Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом,в якому зазначила,що [PERSON] помер [INFO] .Ще при житті він склав заповіт,яким після своєї смерті заповів позивачці все своє майно.Однак при житті,[PERSON] право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не оформив,тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спірний будинок,земельну ділянку та грошові вклади. Представник позивача в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,надіслав до суду заяву,в якій просить слухати справу без їх участі,позовні вимоги визнає і просить суд задовольнити позов. Вислухавши пояснення представника позивача,дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON]помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть.Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку,земельної ділянки та грошових вкладів. Житловий будинок належав померлому, на підставі записів в погосподарськіх книгах, згідно яких він був зареєстрований Головою двору з 1977 року та до дня смерті . Дана обставина підтверджується довідкою Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 652 від 05.11.2013 року. 30.08.2000 року,[PERSON]склав заповіт яким заповів все своє майно позивачці,і на момент смерті був зареєстрований та проживав у вищевказаному будинку. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті прийняла позивачка шляхом подачі заяви до нотаріуса в установлений законом шестимісячний строк,та шляхом доглядом за будинком та земельною ділянкою. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України(в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок,причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"зковою державною реєстрацією. Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved