Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] права та обов`язки забудовника житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з правом введення житлового будинку в експлуатацію та реєстрацією права власності вказаного будинку на її ім`я. Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що [INFO] у м. Ходорів Жидачівського району Львівської області помер її батько [PERSON] , який на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок, господарські будівлі і споруди по [ADDRESS] , будівництво яких спадкодавцем було розпочато у 1991 році відповідно до передбачених на той час дозвільних документів, яке на момент його смерті було завершено. Однак вказаний житловий будинок не був зданий в експлуатацію та спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на вказаний житловий будинок. Як спадкоємець першої черги за законом, [PERSON] є особою, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент смерті. Окрім неї, спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] є відповідачі у справі: її мати та відповідно дружина спадкодавця - [PERSON] та її брат та відповідно син спадкодавця - [PERSON] , які відмовляються від належних їм часток у спадковому майні після смерті спадкодавця [PERSON] на її користь. Для оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулась до нотаріуса, однак нотаріус відмовив у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою від 24.11.2017 провадження у справі відкрито. Справу призначено до судового розгляду на 06.12.2017. Ухвалою від 06.12.2017 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 20.12.2017. Ухвалою від 20.12.2017 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 11.01.2018. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.08.2018 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено суддю Коліщук З.М. 18.06.2019 у зв`язку з перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті по іншій справі справу знято з розгляду. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.08.2020 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено суддю Равлінка Р.Г. Ухвалою суду 20.08.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 22.09.2020. Ухвалою від 22.09.2020 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 18.12.2020. Ухвалою від 18.12.2020 у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 02.04.2021. Розгляд справи по суті відбувся 02.04.2021 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явивилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву про уточнення позовних вимог підтримує в повному обсязі. Відповідачка, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явивилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явивився, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ухвали Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 19.06.1992 «Про надання у довічне успадковування земельної ділянки для індивідуального будівництва в [ADDRESS] гр. [PERSON] », будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, пояснювальної записки до проекту забудови земельної ділянки, акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель [PERSON] здійснювалося будівництво індивідуального житлового будинку во [ADDRESS] . /а.с. 14-20/ Згідно із технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] вказаний будинок 1991 року забудови, загальна площа будинку становить 90,3 кв.м./а.с.21-23/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, [INFO] , у віці 64 роки, помер [PERSON] , про що 02.07.2016 зроблено відповідний актовий запис № 140. /а.с.5 /. Згідно довідки Ходорівської міської ради від 26.08.2016 № 4184 [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним були зареєстровані: дружина - [PERSON] , донька [PERSON] , внук [PERSON] . Заповіт в міськвиконкомі не посвідчувався./а.с.6/. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Юнашківською сільською радою Рогатинського райбюро ЗАГС 27.07.1974 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] »./а.с.9/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Юнашківською сільською радою Рогатинського району 21.10.1981 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] /а.с.4/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Юнашківською сільською радою Рогатинського райбюро ЗАГС 16.01.1976 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] /а.с.12/. Постановою приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. від 11.01.2017 № 1 про відмову у вчинення нотаріальної дії [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок./а.с.24/ Згідно із заявою від 12.01.2017, яка посвідчена приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Н.С., [PERSON] на частку в спадковому майні після смерті [PERSON] не претендує та відмовляється від вказаної частки на користь [PERSON] /а.с.10/ Згідно із заявою від 12.01.2017, посвідченої приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Н.С, [PERSON] на частку в спадковому майні після смерті [PERSON] не претендує. /а.с.13/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 2 статті 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 190 ЦК України, відповідно до якої майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦК України, передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Частиною 2 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 1 статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Правильною визнано практику судів щодо визнання за спадкоємцем прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Вказане узгоджується із правовою позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку в підставності позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] права та обов`язків забудовника житлового будинку, оскільки обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним новоствореним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спірний житловий будинок (права та обов`язки забудовника) в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved