Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просили: визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на житловий будинок «А», загальною площею 95,69 кв.м., житловою площею 70,85 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: тераса «а1», літня кухня «Б», гараж «В», погріб «ПГ», сарай «Г», вбиральня «Д», літній душ «Е», що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], в розмірі 1/3 частини за кожним. визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № Нв 00 3821, виданого 03.04.1997 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], в розмірі 1/3 частини за кожним. визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,320 га, з цільовим призначенням для ведення особистого сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Мар'янівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 029070, виданого 27 грудня 2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], в розмірі 1/3 частини за кожним. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що [PERSON] належали на праві власності означені земельні ділянки та нерухоме майно. [PERSON], померла [INFO]. Заповіту не складала. [PERSON] є чоловіком, а [PERSON] та [PERSON] є синами померлої. Інші спадкоємці відсутні. Коли позивачі звернулись до нотаріуса для оформлення права на спадщину, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в зв'язку з ненаданням оригіналів документів на підтвердження права власності на будинок та земельну ділянку. В судове засідання позивачі та їх представник не з'явились, в своїй заяві представник позивачів просила суд розглядати справу за відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, згідно заяв, що надійшли до суду представник третьої особи просив розглядати справу за її відсутності. Причин неявки представника відповідача суду не повідомлено. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] /а.с.14/, яка була дружиною [PERSON] /а.с.16/ та матір'ю [PERSON] та [PERSON] /а.с.15/. У відповідності до отриманих на запит суду від Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області засвідчених копій державних актів на право приватної власності на землю серія ДПН в 003821 від 03 квітня 1996 року та І-ДП № 029070 від 27 грудня 2001 року, [PERSON] належали: на підставі рішення Мар`янівської сільської ради народних депутатів ХІІ сесії ХХІ скликання від 09 червня 1993 року - земельна ділянка площею 0,25 га, розташована на території Мар`янівської сільської ради, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3821; на підставі рішення Мар`янівської сільської ради народних депутатів ХІХ сесії ХХІІІ скликання від 11 грудня 2001 року - земельна ділянка площею 2,320 га, розташована на території Мар`янівської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 19506. У відповідності до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 27 листопада 1990 року,згідно довідки виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради № 69 від 03 лютого 2014 року, згідно відомостей погосподарської книги № 04, о/р 0184, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] Згідно надісланої на запит суду копії спадкової справи після смерті [PERSON], 19 квітня 2011 року та 02 червня 2011 року позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. 29 січня 2014 року позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. Листом Новомосковської районної державної нотаріальної контори № 2256/02-14 від 04 грудня 2014 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкові будинок і земельні ділянки. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на те, що спадкодавцю за життя, на підставі даних органу реєстрації права власності на земельні ділянки, належали земельні ділянки, на одній з яких збудовано житловий будинок, і згідно технічного паспорту на означений будинок, записів в погосподарській книзі органу місцевого самоврядування датою будівництва є 1990 рік, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять - суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову і за позивачами належить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки в рівних долях, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]

Outcome: approved