Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором вкладу в сумі 1000 доларів США та нарахованих відсотків за договором - 9,9 доларів США, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ним і відповідачем було укладено договір про внесення вкладу на депозитний рахунок, однак на її письмову вимогу після закінчення строку дії договору банківського вкладу, належні позивачу кошти виплачені не були, у зв'язку із порушенням грошового зобов'язання, просила також стягнути інфляційні в сумі 8 доларів США та три відсотки річних - 2,63 долари США. Позивач позовні вимоги збільшила та просила стягнути з відповідача суму вкладу 1000 доларів США, відсотків за договором вкладу - 9,9 доларів США, інфляційних в сумі 29,29 доларів США та 4,65 доларів США - три відсотки річних. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки в судове засідання суду не відомі. У зв'язку із чим, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 29.05.2014 року між сторонами було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 646021 на суму 1000 доларів США (а. с. 6-7). Договір було укладено на строк до 29.08.2014 року, зі сплатою відсотків в розмірі 12 % річних. Кошти позивачем були перераховані, згідно з договором в сумі 1000 доларів США (а.с.8). Однак після закінчення строку дії договору, відповідач не повернув суму вкладу та частково - в сумі 9,9 доларів США відсотків, у зв'язку із чим позивач 08.09.2014 року була змушена звернутись із заявою до відповідача із вимогою повернути вклад та нараховані відсотки, однак Банк повідомив про неможливість виконати збов'язання через відсутність коштів (а.с. 10). Відповідно до ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка. Згідно положень ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушене право позивача щодо повернення йому грошових коштів, в тому числі і гарантоване ст. 1 Протоколу № 11 до Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод право на мирне володіння майном, а отже підлягають стягненню сума вкладу з урахуванням відсотків в розмірі 1009,9 доларів США. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 4 долари 65 центів. Інфляційні не підлягають задоволенню, оскільки розраховані із встановлених індексів інфляції за показниками національної валюти «гривні», а вклад був розмішений не у національній валюті, а в доларах США. Також з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial