Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог покликається на наступні обставини. 03.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Проте сім'я розпалася через легковажне ставлення відповідача до своїх обов'язків та його агресивну поведінку. Відповідач не працював, а також заборгував кошти невідомим особам, які, в результаті, вимагали повернення боргу від позивача та її батька. Позивач змушена була виселитися з квартири, де вони з [PERSON] проживали сім'єю, та орендувати окреме житло через постійні погрози та застосування насильства зі сторони відповідача. Позивач вважає, що, так як все це відбувається на очах у їхніх неповнолітніх дітей, тому негативно впливає на їхню психіку та виховання. [PERSON] втратила до відповідача почуття любові та поваги. Окрім цього, перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її моральним інтересам, а примирення є не можливим. Просить суд задовольнити позовні вимоги та розірвати її шлюб з [PERSON] Окрім цього, за час подружнього життя [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач відмовляється надавати кошти на утримання дітей, хоча позивачу відомо про те, що він орендує автомобіль та надає послуги таксі, за що отримує немалі кошти. Стверджує, що витрати на утримання двох малолітніх дітей є значними: харчування, придбання одягу, шкільного приладдя, іграшок, а тому їй важко самостійно забезпечувати достатній рівень життя неповнолітнім дітям. Стверджує, що у відповідача не регулярний дохід, а також відсутні інші особи, яких він зобов'язаний утримувати. Вважає, що добровільно вирішити спір не можливо, тому змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 1500 грн. на кожну дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, розірвати шлюб з відповідачем і стягнути з нього аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, а саме, по 1500 грн. на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 01.03.2018 року). В шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народилося 2 дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.02.2018 року батьком [PERSON] зареєстрований [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] зареєстрований [PERSON]. Крім того, встановлено, що малолітні діти проживають разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописку №26 від 07.08.2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як зазначено в ч.2 ст 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу україни суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 13.04.2018 року зупинив провадження по справі, надавши сторонам строк для примирення тривалістю 6 місяців, до 13.10.2018 року. Проте, сторони не скористалися можливістю відновлення сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти позову не заперечує. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову в цій частині на підставі наступного. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою ВРУ від 27.02.1991 року № 789-XII і набула чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У ст. 27 цієї Конвенції зазначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Аналогічне положення міститься в ч. 8 ст. 7 СК України: регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" гарантує кожній дитині право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено що, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій формі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. При цьому ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня 2018 року - 1559 грн., з 1 грудня 2018 року - 1626 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відтак, з врахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, зазначених ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що розмір аліментів - 1500 грн., тобто не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованим, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню. Беручи до уваги наведені обставини, зважаючи на те, що неповнолітні діти проживають та перебувають на утриманні позивача, враховуючи не регулярність доходу відповідача, відсутність інших осіб на утриманні, а також те, що він не заперечує проти позову, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 1500 грн. на кожну дитину. Окрім цього, з огляду на доводи позивача та позиції сторін у справі, не використання ними строку для примирення, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім'ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, а також не відповідає інтересам кожного з подружжя та їхніх спільних дітей, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Таким чином, з'ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам та поясненням сторін у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, судовий збір слід покласти на відповідача. Окрім цього, на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір в розмірі 704,80 грн. потрібно стягнути з відповідача [PERSON] в користь держави.

Outcome: approved