Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач остаточно уточнивши свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №07/2008/401221026 від 05.03.2008 р. та додаткової угоди № 1 від 12.02.2010 р. укладеного між позивачем та відповідачами було видано кредит в сумі 77 000,00 дол.США грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5% річних. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, з відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки № 07/2008/401221026 ІЗ від 05.03.2008 р., згідно якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,1268 га, яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2007 р., та договір іпотеки № 07/2008/401221026 І від 05.03.2008 р., відповідно до умов якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальна площа квартири 49,2 м.кв., житлова площа 28,8 м.кв., яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки зобов'язання по кредитному договору не виконуються належним чином, позивач просить ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, стягнути судові витрати. В судове засідання сторони не з'явилися, про час розгляду справи повідомлялися належим чином. Представник відповідачів надав заяву про слухання справи у його відсутність. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно до кредитного договору №07/2008/401221026 від 05.03.2008 р. [PERSON] було видано кредит в сумі 77 000,00 дол. США., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5% річних ( а.с. 09-10 ) та додаткову угоду № 1 ві д 12.02.2010 р. (11-14). Кредит надано на споживчі цілі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, з відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори іпотеки № 07/2008/401221026 ІЗ від 05.03.2008 р., згідно якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,1268 га, яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2007 р., та договір іпотеки № 07/2008/401221026 І від 05.03.2008 р., відповідно до умов якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальна площа квартири 49,2 м.кв., житлова площа 28,8 м.кв., яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною ч. 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. ст. 525-526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. 07.06.2014 року набрав чинності ЗУ « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п.1 зазначеного закону, протягом дії якого:1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя), або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. З урахуванням викладеного, є підстави для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed