Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення, яким: стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача витрати по справі (оплата адвокатських послуг). Свої вимоги мотивує тим, що 11 червня 1994 року між нею, та відповідачем, [PERSON] , було укладено шлюб, зареєстрований Відділом РАГСУ Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №9. Від шлюбу у них народилися діти - дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] та син [PERSON] є повнолітніми. Дочка [PERSON] - неповнолітня, навчається в 11 класі Долинського ліцею « Інтелект». Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Спільне життя не склалось через те, що у них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки, що стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. В даний час справа про розірвання шлюбу розглядається Долинським районним судом. [PERSON] живе своїм окремим життям, офіційно не працевлаштований. Відповідач ухиляється від утримання дочки, всі кошти, які заробляє, повністю витрачає на свої потреби, матеріальної допомоги як такої дитині не надає і не бажає цього робити, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний надавати. Оскільки, вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дочки одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби її лікування, відвідування необхідних гуртків тощо, вважає, що батько дитини має допомагати матеріально. Жодної домовленості щодо способу виконання ним свого обов`язку з утримання дитини вони досягнути не можуть, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Позивачка, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевказані обставини. Просила позов задоволити. Додатково пояснила, що вона працює продавцем в Галицькій торговій компанії та отримує заробітну плату біля 4000-5000 гривень. Цієї суми недостатньо для проживання та хоча б мінімального забезпечення потреб дочки [PERSON] . На протязі останніх п"яти років, відповідач не надав жодної копійки допомогина утримання дітей. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з"явився, причину своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать: оголошення про виклик до суду [PERSON] , на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. ( а.с. 16), повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11). Від нього не поступив відзив на позов. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Про те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і за час спільного проживання у них [INFO] народилася дочка [PERSON] свідчать матеріали справи - копія повторного свідоцтва про одруження [NUMBER] від 01.07.2002 (а.с.4), копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 05.11.2002 (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі погіршилися стосунки, вони проживають окремо, неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки, з якою проживає. Як встановлено в судовому засідання - відповідач на даний час офіційно не працює та не має стабільного доходу. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки [PERSON] , матеріальне становище відповідача [PERSON] , те, що він тимчасово не працює, не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , у розмірі 3000,00 гривень, щомісячно. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. В підтвердження понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано квитанцію №6 від 30.01.2020 про сплату гонорару [PERSON] адвокату Гринишину В.С. в розмірі 1000,00 грн. за складання позовної заяви та надання адвокатських послуг (а.с.6) Таким чином, сума, витрачена на професійну правову допомогу адвокатом у розмірі 1000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст. ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved