Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданих 15.03.2003 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації №5 від 02.01.2003 року на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , померлому [INFO] , встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 3,8749 га, та 0,2999 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Невгодівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер 1824285000:05:000:0004 та 1824285000:06:000:0206, які належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих 15 березня 2003 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів мотивуючи тим, що вона являється спадкоємцем за законом після смерті батька, і звернулася до Овруцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані після смерті спадкодавця, не доведено факту належності державних актів померлому, так як у свідоцтві про смерть спадкодавець вказаний « [PERSON] », а в державних актах « [PERSON] », крім того не доведено факт родинних відносин, що померлий є батько спадкоємця, оскільки у свідоцтві про її народження батько вказаний як « [PERSON] ». Сторони у підготовче засідання не з`явились, але надіслали заяви з проханням судове засіданні проводити у їх відсутність, відповідач позов визнає. Представник третьої особи надав пояснення на позовну заяву в якій просить розгляд справи провести без їх участі, в задоволенні позову відмовити, оскільки спадкодавець отримав лише право на земельну ділянку, яке не було зареєстроване ним за життя. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на земельні ділянки площею 3,8749 га, та 0,2999 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Невгодівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер 1824285000:05:000:0004 та 1824285000:06:000:0206, які належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих 15 березня 2003 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів (а.с.20,21) Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки зробила поточний ремонт будинку, відремонтувала огорожу, користувалася земельною ділянкою (а.с.10). З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори Кулініч О.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2019 року №2883/02-31 слідує, що нотаріальна дія з видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] на земельні ділянки, не може бути вчинено у зв`язку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані після смерті спадкодавця, не доведено факту належності державних актів померлому, так як у державних актах по батькові померлого вказано « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] », крім того не доведено факт родинних відносин, що померлий є батьком [PERSON] , оскільки у свідоцтві про її народження батько вказаний « [PERSON] » (а.с.12-13). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Листом від 20.05.2019 року за № Н-583/0-0.29-586/138-19 Відділ в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовив позивачу у внесенні виправлень в державні акти на право власності на земельну ділянку. Таким чином, судом встановлено, що під час видачі [PERSON] державних актів на право власності на земельну ділянку було допущено помилку у написанні його по батькові, а саме замість вірного « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документальним доказам, оскільки оригінали документів, які подано позивачем суду в копіях, зберігаються у позивача і не викликають сумніву у їх належності померлому, а тому суд вважає доведеним факт належності [PERSON] державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданих 15 березня 2003 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, необхідно заявнику для реалізації свого права на спадкування майна. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Позивачка є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8), випискою з по господарської книги (а.с.11) та іншими матеріалами справи. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , померлим [INFO] доведеним, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. Встановлення факту родинних відносин для позивача має юридичне значення, оскільки необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.08.2019 року за №№177899516, 177900549 на земельні ділянки кадастровий номер 1824285000:06:000:0206 та 1824285000:05:000:0004 права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані (а.с.14,15). З повідомлення завідувачки Овруцької ДНК від 21.08.2019 року за №2945/02-14 слідує, що після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, до ДНК не зверталися (а.с.27). Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і його право на земельні ділянки, правовстановлюючі документи на які були видані після її смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки, на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Відповідно довідки про вартість сільськогосподарських угідь виданої Відділом в Овруцькому районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області загальна вартість земельної ділянки становить 37645,05 грн. (а.с.17,18). Позивач сплатила судовий збір.

Outcome: approved