Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач у грудні 2020 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення, яким визнати протиправною відмову ПрАТ «СК «Провідна» у виплаті йому грошових коштів у розмірі 15 226,56 грн. матеріальної шкоди та 2200 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, сплачених ним на користь [PERSON] згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2020 року по справі № 285/224/20 та стягнути вказані кошти в примусовому порядку. В обґрунтування позову зазначав, що 14.09.2019 року по вул. Заводській в смт. Городниця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen, р.н. [NUMBER] , під його керуванням та мотоцикла Yinxiang, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої останній отримав легкі тілесні ушкодження та належний йому транспортний засіб - значні технічні пошкодження. Винуватцем ДТП визнаний позивач, проте він застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «Провідна». Страхова компанія виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 11 000 грн., узгодивши зазначену суму у договорі. Проте іншу частину матеріальної шкоди у розмірі 15 226,56 грн. та витрати за проведення експертного дослідження за рішенням суду [PERSON] стягнув з позивача на свою користь. Рішення суду набрало законної сили, тому [PERSON] виплатив зазначені кошти потерпілому. Одночасно, враховуючи, що між ним та ПрАТ «СК «Провідна» на момент ДТП існували договірні відносини згідно полісу АМ/6858066 від 09.08.2019 року, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн. та нульова франшиза, тому вважає, що вказані кошти має відшкодувати йому відповідач, оскільки вказана сума не перевищує ліміт відповідальності та сума страхового відшкодування можу бути встановлена і рішенням суду. Потерпілий має право відмовитися отримати у повній мірі страхове відшкодування від страхової, проте така відмова не обмежує право позивача у виконанні відповідачем умов договору страхування. Претензія з вказаними вимогами була направлена на адресу відповідача, проте в добровільному порядку страхова компанія відмовляється відшкодувати збитки. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. У відзиві ПрАТ «СК «Провідна» просили відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки потерпілий і страховик за результатами проведеного огляду пошкодженого майна досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і [PERSON] не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, уклавши договір про визначення остаточного розміру страхового відшкодування у розмірі 11 000 грн. Тому позовні вимоги є безпідставними. Відповіді на відзив до суду не надійшло. [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити повністю з підстав, зазначених у відзиві. Представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» у відзиві просив судове засідання по справі провести без його присутності, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Встановлено, що 14.09.2019 року близько 11-50 год. по вул. Заводській в смт. Городниця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та мотоцикла Yinxiang, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої мотоцикл, яким керував [PERSON] отримав технічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення [PERSON] вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.11.2019 року, що набрала законної сили, встановлено вину [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП та визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно страхового полісу АМ/6858066 від 09.08.2019 року, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн. та нульова франшиза внаслідок експлуатації на законних підставах автомобіля Volkswagen, р.н. [NUMBER] . 25.09.2019 року потерпілий [PERSON] звернувся до страхової компанії винуватця ДТП - ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування. 23.10.2019 року між потерпілим [PERSON] та страховою компанією укладено договір про врегулювання страхового випадку 2300285926, та узгоджено визначити розмір страхового відшкодування в розмірі 11 000 грн. без проведення оцінки/експертизи пошкодженого транспортного засобу. ПрАТ «СК «Провідна» виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 11 000 грн. Разом з тим, 15.10.2019 року [PERSON] звернувся до судового експерта з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого мотоцикла Yinxiang, р.н. [NUMBER] , з метою визначення розміру матеріального збитку, який був складений 09.01.2020 року. Згідно висновку експерта № 2374, вартість матеріального збитку з технічної точки зору становить 26 226,56 грн., а вартість відновлювального ремонту зазначеного мотоцикла технічно визначити неможливо, оскільки відновлення мотоцикла в функціонально придатний стан є неможливим. За проведення зазначеного дослідження позивачем сплачено 2200 грн. У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП в розмірі 15 226 грн. 56 коп. (різниці між сумою виплаченого страховою компанією страхового відшкодування та фактичним розміром матеріального збитку, завданого транспортному засобу), витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2200 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 9 червня 2020 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15 226 грн. 56 коп., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2200 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 2500 грн. (а.с. 12, 15). Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд керувався тим, що підставою для виплати потерпілому [PERSON] страхового відшкодування ПрАТ «СК «Провідна» став договір про врегулювання страхового випадку, яким учасники договору визначили розмір страхового відшкодування в розмірі 11 000 грн. в добровільному порядку без проведення оцінки/експертизи пошкодженого транспортного засобу, тому заявлені позовні вимоги до страхової компанії є безпідставними. Разом з тим, згідно висновку експерта № 2374 фактичні збитки [PERSON] в результаті ДТП складають 26 226 грн. 56 коп., тому суд дійшов висновку про стягнення різниці між сумою виплаченого страховою компанією страхового відшкодування та розміром фактичної шкоди, завданої ДТП з винної особи [PERSON] , яка становить 15 226 грн. 56 коп. (26 226 грн. 56 коп. - 11 000 грн.). Після цього, винуватець ДТП [PERSON] звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «Провідна» із претензією, у якій просив виплатити на його користь різницю між сумою виплаченого страховою компанією потерпілому [PERSON] страхового відшкодування та розміром фактичної шкоди, завданої ДТП в розмірі 15 226 грн. 56 коп., оскільки згідно висновку експерта № 2374, який страхова компанія не оспорювала, встановлено, що фактичні збитки [PERSON] в результаті ДТП складають саме 26 226 грн. 56 коп. (а.с. 19). Листом ПрАТ «СК «Провідна» від 18.11.2020 року [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки страховою компанією було виплачено потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 11 000 грн., зазначений розмір було погоджено на підставі договору про врегулювання страхового випадку від 09.08.2019 року, укладеного між страховою компанією та потерпілим [PERSON] , відповідно до п. 2.3 якого, розмір страхового відшкодування є остаточним та перегляду не підлягає (а.с. 24). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року № 754/1114/15-ц). Розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу АМ/6858066 від 09.08.2019 року встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн. та нульова франшиза. ПрАТ «СК «Провідна» виплатила потерпілому [PERSON] узгоджений розмір страхового відшкодування в розмірі 11 000 грн. Разом з тим, згідно висновку експерта № 2374, вартість матеріального збитку завданого транспортному засобу [PERSON] в результаті ДТП становить 26 226,56 грн. Зазначений висновок експерта страховою компанією не оспорювався та є чинним. Оскільки страхова компанія винуватця ДТП, виплатила потерпілому шкоду не в повному обсязі, фактичний розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановлений у договорі страхування, винуватець ДТП не позбавлений права на отримання різниці між сумою виплаченого страховою компанією потерпілому [PERSON] страхового відшкодування та розміром фактичної шкоди, завданої ДТП в розмірі 15 226 грн. 56 коп. При цьому, доводи страхової компанії про те, що сума страхового відшкодування на підставі відповідного договору була узгоджена між страховою компанією та потерпілим, суд вважає не обґрунтованими, оскільки укладення такого договору, не звільняє страхову компанію від обов`язку виплатити страхове відшкодування у повному обсязі, у тому числі й за вимогою винної у ДТП особи, з якою у страхової компанії існують зобов`язання на підставі договору страхування. З урахуванням наведеного позовні вимоги [PERSON] про стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2200 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Outcome: approved