Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Фонд гарантування інвестицій», про припинення застави. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11 жовтня 2006 р. між нею, [PERSON] , та ПАТ «КБ «НАДРА» було укладено Договір кредитної лінії № 89/МК/З3/2006/840, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 50 000 доларів США у строк до 10 жовтня 2011 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 11 жовтня 2006 р. було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А., реєстровий номер 5593. Об`єктами обтяження за вказаним договором застави є: - Транспортний засіб автомобіль MAN 18.4132 FLS, 2001 року випуску, об`єм двигуна 12816 куб. см., білого кольору, номер об`єкта: WMAN05ZZZ2M333624, номер державної реєстрації: [NUMBER] ; - Транспортний засіб напівпричіп SCHWARZMUELLER, 2000 року випуску, білого кольору, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] . 26 квітня 2007 р. було також укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А., реєстровий номер 2166. Об`єктом обтяження за вказаним договором застави є: - Транспортний засіб автомобіль DAF ТЕ 47 XS, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12850 куб. см., білого кольору, номер об`єкта: XLRTE47XSOE527100, номер державної реєстрації: [NUMBER] . 07 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Кобелєвою Аллою Михайлівною, було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 315, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» нерухоме майно, а саме: цегляний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] реалізація якого б дорівнювала загальній сумі заборгованості за кредитним договором № 89/МК/33/2006/840 від 11.10.2006 року в розмірі 1 196 278 грн. 55 коп. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 р. по справі №376/2049/18 визнано зазначений вище виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України слідує, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів зокрема: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11 жовтня 2006 р. між [PERSON] та ПАТ «КБ «НАДРА» було укладено Договір кредитної лінії № 89/МК/З3/2006/840, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 50 000 доларів США у строк до 10 жовтня 2011 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 11 жовтня 2006 р. було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А., реєстровий номер 5593. Об`єктами обтяження за вказаним договором застави є: - Транспортний засіб автомобіль MAN 18.4132 FLS, 2001 року випуску, об`єм двигуна 12816 куб. см., білого кольору, номер об`єкта: WMAN05ZZZ2M333624, номер державної реєстрації: [NUMBER] ; - Транспортний засіб напівпричіп SCHWARZMUELLER, 2000 року випуску, білого кольору, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] . 26 квітня 2007 р. було також укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А., реєстровий номер 2166. Об`єктом обтяження за вказаним договором застави є: - Транспортний засіб автомобіль DAF ТЕ 47 XS, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12850 куб. см., білого кольору, номер об`єкта: XLRTE47XSOE527100, номер державної реєстрації: [NUMBER] . 07 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Кобелєвою Аллою Михайлівною, було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 315, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» нерухоме майно, а саме: цегляний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] реалізація якого б дорівнювала загальній сумі заборгованості за кредитним договором № 89/МК/33/2006/840 від 11.10.2006 року в розмірі 1 196 278 грн. 55 коп. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 р. по справі №376/2049/18 визнано зазначений вище виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню. 07 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» був укладений Договір № GL3N217046 про відступлення прав вимоги, посвідчений Швець P.O. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1557, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» право вимоги до позичальників зазначених у додатку 1. Наразі, у Шевченківському районному суді м. Києва перебуває справа № 761/39720/20 про визнання зазначеного вище договору відступлення прав вимоги недійсним. Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст.526 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч.1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У договорі застави визначаються суть, розмір та строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, та/або посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода (ст.12 Закону України «Про заставу»). Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ст.20 Закону України «Про заставу»). Підстави припинення застави визначенні у ст. 28 Закону України «Про заставу» відповідно до якої застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Кобелєвою Аллою Михайлівною 07.03.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 315, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості за Кредитним договором 89/МК/33/2006/840 від 11.10.2006 року в розмірі 1 196 278 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. Тому на підставі приписів ст. 28 Закону України «Про заставу» застава вважається припиненою. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Також, варто врахувати, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах цього суду від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16 та від 09 серпня 2017 року у справі № 6- 2322цс16. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Оскільки [PERSON] свій обов`язок із внесення чергових платежів за кредитним договором не виконала, а банк не звертався із позовом за захистом своїх прав, позовна давність до вимог за кредитним договором сплила. Більш того, між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» був укладений Договір № GL3N217046 про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 p., посвідчений Швець P.O. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстр. № 1557, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» право вимоги до позичальників зазначених у додатку 1. Наразі, у Шевченківському районному суді м.Києва перебуває справа № 761/39720/20 про визнання зазначеного вище договору відступлення прав вимоги недійсним. Однак, відповідач по справі теж не звертався із позовом за захистом своїх прав, тому позовна давність до вимог за кредитним договором сплила. З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа "Салов проти України"), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа "Сутяжник проти Росії", п. 38). Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 1-3, 5 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувана, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на наведених ним доказах, що додані до матеріалів справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved