Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 19 вересня 2012 року вона повторно зареєструвала шлюб з відповідачем. Перший раз вона перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі з 2005 по 2010 роки. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.10.2014 р. шлюб між ними розірвано. Від спільного життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що з відповідачем вона познайомилась в 2003 році, коли він відбував покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.03.2003 року за вчинення злочину, передбаченого ст.ст. 185 ч. 3, 75 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік. Відповідач її завірив в тому, що він більше ніколи не буде порушувати закону і вони одружилися та в них народилося двоє дітей. Однак, відповідач в подальшому не бажав займатися вихованням дітей, не цікавився їх життям і навчанням, не забезпечував матеріально. В 2011 р. він знову вчинив злочин та був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.12.2011 року до трьох років шести місяців позбавлення волі. Перебуваючи в місцях позбавлення волі, відповідач знову її переконав в тому, що він переглянув своє ставлення до життя, сімї та дітей і вони в 2012 році повторно зареєстрували шлюб. Однак, після звільнення відповідача з місць позбавлення волі він не змінив своєї поведінки та ставлення до сімї. Він ніде не працював, матеріальної допомоги на дітей не надавав, приходив додому в стані алкогольного спяніння, що негативно впливало на дітей, а тому в 2014 році шлюб з відповідачем вона розірвала. В подальшому відповідач ще двічі був засуджений вироками Шевченківського районного суду м. Чернівці і на даний час відбуває міру покарання у вигляді двох років позбавлення волі. А тому просила позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для потреб дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Представник третьої особи [PERSON] опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги визнав повністю та просив суд справу розглянути у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, покази свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Судом встановлено, що батьками малолітніхдітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, копією рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02.10.2014 року (а.с.8-11). Малолітні діти проживають разом із позивачкою в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою ПП «Ремжитлосервіс» від 11.08.2016 року про склад сімї (а.с.39). Відповідач [PERSON] неодноразово судимий і на даний час відбуває покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.05.2015 року у Райківецькій виправній колонії (№ 78) УДПтСУ у Хмельницькій області (копії вироків на а.с.12-20). Відповідач повністю ухилився від обовязків батька, у виховані дітей участі не приймав та не приймає, з дітьми не зустрічається, не цікавиться їхнім життям та здоровям, ніякої матеріальної допомоги на їхнє утримання не надає. Доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав підтверджується також рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 615/18 від 27.09.2016 року та висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-24/3183 від 04.10.2016 року (а.с.21-22). Також ці обставини підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка вважає, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав буде доцільним в інтересах дітей, оскільки він не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дітей, не проживає з позивачкою та дітьми, взагалі не цікавиться життям, здоровям та навчанням своїх синів. Таким чином, суд вважає достовірно встановленим, що відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню своїх синів [PERSON] та [PERSON], не піклується про їх здоровя, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує їх, а тому його належить позбавити батьківських прав по відношенню до дітей, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.166, 180, 182, 184 СК України батьки не звільняються від обовязку щодо утримання дитини. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач працездатний, однак офіційно не працює, оскільки відбуває покарання у місцях позбавлення волі, здоровий, тому відповідно до вимог закону повинен утримувати своїх дітей, у звязку з чим суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути аліменти на утримання його синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позовні вимоги задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України\~з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157, 164, 165, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved