Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що 14.11.2013 року було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого майна, а саме квартири [ADDRESS]. [PERSON] прибав вищевказану квартиру з прилюдних торгів, про що було видано відповідне свідоцтво, чинним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 06.03.2014 року визнано недійсними прилюдні торги від 14.11.2013 року про реалізацію арештованого майна - квартири [ADDRESS]. Однак свідоцтво про право власності [PERSON] та державну реєстрацію не скасовано. Просив скасувати свідоцтво про право власності [PERSON] на [ADDRESS] про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 14.11.2013р., державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] на [ADDRESS] про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 14.11.2013р., і відповідно зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна : [NUMBER]; поновити йому (позивачу) право власності на нерухоме майно - [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 18.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бегей В.О. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, належить квартира [ADDRESS] Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 06.03.2014 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 07.04.2014 року, визнано недійсними прилюдні торги від 14.1.2013 року про реалізацію арештованого майна - квартири [ADDRESS]. Ч. 1 і 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, таким чином, визнанням з боку держави публічно - правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб'єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта. Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 26 названого Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи те, що рішення суду від 06.03.2014 року про визнання прилюдних торгів недійсними не є таким в розумінні вищезазначених норм матеріального права та не зазначення в рішенні суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності [PERSON] на спірну у квартиру, суд приходить до висновку, що не можна вважати таким, що відбувся реальний захист прав власності позивача, таким чином, в зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки у даному випаду реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно.

Outcome: approved