Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем народилась донька - [PERSON] [INFO] . Протягом спільного життя з відповідачем, вона завжди піклувалась про свою родину, багато працювала. Після народження доньки позивач оформила декрету відпустку за доглядом за дитиною, проте у законній декретній відпустці була не довго, так як не вистачало коштів на утримання своєї сім`ї. Відповідач заробляв не достатньо для утримання родини, тому коли їй запропонували вийти на роботу, відповідач запропонував позивачу, оформити декретну відпустку по догляду за дитиною на нього, а позивач вийде на роботу та продовжить забезпечувати сім`ю, оскільки позивач завжди мала добре оплачувану роботу, але після закінчення декретної відпустки відповідач не працював, не дивлячись на те, що дочка з середини 2014 року почала відвідувати дитячій садок «Дитячій клуб «Тім». Вказує, що багато працювала та дбала про доньку про її розвиток, розширення кругозору, відвідувала розважальні заклади разом з донькою: кінотеатри, театри, концерти, дитячі свята та вистави, дбала про здоров`я дитини в разі хвороби, завжди була поруч, завжди цікавилась успіхами в навчанні та розвитку. Між матір`ю та дочкою склались теплі, довірчі відносини. Позивач працює в Дочірньому підприємстві «Кондитерська корпорація «РОШЕН» на посаді директора з якості відділу якості дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН», має стабільний дохід. За місцем роботи характеризується позитивно. На теперішній час донька навчається у приватній школі ПП «Навчальний заклад «Європейський колегіум», вартість послуг за навчання, сплачує позивач самостійно та дбає про здоров`я дитини. До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання спільної доньки. На даний час позивачка вимушена орендувати комфортабельну квартиру, яка обладнана місцем для відпочинку, навчання та ігор дитини. Крім того, зазначає, що не має наміру чинити жодних перешкод для спілкування відповідача з донькою і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розірвання сімейних стосунків не була позбавлена піклування батька. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатової І.А. від 05.11.2019 в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 06.02.2020 до суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. 01.09.2020, 10.09.2020, 21.04.2021 від представника позивача надходили клопотання про приєднання доказів. 06.07.2021 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача позов підтримує, просила суд його задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі його зареєстрованого місця проживання, проте конверт із поштовим направленням повернувся на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з викладеним суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з`явились, однак в матеріалах справи є заяви, в яких вказують, що просять справу розглянути за їх відсутності та ухвалити рішення виходячи з інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 645, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін від шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2012,актовий запис № 1793. Таким чином, судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач у позові, з народження дитина проживала з позивачем та відповідачем. 23.08.2019 позивачем було укладено договір оренди житлового приміщення за адресом: [ADDRESS] . Однокімнатна квартира, площею 38,8 м2, комфортабельна квартира, повністю мебльована та обладнана всією необхідною технікою, обладнаний санвузол. На теперішній час донька проживає з матір`ю - позивачем у справі. Відповідно до характеристики [PERSON] остання працює в Дочірньому підприємстві «Кондитерська корпорація «РОШЕН» на посаді директора з якості відділу якості дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН», за місцем роботи характеризується позитивно. Згідно довідки (про заробітну плату) № 55 від 12.09.2019 позивач має стабільний дохід. З листа Дитячого клубу «Тім» вбачається, що дитина [PERSON] відвідувала дитячий клуб з середини 2014 року (орієнтовно) по липень 2019 року, завжди приходила охайна, в гарному настрої, гарно займалась, відкрита у спілкуванні з колективом клубу, любила пропонувати свою допомогу. Мати піклується про [PERSON] , в них складені теплі стосунки. Відповідно до договору про надання освітніх послуг м. Київ № 01-19/60 від 23.07.2019 укладеного між навчальним закладом ПП «Навчальний заклад «Європейський колегіум» та позивачем [PERSON] , щодо навчання дитини [PERSON] (отримання повної загальної середньої освіти) у приватній школі ПП «Навчальний заклад «Європейський колегіум». Також, позивачем укладено щодо дитини договір добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) «Дитяче здоров`я преміум» № 331027424.19 від 15.04.2019р. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у висновку № 100-2070 Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.02.2021, з врахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 3 від 03.02.2021) вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] 2012 року народження разом з матір`ю [PERSON] . Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно п.1 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства", держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України. Тлумачення зазначених норм, в контексті ст. 19 СК України, дозволяє зробити висновок, що до органу опіки або до суду може звернутись і той з батьків з ким проживає дитина і той з батьків, хто проживає окремо від дитини для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Дана позиція закріплена в Постанові КЦС ВС від 01 квітня 2020 року по справі № 165/2839/17 провадження № 61-6769св19. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зміна прововідношення. Суд може захистити цивільне право бо інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тому при вирішенні спору щодо проживання дитини разом з матір`ю, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved