Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на наступні обставини. З 17 вересня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1643, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем [PERSON] та перебуває на його утриманні. Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, втратою почуттів любові та поваги один до одного, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Фактично спільне життя припинено з травня 2018 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити, зазначив, що строк для примирення не потрібен, оскільки не змінить шлюбних відносин. Представник позивача - адвокат [PERSON] просив позов задовольнити. Відповідач заперечувала проти позову, зазначивши, що бажає зберегти сім'ю. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 17 вересня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1643, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 359405 (а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем [PERSON] за місцем його реєстрації (а.с. 4, 13, 14). Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сімї. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. На підставі ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved