Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Представник АТ «ОТП Банк» звернувся 29 грудня 2018 року до Приморського районного суду міста Одеси із позовом до [PERSON] , в якому просив в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг №CR 15-249/400-2 від 20.11.2015 року у сумі 4 456 263,71 грн. (3 500 000 грн. - заборгованість по кредиту; 392 947,28 грн. - заборгованість по відсоткам; 563 316,44 грн. - заборгованість по штрафним санкціям) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: приміщення підвалу загальною площею 59,4 кв. м., яке розташоване у [ADDRESS] та належить [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на підставі договору дарування від 21.04.2015 року, зареєстровано в реєстру за №451 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В.; квартиру [ADDRESS] та належить [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 25.05.2005 року, яке видано Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» визначивши наступну початкову ціну продажу предмета іпотеки: 788 200 грн. для приміщення підвалу загальною площею 59,4 кв. м., яке розташовано у [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 621913351101, номер запису про право власності - 9427121); 3 797 500 грн. для квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 672025251101, номер запису про право власності - 10270079). Також просив стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства ««ОТП Банк» (01601, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 21685166) судовий збір у сумі 66 843,96 грн. В обґрунтування поданої заяви, представник АТ «ОТП Банк» посилається на те, що 20 листопада 2015 року між ТОВ «Вим трейд» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 39756158) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений договір про надання банківських послуг № СR 15-249/400-2. Банк виконуючи зобов`язання, передбачені Договором кредитної лінії, надав Клієнту Банківську послугу - кредитну лінію (п.п.28.1., 28.2 Кредитного договору). П. 34 Кредитного договору встановлено, що Ліміт зобов`язання - Генеральний ліміт становить 3 500 000,00. Строк виконання зобов`язань, Генеральний строк - до 19 листопада 2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору між Банком та [PERSON] 20.11.2015 року було укладено Договір іпотеки №РL 15-331/400. Пункт 25 Договору іпотеки передбачає, що предметом іпотеки №1 є приміщення підвалу загальною площею 59,4 кв. м., яке розташоване у [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування від 21.04.2015 року (зареєстровано в реєстру за №451 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В.). Відповідно до Висновку вартості об`єкта оцінки ПП «Вітал-профі» №16- 06/2015/02 від 16.06.2015 року ринкова вартість предмету іпотеки складає 788 200 грн. Предметом іпотеки № 2 [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 25.05.2005 року (видано Виконавчим комітетом Одеської міської ради). Відповідно до Висновку вартості об`єкта оцінки ПП «Вітал-профі» №16-06/2015 від 16.06.2015 року ринкова вартість предмету іпотеки складає 3 797 500 грн. Позичальник та Іпотекодавець порушили умови Кредитного договору, Договору іпотеки та не сплатили належні до сплати суми, а тому станом на 22.10.2018 р. заборгованість по Кредитній лінії складає 3 500 000 грн., заборгованість по відсоткам становить 392 947,28 грн. та заборгованість по штрафним санкціям - 563 316,44 грн., і загальна сума заборгованості складає 4 456 263,71 грн. Ухвалою від 04 січня 2019 року відкрито провадження у справі та встановлено порядок загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05 червня 2019 року [PERSON] , який представляє інтереси позивача акціонерного товариства «ОТП Банк» звернувся до суду з клопотанням про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника. Не заперечують проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. 18 липня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач до судового засідання не з`явилась, сповіщена про дату, час і місце слухання справи належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надала. Судом справа розглянута за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів в заочному порядку відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та докази надані учасниками справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ «Вим трейд» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 39756158) був укладений договір про надання банківських послуг (надалі Договір, Кредитний договір, під яким розуміється «Договір кредитної лінії») № СR 15-249/400-2 (а.с. 10-26, 35). У відповідності до п. 10 Договору кредитної лінії Банк зобов`язався надати Банківську послугу Клієнту відповідно до положень Кредитного договору. П. 34 Кредитного договору встановлено, що Ліміт зобов`язання - Генеральний ліміт становить 3 500 000,00 UAH. Строк виконання зобов`язань, Генеральний строк - до 19 листопада 2018 року. Банк виконав зобов`язання, передбачені Договором, і надав клієнту Банківську послугу - кредитну лінію (п.п.28.1., 28.2 Кредитного договору), що підтверджується меморіальними ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 92-95). Генеральний строк - максимально допустимий (дозволений) строк (термін) правовідносин Сторін згідно з Договором при умові (обставині) відсутності Випадку невиконання умов Договору. Кредитна лінія - кредит на поновлювальній (повторне / неодноразове отримання) основі (ст. 1 Договору). Пунктом 7 Кредитного договору передбачено, що Банк здійснює надання кожної Банківської послуги Клієнту відповідно до Заяви про надання Банківської послуги, яка кожного разу надається Клієнтом Банку в письмовому вигляді. Після отримання будь-яка Заява про надання Банківської послуги розглядається Банком, і, якщо Банк погодився її виконати, вона має бути виконана згідно з умовами, зазначеними в такій Заяві про надання Банківської послуги. Водночас, згідно п. 12 Кредитного договору Клієнт зобов`язаний належним чином (без будь-яких порушень) виконувати Боргові зобов`язання у відповідності до положень Договору. Згідно п. 6 Кредитного договору встановлено, що Банк здійснює надання Банківських послуг за плату, що має сплачуватися Клієнтом Банку в порядку та на умовах Договору виключно в безготівковій формі. Залежно від виду Банківської послуги видами плат можуть бути проценти та/або комісійна винагорода. Розмір плати визначається Сторонами в Договорі та/або Заяві про надання Банківської послуги відносно кожної з Банківських послуг, надання якої було письмово погоджене між Сторонами. Незважаючи на інші положення Договору, Клієнт, за умови попереднього погодження з Банком, має право зазначати у Заяві про надання Банківської послуги будь-який, із встановлених у Договорі, Стандартний розмір плати. Залежно від Банківської послуги проценти можуть розраховуватися від розміру Боргових зобов`язань, їх частини або будь-якої іншої суми, що погоджена Сторонами та/або відома Сторонам, оскільки є загальнодоступною (загальновідомою). Залежно від валюти Банківської послуги База нарахування є наступною: для Банківських послуг, виражених у доларах США та/або євро, - База нарахування становить 560 днів; для Банківських послуг, виражених у гривнях, - База нарахування становить 365 днів. Розрахунок та нарахування процентів здійснюється на щоденній основі. Проценти щодо такої банківської послуги як Кредит та/або Кредитна лінія, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється Клієнтом вчасно, без будь-яких порушень, нараховані станом на День нарахування процентів, повинні сплачуватися Клієнтом Банку протягом 1 (першого) банківського дня наступного за таки Днем нарахування процентів. При цьому дата здійснення платежу щодо сплати процентів припадає на не Банківський день, Платіж здійснюється в 1 (перший) Банківський день, наступний за таким Банківським днем, з урахування процентів, нарахованих станом на дату здійснення такого Платежу. Проценти щодо такої Банківської послуги як Овердрафт, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється Клієнтом вчасно, без будь-яких порушень, мають сплачуватися Клієнтом Банку щомісячно протягом останнього Банківського дня поточного місяця, в якому Клієнт користувався такою Банківською послугою як Овердрафт, з урахуванням процентів, нарахованих станом на останній календарний день поточного місяця. В забезпечення виконання зобов`язань по вказаному Договору, 20.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір №РL 15-331/400 (а.с. 110-136). Пунктом 25 Іпотечного договору передбачено, що предметом іпотеки № 1 є приміщення підвалу загальною площею 59,4 кв. м., яке розташоване у [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування від 21.04.2015 року (зареєстровано в реєстру за №451 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В.). Предметом іпотеки № 2 [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 25.05.2005 року (виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради). При цьому, відповідно до Висновку вартості об`єкта оцінки ПП «Вітал-профі» №16- 06/2015/02 від 16.06.2015 року ринкова вартість предмету іпотеки 1 складає 788 200 грн. Відповідно до Висновку вартості об`єкта оцінки ПП «Вітал-профі» №16-06/2015 від 16.06.2015 року ринкова вартість предмету іпотеки 2 складає 3 797 500 грн. (а.с. 138-139). 21 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ «Вим трейд» було укладено Договір про зміну 1 до Договору про надання банківських послуг № СR 15-249/400-2 від 20.11.2015 року, яким вносились зміни до пунктів 12, 28, 30, 33, 33, 34, щодо кредитної лінії, розміру процентної ставки, перелік зобов`язань клієнта й інших домовленостей (а.с. 55-70). 17 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ «Вим трейд» було укладено Договір про зміну 1 до Договору про надання банківських послуг № СR 15-249/400-2 від 20.11.2015 року, яким вносились зміни до пунктів 8, 30, щодо дати чинності ліміту Банківської послуги (а.с. 72-79). Проте, позичальник порушив умови Кредитного договору та не сплатив належні до сплати суми, відсотків та штрафні санкції за Банківською послугою - Кредитна лінія та станом на 22.10.2018 року виникла заборгованість: по Кредитній лінії - 3 500 000 грн., заборгованість по відсоткам становить 392 947,28 грн. та заборгованість по штрафним санкціям 563 316,44 грн., загальна сума заборгованості складає 4 456 263,71 грн. У зв`язку з непогашення позичальником заборгованості 30.05.2018 року ПАТ«ОТП Банк» на адресу ТОВ «Вим -Трейд» направлено досудову вимогу, в якій, на підставі п. 9 Кредитного договору, вимагав від ТОВ «ВИМ - ТРЕЙД» погасити заборгованість по кредитній лінії за Кредитним договором у повному обсязі протягом 7 (семи) Банківських днів з дня пред`явлення Банком цієї вимоги в загальному розмірі станом на 21.05.18 р. (включно) 3 660 217,35 гривень яка складається з: 3500 00 гривень - сума заборгованості по тілу кредиту; 98 343,18 гривень - сума заборгованості по відсоткам за користування Кредитом; 61 874,17 гривень - сума заборгованості по пені та нагадало, що у випадку невиконання Боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк має право стягнути з Боржника в примусовому порядку, окрім суми заборгованості за Кредитним договором, суми всіх збитків завданих Банку через неналежне виконання умов Кредитного договору (а.с. 80). В свою чергу, за твердженням позивача, 04.07.2018 року Банк на адресу Іпотекодавця направив Повідомлення про порушення з вимогою погасити всю заборгованість за Кредитним договором у триденний строк з моменту направлення Банком цієї вимоги. Таким чином, в порушення умов Кредитного договору, Іпотечного договору та вимог чинного законодавства України, станом на дату звернення до суду 29.12.2018 року, відповідач не здійснив погашення всієї суми заборгованості у встановлені строки, яка наразі складає 4 456 263,71 грн., що також підтверджується розрахунком заборгованості по Кредитному договору, виписками по рахункам Позичальника за весь період прострочення (а.с. 81-91). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, кодексів, законів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк. Згідно з п. 15 Іпотечного договору звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється в порядку, встановленому законом України. Положеннями частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України, згідно якої, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» кредитор (іпотекодержатель, заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (іпотекодавець, заставодавець) забезпеченого заставою (іпотекою) зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Частина 1 статті 589 ЦК України передбачає, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» та ст. 20 Закону України «Про заставу», у разі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов`язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (застави). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до п. 11 Іпотечного договору банк вправі за своїм вибором звернути стягнення як на будь-яку частину Предмета іпотеки, так і на весь Предмет іпотеки. Якщо Банк зверне стягнення на частину Предмета іпотеки, Банк зберігає право на звернення стягнення на інші частини Предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку». У відповідності до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Отже, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 39, ст. 41 ЗУ "Про іпотеку", ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за рішенням суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. На розгляді Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) перебувала справа №235/3619/15-ц за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставою для касаційного оскарження боржником рішень суду першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову було не зазначення судами при ухваленні рішень початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації у грошовому вираженні. Велика Палата за результатом розгляду вищевказаної справи у постанові від 21.03.2018 року, не спростовуючи попередніх правових висновків ВСУ про те, що встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку», звернула увагу, що відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. З урахуванням наведеного Велика Палата дійшла висновку про те, що у спорах про звернення стягнення на предмет іпотеки лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Відтак, виходячи з вищевказаної правової позиції Великої Палати можна стверджувати, що іпотекодавець має право вибору при формулюванні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Тобто, у прохальній частині позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації може зазначатись як у грошовому вираженні (яке, у свою чергу, визначається на підставі звіту про оцінку предмета іпотеки), так і з використанням формулювань на зразок «…з початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій» (при виборі способу реалізації шляхом проведення прилюдних торгів) чи «…з початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (при виборі способу реалізації шляхом продажу будь-якій особі-покупцеві, в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»). За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог банку та задовольняє їх повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved