Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач у червні 2019 року звернулася з позовом до відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа [PERSON] , про визнання права власності на приватизацію квартири та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову послалася на те, що позивачем та її сином, третя особа по справі, [PERSON] було використано право на безоплатну приватизацію житла на кожного члена сім`ї по 11,52 кв.м. Так, разом із [PERSON] та [PERSON] в 2007 році було приватизовано квартиру [ADDRESS] . 25 грудня 2007 року квартиру [ADDRESS] було продано. 06 березня 2018 року позивачу, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 30.01.2018 року № 37 було видано ордер на жиле приміщення № 0000000544 від 06 березня 2018 року на право зайняття жилого приміщення, жилою площею 18,0 кв.м, яка складається з однієї кімнати, а саме на квартиру [ADDRESS] .У зазначеній квартирі [ADDRESS] вона, [PERSON] та її син, [PERSON] зареєстровані та проживають з 01.11.2002 року. 27 лютого 2019 року позивач звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] , однак їй було відмовлено, оскільки як було зазначено в листі, нею використане право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду. Вважає, що відмова Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради як органу приватизації державного житлового фонду в безоплатній передачі у її, [PERSON] власність квартири [ADDRESS] є незаконною та протиправною, оскільки вона має право на приватизацію займаного нею житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , виходячи з невикористаних нею житлових чеків та/або невикористаних квадратних метрів на площу, що становить різницю між санітарною нормою в 21 кв.м. та приватизованим нею раніше житлом площею 11,5 кв.м. Вона має право на безоплатну приватизацію жилого приміщення, а саме квартири [ADDRESS] площею 9,48 кв.м. з правом викупу надлишкової загальної площі квартири, тому вимушена звернутися до суду. Просила суд: визнати відмову Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №3/9- 1297 від 25.03.2019 року як органу приватизації державного житлового фонду в безоплатній передачі у власність [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) в порядку приватизації квартири [ADDRESS] - неправомірною; визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) право на приватизацію квартири [ADDRESS] , загальною площею 29,5 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м, за рахунок залишку невикористаних чеків та/або невикористаних квадратних метрів передбачених безоплатним правом на приватизацію житла з правом викупу надлишкової загальної площі квартири; зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради як орган приватизації державного житлового фонду провести за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) приватизацію квартири [ADDRESS] , загальною площею 29,5 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м. за рахунок залишку невикористаних чеків та/або квадратних метрів передбачених безоплатним правом на приватизацію житла з правом викупу надлишкової загальної площі квартири. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року, головуючим у справі визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 червня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд у його задоволенні відмовити, оскільки їх дії відповідають вимогам закону. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. В судовому засідання встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 25 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А., зареєстрованого в реєстрі за №8468, квартира [ADDRESS] , [PERSON] , яка діє за себе та за довіреністю від імені [PERSON] , від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила [ADDRESS] . Квартира належала продавцю на підставі дублікату б/н від 15.02.2007 року свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.03.2007 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, згідно з розпорядженням №7/172-95, зареєстрованого 01.04.2007 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 18370808, та свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.11.1995 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, згідно з розпорядженням №7/363-95, зареєстрованого Дніпропетровським МЕТІ, номер запису 64, в книзі 36п. Ця квартира складалася з: 1-коридор, 2,5,7-житлові, 3-туалет, 4-ванна, 6,9-кладові, 8-кухня, І-лоджія, II- балкон в житловому будинку літ.А-9, житлова площа 40,0 кв.м, загальна площа 68,3 кв.м. Відповідно до довідки КП ДМБТІ від 18.01.2016 року за №513 за: [PERSON] було зареєстровано право власності на 69/400 ч. квартири [ADDRESS] ; [PERSON] було зареєстровано право власності на 69/400 ч. квартири [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 30.01.2018 року № 37, про видачу ордера на квартиру [ADDRESS] вирішено: видати ордер на жиле приміщення - однокімнатну квартиру [ADDRESS] , жилою площею 18,0 кв.м., загальною площею 29,5 кв.м. [PERSON] , на склад сім`ї 2 особи: [PERSON] , 1976 року народження, наймач; [PERSON] , 1995 року народження, син. 06 березня 2018 року, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 30.01.2018 року № 37 було видано ордер на жиле приміщення № 0000000544 від 06 березня 2018 року на право зайняття жилого приміщення, жилою площею 18,0 кв.м, яка складається з однієї кімнати, а саме на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на квартиру, виготовленого 22 квітня 2017 року фізичною особою - підприємцем [PERSON] квартира, [ADDRESS] складається: 1 коридор - 3,1 кв.м., 2 житлова -18 кв.м., 3 кухня - 5,5 кв.м., 4 санвузол - 2,3 кв.м., 5 кладова - 0,3 кв.м., 6 кладова - 0,3 кв.м., загальна площа 29,5 кв.м., житлова 18,0 кв.м., допоміжна 11,5 кв.м. Згідно з довідкою КП «Жилсервіс -5» від 25.02.2019 року № 1019 про реєстрацію місця проживання громадян зареєстрованих у квартирі, у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з 01.11.2002 року. 27 лютого 2019 року, [PERSON] звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] . Згідно з заявою просила оформити передачу в приватну спільну часткову власність у рівних частках квартиру з членом сім`ї [PERSON] . В листі № 3/9-1297 від 25.03.2019 року Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради вказав, що [PERSON] вже брала участь у приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 46,1 кв.м., складом сім`ї 4 особи) та департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не має змоги передати у приватну власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 29,54 кв.м., що у сумі буде перевищувати санітарну норму на одну особу. Відповідно до п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку (21 кв.м. загальної площі на кожного мешканця та 10 кв.м. додатково на сім`ю) один раз. Згідно з відомостями в свідоцтві про народження [PERSON] право на приватизацію житла використано в обсязі 11,52 кв.м., при нормі загальної площі 21,0 кв.м. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків,одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Згідно з п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку (21кв.м. загальної площі на кожного мешканця та 10кв.м. додатково на сім`ю) один раз. Відповідно до ст. 8 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Відповідно до п. 17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відповідно до п. 18 вказаного Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Обов`язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України проголошений ч. 2 ст. 19 Конституції України. Рішенням Конституційного суду України від 10 червня 2010 року №15-уп/2010 дано тлумачення розуміння ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та зазначено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано (в одній чи кількох квартирах, будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатковою квадратних метрів на сім`ю. Як вбачається із матеріалів справи, Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради, листом № 3/9-1297 від 25.03.2019 року повідомлено про те, що, [PERSON] використала своє право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду за адресою: [ADDRESS] . Отже, як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] використали право на безоплатну приватизацію в обсязі по 11,52 кв.м. кожний при нормі 21 кв.м., разом 23,04 кв.м. Загальна площа спірної квартири [ADDRESS] 29,54 кв.м. (житлова площа 18,0 кв.м.). Отже при приватизації спірної квартири загальна площа буде становити 52,58 кв.м. Згідно діючого законодавства безоплатна приватизація державного житлового фонду вважається реалізованим при приватизації 21 кв.м. загальної площі на кожного мешканця та 10 кв.м. додатково на сім`ю. Враховуючи наведене, логічним є висновок, що якщо площа займаної квартири, кімнати менше санітарної норми, то громадянин має використати залишок житлового чека для приватизації іншої квартири (будинку) кімнати державного житлового фонду, наймачем, якої він є. При цьому одноразовість приватизації житла законодавець обумовив номінальною вартістю житлового чека, а не кількістю квартир (будинків), площа яких відповідає цій вартості і встановленим санітарним нормам. Згідно з п. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Однак при приватизації позивачем та її сином квартири [ADDRESS] загальною площею 29,54 кв.м., санітарна норма на одну особу буде перевищувати встановлену норму. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права. Як вбачається із матеріалів справи, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради №3/9- 1297 від 25.03.2019 року як орган приватизації державного житлового фонду відмовив в безоплатній передачі у власність [PERSON] та [PERSON] в порядку приватизації квартири [ADDRESS] , однак позивачем заявлені позовні вимоги особисто, саме тому суд виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог вцілому. Крім того суд звертаючи увагу на заявлені позивачем вимоги в частині зобов`язання Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради як органу приватизації державного житлового фонду, вважає що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав не передбачено ч. 2 ст. 16 ЦК України та в порядку цивільного судочинства не передбачено можливості зобов`язання органів державної влади та місцевого самоврядування до вчинення певних дій. До того ж, суд, захищаючи порушені права громадян, не може підміняти функції окремих органів, в тому числі і органів приватизації. Так, порядок приватизації майна встановлений Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed