Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 травня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір, своїм підписом у заяві. У зв'язку з неналежним виконанням фінансового зобов'язання за кредитним договором станом на 24 лютого 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 19908,88 гривень, яка у добровільному порядку не погашена. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. У відгуці на заперечення позивач не погодився з запереченнями відповідача, вказав, що банком не пропушений строк позовної давності, оскільки умовами та правилами надання банківських послуг в письмовій формі було домовлено між сторонами про строк дії договору до повного виконання зобов'язання сторонами. Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі - надавши кредит позичальнику, а відповідач в свою чергу не погасив кредит Банку, а отже не виконав свої зобовязання. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях та просила застосувати сплив позовної давності, яку позивач пропустив без поважних причин. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що поданий позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. 30 травня 2008 року між публічним акціонерним товариством "Акцент - Банк" (скорочена назва ПАТ «А-Банк» ) та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір, своїм підписом у заяві (ас.6-9). У зв'язку з невиконанням умов договору, станом на 24 лютого 2014 року виникла заборгованість у сумі 19908,88 грн., що складається з: 2593,04 грн. заборгованості за кредитом; 9381,615 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 6510,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 500,00 штраф (фіксована частина); 924,23 штраф (процентна складова) ( ас. 3-5). Згідно виписки по рахунку відповідача, останній платіж нею здійснений 26.12.2008 року в сумі 500 гривень, а після зазначеної дати [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту, тобто з 26.12.2008 року по 01.04.2014 року надходжень коштів на картковий рахунок не було і готівкові кошти з цього рахунку не знімались. Мало місце лише самостійне нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом та штрафи, як по діючому кредитному рахунку (ас.37-38). З вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся лише 05 березня 2014 року (а.с.1-2). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк" до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором належить відмовити, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з вказаними вимогами, крім іншого про застосування якої заявлено відповідачем у спорі. Питання про судові витрати суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed