Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати та зобов»язання вчинити дії, пояснивши суду, що з 01.08.2013р. згідно наказу №31-К від 01.08.2013р. його було призначено на посаду директора з регіонального розвитку по Заходу України в компанію ТОВ «Високі Аграрні Технології». Робота полягала в керівництві торговим персоналом, розробці планів з продажу, формуванні та контролі усіх форм звітності, бізнес процесів взаємодії торгового персоналу з головним офісом у Києві, підборі менеджерів з продажу, контролі виконання торговим персоналом покладених на нього посадових обов'язків, здійсненні заходів по зменшенню дебеторської заборгованості клієнтів, переговорах з клієнтами від імені компанії-роботодавця. Щомісячна заробітна плата позивача становила з урахуванням усіх податків та внесків в обсязі 18,6% (15% - податок на прибуток фізособи; 2% - внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду; 0,6% - внесок до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; 1% - внесок, пов'язаний із загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності) 12 000,00 грн. на руки, що становить в загальному обсязі до оподаткування 14 742,02 грн. Однак позивач отримував заробітну плату тільки до грудня 2013р., та з грудня 2013р. по теперішній час він заробітної плати взагалі не отримував. В останніх числах грудня 2014р. позивачу вдалося отримати свою трудову книжку від його роботодавця ТОВ «Високі Аграрні Технології». Його звільнення відбулося тільки після повторного написання заяви про звільнення від 03.10.14р., а також після додаткового звернення в міліцію та прокуратуру. В своїй заяві про звільнення позивач вказував про велику заборгованість перед ним по зарплаті, порушення його законних прав та законодавства про працю. В результаті у його трудову книжку ТОВ «Високі Аграрні Технології» внесено відповідний запис про те, що його звільнено за згодою сторін 18.11.2014р. Позивач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити, зобов'язати ТОВ «Високі Аграрні Технології» надати інформацію до пенсійного фонду України та фіскальної служби щодо дійсного періоду його роботи (з 01.08.13р. по 18.11.2014р.) та дійсного розміру його заробітної плати (до оподаткування 14 742,02 грн. на місяць), оскільки ця інформація є підставою для нарахування пенсійним фондом страхового стажу відповідно до запису у трудовій книжці; визнати його страховий стаж при роботі в ТОВ «Високі Аграрні Технології» з 01.08.2013р. по 18.11.2014р., оскільки саме з вини його роботодавця його страховий стаж закінчується травнем 2014р.; відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗПП України зобов'язати ТОВ «Високі Аграрні Технології» письмово повідомити його про нараховані суми заробітної плати та компенсації за не використану відпустку, що належать йому при звільненні, а також про нараховані суми за час затримки розрахунку (п.1 ст. 117 КЗПП); визнати дії керівництва ТОВ «Високі Аграрні Технології» (код ЄДРПОУ 36376609) незаконними, та такими, що підривають гарантовані Конституцією України права на працю та гідний розмір заробітної плати; стягнути належну грошову суму за відшкодування втраченої вигоди, тобто 24% річних від невиплаченої йому заробітної плати, починаючи з 01.12.2013р. по день фактичного стягнення (розрахунок проводити окремо по кожній належній йому заробітній платі за кожен місяць по день фактичного стягнення; стягнути з відповідача належну грошову суму за відшкодування спричиненої йому моральної шкоди у розмірі подвійної належної йому заробітної плати після оподаткування за весь період затримки з грудня 2013р. по день фактичного стягнення; стягнути з відповідача спричинені йому збитки у розмірі усієї невиплаченої заробітної плати після оподаткування з грудня 2013р. по день фактичного стягнення; стягнути на його користь з ТОВ «Високі Аграрні Технології» усі документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем; кінцеві суми усіх стягнень просить помножити на індекс споживчих цін на момент стягнення; зобов'язати всі стягнення з відповідача перевести на його рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» (пластикова карта 4405 8858 3123 2274, отримувач [PERSON] В.), номер рахунку банку: 29244825509100, МФО банку отримувача: 305299, ЄДРПОУ: 14360570, ідентифікаційний код отримувача: [NUMBER] або за попереднім узгодженням зі позивачем на відповідний зарплатний рахунок у АТ «Сбербанк Росії» (договір 26203000828176/980/Р від 25.12.2013р., зарплатна пластикова картка 4524 3402 9691 5175), що було відкрито для виплати заробітної платні позивача роботодавцем ТОВ «Високі Аграрні Технології». Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 116 ч. 1 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення працівника. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Відповідно до п. 1 п.п. "3" "Порядку розрахунку середньої заробітної плати", затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. повинна бути виплачена компенсація за час затримки розрахунку. Ця компенсація відповідно до п.п. 2 п. 2 згаданого вище ПКМУ №100 від 08.02.1995р. розраховується виходячи з середнемісячної заробітної плати. Тому, суд вважає, що сума компенсації за час затримки розрахунку повинна бути розрахована згідно до заробітної плати позивача у розмірі 12 000,00 грн. за кожен місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗПП України підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з дня звільнення по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з неправомірною не виплатою належної йому зарплати боржником (відповідачем), у фізичних стражданнях через відчуття голоду і відсутність можливості придбати ліки та елементарні продукти харчування для себе, дружини та малолітніх дітей, душевних стражданнях, яких позивач зазнав через протиправні дії позивача… Відповідно до статті 83 Кодексу Законів про Працю та статті 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР: «У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей.» Статтею 6 Закону «Про відпустки» визначено загальну тривалість щорічної відпустки для працівників за відпрацьований робочий рік. Щорічна відпустка не може бути менше, ніж 24 календарних дні. Отже, якщо працівник відпрацював цілий календарний рік, то при звільненні він має право отримати компенсацію за 24 дні невикористаної відпустки. Для того, щоб розрахувати розмір компенсації за невикористану відпустку, необхідно розрахувати середньоденну заробітну плату робітника за розрахунковий період та помножити її на кількість днів невикористаної відпустки. Нормативний документ, який регулює розрахунок середньої заробітної плати затверджено Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року. Розрахунок суми за відшкодування втраченої вигоди на 31 травня 2015р. (ст. 22 ЦК України), тобто 24% річних (загальновідома середня банківська ставка, яка останнім часом збільшилась до 25% річних) від невиплаченої позивачу заробітної плати, починаючи з грудня 2013р. по день фактичного стягнення (розрахунок проводиться окремо по кожній належній йому заробітній платні за кожен місяць по кінець травня 2015р. та враховується індекс споживчих цін відповідніх місяців, виходячи з припущення про те, що позивач міг би свою щомісяця проіндексовану зарплату покласти на депозит, остаточний розрахунок буде проведено по день фактичного стягнення): всього відшкодування втраченої вигоди на кінець травня 2015р. складає 45 834,56 грн., при цьому у кожному з наступних місяців, відповідно до розрахованих сум. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 01.08.2013р. згідно наказу №31-К від 01.08.2013р. позивача було призначено на посаду директора з регіонального розвитку по Заходу України в компанію ТОВ «Високі Аграрні Технології». Це підтверджується копією трудової книжки позивача; копією наказу про звільнення з роботи позивача; копіями відомостей про виплату зарплати. Тому, суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості по заборгованості від 02.06.2015р. відповідача перед позивачем, наданий позивачем, зроблено вірно, а тому позов слід задовольнити частково, крім заявленої моральної шкоди в сумі 788 663,82 грн., так як дана сума моральної шкоди є необґрунтованою, і її слід зменшити, та стягнути в сумі 1 000,00 грн. Крім цього, підлягають стягненню з відповідача на користь держави і судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial