. прострочена заборгованість по процентам; 932041,49 пеня за простроченими кредитним коштами. Таким чином, 361988,43 грн.+168315,00 грн.+6683,27 грн.+152797,28 грн.+932041,49 грн=1621825,47 грн. Таким чином, саме в рахунок суми в розмірі 1621825,47 грн. підлягає звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII. Відповідно до пункту 1 Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першоїстатті 263 ЦК України). Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого пунктом 3 цього Закону. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року в справі за № 6-482цс15та в інших аналогічних справах. У справі встановлено, що спірне майно - предмет іпотеки використовується як місце постійного проживання відповідачки як майнового поручителя, у [PERSON] та [PERSON] відсутнє інше нерухоме майно, загальна площа нерухомого майна не перевищує 250 кв. м. Тому, з метою реалізації положень зазначеного закону рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Банк Фінанси і кредит» та визнання права власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею. 47,3 кв.м. за АТ «Банк Фінанси і кредит» підлягає зверненню до виконання після закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Outcome: partial