Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача , посилаючись на наступні обставини. Вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10.07.1981 року по 09.08.2010 року. 27.10.2011 року вона звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом про визнання за нею права власності на ? частку квартири ,розташованої за адресою: [ADDRESS]. 12 грудня 2011 року за результатами розгляду цивільної справи № 2-21247/2011 р. постановлено ухвалу ,відповідно до якої визнано мирову угоду ,укладену 12.12.2011 р. між нею та [PERSON] на умовах викладених сторонами ,згідно до якої позивач та відповідач продовжують користуватися вказаною квартирою та сумісно сплачувати комунальні платежі. Відповідно до угоди [PERSON] зобов»язався до 07.12.2012 року сплатити їй вартість ? частки квартири, грошовий еквівалент рівний 3000 доларам США, що на цей час становить 81810 грн. 28.11.2013 року вона знялася з реєстрації в зазначеній квартирі, чим виконала умови ,затвердженої судом мирової угоди. [PERSON] на момент зняття її з реєстрації свій обов»язок по сплаті їй вартості ? частки квартири не виконав,посилаючись на відсутність у нього грошових коштів. В подальшому вона та [PERSON] за спільною домовленістю кілька разів переносили дату повернення їй вказаної суми грошей. При цьому [PERSON] неодноразово говорив їй ,що ця квартира у разі його смерті буде належати їхньому онуку. [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті він так і не виконав зобов»язання по сплаті їй вартості ? частки квартири в сумі 3000 доларів США. ЇЇ син здійснив поховання батька за свої кошти та отримав свідоцтво про смерть батька. У грудні 2015 року їй стало відомо,що на підставі заповіту [PERSON], відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину на вищевказану квартиру. Відповідач про наявність заповіту її не повідомляла,витрати на поховання не робила. Відповідач категорично відмовляється виплатити їй вартість ? частки квартири в грошовому еквіваленті 3000 доларам США, який повинен був сплатити їй спадкодавець [PERSON], на виконання ухвали Рубіжанськогоь міського суду Луганської області від 12.12.2011 року. Вказана ухвала є доказом наявності боргу спадкодавця [PERSON] перед нею. Відповідач,яка прийняла спадщину,при зверненні до неї кредитора спадкодавця зобов»язана задовольнити вимоги повністю в розмірі вартості майна отриманого у спадщину. Просить стягнути з відповідача ,яка є спадкоємицею за заповітом померлого спадкодавця [PERSON] на її користь, тобто на користь кредитора , вартість ? частки квартири за адресою: [ADDRESS] , грошові кошти в загальній сумі 81810 грн.,що є еквівалентом 3000 доларів США,які повинен був сплатити їй спадкодавець [PERSON] на виконання ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 грудня 2011 року за результатами розгляду цивільної справи № 2-1247/2011 р. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, пояснила наступне. 09 серпня 2010 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. 12 грудня 2011 року за результатами розгляду цивільної справи № 2-21247/2011 р. поста-новлено ухвалу ,відповідно до якої визнано мирову угоду ,укладену 12.12.2011 р. між нею та [PERSON] згідно якої вона та [PERSON] продовжують користуватися вказаною квартирою та сумісно сплачувати комунальні платежі. Відповідно до угоди [PERSON] зобов»язався до 07.12.2012 року сплатити їй вартість ? частки квартири,грошовий еквівалент рівний 3000 доларам США. [PERSON] умови мирової угоди не виконав, гроші їй не повернув. Вона ж, з весни 2012 року переїхала жити до свого сина ,а 28.11.2013 року знялася з реєстрації в зазначеній квартирі ,чим виконала умови, затвердженої судом мирової угоди. Зробила вона це під тиском [PERSON],який узнав,що вона купила собі іншу квартиру і вимагав,щоб вона знялася з реєстрації. Вона періодично приходила до [PERSON] і вимагала повернути їй борг по мировій угоді .До суду з позовом про спонукання виконати мирову угоду вона не зверталася оскільки необізнана юридично. Крім того, вона вважала, що квартира , розташована за адресою: [ADDRESS] залишиться в спадок її сину та онуку ,як обіцяв [PERSON] і якщо б дійсно так сталося,то вона б не вимагала від свого сина сплати борг спадкодавця [PERSON] Оскільки відповідач прийняла в спадок зазначену квартиру,то вона вважає, що вона мусить заплатити борг спадкодавця. Щодо пропуску позовної давності,вона вважає,що можливо і пропустила його,але якщо і пропустила,то з тієї причини ,що є юридично необізнаною. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала заперечення на позов (а.с.46) та заяву про застосування строку позовної давності. Посилаючись на ст.262 ЦК України ,яка визначає,що заміна сторони в зобов»язанні не змінює порядок обчислення та перебіг позовної давності ,представник позивача зазначає, що строк позовної давності в межах якого позивач мала звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права, це період з 07 грудня 2012 року -строк до якого [PERSON] зобов»язався виплатити їй грошові кошти згідно мирової угоди до 06 грудня 2015 року. Позивач звернулася до суду 24.03.2016 року, отже пропустила строк позовної давності. Крім того представник позивача зазначила,що позивач ,як кредитор спадкодавця мусила звернутися з вимогами протягом шести місяців до спадкоємців, які прийняли спадщину . Зазначений строк обчислюється з 07 червня 2015 року по 06 грудня 2015 року включно. Але вимог до відповідача,як до спадкоємиці майна в строк,встановлений ст.1281 ЦК України, позивач не пред»явила. Отже, у позивача відсутнє право пред»явлення вимоги до спадкоємців у зв»язку зі спливом шестимісячного строку , встановленого ст.1281 ЦК України. Представник відповідача також зазначила,що позивач не надала належних доказів виникнення зобов»язань у спадкодавця [PERSON] оскільки в позові позивач зазначає,що 12 грудня 2011 року суддею Рубіжанського міського суду Луганської області [PERSON] було постановлено ухвалу відповідно до якої визнано мирову угоду, укладену 12.12.2011 року між нею та [PERSON] Із наданої копії ухвали суду від 12 грудня 2011 року вбачається,що суд визнав мирову угоду , укладену 12 грудня 2012 року. Зазначені факти не можуть бути спростовані позивачем із посиланням на описку оскільки позивач не зверталася до суду із заявою про виправлення допущеної в судовому рішенні описки та в матеріалах справи № 2-1247/2011 року не міститься заяви про затвердження мирової угоди , датованої датою, яка зазначена в позові і яка зазначена в ухвалі суду. По суті позовних вимог представник відповідача зазначила, що зі змісту мирової угоди вбачається ,що моментом припинення взаємних зобов»язань сторін є зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] Факт зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання 28 листопада 2013 року підтверджений штампом Рубіжанського МС УВДМС України в Луганській області ,який міститься на сторінці 11 паспорту позивача. Часом раніше, спадкодавець [PERSON], не маючи ніяких стосунків з колишньою дружиною, переписав на неї гараж [ADDRESS] Вищевказаний гараж був переписаний (не проданий) на [PERSON] 25 серпня 2013 року. На момент здійснення цієї переписки ,місце проживання [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Протягом трьох місяців з дня переходу до неї права власності на гараж [PERSON] добровільно знялася з реєстрації місця проживання в зазначеній квартирі. Ринкова вартість гаражу в г/т «Краситель» знаходилась в діапазоні від 2500 до 3500 доларів США. Вищенаведене свідчить про те, що кожна зі сторін належним чином виконала взяті на себе зобов»язання. Факт виконання зобов»язання підтверджений діями позивача , а саме: виселенням та зняттям з реєстрації в зазначеній квартирі. Свідки позивача в судовому засіданні пояснили наступне. Свідок [PERSON],яка є колишньою колегою позивача по роботі та її гарною знайомою пояснила, що вона зі слів позивача знає про визнання судом мирової угоди, укладеної між позивачем та її колишнім чоловіком. Їй відомо ,що гроші по мировій угоді позивачу виплачені не були. Вона декілька разів ходила з позивачем до [PERSON] для її підтримки. Останній раз це було в квітні 2015 року . Позивач просила позивача повернути борг ,а той пояснив, що скоро борг в 3000 доларів США віддасть. Свідок [PERSON],яка була сусідкою позивача (вони проживали на одній площадці на протязі 30 років) пояснила, що після розлучення позивач деякий час проживала разом з колишнім чоловіком. Їй відомо,що [PERSON] мусив виплатити позивачу вартість ? частки квартири в розмірі 3000 доларів США ,чого не зробив. Позивач намагалася отримати ці гроші , але [PERSON] завжди просив відстрочку. Він спілкувался з її чоловіком, вона чула їх розмови ,а тому їй достеменно відомо,що борг не повернуто. Їй також відомо, що [PERSON] переписав на позивача гараж, для того,щоб остання продала його,що і було зроблено. А гроші від продажу вони подарили на весілля дочці. Також вона бачила як позивач в квітні 2015 року підходила до [PERSON] ,який був біля будинку з якоюсь жінкою і просила повернути їй борг. Свідок [PERSON],дочка позивача пояснила, що її батько не повертав борг матері, хоча вона неодноразово вимагала його. Батько також говорив, що квартира, в якій він проживає залишиться в спадок їй з братом. У вересні 2013 року у неї було весілля. Батько переписав гараж на її матір . Матір продала гараж, а гроші були подаровані їй на весілля. Свідок відповідача [PERSON],яка є рідною сестрою [PERSON] та матір»ю відповідача пояснила наступне. На день смерті боргів перед позивачем [PERSON] не мав. Він переписав гараж на позивача ,а через три місяці після цього вона виписалась з квартири . На весілля дочки він грошей не дарував оскільки не мав їх,жив на пенсію,іноді вона з чоловіком допомагали йому. Заслухавши сторони , свідків , повно і всебічно розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 серпня 2010 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (рішення -а.с.14). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частку та поділ квартири в натурі (а.с.75) було визнано мирову угоду, укладену 12 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] згідно якої позивач та відповідач продовжують користуватися квартирою,розташованою за адресою: [ADDRESS] та сумісно сплачувати комунальні послуги. Відповідач [PERSON] зобов»язується протягом року ,після укладення мирової угоди, тобто до 07.12.2012 року виплатити позивачу [PERSON] вартість ? частки, грошовий еквівалент рівний 3000 доларам США. Після отримання вищезазначеної суми грошових коштів [PERSON] зобов»язується протягом трьох місяців виселитися з квартири та знятися з реєстрації. [INFO] [PERSON] помер(свідоцтво про смерть-а.с.16). Спадщину у вигляді квартири ,розташованої за адресою: [ADDRESS] після його смерті прийняла відповідач [PERSON] ( свідоцтва про право на спадщину за заповітом-а.с.20). Із відповіді на запит суду Рубіжанської державної нотаріальної контори (а.с.86) виходить , що [PERSON] звернулася 07 грудня 2015 року з вимогою до спадкоємців,що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] стосовно повернення боргу,що був за спадкодавцем. Щодо посилання представника відповідача на те, що можливо мирову угоду не було укладено, оскільки судом 12 грудня 2011 року затверджено мирову угоду ,укладену 12 грудня 2012 року ,суд вважає необхідним зазначити наступне. В матеріалах справи (а.с.52) знаходиться заява [PERSON] та [PERSON] про затвердження мирової угоди у справі про визнання права власності на ? частку квартири, про поділ квартири в натурі від 07.12.2011 року. Як вже зазначав суд, мирова угода була затверджена ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 грудня 2011 року,та в ній визначений строк виконання [PERSON] зобов»язання протягом року, після укладення мирової угоди, тобто до 07.12.2012 року виплатити позивачу [PERSON] вартість ? частини, грошовий еквівалент рівний 3000 доларів США. Отже , річний строк виконання зобов»язання відповідно до ухвали суду -з 07.12.2011 року до 07.12.2012 року ,що відповідає заяві про визнання мирової угоди. Суд вважає, що зазначення в ухвалі суду від 12 грудня 2011 року дати мирової угоди-12 грудня 2012 року є опискою. Сторони не реалізували своє право на виправлення описки . Ухвала суду від 12 грудня 2011 року про визнання мирової угоди набрала чинності і тому вважати ,що мирова угода між позивачем та [PERSON] не укладась немає підстав. Щодо посилання представника відповідача на те, що позивач пропустила строк позовної давності, встановлений для звернення до суду , оскільки з 07 грудня 2012 року,яке є граничним терміном виконання [PERSON] умов мирової угоди , почав спливати трирічний строк позовної давності, встановлений законом ,суд зазначає наступне. Суд вважає,що оскільки ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 грудня 2011 року встановлено,що останнім днем виконання умов мирової угоди [PERSON] є 07 грудня 2012 року,то з наступного дня -08 грудня 2012 року почався перебіг трирічного строку позовної давності протягом якого позивач мала право звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Але , [INFO] [PERSON] помер і правовідношення між ним та позивачем припинилися. Отже , в даному випадку неможливо робити висновок про пропущення позивачем трирічного строку позовної давності. З [INFO] виникають правовідношення між позивачем та відповідачем [PERSON], як між кредитором та спадкоємцем боржника. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Таким чином, позивач мусила звернутися з вимогою до спадкоємців в межах встановленого законом шестимісячного строку, а саме з [INFO] по 06 грудня 2015 року ,що вона і зробила , звернувшись до нотаріуса 07 грудня 2015 року. ( 06 грудня 2015 року-вихідний день). Суд зазначає,що борги спадкодавця - це майнові зобов'язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати ці зобов'язання. Обов'язок доказувати борги померлого накладається на самого кредитора. Тобто кредитор, що звернувся до спадкоємців зобов'язаний представити документи, що підтверджують його вимоги. Отже, в даному випадку позивач мусить надати документи, які підтверджують її вимоги до відповідача. Як доказ боргу [PERSON] перед нею позивач надає ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 грудня 2011 року. Аналізуючи положення вищезазначеної мирової угоди ,визнаної судом 12 грудня 2011 року ,суд приходить до наступного. Мирової угодою встановлено, що виконання зобов»язання позивачем [PERSON] виселитися з квартири ,розташованої за адресою: [ADDRESS] та знятися з реєстрації залежить від виконання зобов»язання [PERSON], по сплаті їй до 07.12.2012 року вартості ? частини квартири, грошовий еквівалент 3000 доларів США. Тільки після виплати [PERSON] грошових коштів позивач зобов»язалася протягом трьох місяців виселитися з квартири та знятися з реєстрації. Як пояснила позивач , вона виселилася з квартири весною 2012 року і знялася з реєстрації 28 листопада 2013 року. Тобто, вона добровільно виконала умови мирової угоди . Суд не бере до уваги посилання позивача на те,що вона здійснила це під тиском [PERSON] оскільки доказів цьому не надано. Суд вважає, що добровільне виконання позивачем умов мирової угоди є результатом виконання зобов»язання [PERSON] по передачі їй грошових коштів. Крім того, суд зазначає, що у випадку ухилення [PERSON] від добровільного виконання умов мирової угоди, позивач мала право заявити позов про спонукання до виконання умов мирової угоди і у разі ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог, могли вирішиться процесуальні питання, пов'язані з виконанням судового рішення у цивільній справі, які передбачені Розділом VI ЦПК України, в тому числі і питання звернення до виконання відповідно до ст.368 ЦПК України. Позивач не звернулася з таким позовом до суду. Посилання позивача на юридичну необізнаність на увагу не заслуговують. Відповідно до ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд також не бере до уваги показання свідків позивача та відповідача ,оскільки вважаєщо вони не є належними доказами в розумінні положень ч.1 ст.58 ЦПК України, тобто виконання або невиконання грошового зобов"язання не може доказуватися поясненнями свідків. Підсумовуючи зазначене, суд приходить висновку,що єдиним доказом позивача про несплату [PERSON] боргу по мировій угоді , який вона надала суду є ухвала Рубіжанського міського суду Луганської області про визнання мирової угоди від 12 грудня 2011 року. Інших доказів не надано. Але, суд вважає, що саме вищезазначена ухвала та дії позивача з виконання своїх зобов"язань відповідно до мирової угоди, визнаної судом і підтверджують факт сплати [PERSON] боргу позивачу. Отже , у спадкоємця [PERSON]-відповідача [PERSON] немає підстав виконувати зобов"язання спадкодавця оскільки ці зобов"язання виконані спадкодавцем за його життя. З урахуванням наведеного,суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів необгрунтованими та такими,що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed