Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач ПАТ «Кредит Європа Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту від 18.09.2008, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 104000,00 доларів США терміном на 240 місяців зі сплатою 14,95% річних. В подальшому до кредитного договору укладалися додаткові договори щодо зміни відсоткової ставки. Зокрема, додатковим договором № 2 від 27.11.2014 було зменшено розмір процентної ставки до 10% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 18.09.2008 укладено договір поруки, відповідно до якого остання несе солідарну відповідальність за виконання [PERSON] зобов'язань з погашення кредитної заборгованості. Позичальник не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 07.12.2016 заборгованість по кредиту складає 72107,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 1881804,07 грн., та включає в себе: суму основного боргу у розмірі 61742,25 доларів США, що еквівалентно 1611311,21 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 9621,00 доларів США, що еквівалентно 151082,93 грн., та пеню за прострочення платежів у розмірі 743,75 доларів США, що еквівалентно 19409,93 грн. Посилаючись на наведене, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.01.2017, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу в розмірі 1881804,07 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 28227,07 грн. 14.11.2016 [PERSON] заявлено зустрічну позовну заяву до ПАТ «Кредит Європа Банк», третя особа: [PERSON], про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, додаткових угод до нього та договору іпотеки, який судом прийнято до спільного розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що при укладенні кредитного договору були порушені його права як споживача, договір кредиту вчинений під впливом обману. Позивач вказує, що договір кредиту не відповідає вимогам закону, так як при його укладенні йому було надано недостовірну та неповну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, позивач не мав реальної змоги надати дійсну оцінку його положенням та наслідкам його укладення. До того ж договір містить несправедливі умови, що призвели до суттєвого дисбалансу прав та обов'язків сторін. Укладаючи кредитний договір у іноземній валюті позивач, який є слабшою стороною у кредитних правовідносинах з банком, не міг передбачити таку значну зміну курсу національної чи іноземної валюти, та усвідомити ті валютні ризики, які на нього повністю покладає банк, оскільки він не є фахівцем у галузі фінансів. За таких обставин, [PERSON] просить визнати недійсними: договір про надання споживчого кредиту № 00014-ML-000000000364 від 18.09.2008, укладений між ним та ЗАТ «Кредит Європа Банк» та додатки до нього; додатковий договір від 21.06.2013 до договору про надання споживчого кредиту № 00014-ML-000000000364 від 18.09.2008, укладений між ним та ЗАТ «Кредит Європа Банк» та додатки до нього; додатковий договір № 2 від 04.04.2014 до договору про надання споживчого кредиту № 00014-ML-000000000364 від 18.09.2008, укладений між ним та ЗАТ «Кредит Європа Банк» та додатки до нього; додатковий договір № 3 від 27.11.2014 до договору про надання споживчого кредиту № 00014-ML-000000000364 від 18.09.2008, укладений між ним та ЗАТ «Кредит Європа Банк» та додатки до нього; та договір іпотеки № 00014-ML-000000000364/І від 18.09.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 4965. Представник ПАТ «Кредит Європа Банк» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти задоволення первісного позову та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. 18.09.2008 між ЗАТ «Кредит Європа Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 00014-ML-000000000364, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 104000,00 доларів США терміном на 240 місяців зі сплатою 14,95% річних з метою придбання нерухомості (т.1, а.с. 7-8). Згідно з умовами договору позичальник зобов'язався використати у відповідності до цільового призначення, визначеного цим договором, та в повному обсязі повернути банку кредит і сплатити відсотки за користування ним, а також сплатити інші платежі за надані супутні послуги відповідно до умов надання кредиту й цього договору, згідно з графіком погашення кредиту, що погоджений сторонами в додатку № 1 до цього договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному договору кредиту між банком та відповідачами укладено договір поруки № 00014-ML-000000000364/П/08 від 18.09.2008, згідно з умовами якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, у тому числі за сплату наданих сум кредиту, відсотків, штрафних санкцій (штраф, пеня), а також відшкодування збитків та витрат, які банк може зазнати в результаті надання кредиту позичальнику (т. 1, а.с. 26-27). Згідно з п. 3.1. договору поруки у разі невиконання позичальником зобов'язань у строки та на умовах, передбачених кредитним договором, позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Також з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 18.09.2009 між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки № 00014-ML-000000000364/І, за умовами якого в іпотеку банку передано однокімнатну квартиру [ADDRESS] (т. 2, а.с. 188-193). В подальшому до договору про надання споживчого кредиту від 18.09.2008 та договору поруки від 18.09.2008 сторонами вносилися зміни шляхом укладення додаткових договорів від 21.06.2013, № 2 від 04.06.2014 та № 3 від 27.11.2014. Так, додатковим договором від 27.11.2014 сторони погодили зменшення розміру відсоткової ставки до 10% річних. Договір про надання споживчого кредиту, договір поруки та додаткові договори до них, договір іпотеки укладені у письмовій формі та підписані сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Згідно ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] допустив порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів. Станом на 07.12.2016 заборгованість по кредиту складає 72107,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 1881804,07 грн., та включає в себе: суму основного боргу у розмірі 61742,25 доларів США, що еквівалентно 1611311,21 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 9621,00 доларів США, що еквівалентно 151082,93 грн., та пеню за прострочення платежів у розмірі 743,75 доларів США, що еквівалентно 19409,93 грн. (т. 2, а.с. 16-21). Щодо заявленого зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, додаткових угод до нього та договору іпотеки судом встановлено наступне. У відповідності до положень ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У відповідності до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинної на час укладення оспорюваного договору, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. За приписами ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Матеріалами справи підтверджено, що 18.09.2008 між банком та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого позичальник отримав від банку в кредит грошові кошти у сумі 104000,00 доларів США. Оспорюваний договір про надання споживчого кредиту містить усі істотні умови, а саме: сторонами визначено розмір кредиту, ставку процентів за користування кредитними коштами, строк користування кредитом, мету кредитування, умови дострокового повернення кредитних коштів, тощо. Крім того, у додатку №2 до договору та бюлетні про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту «Житло в кредит на вторинному ринку», які підписано позичальником (т.2, а.с. 125, 135-136), наведені розрахунки орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості всіх супутніх послуг за надання кредиту. Отже, сторони оспорюваного правочину дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору іпотечного кредитування. Посилання позивача за зустрічним позовом на несправедливі по відношенню до позичальника умови договору, які встановлюють покладення всіх валютних ризиків на позичальника, не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, оскільки перед укладенням договору [PERSON] був ознайомлений з умовами надання кредиту та мав можливість самостійно обирати валюту, в якій він має намір отримати кредит та в подальшому виконувати свої договірні зобов'язання протягом тривалого часу. Чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про Національний банк України", Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют, затвердженим постановою Правління Національного банку України N 496 від 12.11.2003, не закріплена стабільність курсу гривні до іноземних валют. Відтак, при укладенні спірного договороу та отримуючи кредити саме в доларах США, тим самим, приймаючи на себе зобов'язання повернути кредитні кошти в доларах США, [PERSON] був обізнаний, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, відтак зміна цього курсу можливо настане, а тому повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за кредитним договорами. До того ж суд звертає увагу на ту обставину, що до листопада 2016 року [PERSON] частково виконував зобов'язання за кредитним договором. З огляду на наведене, суд вважає, що договір про надання споживчого кредиту укладений з дотриманням вимог чинного законодавства України, підстави для визнання його недійсним відсутні, а відтак немає й підстав для визнання недійсними додаткових угод до нього та договору іпотеки. Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Кредит Європа Банк» підлягають задоволенню, з відповідачів на користь банку підлягає солідарному стягненню борг у розмірі 1881804,07 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, додаткових угод до нього та договору іпотеки суд вирішує відмовити з підстав наведених вище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави необхідно стягнути судовий збір по 14113,54 грн. з кожного. З викладеного,

Outcome: approved