Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на обєкт самочинного будівництва житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: м.Полтава, вул.Кругла, буд.2 «б», в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В позовній заяві посилались на те, що 05 жовтня 2011 року помер [PERSON], який за життя збудував будинок на належній йому на праві власності земельній ділянці площею 1000 м? по вул.Круглій, буд.2 «б» у м.Полтаві. Оскільки правовстановлюючі документи на даний будинок відсутні, позасудовим порядком вони позбавлені можливості оформити спадкові права. Тому позивачі просили суд визнати за ними в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на обєкт самочинного будівництва житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: м.Полтава, вул.Кругла, буд.2 «б», відповідно до часток [PERSON] 5/6, [PERSON] 1/6. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] позов також підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] міська рада в судове засідання свого представника не направив, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] також в судове засідання не зявилась, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як встановлено судом, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №017163 від 20 серпня 2005 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: м.Полтава, вул.Кругла, буд.2 «б» площею 1000 м?, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (а.с.7). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №181033 від 20 серпня 2005 року [PERSON] на праві власності також належить земельна ділянка, розташована за адресою: м.Полтава, вул.Кругла, буд.2 «б» площею 576 м?, цільове призначення для ведення садівництва. Як вбачається з даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №2 «б» по вул.Круглій у м.Полтаві площа земельної ділянки за даною адресою складає 1576 м? (а.с.14-17). 05 жовтня 2011 року [PERSON] помер (а.с.9). Згідно заповіту, посвідченого 30 серпня 2011 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], все належне йому майно [PERSON] заповідав [PERSON] (а.с.8). Таким чином спадкування відбувається за заповітом. [PERSON] є непрацездатною дитиною спадкодавця, тому в силу ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині (а.с.10, 20). Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок за вказаною адресою позивачами нотаріусу не надавались, постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 18 травня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м.Полтава, вул.Кругла, буд.2 «б» їм відмовлено (а.с.6). Тому [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності. В позовній заяві позивачі зазначили, що вказаний вище житловий будинок [PERSON] збудовано самочинно. Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 1218 ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. [PERSON], здійснивши самочинне будівництво, не набув на нього права власності. При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Відповідно до\~п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)"\~право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень\~ст. 1218 ЦК\~та з урахуванням роз'яснень, наданих у\~п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із\~частинами 3,\~5 ст. 376 ЦК\~і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216,\~1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3,\~5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до\~частин 3,\~5 ст. 376 ЦК\~є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм\~статей 1216,\~1218 ЦК. Зазначене право може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу (ст. 37 ЦПК), якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер. Згідно із ч. 1\~ст. 13 Конституції України\~та\~ст. 20 Земельного кодексу України\~органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ (лист від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування») рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: - рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; - ступінь готовності самочинного будівництва; - чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; - в якому році було зведено самочинні будівлі; - відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; - наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності; - якщо нерухомість збудована в сільській місцевості, то потрібно встановити чи зареєстрована вона у погосподарській книзі сільської ради. Будь-які докази щодо ступню готовності самочинного будівництва, акт приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікат відповідності позивачами суду не надані. Згідно висновку експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження №50 від 24 травня 2016 року, виконаного експертом [PERSON], житловий будинок за адресою: м.Полтава, вул.Кругла, буд.2 «б» має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, а його конструктивне та обємно-планувальне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання відповідають будівельно-технічним вимогам ДБН, що діють на території України та висуваються до житлових будинків (а.с.24-57). Як вбачається зі світлин до висновку [PERSON] у деяких приміщеннях не оздоблена стеля та підлога. Але ця обставина у висновку жодного відображення не знайшла. Замість цього у висновку вказано, що будинок відповідає вимогам ДБН (а.с.49, 50). Таким чином наведений висновок викликає сумнів в тому, що будинок відповідає діючим санітарно-епідеміологічним, будівельним та пожежним нормам і правилам для даного типу будівель, та не може бути взятий судом до уваги. Як вбачається з даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №2 «б» по вул.Круглій у м.Полтаві, приміщення вбиральні (2) та ванни (8) без оздоблення (а.с.14-17). Тому у суду є підстави вважати, що спірний будинок є обєктом незавершеного будівництва. Позивачами не надано жодного доказу на спростування зазначеного висновку суду. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Крім того, з жодного доказу не вбачається, що відповідач [PERSON] міська рада не визнав, оспорив або порушив право позивача. Встановивши дані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. В задоволенні позову необхідно відмовити. У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають

Outcome: dismissed