Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Леніна, 154, с. Миколаївка, Білгород-Дністровського району; зобов'язати Б-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за вказаною адресою у зв'язку з відсутністю останньго в ньому понад встановлені строки без поважних причин. Позивач надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається,\~ що позивач є власником житлового будинку по вул. Леніна, 154, с. Миколаївка, Білгород-Дністровського району на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради 09.09.2003 року, зареєстроване Білгород-Дністровським МБТІ 26.09.2003 року, реєстраційний номер 2589523. В даному будинку крім позивача ще зареєстрований її колишній чоловік - відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою ДМС. 28.05.2009 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії І-ЖД №073528, запис №68. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, укладати інші не заборонені законом угоди. Виходячи з положень ст. ст.\~16,\~391,\~386 ЦК України\~власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 3\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту ст. ст.\~1,\~6,\~9,\~61 ЖК України,\~ст. 29 ЦК України\~місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, у якому особа постійно проживає, має передбачені\~ст. 64 ЖК України\~права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень\~ ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. У відповідності до статей 156, 64 Житлового кодексу УРСР до членів\~ власника будинку (квартири) належать дружина (чоловік) власника будинку, їх діти і батьки. Ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Статтею 72 ЖК України, визначено порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Законодавець встановлює вичерпний перелік причин відсутності члена наймача, та можливості збереження за ним права користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України). Позивачка не є такою, за ким у відповідності до вищезанзначеної норми зберігається право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що відповідач з 2013 року не проживає у вказаному будинку, власником якого є позивач та особистих речей відповідача у будинку немає, відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги. Так, зазначене підтверджується довідкою Миколаївської сільської ради №219 від 08.06.2016 року, письмовими показами свідків - сусідів [PERSON], [PERSON] З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідач припинив сімейні відносини із позивачем внаслідок розірвання шлюбу, з 2013 року не проживає у будинку, який належить позивачу, особистих речей відповідача у будинку немає, та підстав, встановлених ст. 71 ЖК України, для збереження за відповідачем права користування жилим приміщенням судом також не встановлено, що свідчить про наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право на користування спірним приміщенням. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється\~\~ в день звернення особи\~ на пiдставi заяви особи, остаточного рiшення суду, свідоцтва про смерть особи. Таким чином, рішення суду про визнання особи, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації, а отже вимога щодо\~ зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за вказаною адресою є передчасною та не підлягає задоволенню.

Outcome: partial