Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 22.01.2008 року відповідач [PERSON] уклав кредитний договір /без номеру/ з позивачем та отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Далі, в позові зазначено, що станом на 30.11.2015 року в результаті не виконання зобовязань за договором кредиту за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 17 146,53 грн., яка складається із заборгованість за кредитом у розмірі 5 297,95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9 305,71 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1 488,24 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 804,60 грн., а тому позивач прохає стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також понесені ним судові витрати в розмірі 1 378,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує. В разі неявки відповідача, прохає постановити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений за місцем реєстрації проживання про дату, час та місце розгляду справи. Згідно поштового повідомлення вбачається, що судові документи (повістка та копія позову), які були направлені відповідачу за його місце реєстрації, а саме:с. В.Мануйлівка, Козельщинського району Полтавської області повернуті у звязку з тим, що адресат за даною адресою не проживає. Відповідно до повідомлення завідувача Козельщинського РС УДМС України в Полтавській області вбачається, що відповідач значиться зареєстрованим з 02.12.1996 року за адресою: с. В.Мануйлівка, Козельщинського району Полтавської області. Згідно до ст. 74 ЦПК України вбачається, що оголошення в пресі опубліковується тоді коли невідоме місце реєстрації відповідача. Фізичній особі відповідачу направляється судова повістка за адресою їх місця проживання перебування зареєстрованою у встановленому законному порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач за місцем реєстрації був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов позивача підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 22.01.2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір /без номеру/ згідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до розрахунку суми заборгованості, яка була надана банком вбачається, що станом на 30.11.2015 року за відповідачем лічиться заборгованість за кредитом у розмірі 5 297,95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9 305,71 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1 488,27 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 804,60 грн., а всього 17 146,53 грн. Відповідно до ст. 623 ЦК України вбачається, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Далі судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді пені у розмірі 1 488,27 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 804,60 грн. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності заодне і те саме порушення. Отже, суд вважає, що вказані санкціє фактично є неустойкою, а тому приходить до висновку, що позивачем неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору. Вимога ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення із відповідача штрафів розміром 250 грн. та 804,60 грн. не підлягає задоволенню у зв'язку з її безпідставністю. Така ж правова позиція, висвітлена і в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином відповідно до умов договору не виконав зобовязання за кредитним договором, а тому з відповідача потрібно стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 5 297,95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9 305,71 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1 488,27 грн., а всього 16 092, 53 грн. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 1 300, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial