Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що вона являється власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого від 03.04.2009 року. 11.06.2021 року вона дізналася про наявність відомостей у архівній частині Державного реєстру прав на нерухоме майно про накладення арешту на дану квартиру. Звернувшись до Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було надано інформацію про те, що на виконанні відділу відносно [PERSON] перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-6831, виданого 16.12.2008 року. Вказане виконавче провадження повернуто на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження". Позивачка просить скасувати арешт нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Іншого способу ніж звернутися до суду з питання про скасування арешту позивач не має. Позивачка в судове не з`явилися, надала заяву із клопотанням про розгляд справи у її вдсутність, позовні вимги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відзив на позов не надано. Дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03.04.2009 року [PERSON] придбала у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчений 03.04.2009 року приватним нотарусом Первомайського міського нотаріального округу Сулімою В.Ф. за № 699, державну реєстрацію проведено 07.04.2009 року. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] накладено арешт нерухомого майна за № обтяження 9519138. Підстава обтяження постанова 11666397 від 15.02.2010 року, видана державним виконавцем відділу ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції Горбулінською Л.О. Відповідно до листа Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 01.07.2021 року слідує, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні відділу відносно [PERSON] перебувало виконаче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-6831, виданого 16.12.2008 року. Вказане виконавче провадження повернуто на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження"21 квітня 1999 року N 606-XIV (закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення). Оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень складає три роки, тому в даному випадку арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (частина 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача неможливе без зняття арешту та заборони на його відчуження, який було накладено на підставі виконавчого провадження № 2-6831, виданого 16.12.2008 року. На підставі вищевикладеного, суд враховує, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, а саме шляхом зняття арешту з майна та скасування запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved