Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.07.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 732/ФКВ-07, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 доларів США з розрахунку 14,20 % річних за весь час фактичного користуванням кредитом на строк 60 місяців. 30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Відповідач [PERSON] в порушення умов Кредитного договору свої зобов'язання у частині повернення кредиту та сплати процентів не викопав, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, розмір якої станом на 05.06.2014 року становив 274602,66 грн., що складається з суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 164135,13 грн. (13956,76 доларів США) та 110467,53 грн. ( 9393,29 грн. доларів США) сума заборгованості за відсотками. Відповідач [PERSON] в забезпечення зобов'язань за кредитним договором уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» договір іпотеки № 732/Zфквіп-07 від 11.07.2007 р. згідно з яким предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира № 10 в будинку номер 75 по вул. Куйбишева в Київській області в м. Узин. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідачами, позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 274 602,66 гри, з яких: - тіло кредиту - 164135,13 гри.; - відсотки - 110 467,53 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 173834,16 гри, звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме нерухоме майно - трьохкімнатна квартира за номером 10 в будинку номер 75 по вулиці Куйбишева в Київській області в м. Узині, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження; а також стягнути пропорційно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 2746,03 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду поштою письмове клопотання в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи провести без його участі, уточнень з боку позивача не поступало. Відповідач [PERSON] та його представник позов визнали частково, надали суду письмові заперечення, які були направлені для ознайомлення позивачу, просять суд застосувати до даних правовідносин строки позовної давності і відповідно до наданого суду розрахунку в заперечені на позов, визнають позовні вимоги в сумі 55512,50 грн. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник повністю підтримали письмові заперечення, визнали позовні вимоги частково, а саме в сумі основного борту - 2956,87 доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову (1295,0582 грн. за 100 доларів США) - 38293,19 грн., в сумі нарахованих відсотків 1329,62 доларів США, що становить 17219,31 грн. в іншій частині заборгованості просив застосувати строк позовної давності за період з лютого місяця 2009 року по серпень 2011 року в частині позовних вимог в сумі 10999,89 доларів США (142454,98 грн.) та 8063.63 доларів США ( 104442,40 грн.) нарахованих процентів та в цій частині відмовити в позовних вимогах ПАТ «Дельта Банк». Відповідач [PERSON] позовні вимоги до нього не визнав повністю, просив відмовити в позові в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з прийняттям Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за № 1304-VIІ. Заслухавши пояснення відповідачів, представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 732/ФКВ-07, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 доларів США з розрахунку 14,20 % річних за весь час фактичного користуванням кредитом на строк з 11.07.2007 року до повного повернення кредиту (а.с.5-9). 30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 20000.00 доларів США, що підтверджується матеріалами справи, а також даний факт визнається відповідачем та його представником. Відповідач скористалася кредитними ресурсами проте свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав,порушив виконання умов Кредитного договору. Відповідно до наданої суду довідки позивача (а.с.17) станом на 05.06.2014 року загальна сума заборгованості складала 274602,66 грн., з врахуванням суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 164135,13 грн. (13956,76 доларів США за курсом 100 доларів США 1176,026 грн.) та 110467,53 грн. ( 9393,29 грн. доларів США) сума заборгованості за відсотками. Відповідачем [PERSON] та його представником подано письмове клопотання про застосування строку позовної давності в частині позовних вимог за період з лютого місяця 2009 року по серпень 2011 року та в цій частині відмовити в позовних вимогах ПАТ «Дельта Банк». Пунктом 2.4 кредитного договору № 732/ФКВ-07 від 11.07.2007 р встановлено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі не менш як 333,00 доларів США по 20 число кожного місяця, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строком дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. З ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом з лютого 2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредит банк звернувся до суду поштою в липні 2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредит) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та відсотків повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати в моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за № 1304-VIІ, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Пунктом 1 ст. 1 передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Даним вимогам щодо нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки і надано як забезпечення кредиту в іноземній валюті по кредитному договору № 732/ФКВ-07 від 11.07.2007 р, квартира [ADDRESS], відповідає, оскільки її площа не перевищує 250 м.кв. і вона є єдиною власністю нерухомого майна майнового поручителя [PERSON]. Відповідно до ст., 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з урахуванням строку позовної давності, а в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. Судовий збір стягується я з відповідачів пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial