Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 10 вересня 2003 року укладено договір про надання послуг з газопостачання. 28 жовтня 2015 року газопостачання до квартири позивача було припинено, через тиждень складено акт про припинення газопостачання у зв'язку з заборгованістю по оплаті послуг. Оскільки заборгованість у позивача відсутня, останній звернувся до заступника голови правління ПАТ «Дніпрогаз» з заявою про відновлення газопостачання та скасування начебто існуючої заборгованості. На що отримав відповідь з пропозицією особисто пройти інструктаж. 03 грудня 2015 року позивач повторно звернувся з заявою до відповідача, на що отримав відповідь, що його заява не буде розглядатись, оскільки питання вже вирішено. Оскільки позивач є людиною похилого віку та інвалідом першої групи тому не зміг виконати вимоги зазначені в листі-відповіді ПАТ «Дніпрогаз». У зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду та просив визнати неправомірними дії відповідача, визнати бездіяльність відповідача щодо відновлення газопостачання, зобов'язати відповідача відновити постачання природного газу до квартири позивача, стягнути з відповідача надмірно сплачені кошти, матеріальну та моральну шкоду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав в позові викладених, просив вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, наголосив, що відключення було у зв'язку з аварією, та станом на час розгляду справи газопостачання відновлено до квартири позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги, такими, що підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 10 вересня 2003 року укладено договір про надання послуг з газопостачання. 28 жовтня 2015 року газопостачання до квартири позивача було припинено у зв'язку з ліквідацією аварійної ситуації відповідачем. 05.11.2015 представниками відповідача складено акт про припинення газопостачання у зв'язку з заборгованістю по оплаті послуг у розмірі 1040 грн. (а.с. 16) Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що позивачем 10.11.2015 було сплачено суму заборгованості, яка була визначена в акті. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.11.2015 про відновлення газопостачання. (а.с. 19) Листом від 24.11.2015 № 9570/7/7-3 позивача повідомлено та роз'яснено порядок звернення до ПАТ «Дніпрогаз» для відновлення газопостачання до квартири відповідача (а.с. 20). Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 03.12.2015 про відновлення газопостачання. (а.с. 22) Листом від 17.12.2015 № 10552/7/7-3 позивача повідомлено, що йому було надано детальне роз'яснення щодо порядку відновлення газопостачання на попередні його заяви (а.с. 23). Газопостачання позивачеві було відновлено 12 лютого 2016 року, після звернення останнього з позовною заявою до суду. Суд вважає, що не відновлення газопостачання після сплати позивачем суми заборгованості, є порушенням прав останнього та бездіяльністю з боку відповідача. Посилання ж на необхідність саме позивачем проходити інструктаж з техніки безпеки особисто, суд вважає порушенням загальноприйнятих норм людяності по відношенню до осіб з обмеженими можливостями, враховуючи факт того, що позивач є інвалідом першої групи 88-ми років. Суд також вважає, що позивачеві була заподіяна моральна шкода, яка підлягає частковому відшкодуванню з наступних підстав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним наявність вини відповідача щодо заподіяння позивачеві моральної шкоди, наявності всіх складових, необхідних для її відшкодування, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 гривень в рахунок її відшкодування. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи у їх сукупності, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт бездіяльності відповідача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача по даній справі підлягають задоволенню частково. Судові витрати стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial