Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зобовязання вчинити певні дії. У своєму позові позивач вказала, що вона, позивач по справі,з 15 квітня 1987 року зареєстрована та проживає у [INFO]. Разом з нею в квартирі зареєстровані члени її родини: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після збору документів, у вересні 2018 року вона звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району у відділ приватизації житла за отриманням свідоцтва на право власності на житло, та надала повний пакет документів. 11.09.2018 року позивач отримала відмову в реалізації права на приватизацію з районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району у видачі свідоцтва на право власності на житло, та їм розяснили, що відсутній ордер про надання житлової площі та рекомендували звернутися до суду. Ордер про надання житлової площі не зберігся,оскільки при вселенні був зданий до житлово-експлуатаційної організації. У звязку з тим що, даний ордер потрібен тільки для вселення в дану квартиру та діє протягом 10 діб, позивачі не могли отримати ордер, адже були вселені та зареєстровані в квартиру на підставі заяви попереднього користувача. Тому їм ордер за діючим законодавством не може бути виданий. Позивач вважає, що така відмова є порушенням її прав на приватизацію державного житлового фонду. Дане житло вона займає на законних підставах. Заборгованості за комунальні послуги не має, своєчасно сплачує всі нарахування. Це єдине житло позивача, іншого житла вона не має. У звязку з тим, що позивач використала усі позасудові можливості щодо оформлення та отримання житла у власність, виникла необхідність звернутися з даною позовною заявою до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Факт невикористання нею права на приватизацію підтверджується довідкою Ощадного банку. На вселення до квартири видається відповідний ордер, але за спливом більше тридцяти років він не зберігся, розшукати корінець ордеру або будь-які інші документи про надання житла не виявляється можливим. Враховуючи, що позивач була вселена до квартири на законних підставах, незаконність її проживання ніхто не оспорює, неможливо знайти копію ордеру, відсутність його копії позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири позасудовим шляхом. До теперішнього часу позивач не використала своє право на безкоштовну передачу житла, що підтверджується довідкою АТ «Ощадбанк». У своєму позові позивач просить зобов'язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти пакет документів і провести [PERSON] приватизацію квартири [ADDRESS] за відсутності ордеру на видану квартиру. В судовому засіданні позивач позов підтримала, в заяві просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача у судовому засіданні позов підтримала. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши та дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач по справі згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг від 02.08.2018 р. за № 0426/2-8249 зареєстрована в [INFO]. У вересні 2018 року позивач виявила бажання приватизувати свою вищезазначену квартиру і звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, але 11.09.2018 року їй було відмовлено в приватизації. Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордеру про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири. При цьому частина 10 наведеної статті зазначає, що органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) від- селення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Тобто, перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об'єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до ст. 3 Закону України зазначеного закону: приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сімю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Тому, суд приходить до висновку, що позивач має право на приватизацію квартири, в якій вона зареєстрована і мешкає. Таким чином, позов [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved