Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] у поданій нею до суду 13.04.2016 р. і уточненій 06.01.2017 р. позовній заяві просить: - позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] - стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на її - [PERSON] користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх відомих видів доходів щомісяця від дня подання позову до суду до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму, посилаючись на таке: Позивач з відповідачем мешкали спільно однією сім'єю з 2013 року по лютий 2015 року без реєстрації шлюбу, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Після народження дитини відповідач повністю відмовився від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї дочки. Про своє місцезнаходження відповідач не повідомляє, від матеріального забезпечення дитини в телефонній розмові відмовився. Вихованням дитини вона займається сама, всі матеріальні витрати, пов'язані з утриманням дочки, повністю несе сама. Наведене свідчить, що відповідач повністю відмовився від батьківства і ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньки [PERSON]. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала за наведених у позовній заяві підстав. Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову суду не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради за довіреністю [PERSON] підтримала висновок та подання Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради від 11.01.2017 р., за яким визнано за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини на користь [PERSON] Просила позов задовольнити. Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які, допитані в судовому засіданні кожен окремо, підтвердили доводи сторони позивача, дослідивши письмові докази у справі, дістає таких висновків. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4). Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4). Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], актовий запис №62 (а.с.9), відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON] - матір'ю дитини. Після народження дитини сторони, які у зареєстрованому шлюбі не перебували, припинили сімейні відносини, малолітня дитина сторін постійно проживає з матір'ю - позивачкою [PERSON], що підтверджується Довідкою КП «Служба єдиного замовника» від 13.10.2016 р. (а.с.24), від 05.01.2017 р. (а.с.88), актом обстеження умов проживання від 02.12.2016 р. (а.с.95). Батько [PERSON], [INFO], - [PERSON] участі в житті дитини не приймає, матеріально не забезпечує. Зазначені обставини підтверджені допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON], та [PERSON], [PERSON], які дали пояснення, аналогічні поясненням позивачки щодо самоусунення відповідача від участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, та ці обставини не спростовані відповідачем. Підсумовуючи, суд дістає висновку, що в порушення вимог ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст.150,155 Сімейного кодексу України [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків щодо доньки [PERSON], [INFO], не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не утримує доньку матеріально, що доведено позивачем і що не спростовано відповідачем. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 11.01.2017 р. №32/12 визнано доцільним інтересам дитини позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.64). Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач свідомо, з власної волі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та наданих йому прав, він ні усно, ні письмово не спілкується з донькою, не цікавиться її долею, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться станом здоров'я дитини, її розвитком, не проявляє до неї ані найменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, а тому за п.2 ч.1 ст.164 СК України має бути позбавлений батьківських прав. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.183 СК України, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання доньки,у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. За наведених підстав позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved