Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивачка звернулась 18.06.2014 року до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання на утримання їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1032 (одній тисячі тридцять дві) гривні щомісячно на кожну дитину, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, а саме по [INFO] року, а також по 1000 гривень додаткових витрат на кожну дитину щомісяця на лікування і спеціальне харчування. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дітьми трьох років у розмірі по 1176 гривень щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем у справі позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітніх дітей, котрі проживають разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач з ними не проживає та не надає матеріальної допомоги, тому вона просить позовні вимоги задовольнити, стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач є приватним підприємцем та отримує мінливі доходи. У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримала заявлений позов та просила вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову повністю, посилаючись на те, що відповідач дійсно допомоги на дітей не надає, оскільки не вважає себе їх батьком, у свідоцтвах про народження дітей він зазначений лише тому, що перебуває у шлюбі з позивачкою, зазначивши також, що доходи відповідача не надають йому можливості сплачувати зазначені суми, на його утриманні перебуває бабуся, звернувши увагу на відсутність доказів щодо додаткових витрат. Вислухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 14.12.2005 року міським відділом РАЦС Одеського обласного управління юстиції шлюбі, актовий запис №1552. Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. Діти сторін проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, позивачка на даний час не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дітьми, відповідач являється працездатною особою, за наданою інформацією, являється фізичною особою-підприємцем, його доходи за 1 півріччя поточного року становлять 38500,00 гривень, що складає 6416,67 гривень на місяць. Заперечення представника відповідача в частині необхідності врахування судом витрат відповідача на утримання бабусі, суд до уваги не приймає, оскільки кошти на її утримання за рішенням суду не стягуються, жодних доказів здійснення виплат у добровільному порядку суду не надано. Щодо заперечень у визнанні батьківства, суд вважає їх безпідставними, оскільки відповідач зазначений батьком дітей та зобов'язаний їх утримувати, рішення, яке б набрало чинності, про виключення його як батька із актового запису про народження дітей, на час розгляду справи відсутнє. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи специфіку роботи відповідача та розмір отримуваних ним доходів, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого діючим законодавством необхідного мінімального розміру, необхідного для утримання дитини, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у заявленому розмірі по 1032 гривень щомісячно на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону з моменту звернення позивачки до суду, що відповідатиме інтересам дітей. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі по 1167 гривень щомісячно до досягнення дітьми трьох років, суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст.91 Сімейного Кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2 та ч.4 ст.84 СК України. Відповідно до вимог ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Беручи до уваги визначений судом розмір аліментів на утримання дітей та враховуючи розмір доходів відповідача, суд вважає, що заявлені в цій частині вимоги також підлягають задоволенню у розмірі по 1167 гривень щомісячно до досягнення дітьми трьох років. В частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей у зв'язку з їх хворобою та необхідності у спеціальному харчуванні в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, суд виходить з наступного. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Діти проходили обстеження у медичних закладах, що підтверджується копіями медичної документації, разом з тим жодних доказів понесених у зв'язку з лікуванням витрат позивачем до суду не надано. Не надано до суду й доказів додаткових витрат позивачки у зв'язку з необхідністю додаткового спеціального харчування, вартості харчів, медичного обслуговування, тощо. Крім того, суд звертає увагу позивача на ту обставину, що задоволення позовних вимог у вказаній вище частині потребує щомісячного відрахування 4272 гривень доходів відповідача, що становить 66,58 % його доходів та унеможливлює задоволення інших вимог, оскільки згідно ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дітей та дружини повністю, в частині стягнення додаткових витрат вимоги не підлягають задоволенню, із зазначених вище підстав. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial