Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив (а.с.65-67), та на обґрунтування якого зазначив, що 09.10.2007 р. від уклав з відповідачем угоду про надання послуг мобільного зв'язку. У липні 2013 р. позивач отримав рахунок на оплату послуг в сумі 545 гривень, у телефонному режимі довідався, що нарахування такої суми відбулося у зв'язку з отриманням ним послуг інтернету. Не погодившись з розрахунком заборгованості позивач звернувся до суду, зазначивши, що він не замовляв надання таких послуг, не був повідомлений про їх надання, не мав можливості відмовитись від їх надання, був введений в оману щодо ціни послуг, що свідчить про нечесність підприємницької діяльності відповідача. Таким чином, посилаючись на Конституцію України та ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач просив суд визнати проведення відповідачем нарахування за надані послуги інтернету з 26 по 28 липня 2013 р. в розмірі 421,54 грн. незаконними, зобов'язати відповідача зробити перерахунок за особовим рахунком [NUMBER] та відключити даний вид інтернет-послуг. Позивач в судовому засіданні доводи позову підтримав, дав аналогічні пояснення, просив позов задовольнити. Поснив, що дійсно придбав смартфон, нарахування сталося під час використання такого аппарату. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення, в яких позов не визнав в повному обсязі. Підтвердив факт укладання між сторонами угоди про надання послуг мобільного зв'язку. Вказав, що абоненти користуються послугами згідно до «Умов користування мережами мобільного зв'язку ПрАТ «МТС Україна», що є невідємною частиною договору надання послуг, з якими позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис на першій сторінці договору. Посилається на п.3.1, п.7.3, п.3.5 вказаних правил акцентуючи увагу на те, що абонент має право замовляти та користуватись на свій вибір послугами, які пропонує оператор, згідно до тарифів, які оприлюднені на сайті, фактичне використання абонентом послуги означає. Що така послуга була замовлена, а вартість послуг була розрахована відповідно до показників належних відповідачу технічних засобів вимірювання. Крім того, повідомлено, що більша частина заборгованості утворилась в наслідок використання послуг gprs-інтернету 27.07.2013 року о 08.41 вартістю 413,41 грн. та вказано, що інтернет-трафік може використовуватись не тільки у випадках ручного режиму користування абонентом, а й в автоматичному режимі багатьох сучасних телефонів, на яких встановлено відповідне програмне забезпечення, при функціонуванні якого автоматично використовується інтернет-трафік. Вказано, що відповідач не може нести відповідальність за програмне забезпечення, яке встановлено на телефоні абонента. У судовому засіданні досліджені докази: копія паспорту позивача, копія договору №3855613/1.11792471, рахунок за телекомунікаційні послуги, деталізована інформація про розрахунок за телекомунікаційні послуги, заперечення представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09.10.2007 р. між сторонами був укладений договір №3855613/1.11792471 про надання послуг мобільного зв'язку. Згідно до означеного договору позивач обрав тарифний пакет GSM «МТС Перший» та замовив наступні послуги: · Моя Сімя (2 номери); · SMS; · Переадресування дзвінка; · Голосова Пошта; · Вам дзвонили!; · Є звязок!; · Додатковий пакет мережі; · Переадресація встановлена оператором. З бланку договору вбачається, що у позивача була можливість підключити і інші послуги, такі як: · Моя область; · міжнародна лінія; · Прямий номер; · Заборона показу номера в мережі Оператора; · Передача факсимільних повідомлень; · Передача даних, WAP, Мобільний інтернет, MMS; · GPRS-послуги WAP, MMS, Інтернет, Гіпер NET, Online TV; · GPRS Інтернет 30; · GPRS Інтернет 100. На першому аркуші договору міститься підпис позивача, яким він засвідчив правильність наданих ним відомостей та отримання ним Тарифів та «Умов (Правил) користування мережами мобільного зв'язку». У відповідності до п.1.2 договору загальні умови укладання цього договору та надання послуг мобільного зв'язку в повному обсязі визначаються Умовами (Правилами) користування мережами мобільного зв'язку, які є невід'ємною частиною договору. З Умов користування мережами МТС, які оприлюднені на офіційному сайті відповідача вбачається, що п. 1.1. встановлює, що умови користування мережами мобільного зв'язку стандартів GSM-900, GSM-1800 (надалі - Умови користування) - загальноприйняті норми роботи в мережі мобільного зв'язку, в яких визначають порядок та правила користування послугами мобільного зв'язку, що надаються ПрАТ «МТС Україна» (надалі - Оператор). Умови користування регулюють відносини між Оператором та Абонентом, права та обов'язки сторін, порядок укладення та припинення дії Договору, умови розрахунків, відповідальність сторін тощо. Умови користування набирають чинності з моменту їх затвердження. У разі, якщо законодавством України або Договором/Угодою встановлені норми, які суперечать цим Умовам користування, перевагу при застосуванні матимуть відповідні положення Договору/Угоди чи норми законодавства України. П. 2.1. згадуваних Умов передбачає, що послуги мобільного зв'язку надаються Абоненту на підставі Договору/Угоди. Договір/Угода є основним документом, який визначає правовідносини між Оператором та Абонентом та відповідає основним вимогам до Договору, встановленими НКРЗІ. П. 1.3. Умов дає тлумачення поняттю «Кредитний ліміт», як грошової суми, визначеної Оператором окремо для кожного Абонента з кредитною формою розрахунків (післяплатою), на яку він може скористатися Послугами, Додатковими послугами та Контент-послугами після закінчення грошей на особовому рахунку. Пунктом 5.1. Договору від 09.10.2007 року, встановлено, що до відносин між Оператором та Абонентом, які прямо не врегульовані Договором, застосовується відповідне законодавство України, та зокрема ЗУ «Про телекомунікацію». З рахунку за телекомунікаційні послуги по особовому рахунку [NUMBER] позивача вбачається, що за розрахунковий період з 01.07.2013 р. йому було нараховано заборгованість разом з ПДВ та ПФ 445,02 грн. Позивачу було рекомендовано сплатити заборгованість та аванс за наступний період в розмірі 514,85 грн. З деталізованої інформації про розрахунок за телекомунікаційні послуги по контракту 3855613 вбачається, що позивач отримував послуги за тарифним пакетом GSM «Супер МТС Новорічний» та за липень 2013 року отримав наступні послуги: Вхідні дзвінки по Україні на суму 2.72 грн. SMS за межі України на суму 1.25 грн. Звіт про доставку SMS на суму 0.35 грн. Мобільний GPRS-Інтернет на суму 421,54 Активація номеру 10.08 грн. На ці послуги були нараховані податкові нарахування, після чого загальна заборгованість становить 445,02 грн. Дослідивши характер відносин, що склались між позивачем та відповідачем, суд доходить висновку, що ці відносини склались у сфері надання телекомунікаційних послуг та регулюються, зокрема, Законом України «Про телекомунікації». Пунктом 4 частини 1 статті 39 ЗУ «Про телекомунікації передбачено» обов'язок оператора надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлено, зокрема, вимогу про визнання нарахування ПАТ «МТС Україна» за надані інтернет послуги у період з 26 по 28 липня 2013 року незаконними. Визначений позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачений ст. 16 ЦК України, а також не встановлений законом або договором, а тому у задоволенні цих вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Разом з цим, суд вважає, що відповідачем не надано жодного підтвердження, що позивач будь яким чином дав свою згоду на отримання послуг мобільного GPRS Інтернету, або будь яких інших послуг за Договором з використанням кредитного ліміту, і в свою чергу, у липні 2013 року отримав телекомунікаційні послуги на підставі договірних відносин в межах встановленого договором кредитного ліміту. Напроти, з дослідженого письмового договору укладеного між сторонами по справі чітко вбачається відсутність кредитного ліміту, що встановлений для позивача як для абонента, та навіть посилання на те, що останньому такий кредитний ліміт встановлено. Доказів внесення змін до договору відповідачем суду не надано. Суд критично ставиться до письмових заперечень відповідача, в яких він посилається на п.7.3 «Умов користування мережами мобільного зв'язку ПрАТ «МТС Україна», стосовно замовлення послуги абонентом шляхом її фактичного використання, оскільки даний пункт не встановлює право відповідача на нарахування заборгованості за послуги надані в межах кредитного ліміту в разі відсутності такої домовленості сторін та самих меж ліміту, встановлених для даного конкретного абонента. Не приймає суд до уваги і п.5.10 "Умов…", що передбачає право відповідача визначати суму кредитного ліміту, оскільки доказів того, що позивач був повідомлений про використання позивачем цим правом та розмір кредиту, як це передбачено п.6.1.5 "Умов…", суду не надані. Таким чином, відповідач не мав права нарахування плати за незамовлені позивачем послуги, виходячи з існуючого між сторонами договору. Зважаючи на наведене, позов в частині зобов'язання відповідача до проведення перерахунку підлягає задоволенню. З відповідача на підставі ст.88 ЦПК України підягає стягненню судовий збір в розмірі 229,4 грн., який був встановлений діючим на момент звернення до суду законодавством. На підставі викладеного,

Outcome: partial