Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що з травня 2016 року по грудень 2016 року знаходився з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, [INFO] [PERSON], [INFO], народила дитину [PERSON], на підставі ч. 1 ст. 135 СК України було зареєстровано дитину. Батьком дитини було зазначено [PERSON]. Позивач вважає, що такими діями порушено його права, просить суд визнати його батьком [PERSON], [INFO], внести зміни до актового запису № 388, складеного 12.04.2017 року Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про народження дитини [PERSON], а саме: виключити відомості про батька дитини в особі [PERSON]; записати батьком дитини [PERSON], [INFO], громадянином України; замінити прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]»,а по-батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]». 18.07.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги, [PERSON] мотивує тим, що вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] вона народила сина [PERSON]. Так як факт батьківства [PERSON] вона визнає, то просить стягнути з останнього на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримували, просили задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] визнав, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач та її представник в судовому засіданні первісний позов визнали частково, [PERSON] пояснила, що [PERSON] є батьком дитини, не заперечує проти внесення позивача в свідоцтво про народження дитини, але заперечує проти зміни прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]», так вони в шлюбі не знаходились і дитина мешкає з нею. Просить задовольнити позов про стягнення аліментів, так як дитина мешкає з нею і знаходиться на її утриманні. Представники третіх осіб - Районної адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району вважають за можливе вимоги сторін задовольнити, так як вони не порушують права дитини. Від представника третьої особи - Вознесенівського районного в м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, вирішення даного питання залишити на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] зазначена матір'ю, а батьком вказаний - [PERSON] (а.с. 31). Тобто, батьком дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першоїстатті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. [PERSON] вважає себе батьком дитини, оскільки проживав з матір`ю дитини однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу, від спільного проживання народився син - [PERSON]. Позивач визнає батьківство повністю та вважає [PERSON] своєю рідною дитиною. Крім того, зазначений факт підтверджений в судовому засіданні [PERSON], матір'ю дитини. Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Враховуючи вищевикладене, а також те, що [PERSON] визнає себе батьком малолітньої дитини, а мати дитини підтверджує це, є підстави для задоволення вимог. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно ч. 4 ст. 148 СК України, за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено на прізвище другого з батьків. Суд, прийняв до уваги заперечення [PERSON] щодо зміни прізвища дитини (дитина мешкає з матір'ю, не знаходились в зареєстрованому шлюбі), і вважає за можливе прізвище малолітньої дитини залишити незмінним, так як це буде чинити перешкоди відповідачу, але не порушує права дитини, тому в цій частині позову вимоги залишити без задоволення. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Так як, [PERSON] є батьком дитини, то він повинен виконувати обов'язки передбачені ст. 180 СК України, тому суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial