Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за борговими розписками. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем по справі знайома приблизно 18 років, за час тривалого знайомства між ними склалися довірчі відносини. У вересні 2013 року відповідач запропонувала їй послугу в придбанні квартири за пільговим тарифом в новобудові в м. Києві по [ADDRESS]. Відповідач запевнила її, що особисто знайома з керівництвом та співробітниками будівельної компанії «Київміськбуд», яка будує цей будинок, що вони неодноразово допомагали відповідачу та її близьким родичам придбавати житло за цінами нижчими, ніж офіційно заявлено забудовником. Оскільки вона була зацікавлена в отриманні житла за пільговими тарифами, погодилася на пропозицію відповідача надати їй послугу в отриманні житла. Договірні відносини сторони оформили письмово, а саме: 08 вересня 2013 року в своєму офісі за адресою: [ADDRESS] вона передала відповідачу на виконання послуги - грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США готівкою. В підтвердження отримання коштів відповідач написала розписку, в якій зазначила, що отримала кошти в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США в якості передоплати за квартиру за адресою проспект Возз'єднання 21-В. 01 жовтня 2013 року в своєму офісі за адресою: [ADDRESS] вона передала відповідачу грошові кошти в сумі 29000 (двадцять дев'ять тисяч) доларів США готівкою, про що відповідач написала розписку, що отримала ці кошти за надання послуги по проведенню процедури по отриманню житла. Вона зі свого боку виконала умови договору за надання послуги по отриманню житла. Всього відповідач на виконання послуги отримала від неї 36000 (тридцять шість тисяч) доларів США. На запитання позивача щодо отримання нею офіційних документів підтвердження сплати 10%, відповідач відповіла, що документ про сплату видається при погашенні 70% вартості квартири, і що взагалі у неї немає підстав не довіряти їй, що за необхідності вона може в будь-який момент повернути кошти, оскільки матеріально забезпечена, володіє нерухомістю та бізнесом. Впродовж двох років з моменту отримання грошових коштів, відповідач на її питання щодо ходу будівництва квартири, відповідала, що постійно отримує інформацію від компетентних осіб, регулярно спілкується з забудовником, запевняла, що все гаразд, будинок будується і вона в подальшому обов'язково отримує квартиру. Восени 2015 року, коли вона, слідкуючи за ходом будівництва будинку на офіційному сайті забудовника ПАТ «Київміськбуд» виявила, що всі інвестори першого будинку по [ADDRESS], які бажали отримати документи про право власності на житло, вже завершили цей процес, звернулася до відповідача з запитанням, чому відповідач не надає їй документи для оформлення права власності на квартиру, на що остання повідомила, що її заявку на отримання квартири виконати не вдалося, але повернути грошові кошти одразу проблематично. 04 грудня 2015 року відповідач покликала її до себе додому, де повідомила, що ще у 2013 році всі її гроші віддала своїй сусідці [PERSON], а остання гроші загубила в таксі. 14 грудня 2016 року на електрону адресу її представника [PERSON] надійшов лист від представника відповідача [PERSON] з текстом угоди про порядок погашення боргу. Цією угодою відповідач визнає свій борг перед нею в розмірі 36000 доларів США, але умови угоди, укласти яку запропонувала відповідач, її не влаштовували і ця угода не була укладена. 15 грудня 2015 року вона звернулася з заявою про вчинення злочину до Дніпровського Управління поліції ГУ НП Україні в м. Києві, було порушено кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201500040019030 за ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України відносно [PERSON], на даний час досудове слідство триває. Станом на вересень 2015 року на офіційному сайти забудовника ПАТ «Київміськбуд» була розміщена інформація, що перший будинок по [ADDRESS] введений в експлуатацію. Станом на 11 жовтня 2016 року на офіційному сайті забудовника ПАТ «Київміськбуд» розміщена інформація, що перший і другий будинок по [ADDRESS] введені в експлуатацію (поштова адреса: Будинок №1 пр-кт Возз'єднання, 30 Будинок № 2 пр-кт Возз'єднання, 30-а). В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти за надання послуги по отриманню квартири, тому вона вимушена в судовому порядку звертатися за захистом свого порушеного права. Просила стягнути борг за договором позики в сумі 896 400,00 гривень, що еквівалентно 36000,00 доларів США. В судовому засіданні позивач надала заяву про зміну предмету позову, просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за невиконання договору про надання послуг в розмірі 964800,00 грн., що еквівалентно 36000,00 доларів США, 3% річних, що складає 17207,00 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 6890,00 грн.. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги своєї довірительки з підстав викладених в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Відповідач в судове засідання не з'явилася, направивши на електронну адресу суду письмову заяву про відкладення розгляду справи, в зв'язку з хворобою, проте, належних та підтверджуючих доказів до суду не направила. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини його неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В цьому зв"язку, виходячи із зазначених вимог закону, позивач зобов"язана довести факт набуття відповідачем її грошових коштів, а відповідач - навести та надати допустимі докази, що між ними існували будь-які відносини, які б давали підстави для виникнення цивільних прав та обов"язків. Як вбачається з розписки про отримання грошових коштів від 08.09.2013 року, відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] 7 000,00 доларів США в рахунок передоплати за квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Також згідно з розписки про отримання грошових коштів від 01.10.2013 року, відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] 29 000,00 доларів США за надання послуги по проведенню процедури по отриманню житла (а.с. 6). Крім того, як вбачається з Витягу з кримінального провадження № 12015100040019030 Дніпровського Управління поліції ГУ НП Україні в м. Києві, було порушено кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2015 року за ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України відносно [PERSON] (а.с. 41). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У відповідності до статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Обов"язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок iншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Отже, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, оскільки позивач довела той факт, що за її рахунок, без будь-якої правової підстави, відповідачем було набуте майно у вигляді грошових коштів, про що суду були надані належні та допустимі докази у вигляді розписок про отримання грошових коштів. В той же час відповідачем, в протоколі допиту як свідка від 20.04.2016 року - в кримінальному провадженні, складеним слідчим Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві [PERSON], не заперечувався факт отримання коштів від позивача [PERSON] в розмірі 36 000 тисяч доларів США за надання послуги по проведенню процедури отримання житла (а.с. 53-56). Крім того, суд бере до уваги надану позивачем угоду про порядок погашення боргу, яка була направлена на електронну адресу її представника [PERSON], представником відповідача [PERSON] - [PERSON], в якій відповідачка визнає свій борг перед позивачем в розмірі 36000,00 доларів США (а.с. 44-45), проте, така угода не була укладена між сторонами, оскільки складена на невигідних умовах для позивача. Факт надсилання даної угоди був підтверджений представником відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 17.10.2016 року. Всупереч ст. 60 ЦПК України відповідачем, представником відповідача в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів як на підставу своїх заперечень на позовну заяву. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача на користь позивача коштів підлягає задоволенню. Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Відповідно до п.6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути понесені судові витрати у сумі 6 890 грн. 00 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved