Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з посиланням на ті обставини, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні. [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але періодично. Відповідач має постійну роботу та заробіток за кордоном, тобто є таким, що має можливість утримувати синів. В зв`язку з цим позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10000 грн., щомісячно і до досягнення повноліття дітей. Ухвалою судді від 11.10.2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечували проти винесення заочного рішення у зв`язку з неявкою відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Шлюб між сторонами зареєстровано 12.09.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєтраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 303. (а.с.4). Відповідач [PERSON] являється рідним батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 6). З виписки по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00007428733 від 31.07.2014 за період з 01.09.2020 - 02.09.2021, вбачається, що [PERSON] було перераховано на користь [PERSON] кошти, а саме: 02.10.2020 року у розмірі 980 грн., 04.10.2020 року у розмірі 7171,16 грн., 06.10.2020 року у розмірі 704,17 грн., 07.10.2020 року у розмірі 550 грн., 12.10.2020 року у розмірі 715,19 грн., 20.10.2020 року у розмірі 2010,91, 02.12.2020 року у розмірі 8171,49 грн., 31.12.2020 року у розмірі 737,68 грн., 16.01.2021 року у розмірі 726,14 грн., 01.02.2021 року у розмірі 7318,86 грн., 02.032021 року у розмірі 10000 грн., 0104.2021 - 10581,85 грн., 30.04.2021 р. - 8314,55 грн, 06.05.2021 - 3585,21 грн., 19.05.2021 - 1025,40 грн., 28.05.2021 - 10271,90 грн., 02.07.2021 - 7791,82 грн., 07.08.2021 - 2650 грн., 12.08.2021 - 6793,01 грн. (а.с. 7-9) Відповідно дост.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст.48,51,52,55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом. Згідно ст. 180 Сімейного України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав відповідача не звільняє її від обов`язку утримувати дитину. У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини стягуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дітей, а також інші обставини. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум: для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Таким чином з 01.07.2021 р. мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину: віком до 6 років становить 1006,50 грн. (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від 1921 грн.), а з 01 грудня 2021 р. - 1100 грн.; віком від 6 до 18 років становить 1255 грн. (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від 2395 грн.), а з 01 грудня 2021 р. - 1309 грн. В силу п. 2 ч. 2 ст. 185 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні, відповідач періодично надсилає грошові кошти, але між ними не досягнуто згоди щодо утримання дітей. Так, відповідач має фінансову можливість утримувати своїх синів, оскільки працює за кордоном та відповідно отримує дохід. Також, згідно Виписки по картковому рахунку, який належить [PERSON] , відповідачем за період з 10.09.2021 року по 18.08.2021 року було перераховано на її користь кошти, що в загальному становить 38196,50 грн. та відповідно дозволяє суду прийти до висновку, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти. Приймаючи рішення по справі суд виходить з того, що обов`язок нести витрати на дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання відповідача окремо, не звільняє його від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та догляду за дитиною пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатнім. Також при вирішенні справи суд враховує позицію Верховного Суду викладену у Постанові КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19) про те, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. З огляду на викладене, визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що в процесі розгляду справи встановлено, що відповідач є працездатною особою, перебуває на заробітках за кордоном, та має можливість сплачувати аліменти на утримання синів, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім та таким, що відповідає встановленим вимогам чинного законодавства України, з урахуванням вимог п. 2 ч. 2 ст. 185 СК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню частково, а саме: у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 191 ч.1 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В силу ст.ст.191,201 СК України аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial