Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з\~позовом,\~в якому\~вказав,\~що між\~ПАТ "УкрСибБанк"\~та відповідачем [PERSON] , (далі відпоаідач-1) 03.11.2006 року було укладено кредитний договір № 11066014000, з додатковою угодою № 1 від 20.03.2009 року. Відповідачеві надано кредит в розмірі 10 000,00 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача-1. З метою забезпечення повернення кредиту ПАТ «УкрСибБанк» прийняті: - порука [PERSON] (далі відповідач-2) згідно договору поруки № 54044 від 03.11.2006 року; - порука [PERSON] (далі відповідач-3) згідно договору поруки № 54045 від 03.11.2006 року; - порука [PERSON] (далі відповідач-4) згідно договору поруки № 54046 від 03.11.2006 року, за умовами яких вони добровільно взяли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] . Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач, [PERSON] , заперечувала проти задоволення позову зазначивши, що банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості з 25.07.2014 року ) пред`явити вимоги до поручителя. Крім того зазначила, що Позивачем при поданні позовної заяви не надано жодного належного доказу до матеріалів справи, що останнім була направлена вимого до поручителя в межах встановленого строку. Просила застосувати строк позовної давності. Представник відповідача,\~ [PERSON] ,\~заперечувала проти\~задоволення позову\~зазначивши,\~що [PERSON] , (боржник) з 25.07.2014 року не виконував умови кредитного договору щодо погашення чергового платежу за кредитним договором та позивач мав би пред`явити вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу. Закінчення строку, установленого договором поруки, як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлено, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не заявив вимоги до поручителя. Просила застосувати строк позовної давності. Зібраними у справі доказами, судом встановлено, що між ПАТ "УкрСибБанк" та відповідачем [PERSON] , 03.11.2006 року було укладено кредитний договір № 11066014000, з додатковою угодою № 1 від 20.03.2009 року, за умовами якого відповідачеві надано кредит в розмірі 10 000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі, що встановлені договором. З метою забезпечення повернення кредиту 03.11.2006 року між ПАТ «УкрСибБанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , укладено договори поруки № 54044, 54045, 54046, за умовами яких вони добровільно взяли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] . У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання за вказаним договором, станом на 29.02.2016 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 2971,92 доларів США, що станом на 29.02.2016 року еквівалентно 80403,48 грн., яка складається з наступного: 2373 доларів США - заборгованість за кредитом, 598 доларів США - заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року, 23 грудня 2015 року, 19 жовтня 2016 року викладені висновки щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором слід пред`являти в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, якщо умовами договору передбачається погашення кредиту періодичними платежами, або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо погашення кредиту передбачається одноразовим платежем. Закінчення строку, установленого договором поруки, як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлено, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не заявив вимоги до поручителя. Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). За змістом частини четвертої стаття 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Порука це строкове зобов`язання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу. Згідно ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст. 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. В судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2006 року почався період безперервного користування Відповідачем [PERSON] кредитними коштами, оскільки саме з цієї дати обліковується перша сума за кредитом, а тому 25.07.2014 року несплачена заборгованість вважається простроченою. Таким чином, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом. Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості з 25.07.2014 року) пред`явити вимоги до поручителя, але матеріали справи не містять такої вимоги та позивачем вона суду надана не була. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до вище наведеного позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання штраф, процентна складова за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-116 цс 13 від 6 листопада 2013 року. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Таким чином, суд, оцінивши представлені докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню в зв`язку із пропуском позивачем строку звернення з позовом. Частиною 1 ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: dismissed