Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду та просить суд визнати договір №2108 купівлі-продажу нерухомого майна 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому з: А-житлове, Б-житлове, в-вбиральня, Г-літ. кухня, Л-сарай, Ж-літ. кухня, М-сарай, №1-5 огорожа, І-ІІІ - мощення, розташованого на земельній ділянці площею 463 кв.м., укладений 27 грудня 1996 року на Товарній біржі „Центральна Одеська біржа" між, [PERSON] , як продавцем з одного боку та [PERSON] , як покупцем з іншого боку - дійсним. При цьому позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 27 грудня 1996 року відповідно до договору № 2108 купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Товарною біржею „Центральна Одеська біржа" [PERSON] , придбав на своє ім`я належний відповідачці [PERSON] , за 5853 гривень, 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: А-житлове, Б-житлове, в-вбиральня, Г-літ. кухня, Л-сарай, Ж-літ. кухня, М-сарай, №1-5 огрожа, І-ІІІ - мощення, розташованого на земельній ділянці площею 463 кв.м. і зареєстрований в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», реєстраційний №2108 від 27 грудня 1996 року. Зазначена 1/2 частина домоволодіння належала [PERSON] на підставі: 3/8 частки - свідоцтва про право на спадщину за законом р. №1-2403, посвідченого Четвертою державною нотаріальною конторою м. Одеси 30.06.1995р., зареєстрованого МБТІ м. Одеси кн. 19 доп, стор. 40 №1426 07.08.1995р.; 1/8 частка - свідоцтва про право на спадщину за законом р. №2-610, посвідченого Четвертою державною нотаріальною конторою м. Одеси 25.02.1993 р., зареєстрованого МБТІ м. Одеси кн. 19 пр. під р.№ 1426, стор. 39 15.06.1993р. 28 грудня 1996 року після укладення договору купівлі-продажу зазначена 1/2 частина домоволодіння зареєстрована в Одеському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності на ім`я позивача, [PERSON] , р. №1426, стор.40, кн. 19 доп., що підтверджується відміткою ОМБТІ на договорі. На теперішній час позивачу стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. [PERSON] вважав, що угода є укладеною та правомірною. На час укладання договору позивач не знав, що договір підлягає нотаріальному посвідченню, згідно ст.227 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідачка наполягала укласти договір на товарній біржі, а також адміністрація зазначеної Біржі завірила, що нотаріального посвідчення не потрібно, що підтверджується текстом договору №2108 купівлі-продажу нерухомого майна. Товарна біржа „Центральна Одеська біржа" не існує, її діяльність припинена. [PERSON] не може розпорядитися своєю частиною домоволодіння та реалізувати свої майнові права, оскільки в діючих на час укладання зазначеного договору в 1996 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору. Це не дозволяє позивачу у повній мірі використовувати майно, що належить йому на свій розсуд, що і стало причиною звернення із зазначеним позовом до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2019 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 24,25). Позивач в судове засідання не прибув та надав 23 грудня 2020 року на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 46). Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи неодноразово повідомлявся за місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 27,28,33,35,39,43,44). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Так, судом встановлено, що 27 грудня 1996 року відповідно до договору № 2108 купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Товарною біржею „Центральна Одеська біржа" [PERSON] , придбав на своє ім`я належний відповідачці [PERSON] , за 5853 гривень, 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: А-житлове, Б-житлове, в-вбиральня, Г-літ. кухня, Л-сарай, Ж-літ. кухня, М-сарай, №1-5 огрожа, І-ІІІ - мощення, розташованого на земельній ділянці площею 463 кв.м. і зареєстрований в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», реєстраційний №2108 від 27 грудня 1996 року. (а.с. 6,7). Зазначена 1/2 частина домоволодіння належала [PERSON] на підставі: 3/8 частки - свідоцтва про право на спадщину за законом р. №1-2403, посвідченого Четвертою державною нотаріальною конторою м. Одеси 30.06.1995р., зареєстрованого МБТІ м. Одеси кн. 19 доп, стор. 40 №1426 07.08.1995р.; 1/8 частка - свідоцтва про право на спадщину за законом р. №2-610, посвідченого Четвертою державною нотаріальною конторою м. Одеси 25.02.1993 р., зареєстрованого МБТІ м. Одеси кн. 19 пр. під р.№ 1426, стор. 39 15.06.1993р. Сторони за Договором домовились відносно усіх суттєвих умов правочину, що підтверджується письмовим доказом Договором № 2108 від 27 грудня 1996 року. Продавець та покупець повністю виконали всі умови договору. Продаж цієї 1/2 частини домоволодіння за вищевказаним біржовим договором купівлі-продажу сторонами було вчинено за 5853 гривень, які були отримані продавцем від покупця до підписання ними зазначеного Договору. За оформлення та реєстрацію договору сторонами було сплачено біржовий збір та державне мито, що зазначено в тексті договору. Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як нормам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачем права власності на частину домоволодіння на підставі такого договору. (а.с. 7 на звороті). Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем було звільнено 1/2 чатсину домоволодіння, він знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу частини домоволодіння, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1996 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача правомірні, основані на нормах ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки позивач придбав вказану вище частину домоволодіння у свою власність у відповідача, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі - продажу. А відповідач виконав зобов`язання по передачі частину домоволодіння позивачу та виїхав з неї. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved