Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивачка 16.06.2020 звернулась до суду із вказаним вище позовом, в якому просила визнати відповідача батьком її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , зобов`язати відділ ДРАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини №6 від 22.03.2017: в графі «батько» внести відомості про батька - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, в графі «відомості про дитину» змінити по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », а інші відомості залишити без змін; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що у лютому 2016 року вона познайомилась з відповідачем [PERSON] , який на той час був військовослужбовцем Національної Гвардії України за контрактом, та перебував в зоні проведення антитерористичної операції на території с.Врубівка Попаснянського району Луганської області. При цьому, на той час позивачка постійно мешкала в квартирі [ADDRESS] , а відповідач постійно приходив до неї, освідчуюсь у коханні, провяляючи до неї увагу та турботу, постійно залишався у неї на ніч. В квітні 2016 року відповідач звільнився зі служби та переїхав до неї в м.Попасна, де вони стали мешкати разом як сім`я за вищезазначеною адресою, маючи взаємні права та обов`язки. Вони з відповідачем планували створити сім`ю, у зв`язку з чим відповідач намагався працевлаштуватися в Попаснянський відділ поліції, куди особисто подавав відповідні документи. Наприкінці червня 2016 року вона завагітніла від відповідача, при цьому відповідач був обізнаний щодо її вагітності та не зеперечував проти того, щоб вона народила дитину від нього. 12 липня 2016 року відповідач повідомив їй про свій намір повернутися до лав Збройних сил України, шляхом укладання відповідного строкового контракту з однією з військових частин, що базувалась у м.Маріуполь Донецької області, після чого їх стосунки фактично припинились. [INFO] вона народила дочку [PERSON] , якій за вказівкою матері було присвоєно прізвище " [PERSON] " та по-батькові " [PERSON] ". При цьому у зв`язку з тим, що на момент народження дитини вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який в свою чергу, своєчасно не надав письмової згоди на реєстрацію його батьком дитини, запис про батька дитини в актовому записі про народження був проведений зі слів позивачки, відповідно до вимог ст.135 Сімейного кодексу України. Протягом наступних років вона намагалась встановити з відповідачем контакт з приводу його участі у вихованні та матеріальному утриманні їх спільної малолітньої дочки [PERSON] , але відповідач ухиляється від будь-якого спілкування як з нею, так і з малолітньою донькою, фактично не визнаючи себе біологічним батьком малолітньої дитини. На даний момент відповідач не надає їй жодної матеріальної підтримки, тому вона змушена звернутися з цим позовом до суду. 03.07.2020, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.08.2020, яке відкладено на 18.09.2020, 23.10.2020 через відсутність даних про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце підготовчого судового засідання. Ухвалою від 23 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 15 січня 2021 року, який відкладено на 02.06.2021, 27.07.2021. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, пояснила, що [PERSON] відмовився подати заяву про реєстрацію дитини, бо був у лікарні, потім обіцяв, але цього так і не зробив. Позивачка пояснила, що познайомилась з відповідачем у лютому 2016 року, вона працювала у смт. Комишуваха Попаснянського району, відповідач служив у смт. Врубіці. Вони почали спілкуватися. У квітні 2016 року, коли відповідач демобілізувався, вони почали жити разом по [ADDRESS] , де вона знімала квартиру. Вони вели спільне господарство, купували скутер, побутову техніку, збиралися купити будинок. Їх батьки збирались допомогти їм. У травні 2016 року вони разом їздили у м. Вовчанськ до його батьків у гості, її прийняли привітно, вона спілкувалась із сином [PERSON] від першого шлюбу. Вони разом з відповідачем збирали документи на роботу в поліцію. У червні вона вже була вагітна, був гострий токсікоз. Він знав, що вона вагітна, став збиратися на службу до ЗСУ, вона та його батьки були проти. 11.07.2017 відповідач учинив конфлікт, сказав, що не хоче мешкати з нею, що буде служити, зібрав речі і 12.07.2016 поїхав у військкомат. З того часу спілкування припинилось. Коли дитина народилась, він не виходив на зв`язок. Після виписки з лікарні він виявив бажання подати заяву про батьківство, сказав, що приїде в м.Попасна. Через декілька днів відмовився. В 2019 році відповідач приїхав до м.Попасна, хотів побачити доньку, але він був в стані наркотичного сп`яніння. Вона викликала поліцію, бо поводив себе негідно. З нею підтримували родинні зв`язки сестра відповідача, дідусь і бабуся, але спілкування перервали. Спілкування з ним звелось до образ, скарг, погроз. Ймовірний термін зачаття дитини - червень 2016 року. Дитина народилась [INFO] наприкінці 39 тижня, початку 40 тижня вагітності. Стосунків з іншими чоловіками не мала. Представник позивачки адвокат Закопайло В.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, заяв по суті від відповідача до суду не надходило, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує ( а.с.94). Вислухавши пояснення позивачки тта її представника, покази свідків, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] у смт.Комишуваха Попаснянського району Луганської області, про що 22 березня 2017 року складено відповідний актовий запис № 6, Виконкомом Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області, в графі батько зазначено [PERSON] , мати [PERSON] ( а.с.13). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00021377922, актовий запис №6 про народження [PERSON] , [INFO] , складений 22.03.2017 Виконавчим комітетом Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області. Реєстрація народження проводилась згідно ч.1 ст.135 СК України, на підставі заяви матері, відповідно відомості про батька вказано за вказівкою матері ( а.с.14). Згідно виписного епікризу із індивідуальної карти вагітної №75 [PERSON] знаходилась на обліку в жіночій консультації Попаснянської ЦРЛ з 19.08.2016 з діагнозом вагітність І. Стала на облік у 10-11 тижнів, остання менструація з 10.06.2016 поо 15.06.2021. Пологи термінові, нормльні [INFO]. Вага дитини 4180, зріст 51 см. (а.с.72). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] , підтримує з нею та її матір`ю товариські стосунки. Підтверджує, що [PERSON] мешкав разом з [PERSON] . Вони познайомились, коли він служив у Врубовці. Позивачка жила на квартирі, вони почали зустрічатися, стали жити разом. Він хотів працювати у поліції, але не було прийому. Потім вони їздили до його батьків. Його батьки добре зустріли [PERSON] , купили їй браслет, сукню. Потім з роботою не вийшло. Вони збирались будинок купити. Стосунки у них були хороші. [PERSON] завагітніла, він пішов в АТО, бо грошей не було, [PERSON] була проти. Вагітність була тяжкою. Підтверджує, що батько дитини [PERSON] , бо вони жили однією сім`єю як подружжя, у позивачки інших чоловіків не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її подруга. [PERSON] вона знає з дитинства. У лютому 2016 року вони їхали з позивачкою в м.Попасну з смт. Комишуваха, де разом працювали. Автобуса не було і вони зловили машину, познайомились з водієм, яким виявився [PERSON] . Потім [PERSON] розповіла, що він знайшов її у соцмережах, ініціював зустріч. Вони зустрічались, почали жити разом, у квітні 2016 [PERSON] завагітніла від нього і втратила дитину. У нього були серйозні наміри, вони обговорювали подальше спільне життя, весілля. Це свідку відомо особисто з його слів. [PERSON] знімала квартиру у м.Попасна, де вони жили однією сім`єю як пожружжя. Придбали разом побутову техніку. Коли [PERSON] втратила дитину, він був пригнічений, бо хотів сім`ю. Близько до літа 2016 він збирався у ЗСУ за контрактом, [PERSON] якраз завагітніла. У них виникла сварка, бо вона хотіла, щоб він залишився, але [PERSON] пішов служити, а [PERSON] залишилась вагітна вдома. [PERSON] і [PERSON] жили разом з березня до літа, коли він пішов служити. [PERSON] з іншими чоловіками не зустрічалась. Підтверджує, що батьком дитини є [PERSON] . Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини ( ст.128 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. З наведеного вбачається, що Сімейний кодекс України не визначає будь-яких особливостей щодо предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved