Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просить зобов"язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області нарахувати і виплачувати їй щомісячну страхову виплату частково втраченого заробітку, виходячи з середньомісячної заробітної плати до каліцтва в розмірі 176, 28 грн. з урахуванням встановлених чинним законодавством підвищень зарплати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач з 01.09.2013 року виплачує їй щомісячно страхову виплату втраченого заробітку в звязку з нещасним випадком на виробництві в розмірі 627, 37 грн. безстороково. Однак з розміром цієї виплати вона не згідна, оскільки він є значно меншим, ніж та сума, яка б мала їй виплачуватись згідно чинного законодавства України та рішеннь Долинського районного суду, оскільки при визначенні виплати втраченого заробітку замість 176, 28 грн. відповідачем взято мінімальний розмір зарплати-118 грн. Вважає, що їй безпідставно зменшено відшкодування втраченого заробітку, який виплачується щомісячно, безстроково, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтривав в повному обсязі, просив позов задоволити, з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні \~позов не визнала, подала заперечення проти позову та пояснила,що відділення Фонду при обчисленні заробітної плати, з якої проводився розрахунок страхової виплати у розмірі мінімальної зарплати 118 грн. станом на 01.04.2001 року керувалося вимогами ч. 14 ст. 34 ЗУ № 1105 та п. 12 постанови КМУ від 26.09.2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням», з якої проводився розрахунок страхової виплати у розмірі мінімальної зарплати 118 грн. станом на 01.04.2001 року щодо обчислення середньої заробітної плати не менше розміру мінімальної заробітної плати, визначеного законом на дату встановлення потерпілому МСЕК ступеня втрати професійної працездатності. А тому позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, \~що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Ч.2 вищевказаної статті передбачає,що це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Матеріалами справи встановлено, що згідно рішення Долинського районного суду 26.11.2001 року стягнуто з СТОВ ім. Петровського в користь [PERSON] втрачений заробіток розмірі 123,40 грн. щомісячно, починаючи з 29.09.1998 року по 01.02.2001 року в сумі 3455, 70 грн. одноразової допомоги 12339,60 грн., 2550 грн. моральної шкоди та судові витрати. При визначенні розміру відшкодування шкоди суд виходив з середнього заробітку [PERSON] на підставі довідки КСП ім. Петровського від 12.05.2000 року, яка становила 176,28 грн. Постановою Долинського районного суду від 20.04.2011 року, залишеною в силі ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 12.03.2014 року задоволено позов [PERSON] Визнано неправомірною відмову Фонду щодо призначення [PERSON] виплати щомісячної грошової суми у звязку з частковою втратою працездатності та здійснення соціальних послуг. Зобовязано відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхуванні нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі призначити [PERSON] страхову виплату втраченого заробітку та виплачувати відповідні грошові суми щомісяця, починаючи з 01.04.2001 року постійно, на час встановлення втрати професійної працездатності МСЕК, з врахуванням гірських та індексу інфляції. В зазначеній постанові міститься також вказівка на те, що втрачений заробіток [PERSON] слід розраховувати з суми 176 грн. 28 коп. - середнього заробітку позивача перед отриманням травми. Однак ,як встановлено в судовому засіданні, відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі ,всупереч зазначених рішень суду, при визначенні виплати втраченого заробітку взяв для розрахунку мінімальний розмір заробітної плати 118 грн., тим самим зменшив страхову виплату частково втраченого заробітку. Такі дії відділення фонду суперечать і ст.24 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки визначені раніше суми щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають. Доводи представника відповідача зазначені в запереченні та судовому засіданні не заслуговують на увагу,оскільки спростовуються вищеописаними рішеннями судів . Відповідно до положень ч. З ст. 61 ЦПК України постанова Долинського районного суду від 20.04.2011 року має приюдиційне значення, а тому використання відповідачем при розрахунках щомісячного розміру частково втраченого заробітку суми 118,00 грн. є неправомірним. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та ст. 46 Конституції України ст.24 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання ,які спричинили втрату працездатності ",

Outcome: approved