Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012р. його позов до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживача задоволено частково, зобов`язано фізичну особу - підприємця [PERSON] повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору №ДК 06/12-10 від 02.12.2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідностей таких виробів. Для примусового виконання рішення суду видано виконавчий лист 21.01.2013 року на підставі якого 02.10.2014 р. було відкрито виконавче провадження. У зв`язку з тривалою, умисною, завідомо протиправною бездіяльністю, вчиненою директором Департаменту ДВС [PERSON] по відношенню до позивача при розгляду його скарги від 30.01.2018, поданої у виконавчому провадженні №44936519 просить стягнути моральну шкоду в розмірі 7000грн. В судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, просив розглядати в відсутність, позов підтримав. Представник Державної казначейської служби України не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі, відзив на позовну заяву не надав. Представник Міністерства юстиції України не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі, відзив на позовну заяву не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 08.10.2019р. відкрито провадження по справі за правилами позовного (загального) провадження. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого. Встановлено, що підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012р. позов [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживача задоволено частково, зобов`язано фізичну особу - підприємця [PERSON] повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору №ДК 06/12-10 від 02.12.2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідностей таких виробів. У січні 2013 року виконавчий лист по справі №2-6510/2011 був пред`явлений мною для примусового виконання до Індустріального районного ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, після чого Індустріальний районний ВДВС передав його для подальшого примусового виконання до Кіровського районного ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, а Кіровський районний ВДВС передав виконавчий лист до ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції. 02.10.2014 на підставі виконавчого листа №2-6510/2011, який надійшов із Кіровського ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції, постановою державного виконавця ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковського О.М., відкрито виконавче провадження №44936519 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 по справі №2-6510/2011, де воно перебуває на виконані по сьогоднішній день. 15.03.2017 державний виконавець Дніпровського районного ВДВС Реутов Є.О. прийняв постанову про повернення стягувачу виконавчого документу (виконавчого листа) на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 30.10.2017 постанову державного виконавця Реутова Є.О. від 15.03.2017 позивач оскаржив до начальника Дніпровського районного ВДВС Дзіжка Р.Ю. в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». 08.11.2017 за результатами розгляду скарги позивача від 30.10.2017 начальником Дніпровського районного ВДВС Дзіжко Р.Ю. прийняв постанову, якою в задоволенні скарги від 30.10.2017 відмовив у повному обсязі. Постанова начальника Дніпровського районного ВДВС Дзіжка Р.Ю. від 08.11.2017 була оскаржена позивачем до управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». 22.12.2017 постановою виконувача обов`язків начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Храмової Н.Б. №150/8/2017 скаргу позивача задоволено в повному обсязі, постанову начальника Дніпровського районного ВДВС Дзіжка Р.Ю. від 08.11.2017 скасовано. Зобов`язано начальника Дніпропетровського районного ВДВС Дзіжка Р.Ю. повторно розглянути скаргу [PERSON] від 30.10.2017 у виконавчому провадженні №44936519. Листом від 05.01.2018 за вих. №53 начальник Дніпровського районного ВДВС Дзіжко Р.Ю. повідомив позивача про те, що за результатами повторного розгляду скарги від 30.10.2017 він прийняв рішення - скаргу від 30.10.2017 залишити без розгляду у зв`язку з тим, що дана скарга подана мною з пропуском 10-денного строку, передбаченого ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». 09.01.2018 рішення начальника Дніпровського районного ВДВС Дзіжка Р.Ю. від 05.01.2018 за вих. №53 про відмову розглянути скаргу 30.10.2017 у виконавчому провадженні №44936519 позивач оскаржив до начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. Листом від 29.01.2018 за вих. №Л-81-02 начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький А.В. повідомив позивача про те, що в задоволенні його скарги від 09.01.2018 відмовлено в повному обсязі, а дії начальника Дніпропетровського районного ВДВС Дзіжка Р.Ю. щодо відмови розглянути скаргу від 30.10.2017 визнані такими, що вчинені з дотриманням вимог чинного законодавства. Рішення начальника управління ДВС П`ятницького А.В. від 29.01.2018 за вих. №Л-81-02 про відмову в задоволення моєї скарги від 09.01.2018 позивач оскаржив до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Так, 30.01.2018 позивач направив директору Департаменту ДВС Міністерства юстиції України скаргу, в якій просив: провести перевірку законності виконавчого провадження №44936519 за даною скаргою від 30.01.2018 «На неправомірне рішення начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. від 29.01.2018 за вих. №Л- 81-02, прийняте за результатами розгляду скарги від 09.01.2018 у виконавчому провадженні №44936519»; постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. про результати перевірки виконавчого провадження №44936519, прийняту за результатами розгляду скарги від 09.01.2018 у виконавчому провадженні №44936519, скасувати, як неправомірну; зобов`язати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького А.В. повторно розглянути скаргу від 09.01.2018 у виконавчому провадженні №44936519, прийняти відповідну постанову, копію якої направити позивачу. Листом від 27.02.2018 за вих. №414/Л-200б/20.4.1 директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйов О.В. повідомив про те, що проводиться перевірка скарги, остаточна відповідь буде надана додатково. Так і не отримавши від директора Департаменту ДВС Воробйова О.В. відповіді про результати розгляду скарги від 30.01.2018, позивач змушений був звернутися до суду. 05.06.2018 за скаргою позивача на бездіяльність директора Департаменту ДВС Воробйова О.В. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було відкрито провадження по справі №175/2129/2018-ц. У подальшому ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.08.2018 по справі №175/2129/2018-ц, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.01.2019, скаргу на неправомірну бездіяльність директора Департаменту ДВС Воробйова О.В. задоволено в повному обсязі: визнано неправомірною бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова Олексія Володимировича у виконавчому провадженні №44936519 щодо не розгляду скарги [PERSON] від 30.01.2018, щодо не прийняття процесуального рішення в формі постанови за результатами розгляду скарги [PERSON] від 30.01.2018, щодо не направленні [PERSON] постанови, прийнятої за результатами розгляду скарги від 30.01.2018. Зобов`язано директора ДВС Міністерства юстиції України Воробйова Олексія Володимировича або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, розглянути скаргу [PERSON] від 30.01.2018 у виконавчому провадженні №44936519, за результатами розгляду скарги від 30.01.2018 прийняти відповідну постанову, копію якої направити стягувачу у виконавчому провадженні №44936519 [PERSON] . Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.08.2018 та постанова Дніпровського апеляційного суду від 16.01.2019 по справі №175/2129/2018-ц у касаційному порядку не оскаржувалися. 13.03.2019 на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.08.2018 по справі №175/2129/2018-ц виконувач обов`язків директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименко Р.В. прийняв постанову №68 про перевірку законності виконавчого провадження №44936519, відповідно до якої, вимоги скарги від 30.01.2018 були задоволені в повному обсязі. Таким чином, задовольнивши в повному обсязі вимоги скарги від 30.01.2018, Департамент ДВС Міністерства юстиції України фактично визнав правомірність і обґрунтованість звернення позивача від 30.01.2018. Таким чином, у результаті неправомірної бездіяльності директора Департаменту ДВС Воробйова О.В. моя скарга від 30.01.2018 у виконавчому провадженні №44936519 не була розглянута упродовж 1 (одного) року та 41 (сорока одного) дня, упродовж цього тривалого строку порушувалися права позивача, як стягувача у виконавчому провадженні №44936519. Із урахуванням вищезазначеного, позивач вважає, що тривалою, умисною, завідомо протиправною бездіяльністю, вчиненою директором Департаменту ДВС [PERSON] при розгляду моєї скарги позивача від 30.01.2018, останньому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінюю в розмірі 7 000,00 грн.. За положеннями ст.ст.1166,1167 ЦК України майнова, моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.11 Закону України "Про державну виконавчу службу", передбачено , що шкода , заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення , підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом , за рахунок держави. Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного суду України про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди) від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови пленуму «Оскільки питання відшкодування моральноїшкодирегулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.» Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України від 11.09.2013р. у справі № 6-48цс13. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд враховуючи істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, тривалість страждань позивача, його стан здоровя та виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи те, що діями працівників державної виконавчої служби , які визнані судом неправомірними , йому заподіяна моральна шкода, неналежним виконанням своїх службових обовязків державного виконавця, тому стягненню підлягає моральна шкода в розмірі 1000 гривень. яка підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до ст.11 Закону України "Про державну виконавчу службу", передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial