Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином. Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 12.10.2012 року позов Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» було задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], і [PERSON] на користь державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», спричинену майнову шкоду в розмірі 215376 грн. 95 коп. Після перегляду вказаного рішення в апеляційному та касаційному порядку цивільна справа повернулася на новий розгляд до суду першої інстанції. На підставі ухвали Марїнського районного суду Донецької області про самовідвід судді Ліпчанського С.М. від 20.04.2016 року справу за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до [PERSON] про стягнення завданої майнової шкоди у розмірі 215376,95 грн., у звязку з необґрунтованою виплатою заробітної плати за період з 01 березня 2007 року по 01 травня 2010 року, було направлено до Вугледарського міського суду Донецької області. До Вугледарського міського суду Донецької області справа за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, надійшла 03.06.2016 року та була на розгляді у судді Жамбровського С.І. У зв'язку з відставкою судді Жамбровського С.І. після повторного автоматизованого розподілу 07.11.2016 року, вказана цивільна справа надійшла на розгляд судді Дочинцю С.І. В ході судового розгляду справи в Марїнському районному суді Донецької області та Вугледарському міському суді Донецької області позивач неодноразово змінював позовні вимоги та склад осіб у справі. Остаточні позовні вимоги надійшли до суду 26 січня 2017 року, які були викладені в уточненій позовній заяві Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], де треті особи: Вугледарське відділення Марїнської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області, Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області, Вугледарський міський центр зайнятості, Марїнська міжрайонна виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вугледар про відшкодування майнової шкоди завданої злочином. Уточненні позовні вимоги мотивував тим, що вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 21.12.2010 року, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, та [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України. Згідно вироку [PERSON] в період з 01.03.2007 року по 01.05.2010 року фактично не працював на дільниці підготовчих робіт на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», а лише значився, а картку для отримання заробітної плати з пін-кодом передав начальнику дільниці підприємства [PERSON] та заступнику начальника цієї дільниці [PERSON] Вироком Вугледарського міського суду від 21.09.2010 року по кримінальній справі № 1-111-10 громадянина [PERSON] визнано винним у скоєному злочині, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України. Крім того, постановою Вугледарського міського суду від 21.09.2010 року по справі № 1-111-2010 р. підземний стаж відповідача в період з березня 2007 року по 01 травня 2010 року визнано недійсним, оскільки він фактично не працював в шахті , а лише значився. У звязку з необгрунтованою виплатою відповідачу заробітної плати за вказаний період і нарахуваннями на неї, підприємство зазнало матеріальних збитків. Вважає, що вказаними вироками встановлено, що з вини відповідачів [PERSON] та [PERSON] Державному підприємству «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» було завдано збитків у розмірі - 76964 грн., оскільки незаконно нарахована заробітна плата за період з 01 березня 2007 року по 01 травня 2010 року на імя [PERSON], яку фактично отримували [PERSON] і [PERSON] та розпоряджалися самостійно вказаними коштами, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON], у рівних долях. Крім того відповідачу [PERSON] з незаконно нарахованої заробітної плати з листопада 2007 року по квітень 2010 року було відраховано аліменти на утримання дитини у розмірі 26069, 37 грн. та внески до профкому та страхування у розмірі 1697,94 грн., всього на суму 27767,31 грн., яку відповідач [PERSON], зобовязаний відшкодувати Державному підприємству «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». А тому позивач просив стягнути збитки завданої матеріальної шкоди підприємству у розмірі 76964 грн. у рівних долях з відповідача [PERSON] в сумі 38482 грн., з [PERSON] в сумі 38482 грн., та стягнути з [PERSON] у відшкодування завданої матеріальної шкоди підприємству по відрахуванням з незаконно сплаченої заробітної плати у сумі 27767,31 грн. Судові витрати просили покласти на відповідачів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав суду заяву про закінчення розгляду справи у його відсутність, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги уточненої позовної заяви відповідач визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги уточненої позовної заяви визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Крім того, в судовому засіданні 12.01.2017 року відповідач [PERSON] підтвердив, що з незаконно нарахованої заробітної плати з листопада 2007 року по квітень 2010 року на утримання його дитини було переведено аліменти у розмірі 26069,37 грн., та відрахування внесків до профкому та страхування у розмірі 1697,94 грн., всього на суму 27767,31 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 01 лютого 2017 року, не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 10 грудня 2016 року №233, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вугледар [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог, просив суд при ухваленні рішення врахувати, що суми при первинних позовних вимогах суттєво відрізняються від сум в уточнених позовних вимогах. Вважає, що сума відшкодування збитків Державному підприємству «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з відповідачів не може перевищувати 76964,95 грн., як встановлено вироком Вугледарського міського суду від 21.12.2010 року, про що надав відповідне заперечення. Представники третьої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні 01.02.2017 року вказали, що не заперечують проти задоволення уточнених позовних вимог позивача, пояснивши, що раніше подана заява про зобов'язання Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» звернутися до Управління пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області з заявою про проведення позапланової перевірки щодо достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за [PERSON], це є висновок Управління пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області і в цілому не стосується вимог, заявлених позивачем, крім того просили закінчити розгляд справи без їх участі, про що надали відповідну заяву. Представник третьої особи Вугледарського міського центру зайнятості [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. Вказав, що Вугледарський міський центр зайнятості починаючи з 01 січня 2011 року, не веде облік платежів та страхових внесків на випадок безробіття, а тому грошей на повернення страхових внесків у сумі 682,68 грн. не передбачено, про що надав відповідне заперечення та заяву про закінчення розгляду справи без його участі. Представник третьої особи Марїнської міжрайонної виконавчої дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в судове засідання не зявився, надали заяву, в якій повідомили, що контроль за нарахуванням єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування здійснює Пенсійний фонд України. Просили розглянути справи без їх участі. Представник третьої особи Вугледарського відділення Марїнської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Суд, враховуючи пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточненні позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до\~статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON]М, перебували в трудових правовідносинах з позивачем по справі ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». (а.с. 219-226). Згідно наказу про рух кадрів по ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» № 214-к від 21.11.2007 року [PERSON], було переведено з заступника начальника УПР-1 на начальника цієї ж дільниці з 22.11.2007 року, а [PERSON] з начальника УПР-1 переведено на заступника головного інженера з гірничих робіт технічної служби з 22.11.2007 року, з вказаним наказом відповідачі були ознайомлені 21.11.2007 року.(а.с.129-130). Згідно наказу по особовому складу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» № 225-к від 03.12.2010 року [PERSON] було переведено з начальника УПР-1 на прохідника 5 розряду на дільницю УПР - 3 з 03.12.2010 року, а [PERSON] з заступника начальника УПР-1 переведено на прохідника 5 розряду цієї ж дільниці. З вказаним наказом відповідачі були ознайомлені 03.12.2010 року. (а.с. 131-132). Вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 21.12.2010 року, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, та [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України. У мотивувальній частині вищевказаного вироку суд встановив, що майнова шкода завдана підприємству у результаті злочинних дій [PERSON], який працював начальником дільниці підготовчих робіт ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», і [PERSON], заступника начальника цієї дільниці, при виконанні ними трудових обов'язків за попередньою змовою з [PERSON], що виразилась в незаконному нарахуванні та виплаті заробітної плати за фактично невідпрацьований час в сумі 76964 грн. Вказана сума перераховувалась на картковий рахунок [PERSON], а фактично отримувалася [PERSON] та [PERSON], які розпорядилися вказаними коштами самостійно на свої потреби. Свою вину [PERSON] та [PERSON] визнали в повному обсязі. Вказаний вирок набрав законної сили. Згідно із частиною четвертою\~статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки\~дій\~особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зважаючи на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у трудових відносинах з позивачем, то шкода заподіяна ними повинна відшкодовуватися за правилами КЗпП України, що стосується відповідача [PERSON] то зазначеним вище вироком встановлено, що він фактично не перебував у трудових відносинах з позивачем, а тому шкода завдана ним повинна відшкодовуватися за правилами ЦК України. За правилом частини 1 статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно з правилом ч. 3 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Як розяснено у п.9 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року N 14 судам слід мати на увазі, що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п. 3 ст. 134 КЗпП), повинні додаватись докази, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року, покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, що вказана шкода завдана діями працівників Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» [PERSON] та [PERSON], що також було встановлено у порядку кримінального судочинства. У рамках кримінального провадження цивільний позов заявлено не було, на даний час завдану шкоду відшкодовано не було. Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 21.12.2010 року встановлено, що працівники Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» [PERSON] та [PERSON] у період перебування в трудових відносинах з підприємством завдали майнової шкоди підприємству на загальну суму 76964 грн., тому, суд вважає, що уточненні позовні вимоги, в частині стягнення на користь Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» збитків завданої матеріальної шкоди підприємству у розмірі 76964 грн., у рівних долях з відповідачів [PERSON] в сумі 38482 грн. та з [PERSON] в сумі 38482 грн., підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того в судовому засіданні встановлено, що вищевказаним вироком громадянина [PERSON] визнано пособником у скоєному злочині, передбаченому ч. 5 ст. 27, ст. 364 КК України. Вироком Вугледарського міського суду від 21.09.2010 року по кримінальній справі № 1-111-10 р. [PERSON] також визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст.190 КК України, згідно якого відповідач в період з 01.03.2007 року по 01.05.2010 року фактично не працював на дільниці підготовчих робіт № 1 ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», а лише значився. Крім того, постановою Вугледарського міського суду від 21.09.2010 року по справі № 1-111 підземний стаж відповідача [PERSON] в період з березня 2007 року по 01 травня 2010 року визнано недійсним, оскільки він фактично не працював в шахті, а лише значився. (а.с. 9-11). Згідно довідки ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» від 16.04.2014 року про утримання з заробітної плати за період 01.03.2007 року по 30.04.2010 року, з заробітної плати [PERSON], було утримано та переведено аліменти на утримання дитини у розмірі 27069,37 грн. (а.с. 127). В уточнених позовних вимогах позивач просить стягнути з [PERSON], безпідставно виплачені підприємством аліменти на дитину у розмірі 26069,37 грн. та відрахування внесків до профкому та страхування у розмірі 1697,94 грн., всього на суму 27767,31 грн., які були нараховані з незаконно виплаченої заробітної плати працівника. Вказана сума відрізняється від суми в довідці від 16.04.2014 року, але, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, підприємством було здійснено остаточний перерахунок, згідно якого сума виплачених аліментів та внесків до профкому та страхування становить 27767.31 грн., і ця сума не підлягає доказуванню, оскільки відповідачем [PERSON] у відкритому судовому засіданні вказану суму було визнано в повному обсязі, що також підтверджено письмовою заявою відповідача від 01.02.2017 року. Позиція представника третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вугледар [PERSON], про неправомірну зміну позивачем розміру сум позовних вимог не заслуговує на увагу і є безпідставною, оскільки позивач протягом всього часу розгляду справи на свій розсуд вправі збільшити чи зменшити розмір позовних вимог, а суд в свою чергу розглядає справу у межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів. Крім того в судовому засіданні встановлено і підтверджено поясненнями представника третьої особи [PERSON], що заява Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледар про зобов'язання Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» звернутися до Управління пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області з заявою про проведення позапланової перевірки щодо достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за [PERSON], є висновком Управління пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області і не стосується вимог, заявлених позивачем. З урахуванням п. 8 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення (ст. 1166 Цивільного кодексу України), необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний звязок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з положеннями частини першої ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ураховуючи наведене та беручи до уваги, що в судовому засіданні було доведено, протиправне діяння відповідача [PERSON], в наслідок якого Державному підприємству «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» було завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку про наявність визначених ст.1166 ЦК України підстав для стягнення з [PERSON] завданих збитків, а тому уточненні позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] на користь Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», в порядку відшкодування завданої матеріальної шкоди підприємству, збитки у розмірі 27767,31 грн., є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.\~ Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави суму судового збору пропорційно задоволеним вимогам. Відповідно до вимог п.п. 1 п. 1ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на час подачі позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. \~Тобто, з урахування заявлених позивачем вимог, які містять вимогу майнового характеру на загальну суму 104731,31 грн., з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі одного відсотку від ціни позову, який необхідно розподілити на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved