Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання в солідарному порядку. Позовні вимоги мотивує тим, що квартира відповідачів розташована в багатоквартирному будинку, який оснащений центральним опаленням, відповідачі користуються послугами з теплопостачання, але не здійснюють оплату отриманої теплової енергії, в результаті чого виникла заборгованість. Просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за період з жовтня 2011 року по жовтень 2013 року в сумі 3408,20 грн., а також просить стягнути солідарно три відсотки річних від простроченої суми - 247,86 грн., а також стягнути сплачений судовий збір. В судовому засіданні представник позивача - Григор»єва І.О. підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що відповідачі є користувачами квартири [ADDRESS], зареєстровані та мешкають в ній. Позивач є виробником та транспортувальником теплової енергії, його відносини з населенням регламентують «Правила надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджені Постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Особистий рахунок відкритий на квартиру відповідачів, за період з жовтня 2011 року по жовтень 2013 року заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням перерахунків та оплати складає 3408,20 грн. Не заперечуючи проти відсутності письмового договору між ВО «Харцизьктепломережа» та відповідачами зазначає, що між ними склались фактичні договірні відносини, оскільки ВО «Харцизьктепломережа» постачає тепло на багатоквартирний будинок, в якому знаходиться квартира відповідачів та яка має централізоване опалення. Даних про те, що відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі - у позивача немає, як основний наймач він із будь-якими заявами щодо не нарахування або перерахунок оплати за теплопостачання не звертався. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнавав та пояснював, що він є основним наймачем квартири [ADDRESS], зареєстрований за вказаною адресою, але не мешкає за вказаною адресою з 1988 року. Таким чином він не користується послугами позивача. На теперішній час в вищезазначеній квартирі мешкає його син - відповідач [PERSON], який користується усією квартирою. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечуючи проти позовних вимог пояснив, що фактично відповідач [PERSON] в спірній квартирі постійно не мешкає з 1988 року, фактично послугами позивача не користується, договірних відносин між сторонами не існує, але він є основним наймачем квартири. В зв'язку з цим з відповідача [PERSON] можливо стягнути суму заборгованості за теплопостачання, яка відповідає площі кімнати 13,88 кв.м., в якій відповідач зберігає свої речі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що в спірній квартирі [ADDRESS], зареєстровані він та його батько - відповідач [PERSON], який є основним наймачем вказаної квартири. Квартира двокімнатна, в одній кімнаті мешкає він, а інша кімната закрита та там знаходяться речі його батька - [PERSON] Батько має ключі від квартири, в буд-який час має можливість відвідати помешкання, зберігає в кімнаті свої речі, але фактично жити в квартирі не бажає, оскільки між ними склались неприязливі відносини. Він перешкод в користуванні квартирою [PERSON] не чинить, але останній бажає жити в квартирі один, через що у них виникають суперечки с приводу помешкання. Вважає, що заборгованість повинна бути стягнута в солідарному порядку. Заслухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS], зареєстрований в ній, що сторонами не оспорюється та підтверджується ордером на вселення №2944 від 29 грудня 1969 року (а.с.52), довідкою Харцизького управління ЖКГ №785 від 06.06.1972р. (а.с.42), адресною довідкою Харцизького МВ УГ ДМС України в Донецькій області (а.с. 13). Відповідач [PERSON] також зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.13,45). ВО «Харцизьктепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго», як виробник теплової енергії, надає послуги населенню, відповідно до Положення «Про виробничу одиницю обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" «Харцизьктепломережа» від 2005р. (а.с.26-29), метою діяльності якого на підставі п.4.1 Статуту ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 08.12.2006р. за № 597 (нова редакція) - є виробництво та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та пари споживачам, у порядку, встановленому законодавством (а.с. 24-25). Опалювальний період складає 7 місяців - з жовтня по квітень місяць. Як вбачається з особового рахунку [NUMBER], відкритим за об'єктом споживання - за квартирою [ADDRESS], за послуги теплопостачання числиться заборгованість у розмірі 3408,20 грн., яка утворилася за період з жовтня 2011 року по 1 листопада 2013 року (а.с.7-8, 61). Розмір вказаної заборгованості відповідачами в судовому засіданні не оспорюється. Судом також встановлено, що 05.12.2012р. Харцизьким міським судом Донецької області був виданий судовий наказ № 2н/0550/1931/2012 про стягнення з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь позивача заборгованості по оплаті за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 1614,81 грн. Ухвалою Харцизького міського суду від 17.01.2013р. судовий наказ № 2н/0550/1931/2012 від 05.12.2012р. скасований за заявою [PERSON] (а.с.5). Згідно інформації наданої УПФУ в м.Харцизьку від 11.03.2014р. №2722/06 відрахування з пенсії [PERSON] на користь позивача за 2012 рік та по теперішній час не проводились. Відповідно до наданої копії довідки ТОВ «Харцизька житлово-будівельна компанія» б/н від 24.01.2014 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, зареєстрований: [ADDRESS] (а.с.43). Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. (далі - Правила). Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до частини 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Зокрема, обов'язком споживача також є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовки та укладання зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання. Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із п.6 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. В порушення вищевказаних норм діючого законодавства відповідачі неналежним чином виконували свої зобов'язання за фактично існуючим договором теплопостачання, зокрема, не належним чином здійснювали оплату за фактично надані позивачем послуги з централізованого опалення квартири, що в судовому засіданні фактично не оспорювалось відповідачами, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що позивач має право вимагати і обґрунтовано вимагає в судовому порядку сплату заборгованості за поставлену теплову енергію. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність нарахування позивачем на суму заборгованості трьох процентів річних. Доводи представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] в письмових запереченнях на позов щодо відсутності обов'язку відповідача [PERSON] оплачувати надані послуги з теплопостачання в зв'язку з відсутністю договору між сторонами та не звернення позивача з цих підстав до нього - безпідставні та необґрунтовані, оскільки відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. На підставі ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за фактично надані послуги по теплопостачанню. Також суд не приймає доводи представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] лише суми по оплаті за теплопостачання, яка припадає на площу кімнати 13,88 кв.м., оскільки порядок користування спірною квартирою між її користувачами - відповідачами по справі не визначався, такі доводи є необґрунтованими та безпідставними. Доводи відповідача [PERSON] та його представника щодо відсутності його обов'язку оплачувати послуги через його не проживання в квартирі, яка є об'єктом споживання теплової енергії, суд не приймає, оскільки відповідач [PERSON] є основним наймачем квартири, зареєстрований за зазначеною адресою та зобов'язаний сплачувати за комунальні послуги. Доказів щодо втрати ним права користування квартирою або сплати за користування їм послуг за іншою адресою, а також щодо звернень до позивача з заявами про не проживання в квартирі, заявами щодо не нарахування або перерахунок плати за теплопостачання через його відсутність за місцем мешкання, суду не надано. При цьому, відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 р. місце проживання та місце перебування, в тому числі і тимчасове повинно бути зареєстроване належним чином. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з централізованого опалення спірної квартири, який відповідає встановленому законодавством порядку і затвердженим тарифам, а також розрахунок 3% річних, які відповідачами не оспорювалися. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2011 року по 01 листопада 2013 року в сумі 3408,20 грн. та за таких обставин і сума трьох відсотків річних за той же період - 247,86 грн. Щодо стягнення з обох відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності з пунктом 9 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди 1 та 2 груп, законні представники дітей-інвалідів, недієздатних інвалідів 1 та 2 груп. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії Л-76 № 148344 від 14.03.1978р. (а.с.41) та у відповідності до п.п. 9 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Повний текст рішення виготовлено 17 березня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved