Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом в якому просить виключити з числа службових квартиру № 28, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Дослідне, вулиця Наукова, будинок 54а. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач працює ученим секретарем у Державній установі Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України. До цього протягом останніх двадцяти років позивач працювала на різних посадах державних вищевказаної науково-дослідної установи. На підставі рішення сесії Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 14.12.2011 року Національній академії аграрних наук України видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до зазначеного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вказана квартира є власністю держави Україна в особі НААН України та перебуває в господарському віданні Державного підприємства «Дослідне господарство Дніпро» Інституту сільського господарства степової зони НААН України». Згодом, рішенням виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради вказане житлове приміщення (квартира) включене до числа службових. Відповідно до наказу ДП «Дослідне господарство «Дніпро» Інституту сільського господарства степової зони НААН України № 63 від 23.07.2012 року «Про надання службового житла», Рішення Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради № 68/3 від 22.08.2012 року та Ордеру № 3 на службове жиле приміщення від 07.09.2012 року зазначена службова квартира надана у користування [PERSON]. Після отримання службового житла, рішенням виконкому Жовтневої районної у місті Дніпропетровськ ради № 362 від 22.11.2013 року позивача знято з квартирного обліку. Постановою Президії Національної академії аграрних наук України від 26.10.2016 року Державній установі Інституту зернових культур НААН України надано дозвіл на виключення з числа службових житлових приміщень у тому числі квартиру [ADDRESS]. Постановою визначено, що вказана квартира передається позивачу для постійного користування з подальшою її приватизацією. Оскільки позивач має намір в подальшому приватизувати вказану квартиру та з метою дотримання процедури виключення жилих приміщень з числа службових, Інститут 01.03.2017 року відправила клопотання від 01.03.2017 за вих. № 16 до Дніпровської районної ради про виключення вищезазначеної квартири з числа службової. 16.03.2017р. Рада надала відповідь (лист від 16.03.2017р. за вих. № 21-28/161) на клопотання № 1 у якому остання вказала наступну інформацію, а саме: «Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в районах здійснюють районні державні адміністрації, для вирішення зазначених у клопотанні питань Вам необхідно звернутись до Дніпровської районної державної адміністрації». Відповідь на яку посилається Рада є безпідставною, позивач вважає що відповідь надана Радою є відпискою, яка надана всупереч чинному законодавству України, що регулює відносини, повязані з виключенням жилих приміщень з числа службових. Враховуючи вищевикладене, виведення житлових приміщень із числа службових є компетенцією органів місцевого самоврядування і не може бути здійснено райдержадміністрацією», тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без участі їх представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що позивач працює ученим секретарем у Державній установі Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України. На підставі рішення сесії Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 14.12.2011 року Національній академії аграрних наук України видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до зазначеного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вказана квартира є власністю держави Україна в особі НААН України та перебуває в господарському віданні Державного підприємства «Дослідне господарство Дніпро» Інституту сільського господарства степової зони НААН України». Згодом, рішенням виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради вказане житлове приміщення (квартира) включене до числа службових. Відповідно до наказу ДП «Дослідне господарство «Дніпро» Інституту сільського господарства степової зони НААН України № 63 від 23.07.2012 року «Про надання службового житла», Рішення Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради № 68/3 від 22.08.2012 року та Ордеру № 3 на службове жиле приміщення від 07.09.2012 року зазначена службова квартира надана у користування [PERSON]. Після отримання службового житла, рішенням виконкому Жовтневої районної у місті Дніпропетровськ ради № 362 від 22.11.2013 року позивача знято з квартирного обліку. Постановою Президії Національної академії аграрних наук України від 26.10.2016 року Державній установі Інституту зернових культур НААН України надано дозвіл на виключення з числа службових житлових приміщень у тому числі квартиру [ADDRESS]. Постановою визначено, що вказана квартира передається позивачу для постійного користування з подальшою її приватизацією. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно\~ст. 118 ЖК України\~жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів. Згідно п. 6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській РСР, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку його виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації, яке надало службове жиле приміщення, рішенням виконавчого комітету районної у місті ради. Частиною першою\~ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 123 Житловий Кодекс УРСР порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлено Положенням «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 р. № 37 (з послідуючими змінами). Суд погоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на день розгляду справи, відпала потреба у використанні службового житла квартири №28, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с.Дослідне, вул.Наукова, буд.№54а, яке отримав позивач. В свою чергу, відповідач не приймаючи відповідного рішення про виключення із числа службових квартири порушує права позивача. Враховуючи викладене вище, доведеність факту, що відпала потреба у використанні службового житла, надання відповідного клопотання організацією, яка видала таке житло, суд дійшов висновку виключити з числа службових квартиру №28, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с.Дослідне, вул.Наукова, буд.№54а. На думку суду, дане рішення відповідатиме нормам діючого законодавства та захищатиме право позивача на житло, яке закріплене в\~ст.47 Конституції України. Відповідно до ст.88 ЦПК України, беручи до уваги, що сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає необхідним віднести судові витрати на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved