Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обґрунтувала тим, що 11 січня 2014 року між нею, [PERSON] з однієї сторони та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" з іншої сторони було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 004-01531-110114 на суму 100 000.00 (сто тисяч гривень 00 копійок) строком на 370 днів. Того ж дня, вона, [PERSON], на виконання умов договору банківського вкладу № 004- 01531-110114 від 11 січня 2014 року внесла кошти на вкладний рахунок банку в сумі 100 000.00 гривень. Строк розміщення вкладу закінчився 17 січня 2015 року. По збігу зазначеного строку, вона, [PERSON], особисто звернулась до відповідача з вимогою про повернення належних їй грошових коштів та процентів за договором. Проте відповідач всупереч взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу в добровільному порядку кошти їй не повернув. Позивач в позовній заяві вказує на наявність порушення її прав за договором банківського вкладу зі сторони відповідача, а тому просила суд присудити з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на її, [PERSON] користь кошти в сумі 121 894 гривень, з них 100 000 гривень - банківський (депозитний) вклад, 21 794 гривні - проценти за вкладом та 100 гривень - три проценти річних від простроченої суми. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи по суті був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із проставленням підпису про отримання судової повістки. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у відсутності представника відповідача до суду не направлено. Ураховуючи те, що позивач скористалась наданими їй ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, відтак підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів в загальному порядку. Суд вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи, давши оцінку зібраним у справі доказам, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» в особі Біляєвої Надії Сергіївни з одного боку та [PERSON] з іншого боку було укладено Договору №004-01531-110114 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях. Предметом вказаного договору зазначено грошові кошти в розмірі 100 000 гривень. Строк договору сторонами узгоджено по 16 січня 2015 року. Відповідно до п.1.4. Договору процентна ставка сторонами визначена на суму Вкладу в розмірі 21.5 процентів річних. Згідно п.1.10 Договору, сторони дійшли згоди, що Вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу. Відповідно до квитанції №30647898, платник [PERSON] 11.01.2014 року внесла грошові кошти обумовлені Договором банківського вкладу (депозиту) від 11.01.2014 року в розмірі 100 000 гривень на вкладний рахунок Банку [NUMBER]. По закінченню строку Договору банківського вкладу (депозиту) [PERSON] звернулась до Банку із вимогою про повернення належних їй грошових коштів та процентів за цим договором, проте відповідач у добровільному порядку умови договору не виконав. Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як слідує зі змісту положень ч.2 та 5 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. В силу ч. 2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140 цс13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Оцінивши зібрані у справі докази та зв'язок їх у сукупності, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо неповернення коштів позивачеві за договором банківського вкладу, суперечать діючому законодавству, оскільки відповідачем не доведено факту обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами належними позивачеві, а відтак вказують на порушення прав позивача зі сторони відповідача, тому підлягають захисту в судовому порядку шляхом стягнення коштів за договором банківського вкладу із відповідача на користь позивача. Так, сума вкладу становить 100 000 гривень, розмір нарахованих процентів згідно розрахунку за договором банківського вкладу від 11 січня 2014 року складає (100000/100%*21.5%/365*370) - 21 794 гривні. Таким чином сума вкладу разом з нарахованими процентами становить 121 794 гривні. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від простроченої суми 121 794 гривень становить 100 гривень, а саме: 121 794*3%* 10 днів прострочення/365/100. Таким чином сума вкладу (100 000 гривень) з нарахованими процентами (21 794 гривні) та із трьома процентами річних від простроченої суми (100 гривень) становить 121 894 гривень, які підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача. Встановлені судом обставини знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає до задоволення у заявленому обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст.88 ЦПК України, у даному випадку в разі повного задоволення позовних вимог суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218, 94 гривень, оскільки позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору відповідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, відповідно до ст. 526, 530, 610, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: approved