Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивачки [PERSON] надав письмову заяву в якій наполягає на розірванні шлюбу та стягненні аліментів у розмірі 1\\4 частини від доходів відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позову та до досягнення повноліття [PERSON] - до [INFO] року, стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання малолітньої дитини, справу просить розглядати у їх відсутність. Відповідач до суду не з`явився, надав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просить розглядати у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, вивчив матеріали справи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року (актовий запис про реєстрацію шлюбу №903), від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Сім`я між сторонами розпалась, причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім`ї, відсутність спільних інтересів. Постійні сварки з різних питань привели до втрати почуттів любові та поваги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, з грудня 2017 року мешкають окремо. Відповідач не приймає заходів для поновлення подружніх стосунків. Майновий спір відсутній, шлюб має формальний характер, примирення неможливо. Після припинення шлюбних стосунків між сторонами, малолітній син залишився проживати з матір`ю, проти чого батько не заперечує. Представник позивачки у заяві просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини від доходів відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позову та до досягнення повноліття [PERSON] - до [INFO] року. Суд вважає, що сім`я між сторонами розпалась остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо, тому як відсутня вільна згода чоловіка та жінки на шлюб. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. Щодо вимог про стягнення аліментів: ст.180 СК визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд встановив, що сторони проживають окремо з 2017 року, що дитина проживає з матір`ю. Суд не отримав належних і допустимих доказів того, що батько регулярно сплачує аліменти на утримання сина, тому вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини є доведеними і обґрунтованими. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійну роботу і постійний дохід, тому суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення сином повноліття.

Outcome: approved