Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору про дольову участь в будівництві житлового дому, розташованого за адресою: [ADDRESS] від 20.06.2008 року та стягнення збитків у розмірі 1 216 884,83 грн. та судового збору у сумі 8 640 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.06.2008 року між [PERSON] та ТОВ «ПІВДЕНБУД» було укладено договір про дольову участь в будівництві житлового дому, відповідно до якого позивач зобов'язується прийняти дольову участь у будівництві та стати власником 57,25 кв.м. в натуральному вираженні 4-секційного 8-поверхового житлового дому, розташованого за адресою: [ADDRESS], а відповідач зобов'язується збудувати житловий дім та ввести його в експлуатацію. Плановий строк закінчення будівництва житлового дому - друге півріччя 2008 року. Взяті на себе зобов'язання, за даним договором, відповідач належним чином не виконав та не збудував житловий будинок, тому позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом. На сьогоднішній день, у відношенні ТОВ «ПІВДЕНБУД» порушено справу про банкрутство. Позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про грошові вимоги до відповідача. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.09.2017 року по справі № 916/4644/15 у задоволенні заяви про грошові вимоги позивача до ТОВ «ПІВДЕНБУД» було відмовлено у повному обсязі у зв'язку із тим, що укладений договір між сторонами не розірвано та не припинено, договір продовжує свою дію. Порушення справи про банкрутство не припиняє підприємницьку діяльність відповідача. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. 06.11.2018 року представник відповідача склав письмову заяву, в якій просив витребувати докази. Вказана заява була задоволена судом та витребувано інформацію з Господарського суду Одеської області про те на якій стадії знаходиться провадження у справі про банкрутство ТОВ "Південбуд". Позивач у судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви представник позивача за довіреністю [PERSON] просив розгляд справи здійснити у відсутності позивача та його представника. Просив позов задовольнити в повному обсязі. 05.12.2018 року представник відповідача за довіреністю [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги в частині розірванн договору про дольову участь в будівництві житлового дому визнав, в частині позовних вимог щодо стягнення грошових коштів просив закрити провадження по справі з огляду на те, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. В цей же день представник відповідача за довіреністю [PERSON] подав другу заяву, в якій зазначив, що заяву про визнання позовних вимог позивача ним було подано помилково. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа № 916/4644/15, якою було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «ПІВДЕНБУД». Із матеріалів справи вбачається, що 16.02.2016 року [PERSON] звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про визнання грошових вимог. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.09.2017 року у задоволенні заяви [PERSON] про визнання грошових вимог було відмовлено у повному обсязі. Відповідно наведеної ухвали, судом встановлено, що боржником свої зобов'язання не виконано, однак вказані договори не розірвано та не припинено, договори продовжують діяти. Відносно боржника введено процедуру розпорядження майном, яка не припиняє його підприємницьку діяльність, і відповідно, зобов'язання боржника за договорами підлягають виконанню в натурі та боржник зобов'язаний передати у власність інвесторам квартири після введення будинку в експлуатацію. У силу ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не грошове (майнове) зобов'язання боржника у будь-якому випадку припиняється тільки після визнання боржника банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури і тоді майновий кредитор має право заявити грошові вимоги до боржника в межах ліквідаційної процедури, тобто трансформувати не грошове зобов'язання в грошове. Відповідно до ст. 23 Закону, кредитори з вимогами не грошового характеру до боржника за договірними зобов'язаннями, які тривають та не припинені мають підстави для заявлення грошових вимог тільки після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До цього моменту такі зобов'язання продовжують існувати як не грошові. Причому у даному випадку, у разі припинення договірних правовідносин з боржником внаслідок визнання його банкрутом, кредитори мають право вимагати повернення раніше сплачених коштів як безпідставно отриманих останнім (постанова ВГСУ від 13.04.2011 р. № 5020-5/329-10/332). Майновий характер заявлених до боржника вимог виключає можливість їх визнання у справі про банкрутство та включення до реєстру вимог кредиторів, тобто є підставою для відмови у визнанні вимог до боржника (Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГСУ від 08.12.2010р. № 50/279). Саме у зв'язку із тим, що вимога [PERSON] про розірвання договору має речово-правовий, а не грошовий характер, справа в частині позовних вимог про розірвання договору про дольову участь в будівництві житлового дому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2008 року між [PERSON] та ТОВ "Південбуд" було укладено договір про дольову участь в будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-18). Відповідно до п.1.1. Договору, Пайовик (Позивач) зобов'язується прийняти дольову участь у будівництві та стати власником 57,25 кв.м. в натуральному вираженні 4-секційного 8-поверхового житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (далі «Житловий будинок»). Підприємство (Відповідач) зобов'язується збудувати Житловий будинок та ввести його в експлуатацію (п. 1.2. Договору). Пунктом 3.1. Договору визначено його ціну та умови оплати, а саме, на виконання прийнятих на себе зобов'язань по дольовій участі у будівництві Житлового будинку Пайовик зобов'язується перерахувати грошову суму на рахунок Підприємства або внести в касу Підприємства взаємопогоджену грошову суму у гривнях. Грошова сума у гривнях повинна складати 215 260,00 гривень, у тому числі ПДВ на дату їх перерахування. Отже, відповідно до умов договору, грошові кошті позивач сплачує в момент укладання договору, що і було ним зроблено. На виконання укладеного договору позивачем було сплачено на користь відповідача суму коштів у розмірі 215 260 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру серії 12 АААГ № 501357 від 20.08.2008 року (а.с. 19). Згідно п. 2.5. Договору, плановий строк закінчення будівництва Житлового будинку - друге півріччя 2008 року. Відповідно п. 9.1. Договору, Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до його повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань, отже, договір є чинним та діє по сьогоднішній день. Однак, відповідачем Житловий будинок не збудовано, взяте на себе зобов'язання не виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Ч. 1 ст. 530 ЦК України: якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 ЦК України, відповідно до якої, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Отже, невиконання зобов'язань продавцем є підставою для розірвання договору. Наслідком невиконання відповідачем зобов'язань за договором № 32-2-1-2 від 20.06.2008 року про дольову участь в будівництві житлового дому є розірвання договору. Таким чином, суд вважає обґрунтованими та доведеними заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання спірного договору. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 215 260 грн.; трьох відсотків річних у розмірі 61 252,00 грн.; інфляції у розмірі 446 995,98 грн.; та пені у розмірі 493 378,85 грн. не підлягають розгляду в порядку цивільного судовчинства з огляду на наступне. Відповідно до ч.4. ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником. А також, згідно до ч.7 ст. 12, ст. 16 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником відносяться до юрисдикції господарського суду. Отже, на підставі зазначених норм закону, розгляд позовної заяви [PERSON] до ТОВ «ПІВДЕНБУД» в частині позовних вимог щодо стягнення коштів підлягає розгляду в порядку господарського судочинства судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Питання щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення коштів з відповідача буде розглянуто судом у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, шляхом ухвалення окремого процесуального рішення у виді ухвали. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (640 - немайнова вимога).

Outcome: approved