Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме: визнати за нею право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , в порядку поділу майна подружжя. Крім того позивачка просила стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 5000,00 грн. Свої вимоги мотивує наступним. 16.11.2002 р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народилося дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2018 року сторони вже не проживали разом, оскільки Відповідач зібравши всі свої речі виїхав у невідомому напрямку і нічого сім`ї про себе не повідомляв, через що Позивачці доводилось самостійно виховувати двох дітей. За період перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти від сімейного бюджету було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Квартира Придбана на ім`я відповідача за договором купівлі - продажу від 26.01.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Георгієвою О.Г., зареєстрованому в реєстрі за №82. Оскільки Відповідач ігнорує будь-які контакти з Позивачкою, не цікавлячись при цьому долею своїх дітей, та добровільно поділити майно, набуте у шлюбі не бажає, то є підстави для звернення до суду для поділу спільного сумісного майна подружжя після розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У зв`язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. Копією свідоцтва про одруження підтверджується, що позивачка та відповідач 16 листопада 2002 року одружились. (а.с. 9) У шлюбі в сторін народилися дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ,місце проживання: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, 16 листопада 2002 року (актовий запис № 1225) - розірвано. (а.с. 11) Договором купівлі - продажу квартири від двадцять шостого січня дві тисячі сьомого року підтверджується, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру за [ADDRESS] . Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.09.2019 року, власником квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, 82, 26.01.2007 року. У відповідності до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - поділ спільного майна подружжя" здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та ст.372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 30 вказаної постанови передбачено, що рівність прав кожного з подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної власності передбачено ч.1 ст.63, ч1. ст.65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки квартира, придбана сторонами у період шлюбу, то вона є їх спільною сумісною власністю, відповідно до ст.60 СК України та ст.368 ЦК України. На даний час є необхідність розділити між ними спірну квартиру відповідно до рівності часток кожного, що відповідає вимогам ст.70,71 СК України, ст.372 ЦК України. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до положень ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Жодної іншої домовленості між сторонами не було, шлюбний договір між ними не укладався. Таким чином, квартира [ADDRESS] ,в силу ст.ст 60,61, 69-71 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, а тому право на нього має кожне з подружжя в рівних частках. За таких обставин суд приходить до переконання, що нерухоме майно, яке сторони придбали під час шлюбу слід розділити в натурі. Необхідно зазначити, що право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об`єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов`язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними. Таким чином, дослідивши всі надані докази, суд дійшов висновку, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя, і воно підлягає розподілу в рівних частках - по 1/2 його частині. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Крім того з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею витрати на оплату правової допомоги адвоката в сумі 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № б/н від 29.01.2019 року. На підставі ст.ст.60,70,71 СК України, ст. 372 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",

Outcome: approved