Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 19 лютого 2000 року Відділом реєстрації актів громадяського стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області. Посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя, внаслідок чого сторони не можуть знайти порозуміння. Відповідач не розуміє її, як дружину, не рахується з її думкою, не переймається матеріальним становищем та проблемами сім"ї. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З 2011 року сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають в різних населених пунктах. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити його. Відповідач чотири рази в судові засідання не з'явився, повідомлений належним чином, в письмових клопотаннях зазначає, що не може з'являтися в судові засідання через складну політичну та соціальну ситуацію, що склалася в країні. Позов не визнає, заперечує проти його задоволення. Посилається на те, що не втратив почуття любові до дружини, хоче зберегти сім'ю, вважає, що позивач не бажає розуміти своїх обов'язків як матері та дружини, не усвідомлює всіх наслідків рішення розірвати шлюб, тому просить суд повторно надати їм строк для примирення. Також зазначив, що дійсно, з 2011 року як повноцінна сім'я вони з позивачем не проживають, мешкають у різних населених пунктах, однак матеріальну допомогу сину він надає, зустрічається з ним, в тому числі і разом із позивачем. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 10 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 19 лютого 2000 року). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29 листопада 2003 року). Згідно довідки Переяслав-Хмельницької міської ради № 400 від 01 квітня 2013 року позивач [PERSON], яка зареєстрована [ADDRESS], має наступний склад сім"ї: чоловік - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Допитана в якості свідка позивач показала суду, що сімейне життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя, внаслідок чого сторони не можуть знайти взаємопорозуміння. Відповідач не розуміє її, як дружину, не рахується з її думкою, не переймається матеріальним становищем та проблемами сім"ї. Все це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З 2011 року сторони припинили сумісне проживання у шлюбі, спільного господарства та бюджету не ведуть. В період з 15 листопада 2013 року по 15 січня 2014 року після надання судом строку на примирення відповідач жодного разу не приїздив, ніяких дій по збереженню сім'ї не вчиняв, лише в телефонних розмовах просив забрати заяву про розірвання шлюбу. Після відновлення провадження у справі з 15 січня 2014 року до цього часу також жодного разу не приїздив. Вважає, що сенсу надавати додатковий строк для примирення немає, подальше подружнє життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, так як покладає на неї певні права та обов"язки подружжя. Наполягає на розірванні шлюбу, миритися не бажає. Крім того, зазначила, що посилання відповідача як на неможливість прибути в судове засідання та неможливість вільно спілкуватися із сином та нею, на складну політичну та соціальну обстановку в державі, не є поважною причиною неодноразового відкладання розгляду справи, оскільки на даний час ситуація є стабільною, транспортні сполучення та органи державної влади працюють в нормальному режимі, їхній неповнолітній син в цей час відвідував відповідача маршрутним транспортом безперешкодно. Ухвалою від 15 листопада 2013 року сторонам був наданий строк для примирення два місяці. За цей строк сторони примиритися не змоги, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, те, що сторони не знайшли шляхів для примирення за наданий судом час, досить тривалий час судового розгляду вже після відновлення провадження у справі, протягом якого сторони також не примирилися, чітку позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, надання додаткового строку для примирення сенсу не має, а є лише затягуванням розгляду справи, а тому вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved