Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на користь КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 3» на особистий рахунок малолітнього [PERSON] , [INFO] , за № [NUMBER] , який відкрито у ПАТ «Державний ощадний банк України». На обґрунтування позовних вимог зазначено, що на первинному обліку Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як дитина, позбавлена батьківського піклування, з 22.08.2018 року знаходиться малолітній [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітній [PERSON] та його мати, [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 30.08.2018 року № 6326026501 малолітній [PERSON] та його мати, [PERSON] , є внутрішньо переміщеними особами, їх фактичне місце проживання є адреса: [ADDRESS] . Згідно листа КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради від 07.11.2018 року до лікарняного закладу згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 29.06.2018 року був доставлений малолітній [PERSON] . За час знаходження хлопчика в стаціонарі лікарні з 29.06.2018 року по 03.08.2018 року двічі зверталась жінка, яка представлялась матір`ю дитини, але документів, що посвідчують особу і документів на дитину, у неї не було. Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 08.08.2018 року малолітній [PERSON] [INFO] доставлений до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради з КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради. Малолітньому [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.09.2018 року № 614. Згідно листа КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради від 05.11.2018 року малолітнього [PERSON] мати двічі відвідувала свого сина з 02.08.2018 року по 25.10.2018 року. Згідно листа КНП Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 3» від 06.11.2018 року за час перебування малолітнього [PERSON] мати сина не відвідувала, станом здоров`я не цікавилась, моральної підтримки не надавала та не виявила бажання забрати сина додому. Згідно листа КНП Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 3» від 22.01.2019 року за час перебування малолітнього [PERSON] мати сина відвідувала тричі: 24.12.2018 року, 27.12.2018 року, 30.12.2018 року. З пояснень матері дитини, [PERSON] , від 26.11.2018 року, вбачається, що вона орендує кімнату за адресою: [ADDRESS] , але хоче змінити місце проживання. Постійного місця проживання вона не має. На даний час шукає житло, хоче забрати малолітнього сина, але немає куди. Спеціалісти Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 04.02.2019 року відвідали матір дитини, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . На момент відвідування двері будинку ніхто не відчинив. Під час відвідування було встановлено, що приватний будинок з пічним опалення, паркан відсутній, у дворі будинку навалено сміття, електропостачання відключене. Зі слів сусідів в будинку періодично з`являються невідомі особи ромської національності. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.05.2019 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 року дану цивільну справу передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2020 року справу передано судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабковій Т.В. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.04.2020 року дану цивільну справу прийнято до провадження судді Бабкової Т.В. 09.06.2020 року представником позивача - [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 02.01.2020 року, подано заяву про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Представник позивача Департаменту служб у справах дітей - Сидорчук В.М., який діє на підставі довіреності від 02.01.2020 року, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що малолітню дитину - [PERSON] вона народила в місцях позбавлення волі 30.12.2015 року. В 2018 року її було звільнено з місць позбавлення волі та під час проїзду до місця проживання разом із дитиною вона потрапила до циганів, які позбавили її документів на дитину та примусили жебракувати. Під час захворювання дитини було з`ясовано, що позивачка не має документів, що підтверджують її материнство, а тому після одужання дитину їй не повернули та влаштували до будинку дитини. Під час лікування дитини, перебування її в державному закладі, відповідачка систематично її відвідує, передає всі необхідні речі для її виховання та розвитку. На теперішній час у відповідачки наявні усі документи, що підтверджують її особу, її материнство по відношенню до дитини, наявність постійної роботи, постійного місця проживання та належних умов для повернення дитини додому. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 01.08.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі актового запису № 134 від 15.01.2016 року, а також Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 31.07.2018 року матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, складеного 08.08.2018 року КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради, вбачається, що 02.08.2018 року о 11 год. 40 хв. малолітній [PERSON] , [INFO] , був доставлений до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради з КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради. Наказом № 130 від 22.08.2018 року Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей, взято на облік малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення від 12.09.2018 року № 614 Харківської міської ради про надання дітям статусу дитини - сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З листа КНП Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 3» № 73 від 06.11.2018 року вбачається, що з 29.10.2018 року на вихованні у даному закладі знаходиться малолітній [PERSON] , [INFO] . за час перебування дитини в ОБД мати сина не відвідувала, станом здоров`я не цікавилася, моральної підтримки не надавала, до закладу не дзвонила та не виявила бажання забрати сина додому. Відповідно до листа КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради № 237 від 05.11.2018 року, за час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , в стаціонарному відділенні КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради з 02.08.2018 року по 25.10.2018 року мати [PERSON] двічі відвідувала свого сина та більше станом його здоров`я не цікавилась. Згідно інформації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради від 07.11.2018 року № 01-14/38, 29.06.2018 року до лікарні, згідно акту поліції від 29.06.2018 року, було доставлено дитину - [PERSON] , [INFO] . За час знаходження хлопчика в стаціонарі лікарні (з 29.06.2018 року по 03.08.2018 року) двічі зверталась жінка, яка представлялась матір`ю дитини, але документів, що посвідчують особу і документів на дитину, у неї не було. Більш детальної інформації щодо батьків або родичів дитини адміністрація лікарні не має. Відповідно до листа КНП Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 3» від 22.01.2019 року № 1161 за час перебування малолітнього [PERSON] мати сина відвідувала тричі: 24.12.2018 року, 27.12.2018 року, 30.12.2018 року. Спілкування матері з сином були короткочасні. З акту № 18, складеного 04.02.2019 року спеціалістами Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про обстеження умов проживання, вбачається, що з метою обстеження умов проживання [PERSON] було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . На момент відвідування двері будинку ніхто не відчинив. Під час відвідування було встановлено, що приватний будинок з пічним опалення, паркан відсутній, у дворі будинку навалено сміття, електропостачання відключене. Зі слів сусідів в будинку періодично з`являються невідомі особи ромської національності. Згідно письмових пояснень матері дитини, [PERSON] , наданих 26.11.2018 року начальнику Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, вбачається, що вона орендує кімнату за адресою: [ADDRESS] , але хоче змінити місце проживання. Постійного місця проживання вона не має. На даний час шукає житло, хоче забрати малолітнього сина, але немає куди. Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки ДУ «Чернігівська державна виправна колонія № 44» від 20.11.2018 року, [PERSON] відбувала покарання в ДУ «Чернігівська державна виправна колонія № 44» за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 25.03.2014 року, яким засуджена до 3 років позбавлення волі. Звільнилася з установи 20.06.2018 року на підставі ухвали Нововодолазького районного суду м. Чернігова від 12.06.2018 року згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на 3 місяці 23 дні. Крім того, [PERSON] 20.10.2003 року була засуджена Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст, 185 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. Відповідно до листа КНП Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 3» від 15.01.2020 року № 18, мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] дитину відвідує регулярно, але за останні 2 місяці приходила з різким запахом алкоголю, у зв`язку з чим черговий лікар змушена була не допустити її до контакту з дитиною. Також зазначають, що в грудні 2019 року з [PERSON] до закладу прийшов її співмешканець, який надав посвідчення робітника поліції [PERSON] та наполегливо вимагав зустрічі з дитиною, не маючи на це дозволу. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 СК України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.01.2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11.07.2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Суд відмічає, що відповідач заперечує проти позову про позбавлення батьківських прав, що свідчить про інтерес батьків до дитини. З довідки від 04.12.2019 року № 6334-5000238729 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що фактичним місцем проживання/перебування [PERSON] є адреса: [ADDRESS] . Так, з акту обстежень умов проживання, складного 06.08.2020 року спеціалістами Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей, вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS] , мебльований, обладнаний необхідною побутовою технікою, для малолітнього виділено окрему кімнату, де є окреме спальне місце, місце для проведення дозвілля, телевізор, комп`ютер. У наявності іграшки, продукти харчування. Мати планує придбати одяг за сезоном після повернення дитини у родину. Таким чином, для виховання та безпечного перебування дитини матір`ю створені всі необхідні умови. Відповідно до листа КНП Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 3» від 04.08.2020 року № 190, встановлено, що на вихованні у даному закладі з 29.10.2018 року перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . за час знаходження дитини у закладі [PERSON] регулярно відвідує дитину. За час карантину [PERSON] цікавиться розвитком сина, передає дитині іграшки та книжки, виявляє бажання забрати його додому. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитинивід 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з кожного відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 183 СК України. Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених сімейним Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до Договору № 19424287921 на вклад "Майбутнє дітям" у національній валюті для виховання будинку дитини від 06.02.2019 року, у відділенні № 297 ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Амосова, 13, відкрито рахунок на ім`я [PERSON] . З урахуванням вимог ст.180, ч.ч. 1, 2 ст. 181, ч.2 ст.182, 183 СК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , (рахунок № [NUMBER] , відкритий у відділенні № 297 ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Амосова, 13, МФО 351823, код ОКПО 09351600), [PERSON] , [INFO] (рахунок № [NUMBER] , відкритий у відділенні № 297 ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Амосова, 13, МФО 351823, код ОКПО 09351600), в розмірі 1/3 частки всіх видів її доходів на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] (рахунок № [NUMBER] , відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України), в розмірі 1/6 частки всіх видів її доходів на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються судом з дня пред`явлення позову, тобто з 14.02.2019 року. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеногота

Outcome: partial