Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач в липні 2015 року звернувся до суду з позовом до відділу освіти виконавчого комітету Знамянської міської ради, в якому з урахуванням уточнень зрештою просив суд визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області про звільнення від 21 лютого 2011 року № 4-к; зобов'язати поновити його на посаді - заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) та вчителя фізики навчально-виховного комплексу «Знам'янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2 - ліцей»; стягнути з відповідача середній заробіток за посадою заступник директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) за час вимушеного прогулу за період з 21 лютого 2011 року по час поновлення на вказаній вище посаді в розмірі 47\~278,31 грн. виходячи з розрахунку 791 грн. у місяць вимушеного прогулу - 4 роки 8 місяців та моральну шкоду - еквівалентну матеріальній шкоді у сумі 47\~278,31 грн. Одночасно просив поновити строк звернення до суду. Свої вимоги обґрунтував тим, що наказом начальника відділу освіти виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 21 лютого 2011 року №4-к «Про скорочення посад та переведення працівників у закладах освіти міста» відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, його скорочено з посади заступника директора у вечірній школі навчально- виховного комплексу «Знам'янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2 - ліцей», на якій він працював на 0,5 ставки. Підставою для видачі такого наказу слугувало рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 24 грудня 2010 року №536 «Про реорганізацію мережі штатів у закладах освіти та спорту міста» та наказ відділу освіти виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 28 грудня 2010 року №95-к «Про реорганізацію мережі штатів у закладах освіти міста». Вважає, що наказ про його звільнення від 21 лютого 2011 року № 4-к «Про скорочення посад та переведення працівників у закладах освіти міста» є незаконним, а тому має бути скасованим, оскільки постановою Вищого адміністративного суду України від 12 червня 2014 року визнано незаконним та скасовано пункти 1 та 4 рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області №536 від 24 грудня 2010 року щодо реорганізації мережі та штатів у закладах освіти та спорту міста Знам'янки Кіровоградської області. Таким чином, оскільки підстава його звільнення була визнана у судовому порядку протиправною, відповідний наказ також має бути визнаний протиправним та скасованим. Вказав, що після звільнення його з займанної посади продовжував безоплатно виконувати обов'язки заступника директора, а саме формував класи, проводив тарифікацію, робив статистичний звіт, тощо. З огляду на що, період часу, з 21 лютого 2011 року по час поновлення на займані посаді є періодом, який рахується вимушеним прогулом. У зв'язку з незаконними діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у втраті нормальних життєвих зв'язків, необхідності прикладання додаткових зусиль для організації свого життя. Тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав та глибину душевних страждань, враховуючи стан свого здоров'я вважає за необхідне стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі еквівалетному матеріальній шкоді. Ухвалою суду 07.10.2015 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спора на стороні відповідача, залучено виконавчий комітет Знамянської міської ради. Позивач та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позові. Представники відповідача та представник третьої особи позов в його остаточній редакції не визнавали, вказуючи на його безпідставність. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивача 23.08.2006 року призначено на посаду заступника директора з навчально-вихованої роботи (0,5 ставки) та вчителя фізики Знамянської середньої школи № 2, яка в подальшому 01.08.2008 року реорганізована в НВК «ЗОШ № 2-ліцей». У судовому засіданні також встановлено, що виконавчим комітетом Знамянської міської ради 24 грудня 2010 року прийнято рішення №536 «Про реорганізацію мережі та штатів у закладах освіти та спорту міста», пунктом 1 якого поміж іншого вирішено з 01 березня 2011 року скоротити 0,5 ставки заступника директора у вечірній школі навчально-виховного комплексу «Знамянська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2 ліцей» (а.с. 12). Наказом начальника відділу освіти виконавчого комітету Знамянської міської ради № 95-к від 28 грудня 2010 року «Про реорганізацію мережі та штатів у закладах освіти міста» на виконання рішення виконавчого комітету міської ради від 24 грудня 2010 року № 536 скорочено 0,5 ставки заступника директора у вечірній школі навчально-виховного комплексу «Знамянська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2-ліцей». На виконання вказаного рішення виконавчого комітету № 536 та наказу відділу освіти виконавчого комітету Знамянської міської ради від 28 грудня 2010 року №95-к, начальником відділу освіти виконавчого комітету Знамянської міської ради Кіровоградської області 21 лютого 2011 року видано наказ №4-к «Про скорочення посад та переведення працівників у закладах освіти міста», пунктом 1 якого в закладі освіти міста 01 березня 2011 року, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, поміж інших скорочено [PERSON], який працював на 0,5 ставки заступника директора у вечірній школі навчально-виховного комплексу «Знамянська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2-ліцей» (а.с. 6). Запис про звільнення внесено в трудову книжку позивача (а.с. 13). Наказом директора НВК «Знамянська [PERSON] ступенів № 2-ліцей» від 22.02.2011 року № 29/03-3, позивача звільнено з посади (0,5 ставки) заступника директора з навчально-виховної роботи 28.02.2011 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Копія наказу містить підпис позивача про ознайомлення, і хоча останній заперечив справжність свого підпису, однак відповідних доказів в ході судового розгляду здобуто не було. Водночас, в частині 2 статті 26 Закону України «Про загальну середню освіту» вказано, що призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу. Призначення на посаду та звільнення з посади інших працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює його керівник. Таким чином наказ директора школи про звільнення видано з перевищення повноважень останнього. Постановою Вищого адміністративного суду України від 12 червня 2014 року №К/9991/61467/12 визнано незаконними та скасовано пункти 1 та 4 рішення Виконавчого комітету Знамянської міської ради Кіровоградської області №536 від 24 грудня 2010 року щодо реорганізації мережі та штатів у закладах освіти та спорту міста Знамянки Кіровоградської області. Підстава скасування - недотримання виконавчим комітетом міської ради при прийнятті оскаржуваного рішення вимог Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», оскільки профспілковим організаціям не була надана інформація щодо вивільнених працівників, які є її членами (а.с. 9-11). В подальшому згідно з наказом начальника відділу освіти виконавчого комітету Знамянської міської ради Кіровоградської області від 29 вересня 2014 року №171-к, [PERSON], вчителя фізики навчально-виховного комплексу «Знамянської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів №2» переведено на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) у класах вечірньої форми навчання, залишивши за ним право на викладання фізики з тижневим навантаженням 18 годин з 01 жовтня 2014 року. Підстава: заява [PERSON], погодження директора школи. Підпис про ознайомлення відсутній (а.с. 7). Наказом начальника відділу освіти виконавчого комітету Знамянської міської ради Кірвоградської області від 14 травня 2015 року №58-к [PERSON] , заступника директора з навчально виховної роботи (0,4 ставки) навчально виховного комплексу «Знамянська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2 ліцей» звільнено порядком переведення на посаду вчителя фізики цього закладу 14 травня 2015 року з повним тижневим навантаженням згідно з п.6 ст.40 КЗпП України. Підстава:рішення Знамянського міськрайонного суду від 21 січня 2015 року. Зі вказаним наказом [PERSON] ознайомлений 29 вересня 2014 року (а.с. 8,35). Відповідно до Положення про відділ освіти виконавчого комітету Знамянської міської ради, відділ освіти є структурним самостійним підрозділом виконавчого органу міської ради, який утворюється міською радою, та є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, і підпорядковується виконавчому комітету міської ради та міському голові, а з питань здійснення делегованих йому повноважень підконтрольний управлінню освіти і науки Кіровоградської обласної державної адміністрації. У своїй діяльності керується: Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами та іншими нормативно-правовими документами Міністерства освіти і науки України, розпорядженнями обласної державної адміністрації, наказами управління освіти і науки обласної державної адміністрації, рішеннями міської ради, міського виконавчого комітету та розпорядженнями міського голови, а також цим Положенням. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальну середню освіту" трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст.40 КЗпП). Згідно із ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. У судовому засіданні зясовано, що позивач не був членом профспілкової організації НВК «Знамянська [PERSON] ступенів № 2-ліцей» до 02.11.2015 року (а.с. 84). Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне звільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за 2 місяці. При звільнені працівників у випадках зміни в організації виробництва та праці враховується переважне право на залишенні на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва та праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноваженим ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне звільнення. Судом встановлено, що у відповідача мали місце зміни в організації праці в частині скорочення штату працівників, хоча зрештою зазначена обставина визнана безпідставною рішенням Вищого адміністративного суду України. Про наступне звільнення, зокрема, на виконання п. 2.1 наказу відділу освіти № 96-к від 28.12.2010 року «Про попередження педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів міста про заплановане скорочення» та вимог ст. 49-2 КЗпП позивача у встановленому порядку повідомлено не було, тобто персонально про наступне звільнення не повідомлено; звільнення проведено до сплину відповідних двох місяців. Водночас, суд відмічає, що позивач працював на 0,5 ставки заступником директора школи з навчально-виховної роботи. При цьому, зазначеним вище рішенням виконавчого комітету міської ради та наказами скорочено 0,5 ставки заступника директора у вечірній школі. Тотожність посад відповідачем не доведена, посадова інструкція заступника директора з навчально-виховної роботи [PERSON] таких положень також не містить. Таким чином, можна дійти висновку, що позивача зрештою було скорочено безпідставно. Разом з цим, за наслідками розгляду даної справи, суд дійшов висновку щодо недотримання позивачем з неповажних причин строку звернення до суду за вирішенням даного спору. Позивач у судовому засіданні наголошував на тому, що йому було відомо про скорочення посади в грудні 2010 року і про відповідне звільнення в лютому 2011 року одночасно із проведенням таких заходів, на що вказує також і запис в трудовій книжці, і його підпис в наказі відділу освіти № 96-к від 28.12.2010 року «Про попередження педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів міста про заплановане скорочення», і в наказі директора школи про звільнення від 22.02.2011 року. До суду ж за вирішенням спору про поновлення його на роботі він до липня 2015 року не звертався. Також вказував на те, що прокуратурою проводилась перевірка дотримання вимог трудового законодавства при скороченні посад у закладах освіти міста, відтак розраховував, що відповідні питання повинні бути і будуть вирішені за ініціативою прокурора, за позовом якого зрештою і було скасовано рішення виконавчого комітету міської ради. У відповідності\~ст.233 КЗпП України\~працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України наданих в п. 4\~постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, \~встановлені статтями\~228,\~233\~\~КЗпП України\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює\~\~або\~\~вважає\~\~неможливим\~\~поновити порушений строк. Передбачений\~ст.233 КЗпП України\~місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.\~\~ Статтею 234 КЗпП України\~встановлено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі\~статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтуванні клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. На думку суду, причина пропуску строку звернення до суду, на яку вказує позивач, не можна вважати поважною. Принцип диспозитивності надає особі право на власний розсуд розпоряджатися як наданими їй правами, так і засобами їхнього захисту. Кожна особа має право в порядку, встановленомузаконом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Це положення надає зацікавленій особі право процесуальної ініціативи порушити справу в суді. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Не скориставшись правом на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі у визначений законом строк, зважаючи на чималий проміжок часу (більше чотирьох років), що минув з моменту звільнення до предявлення даного позову, можна дійти висновку, що позивач фактично погодився із звільненням, визнавши його законність. В інакшому випадку позивач мав би доводити незаконність свого звільнення в судовому порядку, звернувшись до суду у встановлений законом строк. В ході судового розгляду не встановлено і факту звернення до суду прокурора в інтересах [PERSON] за захистом його трудових прав в результаті незаконного звільнення. Позов прокурора про скасування рішення виконавчого комітету міської ради щодо реорганізації мережі та штатів у закладах освіти та спорту міста, хоч і має відношення до даного спору, але безпосередньо спору в інтересах [PERSON] щодо поновлення останнього на роботі на стосується. З урахуванням наведених обставин, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог щодо скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі внаслідок пропуску строку звернення до суду за вирішенням даного спору з неповажних причин. Незалежно від підстав відмови в позові про поновлення на роботі (по суті вимог чи за пропуском строку звернення до суду) право позивача є незахищеним, порушене право не відновлено, а отже, й підстав для стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, як похідних позовних вимог, у такому разі немає (висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі по справі №6-15768 св 15). Відтак, суд відмовляє у задоволенні даного позову в цілому. Судові витрати, зважаючи на те, що на час звернення до суду в діючій на той час редакції Закону України «Про судовий збір» позивач звільнявся від сплати судового збору за подачу будь-яких позовів щодо вирішення трудових спорів слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed