overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами 14.09.2013 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського РУЮ Запорізької області. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає просить суд залишити їй прізвище набуте в шлюбі. Відповідач про слухання справи був повідомлений судом належним чином, але в судове засідання не з'явився. Суд відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, згідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Сторони 14.09.2013 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 163, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, наміру збереження шлюбу не має. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу суд, вважає обґрунтованими та подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, підтримувати їх в подальшому позивач наміру не має, примиритися не бажають, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача розриває шлюб. У відповідності до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При цьому, звернення позивача до суду з цим позовом суд розцінює як відсутність його вільної згоди на перебування у шлюбі, що з урахуванням принципу його добровільності, закріпленого в ст.24 СК України, є суттєвою обставиною для вирішення судом даної справи. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивач просить суд залишити за нею прізвище, яке було набуте під час державної реєстрації шлюбу - "[PERSON]", суд, відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України, залишає за останньою прізвище, набуте нею під час державної реєстрації шлюбу "[PERSON]". Суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами 16.10.2004 року, зареєстрований Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 09. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає просить суд залишити їй прізвище набуте в шлюбі «[PERSON]». Відповідач про слухання справи був повідомлений судом належним чином, але в судове засідання не з'явився. Суд відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, згідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Сторони 16.10.2004 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Кам'яної селищної ради Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони разом не проживають з 2011 року, спільне господарство не ведеться, наміру збереження шлюбу не має. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу суд, вважає обґрунтованими та подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, підтримувати їх в подальшому позивач наміру не має, примиритися не бажають, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача розриває шлюб. У відповідності до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При цьому, звернення позивача до суду з цим позовом суд розцінює як відсутність його вільної згоди на перебування у шлюбі, що з урахуванням принципу його добровільності, закріпленого в ст.24 СК України, є суттєвою обставиною для вирішення судом даної справи. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивач просить суд залишити за нею прізвище, яке було набуте під час державної реєстрації шлюбу - " [PERSON]", суд, відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України, залишає за останньою прізвище, набуте нею під час державної реєстрації шлюбу " [PERSON]". Суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами 20.06.2014 року, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області актовий запис № 88. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, на позовних вимогах наполягають. Відповідач про слухання справи був повідомлений судом належним чином, але в судове засідання не з`явився. Суд відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, згідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Сторони 20.06.2014 року уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області актовий запис № 88, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, наміру збереження шлюбу не має. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу суд, вважає обґрунтованими та подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, підтримувати їх в подальшому позивач наміру не має, примиритися не бажають, в зв`язку з чим сім`ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача розриває шлюб. У відповідності до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При цьому, звернення позивача до суду з цим позовом суд розцінює як відсутність його вільної згоди на перебування у шлюбі, що з урахуванням принципу його добровільності, закріпленого в ст.24 СК України, є суттєвою обставиною для вирішення судом даної справи. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивач просить суд залишити за нею прізвище, яке було набуте під час державної реєстрації шлюбу - " [PERSON]", суд, відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України, залишає за останньою прізвище, набуте нею під час державної реєстрації шлюбу "[PERSON]". Суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами 26.09.2014 року, зареєстрований виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, актовий запис №02. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає просить суд залишити їй прізвище набуте в шлюбі. Відповідач про слухання справи був повідомлений судом належним чином, але в судове засідання не з'явився. Суд відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, згідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Сторони 26.09.2014 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, наміру збереження шлюбу не має. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу суд, вважає обґрунтованими та подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, підтримувати їх в подальшому позивач наміру не має, примиритися не бажають, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача розриває шлюб. У відповідності до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При цьому, звернення позивача до суду з цим позовом суд розцінює як відсутність його вільної згоди на перебування у шлюбі, що з урахуванням принципу його добровільності, закріпленого в ст.24 СК України, є суттєвою обставиною для вирішення судом даної справи. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивач просить суд залишити за нею прізвище, яке було набуте під час державної реєстрації шлюбу - " [PERSON]", суд, відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України, залишає за останньою прізвище, набуте нею під час державної реєстрації шлюбу "[PERSON]". Суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.09.2018 року по справі №279/2892/18 відповідача визнано винуватим у викрадені її велосипеда марки "Форт" вартістю 2400 грн.. Велосипед повернуто в пошкодженому стані, велосипед був непридатний для використання, в зв'язку з чим позивачем були витрачені кошти на його ремонт у сумі 1410 грн., відповідач зазначені збитки не відшкодував, в кримінальному провадженні позов нею не заявлявся. Просила стягнути на її користь з відповідача 1400 грн. завданої їй вчиненим відповідачем злочином матеріальної шкоди. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, заподіяної в результаті вчинення злочину, який регулюється положеннями ст.ст.22,1166 ЦК України. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.09.2018 року по справі №279/2892/18 відповідача визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених ст.185,ч.1, 185,ч.2, 289,ч.2 КК України, та засуджено за те, що він 17.05.2018 року близько 13-00 год. неподалік будинку №105-в по вул.Маяковського м.Коростень таємно викрав велосипед марки "Форт" у позивача вартістю 2400 грн. Вказаним судовим рішенням підтверджено факт заподіяння позивачеві відповідачем матеріальної шкоди. Велосипед позивачу повернуто у непридатному для використання стані, в зв'язку з чим позивачем були витрачені кошти на придбання запчастин для його ремонту у сумі 1410 грн. Положення ст.22 ЦК України передбачають право особи на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ст.1166 ЦК України зазначає, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач факт завдання шкоди та її розмір не оспорив. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником житлового будинку [ADDRESS] м.Коростеня. В данному будинку зареєстрований відповідач, який з жовтня 2013 року в ньому не проживає, однак з реєстрації не знімається. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинку та зняти його з реєстрації в ньому. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, свої заперечення не надав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням житлового будинку, який являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства. Позивач являється власником будинку [ADDRESS] м.Коростеня, в якій як член її сім"ї до жовтня 2013 року проживав відповідач. З вказаного часу відповідач житловою площею вказаного будинку не користується, однак з реєстрації в добровільному порядку не знімається. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягає застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Враховуючи, що відповідач як колишній член сім"ї власника в жилому приміщенні відсутній понад рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування ним, тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню. Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником квартири [ADDRESS]. У вказаному житловому приміщенні зареєстрований відповідач - її колишній чоловік, який з 17.04.2008 року в квартирі не проживає, однак з реєстрації не знімається. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав письмову заяву про невизнання позову, однак доказів в обґрунтування своїх заперечень не надав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням, яке являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства. Позивач являється власником квартири [ADDRESS], в якій як колишній член її сім"ї до квітня 2008 року проживав відповідач. З вказаного часу відповідач житловою площею вказаної квартири не користується, однак з реєстрації в добровільному порядку не знімається. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягає застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Враховуючи, що відповідач як колишній член сім"ї власника в жилому приміщенні відсутній понад рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування нею, тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню. Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну договору найму квартири [ADDRESS]. Мотивує свої вимоги тим, що разом з відповідачем і неповнолітньою донькою проживають в спірній квартирі. На цей час шлюб з відповідачем [PERSON] розірвано, в неї з відповідачем різне господарство. Мешкають вони в різних кімнатах. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що має бажання змінити порядок користування жилим приміщенням. Вона з дочкою займає кімнату площею 13.4 кв. метрів, відповідач займає кімнати площею 13.2 кв. метрів. Просить змінити договір найму, для того щоб вона могла самостійно користуватись жилою площею, оплачувати квартирну плату та комунальні послуги окремо від відповідача. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що запропонований позивачкою варіант зміни договору найму квартири його влаштовує. Другий відповідач КП "ЖЕО" в своєму листі проти позову заперечує, зазначає, що зміна договору найму за варіантом запропонованим позивачкою не можлива, просить про розгляд справи за відсутності представника КП "ЖЕО". Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно представлених документів сторони займають квартиру [ADDRESS] (а.с.7, 10). Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 13.4 і 13.2 кв. метрів (а.с. 11). Згідно ч. 1 ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Запропонований позивачкою варіант зміни договору найму спірної квартири не відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. Відповідно до ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Як зазначено в ч. 1 ст. 48 ЖК України, жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. При зміні договору найму за вимогою позивача в користування їй разом з донькою має бути виділена ізольована кімната площею 13.4 кв. метрів, тобто по 6.7 кв. метрів на кожну, що суперечить вимогам ст. ст. 48, 63 ЖК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14.01.2014 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них 10.06.2014 року народилась донька Асі. Сімейне життя не склалось за несумісністю характерів, поглядів на життя. Сторони подружніх відносин не підтримують. Тому вона звернулась до суду та просить задовольнити позов. Відповідач позов не визнав і заявив, що не бажає розривати шлюб. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 14.01.2014 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого у них 10.06.2014 року народилась донька Асі. Сімейне життя не склалось за несумісністю характерів, поглядів на життя. На даний час сторони подружніх відносин не підтримують. Справа розглядається судом з липня 2016 року. За цей час сторонам надавався строк на примирення, однак ніяких змін в їх стосунках не відбулось. Відповідно до свідоцтва про шлюб прізвище дружини після реєстрації шлюбу - "Фанда", однак згідно свідоцтва про зміну імені від 14.07.2015 року актовий запис №25 позивач змінила своє прізвище на "Моцна", тому шлюб розривається між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому, якщо [PERSON] не бажає в подальшому проживати у шлюбі з відповідачем, ніхто її не може примусити до цього. Сімя існує формально і вже не збережеться, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved