Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 69064,00 гривень, а також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.03.2016 року сталося зіткнення автомобіля позивача з автомобілем під управлінням відповідача, вина якого у вчиненні ДТП доведена. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілеві позивача було завдано механічних ушкоджень, він зазнав матеріальної шкоди у зазначеному розмірі. У судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов, розглянувши справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи його було належним чином та своєчасно повідомлено - він був присутнім у судовому засіданні 21.11.2016 року, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями не звертався. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін у заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст.169, 224-228 ЦП України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.03.2016 року близько 07-05 год. відповідач у справі, керуючи автомобілем "ВАЗ", реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул.Южна дорога напроти будинку №2-а по пр.Добровольського у м.Одесі, не вибрав безпечну дистанцію, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Mitsubishi", реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачеві. У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілеві позивача, що належить йому на праві власності, було завдано механічних ушкоджень, позивач тривалий час не мав можливості ним користуватись, вживав додаткових заходів ремонту автомобіля, внаслідок чого він зазнав матеріальної та моральної шкоди. Згідно Постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 20.04.2016 року зазначена дорожньо-транспортна пригода вчинена 09.03.2016 року відповідачем у справі, його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.5). Згідно частини 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до наданих документів щодо фактичних витрат на ремонт автомобіля, наданих фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.15-27), позивачем було фактично витрачено грошові кошти на сплату вартості деталей та виконаних робіт 69064,00 гривень. Після вчиненої дорожньо-транспортної пригоди відповідач по цей час не відшкодував завдану шкоду та ухиляється від спілкування з позивачем. Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Доводи позивача відповідачем не спростовані жодним належним і допустимим доказом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною позивачеві матеріальною шкодою, тому заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми завданої матеріальної шкоди є законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 700 гривень 00 копійок.

Outcome: approved