Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , який на даний час розірвано. Від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду 27 грудня 2010 року у справі №2- 10914/10 із відповідача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 30%, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Так, позивачка вказує, що при ухваленні зазначеного рішення суд брав до уваги майновий стан позивача та відповідача, стан здоров`я батьків і дитини, наявність інших утриманців. Проте, з часу прийняття рішення судом, збільшились витрати на утримання дитини. Також, зросли ціни на продукти харчування, одяг та взуття. Значно збільшились витрати на комунальні послуги. Зазначає, що після ухвалення зазначеного рішення суду, суттєво погіршився її майновий стан, на даний час вона позбавлена можливості працювати, оскільки змушена доглядати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який народився у неї в шлюбі з [PERSON] . Також зазначає, що їй не відомо, чи працевлаштований відповідач на даний час, а тому вважає, що слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 04 березня 2021 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому не погоджується із заявленим позивачкою розміром аліментів. В обґрунтування своїх доводів відповідач покликається на те, що він учасником бойових дій. Перебуваючи у Збройних силах України, він 09 липня 2016 року отримав мінно-вибухову травму, що спричинило закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку, внаслідок якої втратив 25 відсотків ступеня втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою. Крім отриманої травми, він також хворіє іншими захворюваннями: хронічна двобічна сенсоневральна припухлість першого ступеня, хронічний вірусний гепатит В PNN HBV (від 21 травня 2018 року), активний, без порушення функції печінки, ЗЗТБ легень у вигляді множинних кальцинованих вогнищ та фіброзу обох легень, ангіопатія сітківки. Відтак, за станом здоров`я він потребує постійного нагляду лікарів та періодичного лікування. Покликаючись на те, що з 01 грудня 2020 року прожитковий мінімум для дитини віку 6-18 років становить 2395 гривень, а відповідно 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку складає 1197,50 гривень, просить стягувати із нього аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 гривень, щомісячно. Представник позивачки [PERSON] адвокат Карпа М.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Істеревич А.З. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач пояснив, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень, щомісячно, оскільки його стан здоров`я та матеріальне становище не дозволяють сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі у сумі 3500 гривень. Судом установлено: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 14 лютого 2008 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 20028 року Відділом реєстрації актового стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №1863 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 19 серпня 2008 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2010 року у справі №2-10914/10 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітній син сторін [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю ,позивачкою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою ПМП «СОВР» від 30 жовтня 2020 року. (а.с.5) 08 серпня 2018 року [PERSON] вступила у зареєстрований шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище на [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2018 року Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району, Тернопільської області (актовий запис №10). Позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, позивачка обґрунтовує тим, що після ухвалення рішення про стягнення із відповідача аліментів погіршився її майновий стан, на даний час вона позбавлена можливості працювати, оскільки змушена доглядати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який народився у неї в шлюбі з [PERSON] . Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №2680. Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків наданих Головним управлінням Тернопільської державної податкової інспекції у Тернопільській області за №3603 від 03 листопада 2020 року, у першому та другому кварталі 2020 року позивачка отримувала доходи у вигляді державної соціальної допомоги, яка виплачувалась Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, розмір якої за перший квартал 2020 року склав 2580 гривень та за другий квартал 2580 гривень. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно із вимогами ч. 3 ст. 18 \~ \~ \~ \~1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На обґрунтування своїх заперечень щодо заявленого позивачкою розміру аліментів, які вона просить стягувати у сумі 3500 гривень у місяць, відповідач вказує на незадовільний стан здоров`я та необхідність понесення витрат на підтримання стану здоров`я. Як убачається із посвідчення серії [NUMBER] , виданого 22 липня 2016 року Управлінням персоналу штабу військової частини [NUMBER] , [PERSON] є учасником бойових дій. Згідно довідки №067В/1306/ф5, виданої 14 липня 2016 року Військовою частиною польова пошта [NUMBER] , 09 липня 2016 року солдат [PERSON] одержав закриту черепно-мозкову травму, мінно-вибухову травму, струс головного мозку. Як слідує із довідки №810, виданої 21 липня 2016 року Військовою частиною [NUMBER] , отримана [PERSON] травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Згідно Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної придатності у відсотках серії АГ №0011101 від 14 лютого 2017 року, виданої Тернопільським обласним центром медико-соціальної експертизи, обласна МСЕК №1, Ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить25 відсотків. Як убачається із свідоцтва про хворобу №860, [PERSON] , внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Відповідно до Виписки з медичної картки стаціонарного хворого №01653 Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у [PERSON] встановлено діагноз: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку з періодичними цефалгіями та емоційно-лабільним, астенічним розладом органічного походження. Хронічна двобічна сенсоневральна припухлість першого ступеня, хронічний вірусний гепатит В PNN HBV (від 21 травня 2018 року), активний, без порушення функції печінки, ЗЗТБ легень у вигляді множинних кальцинованих вогнищ та фіброзу обох легень, ангіопатія сітківки. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги стан здоров`я відповідача та майновий стан позивача та відповідача, а також те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2010 року у справі №2-10914/10 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2010 року до досягнення дитиною повноліття є недостатнім для належного та гармонійного розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial