Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Маковійчук П.В. звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] з 21.11.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.01.2021 року. Від шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що за період шлюбу за спільні кошти подружжям було придбано за договором купівлі-продажу від 13.06.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1768, житловий будинок в [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності здійснена 15.06.2006 року на ім`я [PERSON] . У вказаному житловому будинку сім`я [PERSON] почала проживати з 2006 року, і сторонами без відповідних дозвільних та проектних документів розпочато будівництво нового житлового будинку та господарських споруд, яке здійснювалось за спільні кошти. Згідно висновку експерта вартість нерухомого майна станом на 26.02.2021 року становить 853 898 грн. Враховуючи те, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, просила визнати житловий будинок з господарськими будівлями, будівельні матеріали та конструкції, використані при зведенні самочинно збудованих будівель, що розташовані в [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісності подружжя [PERSON] та [PERSON] , визначити частки у спільному майні подружжя рівними, що в грошовому еквіваленті становить по 426 949 грн., виділивши кожному Ѕ частину спірних будівель та споруд, та визнати на них право власності. Відзив на позовну заяву не подано. Позивачем в порядку ст.49 ЦПК подано заяву про зміну позовних вимог, в якій [PERSON] зазначає, що згідно наданих стороною відповідача Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 253247867 від 19.04.2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будинковолодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] , тому просить визнати вище вказане будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визначити частки у спільному майні подружжя рівними, що в грошовому еквіваленті становить по 426 949 грн., виділивши кожному Ѕ частину спірних будівель та споруд, та визнати на них право власності. Також просила стягнути понесені по справі судові витрати у розмірі 4 269 грн. 50 коп. на оплату судового збору за подачу позовної заяви. Представник позивача, адвокат Маковійчук П.В., у підготовчому судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав в повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача, адвокат Роговський В.П., у підготовчому судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1, ч.2 ст. 71 СК України). Згідно ч.1 та ч.2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11). За змістом п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому судом враховуються правові позиції Верховного Суду України з аналогічних спорів, в яких Верховний Суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.11.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.01.2021 року. Від шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу подружжям було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2006 року, реєстраційний номер 1768, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , власником якого був зареєстрований відповідач. Крім того, як зазначив представник позивача та не заперечує представник відповідача, за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] було в 2006 році розпочато будівництво нового житлового будинку та господарських будівель. Згідно із витягну з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 253247867 від 19.04.2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будинковолодіння, що розташоване за адресою другий [ADDRESS] , а саме: житловий будинок літ.А1, загальною площею 39,70 кв.м та житловою 17,40 кв.м., житловий будинок літ.Ж1, загальною площею 194,40 кв.м та житловою 94,90 кв.м, мансарду літ. Мс/Ж, ганок літ.Пг, навіс літ.Г, сараї літ. В,Д, вбиральню літ. Е, погріб літ.Пг, навіс літ.И, криницю №4, огорожу № 1,2,3,5,6, яму вигрібну №7. Згідно Звіту про оцінку нерухомого майна його вартість становить 853 898 грн. Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази,

Outcome: approved