Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнила, посилаючись на те, що 13.12.2013 року о 17 годині 55 хвилин [PERSON], керуючи трамваєм б/н 5952, рухаючись по вул. Дмитрівській в м. Києві, порушила вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Рено Логан» д.н. [NUMBER], який належить на праві власності позивачці. Після цього автомобіль «Рено Логан» здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Рено Логан» був пошкоджений. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року водія трамваю [PERSON] визнано винною у вчиненні адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження №281-1 від 30.01.2014 року, складеного експертом бюро експертиз та оцінки майна «Бюмекс», матеріальна шкода, завдана позивачці в результаті пошкодження автомобіля «Рено Логан» д.н. [NUMBER], на момент проведення експертного дослідження складає 17 889 гривень 08 копійок. У зв»язку з тим, що прийняття рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП затягувалося, позивачка 24.03.2014 року придбала за власні кошти у ФОП [PERSON] на суму 2 950 гривень і у СПД [PERSON] на суму 6 032 гривні 48 копійок зазначені експертом складові частини для відновлення автомобіля. В подальшому [PERSON] надала пошкоджений автомобіль і придбані нею складові, які підлягали заміні, для ремонту ТОВ «Авторесурс», де згідно актів виконаних робіт від 19.04.2014 року, 19.05.2014 року, 02.07.2014 року були проведені роботи на суму відповідно 10 811 гривень, 3 000 гривень і 89 гривень 25 копійок. Всього на відновлення автомобіля позивачкою були витрачені кошти на загальну суму 22 882 гривні 73 копійки, яка є вищою, ніж зазначена у висновку експерта, що пояснюється постійним підвищенням цін на товари та послуги. Позивачка також понесла витрати, сплативши за послуги експерта за проведення автотоварознавчого дослідження та за виклик учасника ДТП на суму 500 гривень. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебувала в трудових відносинах і працювала водієм трамваю в ТРЕД Подільського району м. Києва, а тому КП «Київпастранс» є відповідальним за заподіяння шкоди позивачці. [PERSON] зазначає, що їй спричинена моральна шкода у зв»язку з психічними переживаннями, викликаними дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням її автомобіля, який був виведений з ладу на тривалий час, а саме з 13.12.2013 року по 02.07.2014 року, що призвело до порушення звичайного способу життя, притаманного для неї, адже вона є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи і пересувається лише на автомобілі, яким керує її чоловік. [PERSON], не маючи достатніх коштів, відновлювала автомобіль протягом чотирьох місяців, зазнала незручностей і труднощів, що призвело до втрати душевної рівноваги, спокою, додаткових фізичних навантажень. Також позивачка витратила багато часу на відвідування органів ДАІ і суду, моральну шкоду вона оцінює в 10 000 гривень. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 23 382 гривні 73 копійки і моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали в редакції від 27.01.2015 року з тих же підстав, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Київпастранс» в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з підприємства майнової шкоди в розмірі 17 889 гривень 08 копійок, в решті позовних вимог просив відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи повідомлена, про причини неявки не повідомила. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 13.12.2013 року о 17 годині 55 хвилин по вул. Дмитрівській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода. Так, [PERSON], керуючи трамваєм б/н 5952, порушивши п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого сталося зіткнення з належним [PERSON] автомобілем «Рено Логан» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Після цього автомобіль «Рено Логан» д.н. [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керувала [PERSON] (а.с. 5,6 - копії постанов суду, а.с.79 - довідка ВДАІ про ДТП). На час вчинення ДТП [PERSON] працювала водієм трамвая в ТРЕД Подільського району, і 13.12.2013 року, знаходячись на роботі, керувала трамваєм, що належить КП «Київпастранс». Ці обставини підтвердив в судовому засіданні представник відповідача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито в зв»язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності(а.с.5,6). В результаті аварії автомобіль «Рено Логан» д.н. [NUMBER], який належить позивачці (а.с.8 - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), отримав пошкодження. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, від 30.01.2014 року за №281-1, складеним бюро експертиз і оцінки майна «Бюмекс» (а.с. 9-19), матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Рено Логан» д.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП, на момент проведення експертного дослідження становить 17 889 гривень 08 копійок. [PERSON] 24.03.2014 року придбала складові частини для відновлення автомобіля у ФОП [PERSON] на суму 2 950 гривень і у СПД [PERSON] на суму 6 032 гривні 48 копійок (а. с.20 - копія товарного чеку, а. с. 22-23 - копії накладної та чеку). В подальшому [PERSON] надала пошкоджений автомобіль «Рено Логан» д.н. [NUMBER] і придбані нею складові, які підлягали заміні, для ремонту до ТОВ «Авторесурс», де згідно актів виконаних робіт за №№00000000008654 від 19.04.2014 року та Бе-К-000001035 від 19.05.2014 року були проведені ремонтні роботи на суму відповідно 10 811 гривень та 3 000 гривень (а.с.23-24 - копії актів). Загалом позивачкою було витрачено на ремонт пошкодженого автомобіля 22 793 гривні 48 копійок (10 811 грн. + 3 000 грн. + 2 950 грн. +6 032,48 грн. = 22 793,48 грн.). Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував, що придбані позивачкою складові частини і виконані роботи були необхідні для відновлення автомобіля. Що стосується відшкодування витрат за проведення перевірки розвалу-сходження в розмірі 89 гривень 25 копійок, то вони, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не доведено необхідність проведення перевірки майже через два місяці після проведення робіт по ремонту автомобіля. [PERSON] також були понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 440 гривень та виклик відповідача на дослідження в розмірі 60 гривень, про що зазначено у висновку автотоварознавчого дослідження (а.с.12). За ці послуги сплачував чоловік позивачки [PERSON] (а.с.84-копія свідоцтва про шлюб). Ці витрати підлягають відшкодуванню, оскільки вони були необхідні для відновлення свого порушеного права. Отже, позивачкою були понесені витрати в загальному розмірі 23 293 гривні 48 копійок (22 793,48 грн. + 500 грн. = 23 293,48 грн.). Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Оскільки шкода завдана позивачці водієм КП «Київпастранс» під час виконання ним своїх трудових обов'язків, саме КП «Київпастранс» має нести цивільну відповідальність. В п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на те, що [PERSON] для відновлення свого права понесла збитки в розмірі 23 293 гривні 48 копійок, з КП «Київпастранс» підлягає стягненню на її користь саме ця сума. Позивачка також просить стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 10 000 гривень. При цьому [PERSON] стверджує, що вона зазнала моральних страждань, втратила душевний спокій, в неї виникли тривалі негативні емоційні переживання через зміну звичного життєвого укладу, вона була змушена витрачати час та кошти на захист своїх прав, у зв'язку з пошкодженням її автомобіля не мала можливості повноцінно користуватись автомобілем для вирішення особистих та сімейних потреб, постійно нервувала. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з п. 9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазначав позивач, немайнових витрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER], виданого 01.06.2004 року Пенсійним фондом в Голосіївському районі м. Києва (а.с.7). Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого 753/407 терапевтичного (неврологія) відділення Вишгородської районної лікарні від 10.03.2015 року (а.с.85) [PERSON] має діагноз: ускладнений остеохондроз протрузією грижі МХД L5-S1 L4-L5, вираженим стійким больовим синдромом, вертеброгенна люмбоішіальгія зліва, плече-лопатковий періартрозу справа, системний остеопороз, дисгормональна спонділопатія, компресійний перелом Th7, артеріальна гіпертензія ІІ(два) ст. Зазначені хвороби свідчать про складнощі у пересуванні позивачки і, як [PERSON] пояснила в суді, вона пересувається на вулиці лише за допомогою автомобіля, яким керує її чоловік. Тому, неможливість тривалий час користуватися власним автомобілем спричинило позивачці багато труднощів, вона змушена була змінити звичний спосіб життя та свої життєві плани. Ураховуючи характер і обсяг моральних страждань, які зазнала позивачка у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, а також виходячи з роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди [PERSON] слід визначити у 4 000 гривень. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає задоволенню частково. Стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь держави. На підставі наведеного, ст. ст. 22, 23, 1167, 1172, 1192 ЦК України,

Outcome: partial