Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачі [PERSON],[PERSON] звернулися до суду з позовом до Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на 1/2частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивачі [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 09.07.1996 , виданого виконавчим комітетом Токарівської сільської ради народних депутатів 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області належить [PERSON]. Право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку за [PERSON] зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації МП «Інвенрос» 28.07.1999 в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 208. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.09.2017 (індексний номер витягу 96734900, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1346603963220) підтверджує факт належності [PERSON] на праві спільної часткової власності 1/2частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS]. Довідка Комунального підприємства технічної інвентаризації « Інвенрос» від 08.08.2017 № 9660 підтверджує факт належності житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області в 1/2частині [PERSON], згідно свідоцтва про право власності, виданого Токарівською сільською радою 09.07.1996 і в 1/2частині [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 26.09.2012 за реєстровим № 594, зареєстрованих в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 208. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 02.08.2003 Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 25. Спадщину після смерті батька [PERSON] вони прийняли, як його діти, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області. 11.10.2017 за вихідним номером 1641/-2-31 державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що згідно «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, глава 10 п.4, п.п.4.15 : « Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно». Спадкове майно після смерті їхнього батька [PERSON] складається з 1/2частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області. Кожен з них- позивачів у справі- має право по 1/4 частині спадкового майна. 08.08.2017 Комунальне підприємство технічної інвентаризації « Інвенрос» провело інвентаризації житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області (інвентаризаційна справа 128, реєстровий номер 3-208). Згідно проведеної інвентаризації встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», тамбуром літ. «а1», тамбуром літ. «а2», ганком літ. «а3» житловою площею 45,2 кв.м., загальною площею 105,6 кв.м., надвірні будівлі: гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», веранда літ. «в», сарай літ. «Г», погріб літ. «Д», вбиральня літ. «Е», літня кухня літ. «Ж», сарай літ. «З», погріб літ. «И», вбиральня літ. «К», літній душ літ. «Л», огорожа №1-3, колодязь N. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в поданих до суду заявах позов підтримали повністю, просили позов задовольнити. Розгляд справи просили проводити без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Представник Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області - відповідача у справі в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві зазначив, що з позовними вимогами ознайомлений, проти задоволення позову не заперечував, справу по суті просив проводити в його відсутність, що суд вважає за можливе . Третя особа у справі [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, суд вважає за можливе проводити розгляд справи по суті в її відсутність. Згідно п.2 ч.1 ст.169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час та місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 09.07.1996 , виданого виконавчим комітетом Токарівської сільської ради народних депутатів, 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області належить [PERSON]. Право власності на 1/2частину вищевказаного житлового будинку за [PERSON] зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації МП «Інвенрос» 28.07.1999 в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 208. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.09.2017 (індексний номер витягу 96734900, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1346603963220) підтверджує факт належності [PERSON] на праві спільної часткової власності 1/2частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS]. Довідка Комунального підприємства технічної інвентаризації « Інвенрос» від 08.08.2017 № 9660 підтверджує факт належності житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області в 1/2частині [PERSON], згідно свідоцтва про право власності, виданого Токарівською сільською радою 09.07.1996 і в 1/2частині [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 26.09.2012 за реєстровим № 594, зареєстрованих в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 208. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 02.08.2003 Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 25. Спадщину після смерті батька [PERSON] позивачі прийняли, як його діти, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області. 11.10.2017 за вихідним номером 1641/-2-31, державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що згідно «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, глава 10 п.4, п.п.4.15 : « Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно». Спадкове майно після смерті [PERSON] (батька позивачів) складається з 1/2частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області. Кожен з позивачів у справі- має право по 1/4 частині спадкового майна. 08.08.2017 Комунальне підприємство технічної інвентаризації « Інвенрос» провело інвентаризації житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області (інвентаризаційна справа 128, реєстровий номер 3-208). Згідно проведеної інвентаризації встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», тамбуром літ. «а1», тамбуром літ. «а2», ганком літ. «а3» житловою площею 45,2 кв.м., загальною площею 105,6 кв.м., надвірні будівлі: гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», веранда літ. «в», сарай літ. «Г», погріб літ. «Д», вбиральня літ. «Е», літня кухня літ. «Ж», сарай Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»:Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України про «Судовий збір» встановлено, що за подання позовних заяв майнового характеру позивачі сплачують 1 % від ціни позову. Предметом даної позовної заяви є визнання права власності на 1/2частину житлового будинку, в порядку спадкування за законом. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст.16, 1216-1218, 1220-1223,1261,1268, 1270 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved