Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «ВЕЛЛФІН», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та Ічнянський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинений виконавчий напис (реєстровий номер 15679) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за період з 13 січня 2018 року по 02 березня 2020 року на загальну суму 75074 грн. 40 коп. на підставі договору позики №339594 від 29 грудня 2017 року, укладеного з ТОВ «ВЕЛЛФІН». Постановою старшого державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 17 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження №64547091 з примусового виконання виконавчого напису №15679, виданого 28 січня 2021 року. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №64547091 позивачем було встановлено, що від її імені з відповідачем укладено договір позики за №3395594 від 29 грудня 2017 року про отримання суми 2400 грн. строком на 15 днів, яка повинна бути повернута до 13 січня 2018 року зі сплатою процентів за перший день використання не менше 30 грн., а за наступні дні користування позикою в розмірі 1,9 відсотка від суми позики щоденно. Відповідно до п.1.4 договору позики зазначений договір є укладеним з моменту перерахування позикуи на банківський рахунок вказаний позичальником. У зв`язку із заборгованістю за вказаним договором позики приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис, а державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 лютого 2021 року щодо ситягнення з [PERSON] боргу в сумі 75 074 грн. 40 коп. Оскільки, позивач стверджує, що договору позики №339594 від 29 грудня 2017 року чи будь-якого іншого договору з ТОВ «ВЕЛЛФІН» не укладала, жодних коштів не отримувала, та станом на день вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення згідно кредитного договору, що вчинений не в нотаріальній формі, при цьому нотаріус не переконався у безспірності боргу, тому позивачем і подано до суду позов про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису вчиненого 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 75074 грн. 40 коп. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2021 відкрито провадження у справі прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 16). За клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. завірені належним чином документи, що були подані ТОВ «ВЕЛЛФІН» для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за договором позики. 15 липня 2021 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області повторно витребувано відповідні документи. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте згідно її позовної заяви та заяви її представника адвоката Сакун І.А., просили суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином. Згідно письмової заяви повідомив про відсутність можливості надання доказів. Відповідно до відомостей Єдиного реєстру нотаріусів дані щодо нього як нотаріуса відсутні. Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за №8979. Дія наказу про анулювання свідоцтва зупинена, наказ оскаржується в Житомирському окружному адміністративному суді, справа №240/4296/21. Витребувані ухвалою суду документи не можуть бути надані, оскільки 28 липня 2021 року в нотаріальній конторі проведено обшук та вилучено документи нотаріального діловодства та архіву відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27 липня 2021 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання також не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, а також не подав письмових пояснень щодо позову або відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з копії Договору позики №339594 від 29 грудня 2017 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі-Позикодавець) та [PERSON] (далі-Позичальник) укладено договір, згідно умов якого Позикодавець надав Позичальнику на умовах, що передбачені Договром грошові кошти в позику в сумі 2400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазанечі у п.1.5 цього Договору. Строк позики за цим Договром складає 15 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 13 січня 2018 року (п.1.3 Договору). 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинений виконавчий напис (реєстровий номер 15679) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 74174 грн. 40 коп. на підставі кредитного договору 339594 від 29 грудня 2017 року, укладеного між позивачем та ТОВ «ВЕЛЛФІН» (а.с.12). 17 лютого 2021 року постановою старшого державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Черненко А.В. за вищезазначеним виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., відкрито виконавче провадження №64547091 про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 74174 грн. 40 коп. (а.с.13). Згідно ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Разом із тим, суд звертає увагу, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, пунктів 1, 2 , зокрема, скасовано на наступні норми: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) ; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: 1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу . п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано КМ України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом не чинною Постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172. Таким чином, зважаючи на визнання незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", на момент виникнення спірних відносин, зокрема, в момент вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №15679, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №339594 від 29 грудня 2017 року, обов`язковою підставою для здійснення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальне посвідчення такого договору. Разом із тим, дослідивши зміст копії договору позики №339594 від 29 грудня 2017 року, укладеного між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] , наявного в матеріалах справи, відомості щодо його нотаріального засвідчення відсутні. За таких підстав, станом на час вчинення вказаного виконавчого напису відповідні положення вказаного пункту Переліку № 1172, що регулювали стягнення заборгованості за кредитними договорами на підставі виконавчих написів нотаріусів, не були чинними, а тому нотаріус не мав правових підстав посилатись на них в обґрунтування вчинення виконавчого напису, що є грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису на борговому документі. Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача про захист якого він звернувся до нотаріуса повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про нотаріат ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України « Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача, відповідно до положеньст. 76-81 ЦПК України, не було надано суду, належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час та не була погашена боржником, при цьому судом враховано термін кредитування та тіло кредиту, який передбачили сторони. Також стороною відповідача не було надано доказів надсилання стороні позивача досудової вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором, що позбавило її процесуальної можливості реалізувати свої права щодо вирішення спору в добровільному порядку чи оскарження такої заборгованості. За таких обставин, оскільки станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки оскаржується позивачем, а також, враховуючи, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд враховує, що оскільки позов задоволено, тому судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: approved