Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центролит»звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальних послуг. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [PERSON] є співвласником багатоквартирного будинку в якому створено ОСББ «Центролит». ОСББ «Центролит» являється балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку. Згідно договору на обслуговування будинку та прибудинкової території співвласник, доручає ОСББ «Центролит» (надалі об`єднання) обслуговування будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, та приймають участь у витратах по виконаних роботах. Відповідно до ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. Згідно Статуту ОСББ «Центролит» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, заборгованість по внескам та платежам, яка перевищує 60 діб є порушенням зобов`язання співвласником умов договору, власник повинен сплачувати внески щомісячно протягом 30 календарних днів звітного (податкового) місяця, відповідно до тарифів затверджених протоколом загальних зборів. Так, відповідно до умов договору та протоколу загальних зборів, боржник повинен був сплатити об`єднанню за період з січня 2010 року по лютий 2019 року суму в розмірі 20955.90 грн. У результаті цього за власником квартири виникла заборгованість по внескам членів об`єднання в сумі 20955.90 грн. На неодноразове усні нагадування про сплату за комунальні послуги боржник не реагував, продовжував ухилятися від сплати зазначених послуг. Всі тарифи за надані комунальні послуги затверджувались на загальних зборах членів ОСББ, що підтверджується наданим протоколом. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно клопотання, яке міститься в позовній заяві, просив справу розглянути у його відсутність, а також не заперечували проти постановляння заочного рішення. Ухвалою суду від "02" травня 2019 р. було відкрито спрощене провадження по справі. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником багатоквартирного будинку в якому створено ОСББ «Центролит». ОСББ «Центролит» являється балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку. Згідно договору на обслуговування будинку та прибудинкової території співвласник, доручає ОСББ «Центролит» (надалі об`єднання) обслуговування будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, та приймають участь у витратах по виконаних роботах. Відповідно до ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. Згідно Статуту ОСББ «Центролит» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, заборгованість по внескам та платежам, яка перевищує 60 діб є порушенням зобов`язання співвласником умов договору, власник повинен сплачувати внески щомісячно протягом 30 календарних днів звітного (податкового) місяця, відповідно до тарифів затверджених протоколом загальних зборів. Так, відповідно до умов договору та протоколу загальних зборів, боржник повинен був сплатити об`єднанню за період з січня 2010 року по лютий 2019 року суму в розмірі 20955.90 грн. У результаті цього за власником квартири виникла заборгованість по внескам членів об`єднання в сумі 20955.90 грн. На неодноразове усні нагадування про сплату за комунальні послуги боржник не реагував, продовжував ухилятися від сплати зазначених послуг. Всі тарифи за надані комунальні послуги затверджувались на загальних зборах членів ОСББ, що підтверджується наданим протоколом. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги). Відповідно до ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Пунктом 1 частиною 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо не встановлено законом або договором. Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані правові позиції викладені в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року в справі за № 6-2951цс15. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а . замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1921 грн. Згідно ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2273,29 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved