Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] за участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що згідно розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 лютого 2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та акту приймання-передачі будинок [ADDRESS] з 16 лютого 2015 року передано на праві господарського відання та знаходиться з на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20 жовтня 1986 року по теперішній час, однак більше чотирьох років не проживає у зазначеній квартирі та не сплачує за надані житлово-комунальні послуги. У зв`язку з чим просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS] . Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20 жовтня 1986 року по теперішній час (а.с. 15). Згідно розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 лютого 2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та акту приймання-передачі від 01 квітня 2015 року будинок [ADDRESS] з 16 лютого 2015 року передано на праві господарського відання та знаходиться з 01 квітня 2015 року на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 6, 7-8). Відповідно до актів житлово-експлуатаційної дільниці № 402 від 23 січня та 10 жовтня 2019 року, від 03 березня 2020 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак більше чотирьох років не проживає у зазначеній квартирі та не сплачує за надані житлово-комунальні послуги (а.с. 16, 17, 18, 19). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених позивачем вимог, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Представник третьої особи Дніпровської районної державної в місті Києві державної адміністрації не скористався правом на подання пояснень щодо заявлених позивачем вимог. Стаття 71 Житлового кодексу України встановила загальні норми щодо збереження права на жиле приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків провадиться згідно ст. 72 ЖК в судовому порядку. Відповідно п.10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України " у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлених строків. В разу їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірності поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі та понад шість місяців без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актами Житлово-експлуатаційної дільниці № 402. Отже, позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню повністю: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS] . При поданні позовної заяви позивачами сплачено судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачів у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Outcome: approved