Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного сулу м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх дітей. Посилалася на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем з 25.06.2005 року, яким між ними було розірвано рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.04.2018 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON] ,20.05.2010 року. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати із позивачкою в орендованій квартирі та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Договору про сплату аліментів із відповідачем вони не укладали. Вказувала, що діти навчаються у Чернівецькій гімназії №6 ім. О. Доброго. Старша донька [PERSON], перебуває на диспансерному обліку ендокринолога з діагнозом дифузний зоб І ступеня, потребує постійного обстеження та лікування лікарським засобом «Йодомарин», вартість якого складає 110 грн. на місяць. Крім того потребує спеціальної дієти, заснованої на екологічно чистих продуктах, що потребує додаткових витрат на її харчування. Також діти відвідують платні гуртки. Надія займається у студії сучасного танцю «Креатив» Чернівецького міського палацу дітей та юнацтва, а донька [PERSON] відвідує заняття з плавання клубу «Актив», що також потребує додаткових витрат в сумі 150 та 250 грн. на місяць. При цьому відповідач не своїх обовязків як батько дітей по їх утриманню не виконує. Не приймає участі у додаткових витратах, які потребують діти. Зазначила, що інших дітей, непрацездатних батьків і осіб, яких за законом він мав би утримувати у нього не має, будь-яких стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, неофіційно працює, стан здоровя задовільний, а тому вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Посилалася також на те, що вона несе витрати за оренду квартири у розмірі 3000 грн., а її заробітної плати у розмірі 4000 грн. на місяць не вистачає на всі необхідні витрати, щодо утримання дітей. На підставі викладеного, посилаючись на норми матеріального та процесуального права просила стягнути з відповідача на утримання [PERSON], аліменти у розмірі 1000 грн., щомісяця та додаткові витрати на її утримання у розмірі 350 грн., з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, також просила стягнути з відповідача на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1000 грн., щомісяця та додаткові витрати на її утримання у розмірі 250 грн., щомісяця з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові. Просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він хворіє на психічну хворобу, окрім того постійного заробітку у нього не має та на утриманні знаходяться непрацездатні батьки, а тому у нього не має можливості сплачувати аліменти та додаткові витрати на дітей. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці\~визнають право\~кожної дитини\~на рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 квітня 2018 року (а.с.4,5). 12 листопада 2005 року у сторін народилася дочка [PERSON] та 20.05.2010 року [PERSON] (а.с. 14,15). У відповідності до\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 180 СК України, визначено, що обовязок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на відповідачу також лежить обовязок по утриманню дитини. Відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1492 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років\~1860 гривень.. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Так, пред'являючи позов про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, позивачка посилається на те, що доньки навчаються у Чернівецькій гімназії №6 ім. О. Доброго, (що підтверджено довідками а.с. 7,8) що у свою чергу потребує грошових коштів. Крім того відповідно до довідки, виданої лікарем [PERSON], [PERSON] 12.11.2005 року перебуває на диспансерному обліку лікаря ендокринолога із діагнозом Дифузний зоб І-б ступеня та потребує постійного лікування препаратом «Йодомарин» (а.с.6). Згідно довідки №27 від 04.06.2018 року [PERSON] займається в студії сучасного танцю «Креатив» Чернівецького міського палацу дітей та юнацтва, є активною учасницею та переможницею (у складі ССТ «Креатив») всеукраїнських, обласних, міських фестивалів-конкурсів (а.с. 10). Також згідно пояснення голови ГО СК «Актив» [PERSON] від 04.06.2018 року, [PERSON], [INFO], відвідує заняття з плавання спортивного клубу «Актив» з січня 2018 року, та бере участь у «Програмі з навчання плаванню у загальноосвітніх навчальних закладах м. Чернівці на 2016-2020 роки» (а.с. 11). Крім того позивачка несе витрати на оренду житла, що відповідно до копії договору Оренди від 07.03.2018 року складає 3000 грн. на місяць (а.с. 13). Разом з тим середня заробітна плата позивачки складає близько 4000 грн. на місяць, що підтверджується довідкою виданою ТзОВ «Кадекс» (а.с. 12). Заперечуючи проти позовних вимог відповідач, посилався на те, що у нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 47,48). Крім того за заявою відповідача судом було витребувано від Чернівецької обласної психіатричної лікарні інформацію, щодо перебування відповідача на обліку в Установі та з яким діагнозом. Так відповідно до наданої інформації [PERSON] перебуває на консультативному обліку в диспансерному відділенні ЧОПЛ із діагнозом: легка розумова відсталість, без порушень поведінки (а.с. 53). Так суд враховуючи принцип № 4 Декларації прав дитини, відповідно до якого дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування, а також аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, а також те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей. Крім того, суд враховує, що відповідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний приймати участь в утриманні дітей, при цьому судом приймається до уваги наявність на утриманні відповідача непрацездатних батьків, однак розмір аліментів який просить стягнути позивачка є фактично мінімально гарантованим для дитини та в силу обовязку відповідача утримувати дитину, суд вважає позов в частині стягнення аліментів обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Що стосується вимоги, щодо стягнення додаткових витрат, суд вважає, що в цій частині в позові слід відмовити, оскільки наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків, відсутність постійного заробітку, хворобу та задоволення вимог, щодо стягнення аліментів, стане надмірним фінансовим тягарем для відповідача. Крім того суд звертає увагу на те, що позивачкою хоч і надано докази відвідування дітьми додаткових занять, однак не підтверджено належними фінансовими документами розмір витрат на відвідування даних занять. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial