Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач Лубенський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі фінансового управління Виконавчого комітету Лубенської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Свій позов мотивував тим, що 10.05.2014 року, близько 21 год 30 хв [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння сп'яніння, з метою з'ясування відносин з [PERSON], прибув до подвір"я останнього, розташованого по [ADDRESS]. В цей час між [PERSON] та [PERSON] відбулася сварка, в ході якої у [PERSON] виник умисел на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON], усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, наніс один удар кистю правої руки, зжатої в кулак, в обличчя потерпілого [PERSON], а саме : в область лівого ока. Після цього обвинувачений з місця вчинення злочину втік . В результаті вищезазначених злочинних дій, [PERSON] заподіяв [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи № 242 від 31.07.2014 року, тілесні ушкодження у вигляді: обширного субконьюнктивального розриву склери лівого очного яблука з випадінням внутрішніх оболонок очного яблука, тотальним скупченням крові в передній камері ока та скловидному тілі, рубця у зовнішнього кінця лівої брови, який являється наслідком загоювання забитої рани, які утворились від дії тупого предмету, можливо одномоментно, з достатньою силою, можливо в указаний підекспертним строк та при вказаних обставинах і за критерієм розладу здоров'я, пов'язаного зі стійкою втратою працездатності, не менш ніж на одну третину кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження. Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.02.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121ч.1 КК України і призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. На лікування потерпілого [PERSON] Лубенською комунальною центральною міською лікарнею витрачено коштів на суму 1764 гривні 02 копійки. Лубенський міжрайонний прокурор прохає стягнути з [PERSON] на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради за лікування Комунальною Лубенською центральною міською лікарнею потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] на суму 1764, 02 гривні. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав, прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, сплачувати кошти згоден. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони особою. Судом встановлено, що, згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.02.2015 року (а.с.6-7), який набрав законної сили 16.03.2015 року, відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121ч.1 КК України, а саме: 10.05.2014 року, близько 21 год 30 хв [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння сп'яніння, з метою з'ясування відносин з [PERSON], прибув до подвір"я останнього, розташованого по [ADDRESS]. В цей час між [PERSON] та [PERSON] відбулася сварка, в ході якої у [PERSON] виник умисел на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON], усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, наніс один удар кистю правої руки, зжатої в кулак, в обличчя потерпілого [PERSON], а саме : в область лівого ока. Після цього обвинувачений з місця вчинення злочину втік . В результаті вищезазначених злочинних дій, [PERSON] заподіяв [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи № 242 від 31.07.2014 року, тілесні ушкодження у вигляді: обширного субконьюнктивального розриву склери лівого очного яблука з випадінням внутрішніх оболонок очного яблука, тотальним скупченням крові в передній камері ока та скловидному тілі, рубця у зовнішнього кінця лівої брови, який являється наслідком загоювання забитої рани, які утворились від дії тупого предмету, можливо одномоментно, з достатньою силою, можливо в указаний підекспертним строк та при вказаних обставинах і за критерієм розладу здоров'я, пов'язаного зі стійкою втратою працездатності, не менш ніж на одну третину кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження. Тобто з вироку суду вбачається, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення встановлена і тілесні ушкодження, отримані потерпілим [PERSON] спричинені [PERSON] Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов»язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину… Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров»я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання". Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно довідки Комунальної Лубенської центральної міської лікарні від 11.03.2015 (а.с.5) вартість лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] складає 1764,02 гривні. Суд вважає, що дану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради, а тому позов слід задовольнити. Крім цього, при подачі до суду матеріалів позову, позивач - Лубенський міжрайонний прокурор звільнений від сплати судового збору, при таких обставинах, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved