Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2009 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «СоцКомБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача надав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26.08.2009 року Приморським районним судом м. Одеси по справі (№ 2-8519/09) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «СоцКомБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, були застосовані заходи забезпечення позову, а саме накладений арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.12.2009 року по справі ( № 2-5302/09) позовні вимоги акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу, були задоволені. Відповідно до акту приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. про реалізації предмету іпотеки від 20.12.2019 року акціонерне товариство «УкрСиббанк» придбало предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частинами першою, другою та четвертою ст.\~41\~Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1ст.321ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.\~Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар\~(рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого позивач позбавлений в повному обсязі розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved