Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", членами якого були вона позивач [PERSON] , відповідач, її рідний брат - [PERSON] , батько [PERSON] , який помер [INFO] та мати - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ще за життя, всі члени колгоспного двору (батько, мати та брат) написали заяви в Угерську сільську раду, про те що вони відмовляються від своїх часток в майні колгоспного двору і просили право власності на увесь будинок оформити за нею. На підставі чого рішенням Угерської сільської ради №24 від 30.03.2001р. було вирішено оформити за нею право власності на спірний будинок. А відтак, вона була переконана, що саме сільська рада, реалізує своє рішення і оформить за нею право власності на будинок. Проте, коли зараз вона звернулась з питанням приватизації земельної ділянки під будинком, виявилось, що за нею не оформлене право власності на сам будинок. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] . \~ В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ярмощук Н.В. позов підтримали повністю, послались на обставини викладені в позовній заяві, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в попередніх засіданнях позов визнав повністю, ствердив, що дійсно за господарством на даний час доглядає його сестра і ніхто крім неї не претендує на спірне будинковолодіння. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", а членами такого були, - [PERSON] (позивач), [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] (брат) що підтверджується витягом з погосподарської книги по с. Яблунівка, Стрийського району (а.с.30). Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991року зберегли право на частку в майні такого. Факт родинних відносин, а саме те, що позивач [PERSON] являється дочкою [PERSON] та [PERSON] стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.05.1971 р. /а.с.19/ Виходячи з вимог ст.ст. 120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали [PERSON] -позивач, та її батьки [PERSON] і [PERSON] та брат [PERSON] , тобто кожен на 1/4 частину спірного будинковолодіння. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, згідно ст. 16 ЦК України. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності. Згідно до п. а ч. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995р., право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні. Батько позивача - [PERSON] , помер [INFO] , а мати - [PERSON] померла [INFO] , однак ще за життя, останні розпорядились своїми частинами спірного будинковолодіння, на які мали право як члени колгоспного двору, зокрема відмовились від своїх часток в користь доньки [PERSON] .. В свою чергу брат позивачки [PERSON] , також відмовився від своєї частки колгоспного двору в користь позивачки про, що підтвердив безпосередньо в судовому засіданні. В подальшому, рішенням Угерської сільської ради Стрийського району № 24 від 30.03.2001р., на підставі заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які відмовились від своїх часток в спірному житловому будинку, було вирішено оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] , за [PERSON] (а.с. 8). \~ Проте позивач, не будучи обізнаною, належним чином не реалізувала своїх прав та відповідно не зареєструвала право власності на спірне будинковолодіння у встановленому законом порядку. Хоча на даний час являється єдиною особою, яка проживає та здійснює догляд за спірним будинковолодінням, що беззаперечно встановлено в судовому засіданні. Окрім того, на замовлення позивачки 14.02.2020 р. було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , копія якого долучена до матеріалів справи /а.с.9 -15/. Також, відповідно до п. 3.2 Порядку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комуналльного господарства України від 19.03.2013р № 95, визначено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5.08.1992р. індивідуальних житлових будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. \~ \~ Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння по [ADDRESS] .

Outcome: approved