Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 07.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KS30470854, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1089,96 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісію, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 16.05.2016 року відповідач має заборгованість 29706,75 грн., яка складається із наступного: 1088,96 грн. заборгованість за кредитом, 7476,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 19250,79 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500,00 грн. штраф ( фіксована частина ), 1390,80 грн. штраф ( процентна складова ), яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд вказаної справи без участі представника Банку, позовні вимоги підтримують повністю, проти винесення судом заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, надіслав заяву в якій просив розглядати справу без його участі позовні вимоги не визнає та просив застосувати строки позовної давності, оскільки кредит, який він отримав 07.08.2006 року на 12 місяців тобто до 07.08.2007 року, він не сплачував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. За правилами ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір є двостороннім договором, права і обов'язки виникають у кожного контрагента. В судовому засіданні встановлено, що 07.08.2006 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KS30470854, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1089,96 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком (12 місяців) з 07.08.2006 року по 07.08.2007 року (а.с. 5, 6 -9). Відповідно до абзацу 2 п. 2.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам, кредит надається в обмін на зобовязання позичальника на повернення кредиту, сплаті відсотків, винагороди, неустойки в обумовлені у заяві строки. Відповідно до умов Заяви, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 7 по 14 число кожного місяця, (щомісячні платежі) в сумі 103 грн.82 коп. (а.с.5). Відповідно до п. 4.4 умов надання споживчого кредиту фізичним особам погашення заборгованості здійснюється, шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до заяви позичальника, до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку її наявності), процентами та кредитом. Згідно п. 3.3.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником зобовязань передбачених договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту. Відповідно до п. 5.5 термін позовної давності по вимогах за користування кредитом складає 5 років. Договір є обовязковим для виконання сторонами ст.629 ЦК України. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання", ст.ст.530,631 ЦК України. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно договору, сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 07.08.2007 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. З викладеного вбачається, що сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок ст.253 ЦК України. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи ст.261 ЦК України. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з Заяви (умовами) кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, враховуючи, що згідно Заяви позичальника від 07.08.2016 року погашення кредиту [PERSON], - перший платіж повинен був здійснити з 07.09 по 14.09.2006 року в сумі 103 грн.82 коп., однак цього не зробив, то початок перебігу позовної давності для стягнення коштів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Згідно правового висновку викладеного в постанові Верховного суду України від 19.03.2014 року №6-20цс14 у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Враховуючи те, що у письмових запереченнях відповідач зазначив, що після отримання кредиту не сплачував його, а позивач не надав на його заперечення документально підтверджених доказів, суд виходить з наданого позивачем розрахунку (а.с.4), та вважає, що [PERSON] не виконував щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим з 07.09.2006 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] - 06.06.2016 року, тобто із пропущенням строку позовної давності, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладено, згідно ст. ст.253-258, 261,267,509,526,530,610,611,626,629,631, 1048,1054 ЦК України ,

Outcome: dismissed