Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Підставами позову вважає те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 28.09.2012. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на\~банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Крім цього, заявою відповідача підтверджується той факт, що він був\~повністю проінформований про умови кредитування в позивача, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В порушення умов кредитного договору, а також ст.\~509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.10.2020 має заборгованість 31272,64 грн, яка складається з наступного: 13322,97 грн заборгованість за\~тілом кредита\~в т.ч.\~13322,97\~грн \~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредита;\~0,00\~грн -\~заборгованість\~за нарахованими\~відсотками та\~0,00\~грн \~заборгованість за\~простроченими відсотками;\~4788,68\~грн \~заборгованість за\~відсотками нарахованими\~на прострочений\~кредит,\~згідно з\~ст.\~625;\~13160,99\~грн \~нарахована пеня;\~0,00\~грн -\~нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 31272,64 грн за кредитним договором № б/н\~від 28.09.2012, судові витрати. Ухвалою суду 23.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. Відповідач відзив до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з`явився. На адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання\~повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку\~(за зареєстрованим місцем проживання відповідача). Клопотання про відкладення розгляду справи від\~відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому 19.05 .2021\~року,\~відповідно до\~ч. 4\~ст.223\~ЦПК України,\~суд постановив ухвалу про\~заочний розгляд\~справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.\~ст. 280-283 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовівідносини. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 1. Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) Банк утворений відповідно до установчого договору від 07.02.1992 у формі ТОВ КБ «ПриватБанк», 06.07.2000 реорганізовано у ЗАТ КБ «ПриватБанк», а згідно рішення зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено тип та найменування банку на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ЗАТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, за рішенням єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 60-61) та проведено державну реєстрацію зміни найменування, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 (а. с. 59). Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідно до укладеного [PERSON] з АТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 28.09.2012, шляхом підписання Анкети-заяви, відповідно до виявленого бажання [PERSON] Банком відкрито кредитний рахунок та встановлено на нього початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 4000,00 грн. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (Договір приєднання). Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28.09.2012 (далі по тексту Анкета-заява), що міститься в матеріалах справи, [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву № б/н від 28.09.2012 (а.с. 25). Вказана Анкета-заява\~містить\~особисту\~інформацію\~про відповідача.\~ [PERSON] своїм підписом засвідчив, що підписанням цієї Анкети - заяви він погоджується, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку які були надані на ознайомлення в письмовому вигляді (а. с. 25). Так, за змістом позовних вимог та документів наявних у справі доказом укладення між Банком та [PERSON] договору про надання банківських послуг є Анкета-заява від 28.09.2012, Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка клієнта та Тарифи обслуговування кредитних карт. Пам`ятку клієнта матеріали справи не містять. Положеннями ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином відкрив кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] за договором (а.с. 16-22) та встановив початковий кредитний ліміт, який в подальшому змінювався, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (а.с.23), що в подальшому збільшувався. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] [INFO] - встановлено кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн, який в подальшому змінювався; з виписки за договором по рахунку [PERSON] вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами (отримував готівку тощо). Факт підписання сторонами Анкети-заяви та отримання коштів відповідачем не спростовано, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви від 28.09.2012. При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості за договором (а.с. 10-15) заборгованість за кредитом (тілом кредиту) відповідачем не погашена. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку з позичальника суми непогашеного тіла кредиту (простроченого) в розмірі 13322,97 грн. Щодо тверджень позивача, що відповідач при підписанні Анкети-Заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом із «Умовами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та є договором приєднання суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З урахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимоги, передбачені частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України,\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим Банком у період з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову. З огляду на вказане, а також за відсутності належних та допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи обслуговування кредитної карти, Умови та Правила банківських послуг, які б містили підпис відповідача, враховуючи, що надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому суд не може вважати Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил складовою кредитного договору, укладеного між сторонами 28.09.2012. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема,\~заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 4788,68 грн. та пеню в розмірі 13160,99 грн. Згідно з наданим представником позивача\~розрахунку заборгованості за договором, доданим до позову станом\~на 18.10.2020 (а.с.15)\~заборгованість [PERSON] крім\~заборгованості за\~тілом кредиту,\~зокрема, складається з заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 4788,68 грн. та пені у розмірі 13160,99грн. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Водночас у Анкеті-заяві [PERSON] не вказано відсоткову ставку на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України та умови відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Представником позивача у якості доказів надано до суду розрахунок заборгованості за договором (а.с. 10-15), виписку за договором по рахунку [PERSON] (а.с. 16-22), які самі по собі, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням наявності заборгованості та правильності цього розрахунку, а тому позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 та пені до задоволення не підлягають. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України\~позивач не пред`явив. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Враховуючи,\~що обґрунтованими\~є вимоги позивача про\~стягнення з\~відповідача кредитної\~заборгованості у\~сумі 13322,97 грн\~(тобто\~42,60 %\~від заявленої\~вимоги),\~то розмір\~судового збору,\~який підлягає\~стягненню з\~відповідача на користь позивача\~становить 967,02 грн. В задоволенні позову в іншій часині відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved