Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат повязаних з утриманням в навчальному закладі. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року № 727-р «Про реорганізацію мережі вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» та наказу МВС України від 28 липня 2011 року №490 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС», переведений для подальшого навчання згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ (далі-ХНУВС) від 25.08.2011 року №431 о/с з 2-го курсу Кіровоградського юридичного інституту ХНУВС на 2-й курс ХНУВС з 29.08.2011 року. Наказом ХНУВС від 28.02.2014 року № 34 о/с [PERSON] відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Черкаській області для подальшого проходження служби, де наказом ГУ Національної поліції в Черкаській області від 05.01.2017 року № 5 о/с відповідача звільнено відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати повязані з утриманням в навчальному закладі у розмірі 31482,52 грн. та судовий збір. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, оскільки йому не зрозуміло на підставі чого робилися розрахунки по витратах, пов"язаних з його утриманням. Вислухавши пояснення відповідача, враховуючи клопотання представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року № 727-р «Про реорганізацію мережі вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» та наказу МВС України від 28 липня 2011 року №490 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС», [PERSON] переведений для подальшого навчання згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 25.08.2011 року № 431 о/с з 2-го курсу Кіровоградського юридичного інституту ХНУВС на 2-й курс ХНУВС з 29.08.2011 року (а.с.4). Судом встановлено, що 29 серпня 2011 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ в Черкаській області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с.7-8). Отже, договір від 29.08.2011 року є тристороннім. Однією з сторін договору є УМВС України в Черкаській області, яке виступає як замовник. У п. 7.6 договору він набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. Згідно з п. 6.1 договору сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором. Відповідно до п. 2.2.5 договору замовник зобов'язався інформувати виконавця про звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення. Відповідно до умов договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом ХНУВС від 28.02.2014 року № 34 о/с відповідача відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Черкаській області, для подальшого проходження служби (а.с.5). Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 05 січня 2017 року № 5 о/с, [PERSON] звільнено зі служби в поліції за власним бажанням згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 6). Відповідно до вимог п. 2.3.6 договору від 09.09.2009 року у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно з п. 3.1 договору підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням дисципліни. У п. 3.2 договору зазначено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Пункт 4.1 договору передбачає, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2 договору у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п. 4.4 договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частина 1ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Кім того, відповідно до ч.6 ст. 18 ЗУ «Про міліцію» курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313. Відповідно до п. 3 цього порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Так, як вбачається з довідки-розрахунку 14.02.2014 року №4/182д, загальна сума визначених до відшкодування витрат, повязаних з утриманням курсанта [PERSON] з 09.08.2010 року по 28.02.2014 року становить 31482, 52 грн., яка включає в себе: грошове забезпечення 9895,58 грн., продовольче забезпечення 10287,43 грн., речове забезпечення 2968,24 грн., вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв 8331, 52 грн. Як вбачається з підпису [PERSON] у довідці-розрахунку, останній був ознайомлений з визначеними до відшкодування витратам, пов"язаним з його утриманням 21.02.2014 року (а.с.9,58-67). З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив зобов"язання за укладеним між сторонами договором, а тому має у повному обсязі відшкодувати фактичні витрати, пов"язані з його утриманням у навчальному закладі. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, тому з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму судового збору, що складає 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved