Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК [PERSON] Донбасу», про\~\~ відшкодування\~ моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що працював тривалий період у відповідача з повним робочим днем під землею знаходячись під впливом шкідливих факторів виробничого середовища. За час праці у відповідача отримав професійне захворювання «пневмоконіоз» про що 11.02.2013 року було складено акт розслідування підстав виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4. [PERSON] висновку МСЕК від 21.02.2013 року, позивачу було встановлено (вперше) стіку втрату професійної працездатності у розмірі 40% у зв'язку з професійним захворюванням та ІІІ групу інвалідності. Через втрату професійної працездатності у розмірі 40% позивач не має можливості працювати на тих посадах, які дозволяють одержувати великий особи\-стий заробіток, не має змоги і рівних прав з іншими громадянами України здійс\-нювати, реалізовувати своє право на працю, част\-ково порушені відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та зна\-йомими, оскільки через свої фізичні недо\-ліки внаслідок зазначеного отриманого професійного захворювання позивач є частково обмежений у спілкуванні з ними, не має змоги, як раніше, вести активний відпочинок, відчувая при цьому моральні й психічні страждання, змушений постійно лікуватися, переніс і продовжує переносити особливі фізичні та психічні страждан\-ня, тому що, як вважає, вже безповоротно загублена значна частина нормальних життєвих функцій організму, у зв'язку з установленням стійкої втрати праце\-здатності. Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати нанесену йому моральну шкоду завдану ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків в сумі 40 000 грн. та згідно п.2 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду. Позивач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. В письмових запереченнях зазначив, що вважає вимоги Позивача, такими, що не грунтуються на нормах діючого законодавства з питань відшкодування моральної шкоди, та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до [PERSON] розслідування професійного захворювання від 11.02.2013 року стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів складає 19 років 4 місяця , а в якості начальника дільниці на підприємстві Відповідача 4 роки та 4 місяця, тобто п'ята частина від усього робочого досвіду у шкідливих умовах. Отримати професійне захворювання за 4 роки не можливо, відомо, що сучасні форми пневмоканіозу (профзахворювання Позивача) розвиваються в середньому через 7-10 років після начала роботи в палевої професії. Це означає, що Позивач не міг отримати професійне захворювання працюючи у Відповідача, а отримав його набагато раніше і цей факт Позивач скривав, адже за результатами щорічних періодичних медичних оглядів 23.03.09р, 18.0310р, 03.03.11р він був визнаний здоровим та придатним працювати під землею. [PERSON] за формою П-4 про встановлення Позивачу професійного захворювання встановлено, що таке захворювання виникало внаслідок знаходження значного часу роботи у несприятливих умовах саме через наявність пилу з концентрацією вище встановленого ГДК, однак у санітарно - гігієнічній характеристики умов праці [PERSON] від 23.12.2011р., вказується, що під час праці Позивач забезпечувався у повному обсязі засобами індивідуального захисту (респіратор Пульс М) та користувався ними регулярно. Зазначені висновки Позивач не оспорював. Таким чином у зв'язку з тим, що Позивач, згідно даних тієї ж характеристики, знаходився під впливом пилу 50% робочого часу та забезпечувався СІЗ регулярно, отримання професійного захворювання, які б призвели до моральних страждань, як це зазначає Позивач, не є дійсними. Крім того, позивач укладаючи з Відповідачем трудовий договір, був повідомлений під розпис в порядку передбаченому ст. 29 КЗпП України про важкість, шкідливість та небезпечність умови праці, можливі негативні наслідки цих умов праці на стан його здоров'я та пов'язані з цим пільги та компенсації. Позивач не додав до суду документів чи інших доказів, які б підтверджували наявність у нього моральних страждань, адже моральна шкода повинна проявлятися у стражданнях, які призвели до емоційного упадку, порушення психічного стану людини. Встановлення професійного захворювання не лишає останнього можливості ходити з друзями на рибалку чи полювання, купатися та інше, адже висновок МСЕК зазначає протипоказання лише при роботі у підземних умовах у контакті з пилом, токсичними газами, тяжкий фізичний труд, в той час як ІІІ група інвалідності є робочою групою. У сукупності усі ці показники дають змогу Позивачу жити у суспільстві і вести активний образ життя. \~ Перевіривши доводи позову та заперечення проти нього, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з позиції відповідності їх вимогам щодо належності та допустимості, з'ясувавши всі обставини у справі, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до [PERSON] розслідування професійного захворювання від 11.02.2013 року, складеного за фактом розслідування на ПАТ «ДТЕК [PERSON] Донбасу», підставою виникнення професійного захворювання позивача стала запиленість повітря на робочому місці гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля, підземного 60.2 мг/м3. при ПДК - 10 мг/м3 протягом 85.7 % зміни, пил вуглепородний з вмістом пилу в SIO2- 3.9 %. категорія праці 3 кл. 2 ст. по пилу; на робочому місці начальника дільниці підготовчих робіт підземного 35-40 мг/м3, при ПДК 2 мг/м3. протягом 50 % зміни, пил вуглепородний з вмістом пилу в SIO2 - 16.5 %. категорія праці 3 кл. 4 ст. по пилу; на робочому місці гірника очисного забою дільниці з видобутку вугілля підземного 90.2 мг/м3 при ПДК 10 мг/м3. протягом 56.9 % зміни, пил вуглепородний з вмістом в нили SIO2 - 4.3 %. категорія праці 3 кл. 3 ст. по пилу; на робочому місці директора-виконавчого директора підземного 47-154 мг/м3". при ПДК - 10 мг/м3 протягом 75% зміни, пил вуглепородний з вмістом пилу в SIO2 - до 5%. категорія праці 3 кл. 4 ст. по пилу; фіброгенна дія. Тобто, роботодавець допустив перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. \~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] копії довідки до [PERSON] огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААБ № 415012 від 21.02.2013 року, [PERSON] було встановлено ІІІ групу інвалідності, на строк до 01 березня 2015 року, причина інвалідності професійне захворювання. Із долученої до матеріалів справи копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА № 137518, вбачається, що [PERSON] (вперше) встановлено стіку втрату професійної працездатності у розмірі 40%, датою переогляду 01 березня 2015 року. [PERSON] копії довідки до [PERSON] огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААБ № 451281 від 25.03.2015 року, [PERSON] було встановлено ІІІ групу інвалідності, безстроково, причина інвалідності професійне захворювання. З копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА № 124332 вбачається, що [PERSON] встановлено стіку втрату професійної працездатності у розмірі 40% безстроково. Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. \~Приписами статті 13 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов"язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. \~Відповідно до\~ п.5, п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р.\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Також необхідно враховувати, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. [PERSON] п. 27\~ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»\~та п. 22\~ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»\~зупинена дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст.\~21, ч. 3 ст.\~28\~та ч. 3 ст.\~34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено. Враховуючи те, що на час виникнення у позивача права на відшкодування моральної шкоди вищезазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладено на підприємство, під час роботи на якому позивач отримав професійне захворювання. Таким чином, доводи відповідача зазначені у запереченнях до позовної заяви щодо того, що при укладенні трудового договору позивачу були розяснені умови праці, позивач був попереджений про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, безпідставні, оскільки\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Окрім того, згідно рішення Конституційного суду України від 08.10.2008 року № 20-рп\\2008р.\~статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Також відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. [PERSON]\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання складається з фізичного болю й душевних страждань, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. \~\~\~ Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. \~\~\~\~ В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода,заподіяна умовами виробництва, спричиняє порушення таких\~\~особистих\~\~немайнових\~\~прав,\~\~як\~\~право на життя,\~\~право на охорону здоров'я тощо. \~\~ Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров'я\~ і наявність у нього професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обов'язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.\~\~ \~\~\~\~ Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди, оскільки згідно\~\~п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. [PERSON] ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та встановлення інвалідності.\~ З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоровя позивача,втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв'язків, а саме 40 % втрати професійної працездатності безстроково, істотність вимушених змін в життєвих стосунків, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 15000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. [PERSON] ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. \~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial