Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати останніх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона проживає у квартирі на підставі ордеру. В цій квартирі зареєстровані її діти: [PERSON] , [PERSON] не проживає у квартирі з 2015року, особистих його речей у квартирі немає. Фактично він проживає зі своєю сім"єю у м.Калуга, Російської федерації. [PERSON] не проживає у квартирі з 2016року, особистих його речей в квартирі немає. Фактично він проживає у м.Курськ, Росія. Ухвалою суду від 17 вересня 2020року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. призначено судове засідання. (а.с.28) В судове засідання сторони, третя особа не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Як позивач [PERSON] , так і відповідачі надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.(а.с.24,38,41) Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у своїх заявах позовні вимоги визнають у повному обсязі. Третя особа також надала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника КП "Комсервіс". Не заперечують проти позовних вимог позивача. (а.с.36) Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін, представника третьої особи. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є наймачем квартири, яка розташована по [ADDRESS] і проживає в зазначеній квартирі на підставі ордеру №14137, серії 15 ,виданого на підставі рішення виконкому Дружківської міської ради №327 від 20.07.88 (а.с.18) В спірній квартирі, окрім позивачки, зареєстровані її сини, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с.19,26,27) Згідно Актів, які складені головою теркома мікрорайону №7 від 04 серпня 2020року (а.с.17) [PERSON] фактично з 2015року і по теперішній час проживає в м.Калуга; [PERSON] фактично з 2016року і по теперішній час проживає в м.Курськ . Згідно довідки від 22.07.2020р , яка видана [PERSON] , [INFO] , головою вуличного комітету органу ТОС, [PERSON] , [PERSON] з 04.12.2019р зареєстрований у домоволодінні за адресою [ADDRESS] . (а.с.15) Згідно виписки з домової книги будинку [ADDRESS] , [PERSON] прописаний за цією адресою з 22.02.2019р (а.с.16) Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом. Відповідно до норм ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо без поважних причин не проживає на спірній жилплощі понад встановлені законом строки, або вибула на інше постійне місце проживання. Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами визначені у статті 71 ЖК України. Положеннями ч. 2 ст. 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї, зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. \~ \~ \~ \~ Отже суд вважає встановленим, що відповідачі вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, у зв`язку з чим втратили право на користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved