Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначила, [INFO] року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського району м. Києва від 28 березня 2013 року, про що, зроблено відповідний актовий запис №277. Відповідно до договору купівлі-продажу садового будинку від 23 листопада 2012 року посвідченого Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 1542 [PERSON] належить садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та розташований на земельній ділянці площею 0,081 гектарів наданої для ведення садівництва, кадастровий тер земельної ділянки 3223186200:06:003:0125. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 листопада 2012 року посвідченого Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 1545 [PERSON] належить земельна ділянку площею 0,081 гектар з цільовим призначенням для садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:003:0125, що знаходиться на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області (падалі - «Земельна ділянка»). Відповідно до Договору купівлі продажу 19 січня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №106, : - державну реєстрацію проведено за № 31773603 від 23 січня 2012 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Спадкоємцям за законом після смерті [PERSON] є (позивач) [PERSON] - дочка спадкодавця, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 29 грудня 1977 року, запис № 1060, Також, спадкоємцям за законом після смерті [PERSON] є (відповідач) [PERSON] - дочка спадкодавця, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 22 березня 1975 року, запис № 2370. 23 травня 2013 року Позивач та Відповідач звернулися до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини. 03 вересня 2013 року позивачка отримала лист Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно за законом: на садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянку площею 0,081 гектар з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:003:0125, що знаходиться на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області (падалі - «Земельна ділянка») в зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов в судовому засіданні визнала. Відповідач, Нещерівська сільська рада Обухівського району Київської області, в судове засідання свого представника не направив, заяв, клопотань на адресу суду не надав. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Суд вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши і оцінивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Частиною першою статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеною у абз.5 п.3.1. у листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, позивач не довів належними і допустимими доказами обставини перешкоджання їй з боку відповідача у користуванні та розпорядженні спадковим майном. Окрім того, право власності в порядку спадкування на нерухоме майно виникає з моменту реєстрації права власності на нерухоме майно у визначений законом спосіб а відтак, оскільки станом на момент подання позову позивач не набула права власності на нерухоме майно, то її вимога щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. В силу правил ч.1 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із правовими позиціями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Даний порядок передбачений також ст.ст. 66-69 Закону України «Про нотаріат» і Інструкцією Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами в Україні. Суд, дослідивши всі обставини справи, оцінивши зібрані та надані суду докази в їх сукупності, прийшов до висновку про неправомірність позовних вимог. У суду немає підстав задовольняти позовні вимоги. Суд не може замінити нотаріальний орган у оформленні права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом чи за законом. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд не може перебирати на себе повноваження органів, яким за законом надано право на введення об'єкта в експлуатацію та реєстрацію права власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує це право. Таким чином, позивачка, яка вважає себе власником спадкового майна не зазначає у чому полягає спір з відповідачем, оскільки відповідач щодо здійснення нею володіння, користування та розпорядження майном не оспорює та не претендує на таке право.

Outcome: dismissed