Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.03.2009 року, актовий запис № 08. Згідно інформації, наданої нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори за життя від імені [PERSON] виконавчим комітетом Ісковецької сільської ради посвідчено кілька заповітів -11.07.2003 року за № 85, 06.07.2007 року за № 305, 06.07.2007 року за № 306, але заява про прийняття спадщини ніким не подавалася. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,25 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, посвідченого Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданим 05 травня 2006 року Лохвицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010654500900. При зверненні позивача до нотаріальної контори по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 25.07.2019 року, було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , так як неможливо встановити ступінь споріднення між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] . Крім того, відсутні правовстановлюючі документи на майно померлої. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] є бабою [PERSON] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3,25 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2006 року Лохвицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010654500900, кадастровий номер: [NUMBER] . В судове засідання позивач не з"явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без її участі. Відповідач, Ісковецька сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа, Перша лохвицька державна нотаріальна контора, на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.03.2009 року, актовий запис № 08. Згідно інформації, наданої нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори за життя від імені [PERSON] виконавчим комітетом Ісковецької сільської ради посвідчено кілька заповітів -11.07.2003 року за № 85, 06.07.2007 року за № 305, 06.07.2007 року за № 306, але заява про прийняття спадщини ніким не подавалася. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,25 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, посвідченого Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданим 05 травня 2006 року Лохвицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010654500900. При зверненні позивача до нотаріальної контори по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 25.07.2019 року, було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , так як неможливо встановити ступінь споріднення між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] . Крім того, відсутні правовстановлюючі документи на майно померлої. Згідно довідки Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 26.06.2019 року, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Встановлення факту родинних відносин з [PERSON] необхідно [PERSON] для оформлення спадщини. Так, з письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] , яка проживала в с. Дрюківщина дійсно є бабою [PERSON] , так як на той час свідок теж проживала в с. Дрюківщина. [PERSON] доглядала [PERSON] до смерті та провела її поховання. Свідок [PERSON] , яка надала письмові пояснення, пояснила, що дійсно [PERSON] була бабою [PERSON] [PERSON] проживала в с. Дрюківщина Лохвицького району і позивач по справі допомагала їй по господарству, а коли [PERSON] померла, провела її поховання. За приписами п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1265 ЦК України у п"яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. На запит суду, державний нотаріус Першої лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, чи про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Спадкова справа не заводилася. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З огляду на вказані норми чинного законодавства суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved