Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] міської ради, за участю третьої особи Першої [PERSON] Державної нотаріальної контори про визнання права власності. З урахуванням уточнених позовних вимог зазначають, що 04.03.2011 року померла [PERSON], яка доводиться матірю позивачів [PERSON], [PERSON] та дружиною [PERSON]. За час перебування у шлюбі позивача [PERSON] з померлою [PERSON] ними була виплачена кооперативна квартира № 84, що знаходиться по вул. 15 квітня, 1 в м. Тернопіль, однак державна реєстрація права власності на дану квартиру проведена не була. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина що складається з ? частини вищевказаної кооперативної квартири. Позивачі, які є спадкоємцями першої черги на майно померлої [PERSON] звернулися до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом відмовлено їм у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири, як частку у спільному майні подружжя та право власності на 1/6 частку даної квартири в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], а [PERSON], [PERSON] просять визнати за ними право власності по 1/6 частині спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] В судовому засіданні позивачі позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просять його задовольнити. Представник позивачів в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, з невідомих на те суду причин хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстровану шлюбі з 10.03.1973 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії VІІ УР №876054. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ИД №423309) та [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії І-ИД №315367) . 22.10.1979 року [PERSON] видано на склад сімї, що складається з чотирьох осіб, ордер №1523 на квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки виданої ПП «СОВР» від 01.08.2009 року, [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу та їй належала кооперативна квартира [ADDRESS], загальною площею 48,19 кв.м. за яку повністю оплачений пайовий внесок в 1979 році. Відповідно до статей 15, 16 Закону України "Про власність", який був чинним на момент виникнення та здійснення зазначених правовідносин, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України, відповідно до ст. 22 якого майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, і кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" після повної сплати подружжям у період їх сумісного проживання пайового внеску в ЖБК квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до ст. 369, 370, 372 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, розпоряджаються за згодою всіх співвласників, мають право на виділ належної їм частки чи на поділ майна. При цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином судом установлено, що квартира [ADDRESS] в м. Тернополі є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] оскільки набута останніми у власність за час перебування їх у шлюбі. [PERSON] померла 04.03.2011 року, про що видане свідоцтво про смерть І-ИД № 115936. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] належать до спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON]. 29.04.2015 року державним нотаріусом Першої [PERSON] нотаріальної контори відмовлено [PERSON], [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті 04.03.2011 року [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивачів, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], з яких ? частина - частка у спільному майні подружжя, а 1/6 частка успадкована за законом після смерті дружини [PERSON], та визнання права власності за позивачами [PERSON], [PERSON] по 1/6 частини квартири [ADDRESS] як успадковані за законом смерті матері [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved