Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 3002,00 грн. та середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати з 19.09.2018 року по фактичний день розрахунку в загальній сумі 35939 грн. 84 коп. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. У період з 28 травня 2013 року по 19 вересня 2018 року позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» (далі - Відповідач) та звільнений 19.09.2018 року у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (наказ №138-к від 19.09.2018 року). Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці. Згідно довідки відповідача від 06.02.2019 року №87 вбачається, що станом на 06.02.2019 року заборгованість по заробітній платі ЖКП ММР «Південь» становить 3002,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Таким чином, при звільнені позивача з посади сторожа в ЖКП ММР «Південь», з ним не було здійснено розрахунок по заробітній платі, що не заперечується відповідачем та підтверджується виданою ним довідкою про наявність заборгованості, тому дана вимога підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Позивач зазначає, що на час звільнення Відповідач мав заборгованість перед Позивачем по виплаті заробітної плати 10 999,13 гривень, зазначена заборгованість у розмірі 7997,13 гривень була частково виплачена Відповідачем в грудні 2018 року. Згідно довідки № 87 від 06.02.2019 року ЖКП ММР «Південь» залишок заборгованості складає 3002,00 гривень, внаслідок чого просить стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 вбачається, що [PERSON] отримав заробітну плату за липень 2018 року у розмірі 4134,11 грн., серпень 2018 року 4816,44 грн. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (Порядку), за частиною 3 пункту 2 якої відповідна середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно ч.3 п.3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивачем надано власний розрахунок середньоденної заробітної плати, однак суд не погоджується із розрахунком позивача. Дослідивши матеріали справи, суд здійснивши власний розрахунок дійшов до наступного. Ураховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток за відпрацьований період становить 179.01 грн. (заробітна плата за липень 2018 р. (22 робочих дні) 4134,11 грн. + заробітна плата за серпень 2018 р. (22 робочих дні) 4816,44 грн. / 44 робочих днів = 203,42 грн. - середньоденний заробіток). Внаслідок чого, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні становить = 32750,62 грн. (203,42 середньоденний заробіток ? 161 робочий день (вересень 2018 року - 7 робочих днів, жовтень 2018 року 22 робочих дня, листопад 2018 року 22 робочих дня, грудень 2018 року 20 робочих днів, січень 2019 року 21 робочий день, лютий 2019 року 20 робочих днів, березень 2019 року 20 робочих днів, квітень 2019 року 20 робочих днів, травень 2019 року по день ухвалення судового рішення 9 робочих днів) Положеннями ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також за принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач просить стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату та стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в загальній сумі 35939,84 грн., відповідачем не надано заперечень з цього приводу, однак з огляду на непогодження суду із наданим позивачем розрахунком, вказана вимога стягнення підлягає частковому задоволенню. Встановлених законом підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами власне про розмір основної заборгованості по заробітній платі перед позивачем. За таких обставин та відповідно до положень закону, сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становить 3002,00 грн., сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягає частковому задоволенню та становить 32750,62 грн. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial