Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування зазначеного позову зазначає, що 21.11.2015 року між ним, [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір позики, предметом якого було передання у власність [PERSON] грошових коштів в розмірі 650 00 (шістсот п'ятдесят) євро, що станом на 01.12.2016 р. згідно встановленого курсу НБУ становить 18667,97 грн. та 8600,00 (вісім тисяч шістсот) гривень 00 копійок Відповідно до договору позичальник повинен був повернути кошти до 22 грудня 2015 року, але цієї умови, [PERSON] так і не виконала. Так як кошти позичальник не повернув до цього часу вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Враховуючи, що термін договору позики закінчився 22.12.2015 року, проте відповідачем взятих на себе зобовязань щодо повернення грошових коштів не виконано, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 27267,97 грн.; три проценти річних з простроченої суми, у розмірі 703,73 грн.; нарахованих відсотків за період користування позикою 2828,62 грн.; нарахованих відсотків за період користування позикою 1377,38 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. 21.03.2017 року представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги враховуючи те що курс валют НБУ, що був встановлений на момент подачі позову, а саме 02.12.2016 р. вважає за необхідне уточнити позовні вимоги наступним чином: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] основної заборгованості за договором позики, що в загальній сумі становить 26309,70 грн.; три проценти річних з простроченої суми, у розмірі 679 грн.; нарахованих відсотків за період користування позикою встановлених на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 2835,46 грн.; нарахованих відсотків за період користування позикою встановлених на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 1377,38 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. В судове засідання представник позивача, та позивач не зявилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час і місце судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується матеріалами справи, а саме оголошенням у газеті "Галичина" № 16 (5266) від 02.03.2017 року про виклик відповідача в судове засідання. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 21.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір позики, згідно умов якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 650,00 євро, та 8600,00 гривень, на підтвердження чого 21.11.2015 р. надано розписку, що [PERSON] повинна була повернути кошти до 22 грудня 2015 р. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~стаття 1049 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів в сумі 650,00 євро, та 8600,00 гривень на умовах позики. Довідкою № 86 від 17.03.2017 року виданою ТВБВ № 10008/079 м. Городенка філії - Івано-Франківського облуправління АТ "Ощадбанк", що офіційний курс гривні відносно іноземних валют, згідно повідомлення Національного банку станом на 01.12.2016 року за 100 євро (EUR) - 2718,1545 грн. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Окрім того, Верховний Суд України у справі №6-36цс14 висловив правову позицію, відповідно до якої у частині першій ст. 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Відповідач в повному обсязі так і не виконала своїх зобов'язань перед позивачем передбачених відповідно договором позики. Оскільки, відповідач прострочила виконання своїх зобов'язань, тому зобов'язана повернути позивачу борг в сумі 650,00 євро, що еквівалентно 17668,43 грн. та 8600 грн. також суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та відповідно відсотки за користування грошовими коштами. Сума нарахованих трьох відсотків річних від простроченої суми з мометну предявлення позову до суду складає 679 грн. Сума нарахованих відсотків за період користування позикою нарахованих відсотків за період користування позикою встановлених на рівні облікової ставки Національного Банку України в сумі 2835 грн., та 1377,38 грн. Відтак, станом на час звернення позивача з позовом до суду, сума процентів за користування позикою складає 2835,46 грн. та 1377,38 грн. а також 26390,70 грн. боргу за договором позики. Доказів, які б спростовували зазначені обставини відповідачем всупереч вимог частини 3 статті\~10, частини 1 статті\~60 ЦПК України, суду не надано. Таким чином, суд дійшов до висновку, що вимога про стягнення процентів за користування позикою є підставною та підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд вважає, що предявлений позов є підставним та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі551,20 грн

Outcome: approved