Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], звернулись 01.11.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що в 2002 році вони уклали шлюб, та за спільні кошти придбали у [PERSON] житловий будинок за адресою вул. [PERSON] б. 9 в селі Куяльник Подільського (колишня назва Котовського), який належав йому згідно погосподарської книги. В 2003 році вони зробили ремонт та фактично почали проживати в будинку. За період свого проживання вони зробили в будинку ремонт, перекрили кришу, влаштували подвіря. В тому же році вони звернулись в сільську раду, та вирішили що вони є повноцінними власниками будинку та більше нічого не потрібно. Але в цьому році вони вирішили зареєструвати своє та дітей місце проживання з будинку та дізнались, що необхідно оформити документи на своє імя. Вони звернулись в КП «Інвентаризатор» де виготовили технічний паспорт та пояснили, що їм необхідно звернутися до суду, оскільки іншої можливості оформити будинок не має. Колишній власник будинку [PERSON] помер 10 листопада 2005 року, його дружина [PERSON] не заперечує продаж будинку. Але оформлювати будинок спочатку на себе, а потім на них відмовляється оскільки тяжке матеріальне становище, та купівля-продаж відбулась ще в 2002 році, а якщо посвідчувати угоду на цей час вона втратить субсидії, та не зможе довести в податковій, що вона не отримувала в 2017 році дохід, а нотаріус в договорі купівлі- продажу не зможе вказати, що вони придбали будинок 15 років тому. Дана обставина змусила звернутися їх до суду. Позивачі просили суд визнати за ними, [PERSON], ІПН [NUMBER], та [PERSON], ІПН [NUMBER], в порядку набувальної давності, право приватної власності на житловий будинок позначений в плані літ. «А», загальною площею 88,4 кв. м., житловою площею 54,6 кв. м., господарськими спорудами та будівлями: погріб під часткою будівлі літ. «а1», літній душ літ. «Д», убиральня літ. «Т», ганок літ. «а», вимощення І, колодязь питний II, що розташований у с. Куяльник, Подільського району Одеської області, вул. Богдана Хмельницького б. 9. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та підтвердила викладені позивачами обставини справи. Вислухавши сторони, покази свідків та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім відсутності заперечень з боку відповідача стосовно обставин цієї справи, зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Як вбачається з копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовлений 09.10.2017 року КП «Інвентаризатор» на імя [PERSON] та [PERSON] в натурі є: житловий будинок літ. «А», загальною площею 88,4 кв. м., житловою площею 54,6 кв. м., господарськими спорудами та будівлями: погріб під часткою будівлі літ. «а1», літній душ літ. «Д», убиральня літ. «Т», ганок літ. «а», вимощення І, колодязь питний II, що розташований у с. Куяльник, Подільського району Одеської області, вул. Богдана Хмельницького б. 9. Вартість цього становить 195275,00 грн. Факт правомірного заволодіння позивачами спірним житловим будинком підтверджується: довідкою виконкому Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №797 від 26.09.2011 року, згідно якої [PERSON] придбав будинок у [PERSON] та документи перебувають у стадії оформлення; довідкою виконкому Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №862 від 11.09.2013 року, згідно якої [PERSON] проживає у [INFO]; копією витягу з рішення «Про заяви громадян про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» №194-VІІ від 23.10.2017 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1200 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Богдана Хмельницького, 9; копіями квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг. Допитані судом свідки у справі з боку позивачів [PERSON] та [PERSON] свідчили, що їм відомо, що в 2002 році позивачі купили вказаний будинок, переселись в нього та з того часу і до нині проживають у ньому та утримують його і прибудинкову земельну ділянку у належному стані. Ніхто до них претензій з приводу цього будинку не заявляє. 10 листопада 2005 року у віці 47 років у м. Котовську Одеської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №041003 від 12.11.2005 року. Його спадкоємицею першої черги за законом є дружина - [PERSON], яка не заперечує проти позовних вимог та не претендує на спірний будинок. Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, враховуючи те, що позивачі добросовісно заволоділи чужим майном і понад 10 років продовжують відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Богдана Хмельницького, 9, суд вважає за можливе визнати за ними право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved