Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обгрунтувала тим, що вони з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї, [PERSON], та перебуває на її повному утриманні. Відповідач працює неофіційно, отримує мінливий, нерегулярний дохід, який витрачає лише на свої власні потреби, тобто є фінансово спроможним, проте матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини не надає всупереч вимогам чинного законодавства. Ураховуючи наведене, позивач просила суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений за адресою зареєстрованого місця проживання наданою за відомостями наданими адресно - довідковим сектором ГУДМС, УДМС України у Вінницькій області. За правилами ч.5 ст.74 ЦПК України, визначено, що судова повістка разом із розпискою фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Прийнявши до уваги, що позивач скористалась наданим їй ч.2 ст.158 ЦПК України правом заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності, а відповідач, будучи оповіщеним про день та час розгляду справи згідно норм діючого законодавства, не з'явився в судове засідання без поважних причин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів в загальному порядку. Суд, дослідивши усі зібрані у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками дитини [PERSON], [INFO], являються: батьком [PERSON], матір'ю [PERSON], які перебувають у зареєстрованому шлюбі, на що вказує свідоцтво про шлюб. Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою 22.01.2015 року за №162 , дитина [PERSON], 2007 року народження проживає біля матері. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" ( п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Ураховуючи те, що дитина проживає біля матері, тому позивач має право на звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. При призначенні аліментів суд має врахувати обставини, що наведені в ст.182 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Прожиткові мінімуми на 2015 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2015 рік" та для для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв визначений законодавцем станом на день розгляду справи на рівні 1286 гpивeнь. Аналізуючи зібрані у справі докази та давши їм оцінку в контексті правових норм, що регулюють вирішення даного спору, суд дійшов до переконання, що із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини слід стягнути аліменти у запропонованому позивачем розмірі у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, оскільки він є наближеним до прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку визначеного законом, при цьому, суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, а відповідач не надав жодних доказів щодо неможливості сплати аліментів у такому розмірі та не навів обставин за яких він позбавлений можливості надавати допомогу саме в такому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями ст.180 СК України, до її повноліття. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved