Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить: Скасувати борг, що утворився в результаті неправомірного нарахування відповідачем грошових коштів в якості оплати за послуги в квартирі [ADDRESS], які фактично не надаються з 06.09.2005 року; Зобовязати відповідача зняти власників квартири [ADDRESS] з обліку як споживачів послуг з централізованого теплопостачання та припинити нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії з 06.09.2005 року, тобто з моменту їх фактичного неотримання. Свій позов позивач мотивувала тим, що з 11.12.2004 р. вона є власником квартири [ADDRESS] яка була підключена до мережі централізованого опалення яке надавалося відповідачем. 06.09.2005 року за погодженням з відповідачем спеціалісти виконали роботи з від'єднання вказаної квартири від мережі централізованого опалення і послуги не надаються. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив розгляну справу без його участі, подав письмове заперечення в якому позов не визнав, вважає, що самовільне відключення не допускається, і таке відключення можливе лише за згоди інших співвласників даного багатоквартирного будинку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин справу розглянуто за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності судом встановлено наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS], яка була підключена до мережі централізованого опалення яке надавалося відповідачем, має абонентський рахунок. В вересні 2006 року позивач виконала роботи з відєднання вказаної квартири від мережі централізованого опалення і з даного часу послуги з опалення не надаються. Про даний факт складено Акт про відключення від системи опалення, який підписав і представник відповідача. Відповідно до повідомлення відповідача, позивачу постійно нараховується плата за теплопостачання і станом на час звернення до суду. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 затверджено ПРАВИЛА надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, пункт 24 яких говорить про те, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а пункт 26 говорить про те, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Пунктом 20 даних правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, а ст..19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та теплопостачання» № 4 від 02.11.2005р., регламентовано процедуру відключення від системи централізованого опалення окремих будинків, а не квартир. \~ Відповідно до ст.5 ЗУ «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Таким чином позивач з 06.09.2006р. фактично не отримувала послуг з теплопостачання так як його квартира була відєднана від централізованого опалення, КП Теплозабезпечення не надавало такі послуги та не несло ніяких витрат по опаленню даної квартири. З боку КП Теплозабезпечення не надано заперечень про те, що існує технічна можливість відключення квартири від мережі централізованого теплопостачання, і це не порушує права інших споживачів. Відповідно до ст.526 ЦК України "Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства". Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобовязаний щомісяця своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст..42 Конституції України, права споживачів захищає держава. Відповідно до ст..19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України. Таким чином судом встановлено, що позивач має право на відключення від систем централізованого опалення, але повного законодавчо встановленого порядку не існує, натомість підзаконні нормативно-правові акти передбачають відключення тільки у сукупності з іншими власниками будинку. Тобто законне право власника підзаконним нормативно-правовим актом повязується з бажанням, або не бажанням інших власників на відключення від системи. Враховуючи те, що питання відключення регулюються і Законами України і підзаконними актами, в даному випадку до застосування підлягає саме Закон, так як він має більшу юридичну силу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що КП Теплозабезпечення не довело в судовому засіданні сам факт та час і обєм надання послуг з теплопостачання, а позивач довела той факт, що вона не отримувала послуги з теплопостачання, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved