Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 24 травня 2010 року в м. Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем „ВАЗ 21051", державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Хонда", державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який йому належить на праві власності. Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2010 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Висновком автотоварознавця №054/10 від 08 червня 2010 року визначено, що розмір завданих збитків власнику автомобіля «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП складає 17007,85 грн. У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено [PERSON], страхове відшкодування в розмірі 14 756,54 грн. Крім того позивачем понесені витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 840,00 грн., а всього 15 596,54 грн. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просить стягнути з відповідача на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 756,54 грн., витрати понесені на проведення експертного дослідження у розмірі 840 грн., та судові витрати в розмірі 229,40 та сума сплачена за правову допомогу у розмірі 2000 грн., а всього 17 825 грн. 94 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву у якій зазначив що просить розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомляв, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24 травня 2010 року в м. Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем „ВАЗ 21051", державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Хонда", державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який йому належить на праві власності. Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2010 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно Полісу № ВЕ/0573708 від 31.03.2010. Відповідно до п.а ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з висновком автотоварознавця №054/10 від 08 червня 2010 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] складає 17007,85 грн. Крім того позивачем понесені витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 840,00 грн. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінка майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Згідно платіжного доручення №3542 від 27 серпня 2010 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] на загальну суму 14 756 грн. 54 коп. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 14 756 грн. 54 коп., перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мав до відповідача, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн., суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на те що позивач надав підтвердження сплати правової допомоги лише на суму 1000грн. Склад та розмір, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ). З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 229,40 грн.

Outcome: partial