Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON]таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] Позивач мотивує свої вимоги тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу належить квартира, що розташована в [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач який не є користувачем зазначеної квартири, фактично не мешкає в ній з 2013 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2018 року справу прийнято до провадження судді Хайдарової І.О. та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Відзив на позовну заяву відповідачем до даного часу не подано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.08.2009 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим 2247, належить квартира [ADDRESS]. Право власності позивача зареєстровано в державному бюро технічної 02.09.2009 року реєстраційний номер [NUMBER] Згідно довідки №64 виданої 05.10.2017 року ОСББ "Егіда" вбачається, що станом на 05.10.2017 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - який за даною адресою не проживає. Згідно акту складеного головою правління ОСББ "Егіда" про встановлення факту проживання зареєстрованої особи від 05.10.2017 року вбачається, що в ході проведення обстеження фактичного проживання мешканця [PERSON] виявлено, що станом на 05.10.2017 року останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS], за даною адресою фактично не проживає з 2013 року. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній квартирі з 2013 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved