Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . При цьому, позивач посилався на те, що відповідач понад 15 років не проживає за вказаною адресою, комунальні платежі не сплачує, його речі у житловому будинку відсутні. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.04.2020 року закрито підготовче провадження у справі тапризначено справу до судового розгляду по суті Позивач вимоги позову підтримав, просив про розгляд справи у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Обставини справи, встановлені судом. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.10.2014 року, виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Грачовою Л.І. за р.№4-54, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.10.2014 року, виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Грачовою Л.І. за р.№4-55. У житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою ТОВ "Центральний 1" від 04.12.2018 року за р.№ 1898. Згідно акту від 04.12.2018 року, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та посвідченого ТОВ "Центральний 1", відповідач [PERSON] понад 15 років не проживає за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідача порушує права позивача. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства») Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. В силу ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачають право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла чи законом. Вказані обставини підтверджуються актом про не проживання від 04.12.2018 року. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved