Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.06.2011 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 5500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі, визначеними Тарифами банку, що діють на дату нарахування. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим станом на 05.05.2019 утворилася заборгованість, яка складається з наступного 659219,24 - заборгованість за кредитом; 616878,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20766, 70 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь -яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 659219,24 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2019 року було відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Представник позивача до суду не з`явився в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідач під час розгляду справи судом пояснив, що він дійсно відкрив даний картковий кредит, однак на пропозицію знайомого на ім`я [PERSON] продав йому банківську картку за 150 грн.. Спочатку йому приходили якісь смс повідомлення, а потім загалом ніяких повідомлень не було. Знайомий його запевнив, що картка йому потрібна для бізнесу, він через неї переказував кошти. Відповідач вказав, що не був обізнаний про такий значний розмір заборгованості за карткою, оскільки знайомий його не повідомляв про збільшення кредитного ліміту. На даний час він звернувся з заявами до правоохоронних органів, оскільки вважав, що знайомий відносно нього вчинив шахрайські дії з вказаним картковим кредитом, однак ніяких відповідей з приводу своїх звернень не отримав. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки зазначав, що кредитні кошти не отримував, а заборгованість утворилась внаслідок того, що відповідач довірившись своєму знайомому, надав йому кредитну картку для користування. В судове засідання 16.09.2020 відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис відповідача в судовій розписці. Суд, заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 29.01.2011 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку і отримав кредит у розмірі 5500, 00 грн., який надалі було збільшено. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором. Відповідач в свою чергу не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та виписці банку по картковому рахунку, якою підтверджується використання відповідчкою кредитних коштів, нарахування відсотків за використання кредитного ліміту, нарахування пені за прострочення кредиту. З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 05.05.2019 року вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складається з наступного 659219,24 - заборгованість за кредитом; 616878,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20766, 70 грн. - заборгованість за пенею та комісією З урахуванням права кредитодавця на власний розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, заборгованість до стягнення пред`явлена позивачем становить 659219,24 грн., що складає заборгованість за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, якими визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому суд не приймає, як доказ, твердження відповідача про те, що кредитними коштами користувався не він, а його знайомий на ім`я [PERSON] , який ввів його в оману, з тих підстав, що за час розгляду справи судом належних та допустимих доказів на підтвердження слів відповідача суду надано не було, а відтак у суду відсутні належні докази на спростування заявлених позивачем вимог. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.06.2011 в загальному розмірі 659219 грн. 24 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9888, 29 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved