Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , яка складає 193 м2. З жовтня 2016 року відповідач не вносить плати за отриманні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого станом на 05 травня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 77 713,75 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 77 713,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 11 512,14 грн., три відсотки річних у розмірі 4 528,05 грн. та витрати по сплаті судового збору. 08 жовтня 2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем не укладено договору у зв`язку з чим у останнього не виник обов`язок зі сплати за спожиті послуги. Також відповідач зазначає, що він не користувався послугами з централізованого опалення та позивачем не доведено факту правомірності нарахування фізичній особі тарифів передбачених для юридичних осіб та факту правомірності нарахування 3% річних та індексу інфляції. 12 листопада 2020 року представником позивача було подано відповідь на відзив в якому просив задовольнити позов в повному обсязі та пояснив наступне. Щодо посилань відповідача на відсутність договору, то представник позивача зазначила, що не зважаючи на те, що договір не було укладено, однак це не звільняє споживача від оплати послуг, які були ним спожиті, в даному випадку послуги з централізованого опалення. Крім того, відповідачем не було надано доказів того, що теплопостачання до його приміщення було відключене, а оскільки [PERSON] на правовій підставі займає нежиле приміщення, тому має відшкодувати вартість наданої теплової енергії. Щодо посилань відповідача на відсутність у нього обов`язку оплати отриманої теплової енергії не можуть бути підставою для звільнення останнього від відповідальності за невиконання оплати спожитих ним послуг. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідачі є власником нежитлового приміщення загальною площею 193 м2 по [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи, а також не заперечується самим відповідачем у відзиві. Як вбачається з матеріалів справи, договір між позивачем та відповідачем на постачання послуг з централізованого опалення не був укладений. Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги у відповідача станом на 05 травня 2020 року виникла заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 77 713,75 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 77 713,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 11 512,14 грн., три відсотки річних у розмірі 4 528,05 грн. (а.с. 7-9, 10-12). Позивач просить стягнути з відповідач заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення станом на 05 травня 2020 року у розмірі 77 713,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 11 512,14 грн., три відсотки річних у розмірі 4 528,05 грн. Відповідач скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі оскільки договір на постачання теплової енергії не був укладений, факт споживання не підтверджений та рахунки на оплату не надходили, крім того тарифи на плату зазначені як для юридичної особи. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі ж вимоги зазначені і в п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, згідно яких власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач не виконує зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 77 713,75 грн. Щодо твердження відповідача про відсутність договору про надання послуг з ТОВ «Євро-реконструкція», суд вважає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019 року) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019 року) договір про надання послуг з централізованого опалення, ~ ос луг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання). Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних нормах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 23.07.2014 у газеті Хрещатик (№ 103(4503)) Позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті Хрещатик» 06.08.2014 року (№ 111(4511)). Оскільки, згідно з ч. 2 ст. 641 ЦК України, реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (Відповідача), так і на виконавця (Позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно ч. 5 ст. 13 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. В ч. З ст. 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, з огляду на вищенаведене очевидно, що не дивлячись на те, що Відповідач упродовж певного періоду споживав послуги без укладеного з Позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, Відповідач зобов`язаний оплатити Позивачу усі фактично спожиті ним послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) у повному обсязі. Таким чином, згідно із зазначеними вище нормами закону споживач (Відповідач) зобов`язаний оплатити надані Позивачем послуги, якщо Відповідач фактично користувався ними. Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (Відповідача) від оплати послуг у повному обсязі. Вказана позиція повність співпадає з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц , Постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Крім того, відповідач також зазначає, що позивачем не доведено факту споживання ним послуг х централізованого опалення. Натомість, пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 р. із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року N 169 (чинним на момент виникнення правовідносин). Проте, будь-якого належного доказу, зокрема акту про відключення будинку за адресою: [ADDRESS] яка складає 193 м2 (опалювальна площа), від мережі централізованого опалення, до справи Відповідачем не надано. Також, відповідачем не було надано доказів того, що певна частина нежитлового приміщення, а саме частина входу та частина коридору не є приміщенням та не опалюються. Відповідно до наданої довідки по будинку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» опалення і гаряче водопостачання яких здійснюється від ТОВ «Євро-реконструкція» станом на 01 липня 2019, а також довідки даних по будинкак ЖЕР - 401-406 опалення і гаряче водопостачання яких здійснюється від ТОВ «Євро-реконструкція» станом на 22 липня 2018 року, вбачається, що нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , опалювальною площею 193 м2 належить ФОП [PERSON] . З урахуванням викладеного та наявних в матеріалах справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення станом на 05 травня 2020 року у розмірі 77 713,75 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 11 512,14 грн. та три відсотки річних у розмірі 4 528,05 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово- комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 11 512,14 грн. та три відсотки річних у розмірі 4 528,05 грн, підлягають задоволенню повністю. З урахуванням викладеного позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (код ЄДРПОУ 37739041, юридична адреса: 02094, вул. Гната Хоткевича, 20, м. Київ) заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 77 713 (сімдесят сім тисяч сімсот тринадцять) грн. 75 коп., інфляційні втрати у розмірі 11 512 (одинадцять тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 14 коп., три відсотки річних у розмірі 4 528 (чотири тисячі п`ятсот двадцять вісім) грн. 05 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру у розмірі 2 102 грн. 00 коп. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Outcome: approved