Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що під час спільного проживання однією сім'єю без укладання шлюбу, [INFO] року у нього та [PERSON] народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з ним. За спільною заявою сторін, поданою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, він визнав себе батьком дитини, про що свідчить запис у свідоцтві про народження серії [NUMBER]. Фактично з самого народження відповідачка повністю самоусунулася від виховання та утримання дитини, нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. На даний час [PERSON] взагалі не проживає разом з ним та їхнім сином, не цікавиться його станом здоров'я, розвитком та умовами, в яких він проживає. Він звернувся до органу опіки та піклування Голованівської районної державної адміністрації з заявою про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина і йому було надано висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав . Ним створено всі необхідні умови для проживання, розвитку та належного виховання дитини. Те , що мати не спілкується з дитиною, підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, довідкою про склад сім»ї , довідкою-підтвердженням Перегонівського НВК щодо не відвідування матір'ю навчального закладу та поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] в смт. Голованівськ Кіровоградської області. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн.21 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та суду пояснив, що під час спільного проживання однією сім'єю без укладання шлюбу з [PERSON], [INFO] року у нього та відповідача народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з ним. За спільною заявою сторін, поданою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, він визнав себе батьком дитини. Фактично з самого народження сина, відповідачка повністю самоусунулася від виховання та утримання дитини, нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. На даний час [PERSON] взагалі не проживає разом з ним та їхнім сином, не цікавиться його станом здоров'я, розвитком та умовами, в яких він проживає. Ним створено всі необхідні умови для проживання, розвитку та належного виховання дитини. Син знаходиться повністю на його утриманні та вихованні. Забезпечений всім необхідним одягом та взуттям, засобами особистої гігієни та шкільним приладдям. Просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] в смт. Голованівськ Кіровоградської області. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн.21 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] доводи позивача пітримав, та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] [INFO]. Представник сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації позов підтримала та суду пояснила, що позивач звернувся із заявою до опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації щодо доцільності в інтересах дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. 29.02.2016 року був виданий висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно відповідача [PERSON] Вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно її неповнолітнього сина. Представник за дорученням Перегонівської сільської ради [PERSON] суду пояснила, що з 2013 року відповідачки по місцю проживання не бачила. До 2013 року вона дитину періодично залишала в бабусі. В період серпня-вересня 2015 року до них звернувся позивач, щодо складання акту обстеження його житлових умов, тому що він хотів подавати документи на позбавлення батьківських прав відносно його співмешканки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю позивача. Співмешканку свого сина знає добре. До 2003 року її син з співмешканкою проживали в смт. Голованівськ, а згодом переїхали до с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області. За цей період відповідачка [PERSON] розпочала випивати, приводити чоловіків додому. У квітні 2013 року сина викликали до опікунської ради та передали онука, який до цього часу проживає біля них. Матір долею онука не цікавиться. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її сусідом в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області. Його співмешканку [PERSON] знає. В них народився син - [PERSON] Відповідачка зловживала алкоголем. На даний час син позивача проживає в с. Перегонівка разом з позивачем та його бабусею [PERSON]. Відповідачка неповнолітнього сина [PERSON] не відвідує та не приїжджає до нього. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать судові повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації, представника Перегонівської сільської ради, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку , що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що під час спільного проживання однією сім'єю без укладання шлюбу, [INFO] року у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з позивачем. За спільною заявою сторін, поданою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, позивач визнав себе батьком дитини, про що свідчить запис у свідоцтві про народження серії [NUMBER]. Фактично з самого народження відповідачка повністю самоусунулася від виховання та утримання дитини, нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. На даний час відповідач [PERSON] взагалі не проживає разом з позивачем та їхнім сином, не цікавиться його станом здоров'я, розвитком та умовами, в яких він проживає. З акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім»ї, висновку органу опіки та піклування слідує, що [PERSON] проживає разом з сином та своєю матір'ю в житловому будинку за адресою [ADDRESS], В будинку чисто, охайно, є всі необхідні меблі та побутова техніка, кухонний посуд. Сім»я забезпечена продуктами харчування, одягом, взуттям. [PERSON] виховує його батько [PERSON], який доглянутий, охайний, є весь необхідний одяг та взуття, шкільне приладдя. Мати [PERSON] не займається вихованням сина, не надає допомоги на його утримання, не спілкується з ним, не підтримує родинних стосунків, не цікавиться життям та здоров»ям дитини з його народження. За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Обов'язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони ( ст. 60 ЦПК України ) . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статтей 9, 18 Конвенції „Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України . Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] фактично з самого народження дитини повністю самоусунулася від виховання та утримання дитини, нехтуючи своїми батьківськими обов'язками по вихованню сина [PERSON], не піклується про його духовний і фізичний розвиток, не забезпечує його матеріальне утримання, жодного разу не провідувала сина, не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. Викладене підтверджується висновком органу опіки та піклування Голованівської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина, а/с- 17, копією свідоцтва про народження [PERSON], а/с- 11, актом матеріально-побутового обстеження проживання [PERSON], а/с- 14, довідкою про склад сім»ї, а/с- 12, довідкою Перегонівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 18 від 02.02.2016 року, а/с- 15, копією паспорта [PERSON], а/с-9, копією ідентифікаційного номера [PERSON], а/с- 10 не викликає сумніву, є достовірним, докази є вичерпними.

Outcome: approved