Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 24400,79 грн. та судовий збір в сумі 244,01 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 12.06.2012 року між ним та [PERSON]. був укладений кредитний договір, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 12000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи, та вважається повідомленою у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Тому суд вважає можливим слухати справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення згідно ст. 224 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств" (у редакції Закону України від 22 травня 1997 р.) дає загальне визначення поняття кредиту. За згаданим Законом це кошти та матеріальні цінності, які надаються резидентами або нерезидентами у користування юридичним або фізичним особам на визначений строк та під процент. Кредит розподіляється на фінансовий кредит, товарний кредит та кредит під цінні папери, що засвідчують відносини позики. Більш повне визначення міститься в Положенні про кредитування, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 28 вересня 1995 р. № 246. Цим актом кредит визначається як позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Кредитна операція - це договір щодо надання кредиту, який супроводжується записами за банківськими рахунками, з відповідним відображенням у балансах кредитора та позичальника. Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором. Сторонами кредитного договору є кредитодавець - банк або інша кредитна організація, яка надає кошти, а також позичальник - особа, якій надаються кошти. Предметом договору кредитування є сума грошових коштів (речей, визначених родовими ознаками), яка передається позичальникові на умовах повернення та сплати процентів. Кредитний договір укладається в письмовій формі, недодержання якої призводить до недійсності договору. Він є оплатним, консенсуальним, двостороннім. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.06.2012 року між ПАТ комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 12000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 29.06.2013 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивачем були виконані зобов'язання перед відповідачем та надано кредит, згідно укладеного договору кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача станом на 31.01.2015 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 24400,79 грн., з них: - заборгованість за кредитом - 11909,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом - 10252,85 грн. - заборгованість з пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору - 600,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. - штраф (процентна складова) - 1138,13 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав жодного доказу того, що ним виконувались в добровільному порядку зобов'язання за кредитним договором, тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Оскільки, відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 24400,79 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved