Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКОІНВЕСТ" та просив суд стягнути з відповідача на свою користь 1 117 869 (один мільйон сто сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев'ять) гривень 42 копійки, з яких: 257 000, грн.- основного боргу; 837 820, 00 грн.- пені; 6886,19 грн. - 3 % річних; 16 163, 23 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір. Позовна заява обґрунтована тим, що 09 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поворотної фінансової допомоги № ФП-042015/2, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 257 000,00 грн. Зазначено, що відповідно до пункту 2.2. Договору позика надається в безготівковому порядку шляхом внесення позикодавцем коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно з пунктом 2.3. Договору позикодавець надає позику у вигляді кількох траншів, загальний розмір яких дорівнює розміру позики, протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту підписання Договору. Позивач посилається на те, що відповідне зобов'язання було ним повністю виконано, на підтвердження чого позивачем надано квитанції № 0.0.371507522.1 від 10 квітня 2015 року про перерахування 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, № 0.0.373428072.1 від 15 квітня 2015 року про перерахування 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, № 0.0.374768569.1 від 17 квітня 2015 року про перерахування 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, № 0.0.377924469.1 від 23 квітня 2015 року про перерахування 67 000 (шістдесят сім тисяч) гривень 00 копійок. Зазначено, що згідно вказаного Договору позика надається строком до 10 жовтня 2015 року, відсотки (проценти) або плата за користування позикою не встановлюються, позичальник зобов'язується повернути позику у строк вказаний у пункті 2.1. даного Договору. Позивач вказав, що договором передбачено, що позика повертається в безготівковій формі шляхом перерахування позичальником грошових коштів на вказаний позикодавцем рахунок. Моментом повернення позики вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку позичальника. У випадку повернення позики частинами моментом повернення позики вважається дата списання останньої суми з поточного рахунку позичальника. Реквізити рахунку для повернення грошових коштів, наданих як поворотна фінансова допомога, були визначені сторонами у Додатку № 1 до Договору поворотної фінансової допомоги № ФП-042015/2 від 09 квітня 2015 року. Позивач посилається на те, що станом на 01 вересня 2016 року зобов'язання з повернення грошових коштів відповідачем неналежним чином виконане не було, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 257 000,00 грн. Зазначено, що останнім днем строку виконання зобов'язання з повернення коштів відповідачем було визначено 10 жовтня 2015 року, посилається на те, що розрахунок відповідальності за порушення відповідного зобов'язання проводиться з дня наступного за днем спливу строку виконання зобов'язання, а саме з 11 жовтня 2015 року. Позивач посилається на те, що прострочення тривало з 11 жовтня 2015 року по 31 серпня 2016 року включно і становить 326 днів, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість відповідача перед ним станом на 01.09.2016: 257 000,00 грн. основного боргу, 837 820, 00 грн.- пені, 6886,19 грн. - 3 % річних, 16 163, 23 грн. інфляційних втрат. Виходячи з наведеного вище позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд задовольнити вказаний позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з наведених вище підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву, про розгляд справу у його відсутність, підтвердив, що 09.04.2015 між ТОВ «Укоінвест» та [PERSON], який вказану дату був учасником товариства, було укладено договір поворотної фінансової допомоги №ФП-042015/2, від імені товариства договір був підписаний [PERSON], який обіймав посаду директора товариства у період з 15.12.2014 по 21.05.2015. Зазначено, що Товариство визнає той факт, що на виконання відповідного договору від позивача на користь відповідача було перераховано: 10.04.2015 - 50 000,00 грн., 15.04.2015 - 70 000,00 грн., 17.04.2015 - 70 000,00 грн., 23.04.2015 - 67 000,00 грн., а всього - 257 000, 00 грн. Однак, внаслідок погіршення прогнозованих результатів господарської діяльності, на дату розгляду справи, товариство відповідні кошти позивачу не повернуло. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, врахувавши заяву представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Позивач, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути з відповідача поворотну фінансову допомогу, з посиланням на главу 71 ЦК України. Згідно ст. 14.1.257. Податкового кодексу України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення. Поворотній фінансовій допомозі у Цивільному кодексі України відповідає договір позики, особливості укладання якого врегульовані статтями 1046 - 1053 ЦК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Суд встановив, що 09.04.2015 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКОІНВЕСТ» було укладено договір поворотної фінансової допомоги № ФП-042015/2 (а.с. 7). Протягом квітня 2015 року [PERSON] надав Товариству з обмеженою відповідальністю «УКОІНВЕСТ» поворотну фінансову допомогу на загальну суму 257 000,00 грн., Поворотна фінансова допомога була надана відповідачу у наступному порядку: 10.04.2015 на суму 50 000,00 грн., 15.04.2015 на суму 70 000,00 грн., 17.04.2015 на суму 70 000,00 грн., 23.04.2015 на суму 67 000,00 грн, що підтверджується наступними квитанціями: № 0.0.373428072.1 від 15.04.2017 на суму 70 000,00 грн., № 0.0.374768569.1 від 17.04.2015 на суму 70 000,00 грн., № 0.0.371507522.1 від 10.04.2015 на суму 50 000,00 грн., № 0.0.377924469.1 від 24.04.2015 на суму 67 000,00 грн. (а.с. 9-10). Як вбачається з зазначених квитанцій, призначенням платежів є поворотна фінансова допомога. Відповідно до п. 3.2. Договору позичальник зобов'язується повернути позику у строк вказаний у п. 2.1. даного договору. Згідно п. 2.1. Договору поворотної фінансової допомоги № ФП-042015/2, позика надається строком до 10.10.2015, відсотки (проценти) або плата за користування позикою не встановлюються. Пунктом 3.1. договору передбачено, що позика повертається в безготівковій формі шляхом перерахування позичальником грошових коштів на вказаний позикодавцем рахунок. Моментом повернення позики вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку позичальника. У випадку повернення позики частинами моментом повернення позики вважається дата списання останньої суми з поточного рахунку позичальника. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідачем підтверджено укладення договору поворотної фінансової допомоги №ФП-042015/2 09.04.2015 між ТОВ «Укоінвест» та [PERSON], Товариством визнано той факт, що на виконання відповідного договору від позивача на користь відповідача було перераховано: 10.04.2015 - 50 000,00 грн., 15.04.2015 - 70 000,00 грн., 17.04.2015 - 70 000,00 грн., 23.04.2015 - 67 000,00 грн., а всього - 257 000, 00 грн. З пояснень представника відповідача встановлено, що внаслідок погіршення прогнозованих результатів господарської діяльності, на дату розгляду справи, товариство відповідні кошти позивачу не повернуло. Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов'язок доказування обставин сторонами, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. В п.27 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що зважаючи на принцип процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Разом з цим, судом враховано, що відповідачем фактично визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення 257 000 грн. поворотної фінансової допомоги з відповідача на користь позивача. Що стосується стягнення з відповідача процентів пені у сумі 837 820 грн., слід зазначити наступне. Згідно з частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частини третьої зазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з пунктом 4.3. Договору сторони визначили, що при порушенні строку повернення позики, вказаного у пункті 2.1 цього Договору, позичальник повинен сплатити на поточний рахунок позикодавця пеню у розмірі 1% від розміру позики, що підлягає поверненню, за кожний день прострочення її повернення. Так, позивач просить стягнути з відповідача пеню за період просторочення з 11.10.2015 по 31.08.2016 включно, що становить: 257 000,00 грн.*1%*326 = 837 820,00 грн. Однак, як вбачається, розмір пені за прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем значно перевищує розмір збитків. Згідно правової позиції, висловленої постановою ВСУ при розгляді справи №6-100цс14 від 03.09.2014, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи вищезазначені норми законодавства, а також враховуючи всі обставини у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення неустойки, а саме: на користь позивача підлягає стягненню з відповідача неустойка в розмірі 200 000,00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3 % річних у сумі 6886,19 грн., та інфляційних втрат у сумі 16 163, 23 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи ту обставину, що поворотна фінансова допомога не була повернута позивачу, суд вважає, що з відповідача слід стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення з 11.10.2015 по 31.08.2016 включно, вказаний позивачем, а також три проценти річних від простроченої суми, виходячи з наступного розрахунку. Так, згідно розрахунку суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 11.10.2015 по 01.09.2016, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір інфляційних втрат у сумі 5320 грн. (257 000,00* 1,06289198021 % - 257 000,00) = 16163,23 грн., де: Середній показник індексу інфляції жовтень 2015 року - серпень 2016 року: 98,7x102,0x100,7x100,9x99,6x101,0x103,5x100,1x99,8x99,9 = 1,06289198021 %. Три проценти річних від простроченої суми за період з 11.10.2015 по 01.09.2016 становить: 3%*326 днів/365*257000=6886,19 грн. Виходячи з вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 16163,23 грн. та три проценти річних в сумі 6886,19 грн. Виходячи з наведеного вище, позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКОІНВЕСТ" про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 6890,00 грн. Суд,

Outcome: partial