Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Степанова О.В. пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у сумі 57100 гривень та позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачка [PERSON] з 31 серпня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2018 року. Від шлюбу із відповідачем [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом із матір`ю (позивачкою [PERSON] ) та перебуває на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017 року стягнуто із відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку, але не менше від розміру у відсотках від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, тобто до 08 липня 2017 року - не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08 липня 2017 року - не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 березня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Також, вказаним рішенням суду стягнуто із відповідача аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача. При цьому, представник позивачки вказує на те, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання малолітньої дочки значно зріс, а майновий стан позивачки погіршився, оскільки з 28 грудня 2019 року припинено виплату аліментів на її ( [PERSON] ) утримання, а її син від першого шлюбу з вересня 2019 року отримує пенсію по втраті годувальника самостійно. Натомість, майновий стан відповідача [PERSON] покращився, оскільки він припинив сплату аліментів на дитину від першого шлюбу, у зв`язку із досягненням дитиною повноліття, а також 11 січня 2019 року набув право власності на нерухоме майно. Таким чином, позивачка вважає, що у вказаному випадку наявні усі підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача на утримання малолітньої дочки, які, на її думку, слід стягувати у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, малолітня дочка сторін [PERSON] відвідує приватний дитячий садок, оскільки потребує особливого догляду та спеціального харчування та уваги. За період з 01 серпня 2018 року по 31 грудня 2018 року позивачем було сплачено за послуги приватного дитячого садка в сумі 19700 гривень; за період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2019 року - 37400 гривень, всього на суму 57100 гривень. Так, позивачка вважає, що вказані витрати є додатковими витратами на дитину, а тому, на підставі ч. 1 ст. 185 СК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки. Разом із цим, позивачка зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки [PERSON] , не забирав дитину із пологового будинку, жодного разу дитини не бачив, не вітав її з днем народження, не підтримує із нею жодного спілкування, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним та духовним розвитком, та не проявляє щодо дочки жодного інтересу. На неодноразові пропозиції позивачки приймати участь у житті дитини, відповідач не реагує. За вказаних обставин, позивачка вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батька батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . З цих підстав позивачка просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 15 вересня 2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому заперечує проти позовних вимог. Зокрема відповідач вважає, що викладені у позовній заяві обставини не свідчать про погіршення майнового стану позивачки. Зокрема, отримання сином позивачки від першого шлюбу пенсії по втраті годувальника - це особисті кошти, які призначені для її сина, а не для позивачки. Припинення сплати на її користь аліментів, на думку відповідача, теж не свідчить про погіршення її майнового стану, оскільки ці кошти стягувались на утримання дитини до досягнення нею трьохрічного віку. При цьому, він є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 9000 гривень та, окрім цього працює і отримує заробітну плату. Однак, вважає, що стягнення аліментів у розмірі, 1/3 частини, які просить стягувати із нього відповідачка призведе до перебування його у скрутному матеріальному становищі та позбавлення його засобів для належного існування. Також, вказує, що не відповідають дійсності твердження позивачки про те, що 11 січня 2019 року він набув у власність нерухоме майно, що свідчить про покращення його майнового становища, оскільки вказана квартира подарована йому матір`ю. Натомість, у нього збільшилися витрати на утримання зазначеної квартири, а саме на оплату житлово-комунальних послуг та здійснення ремонту. Також не свідчить про покращення його майнового стану припинення стягнення із нього аліментів на старшого сина, оскільки після досягнення сином повноліття він продовжує надавати синові матеріальну допомогу, купує подарунки та приймає участь у його житті. Крім цього, на його утриманні перебуває непрацездатна матір - [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою, отримує пенсію у незначному розмірі та проживає одна. При цьому, позивачкою не долучено до позовної заяви доказів щодо її майнового стану. За вказаних обставин, відповідач просить стягувати із нього аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, відповідач заперечує проти стягнення із нього додаткових витрат на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у сумі 57100. Відповідач вважає, що вказані кошти, які сплачені позивачкою за послуги дитячого садка «Кіндерсад» не є додатковими витратами на дитину, а відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дітей. Так, згідно отриманої ним в інтернет мережі інформації, дитячий садок «Кіндерсад» - це приватний дитячий садок повного дня, для дітей віком від 2 до 7 років. Тобто вказаний дошкільний заклад не надає послуг для дітей, що потребують спеціального харчування, більшої уваги та особливого догляду. Рішення про відвідування дитиною саме зазначеного дошкільного навчального закладу приймалось позивачем одноосібно. З цих підстав відповідач вважає, що витрати на дитячий садок могли покриватись позивачкою із суми аліментів, які сплачувались ним у вказаний період на утримання дочки. Також, відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , вказуючи на те, що викладені позивачкою обставини в частині обґрунтування позовних вимог про позбавлення його батьківських прав не відповідають дійсності. Зокрема, він періодично писав позивачці повідомлення за допомогою соціальної мережі «вайбер», у яких розпитував про стан здоров`я дитини, вітав із днями народження, святами. Проте, позивачка блокувала його номер телефону у цій соціальній мережі. Також, вважає, що конфліктна ситуація, яка склалась між ним та позивачкою може негативно вплинути на моральний та психологічний розвиток дитини. Крім цього, він фізично не має можливості бачитись із дочкою, оскільки проживає та працює у м. Львові, має лише один вихідний день в тиждень, у зв`язку із чим позбавлений можливості приїжджати до дочки у м. Тернопіль. Натомість, на думку відповідача, найважливіше, що він може зробити для дитини у її віці - забезпечувати матеріально, що він і робить, сплачуючи аліменти. Також, з метою забезпечення дитині належного відпочинку, ним надавався дозвіл на виїзд дитини за кордон, зокрема в червні 2019 року на відпочинок у Болгарію, та на виїзд дитини в Польщу. Так, відповідач вважає, що позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] може негативно вплинути на подальший розвиток дитини та на її життя у майбутньому. Покликаючись на вказані обставини просить вимогу про збільшення розміру аліментів задовольнити частково та стягувати із нього аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, а в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення його батьківських прав - відмовити у повному обсязі. Представник позивачки - адвокат Степанова О.В. подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що припинення сплати на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку свідчить про погіршення майнового стану позивачки, а тому заперечення відповідача стосовно цього є необґрунтованими. Також, зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження понесення ним витрат на утримання повнолітнього сина. Малолітня дочка сторін [PERSON] потребує особливого догляду, оскільки хворіє на атипічний дерматит, функціональний розлад жовчного міхура за гіпотонічним типом, міліарний садж, хронічні закрепи. У зв`язку із цим, дитина потребує спеціального харчування, підвищеної уваги та дороговартісних ліків. На лікування спільної із відповідачем дочки [PERSON] позивачка витрачає значні кошти. Також, зазначає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про відсутність у нього можливості відвідувати дитину, у зв`язку із його зайнятістю на роботі, оскільки відповідач приймає участь у спортивних змаганнях у різних містах України та за кордоном. За вказаних обставин, представник позивачки просила позов задовольнити у повному обсязі. 06 жовтня 2020 року від відповідача надійшли заперечення на відповідача у якій зазначає, що твердження представника позивачки про те, що малолітня дочка [PERSON] хворіє не в повному обсязі відповідає дійсності, оскільки дитина народилась здоровою, проте хвороби, на які вказує представник позивачки, набуті дитиною внаслідок неправильного харчування та неналежного догляду з боку матері дитини. Крім цього, на думку відповідача, обстеження стану здоров`я дитини можна проводити у районній поліклініці, а не у дорогих приватних медичних закладах. В іншому, викладені відповідачем обставини, ідентичні обставинам, викладеним у відзиві на позов. Покликаючись на зазначені обставини, відповідач просить розмір аліментів збільшити до розміру 1/4 частини від усіх видів його доходу, а в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення його батьківських прав - відмовити у повному обсязі. 11 березня 2021 року судом закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суд, занесену до протоколу судового засідання. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Степанова О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, направив до суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів задовольнити частково та стягувати із нього аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, а в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав - відмовити у повному обсязі. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 31 серпня 2013 року. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №2961 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 20 грудня 2016 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017 року (справа №607/4180/17) частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини та вирішено: стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку, але не менше від розміру у відсотках від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, тобто до 08 липня 2017 року - не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08 липня 2017 року - не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 березня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття; стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на її на утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 29 березня 2017 року, до досягнення [PERSON] [INFO] трьох років, тобто до [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2018 року (справа №607/1569/18) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Малолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом із матір`ю (позивачкою по справі [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою ДП «Комунальник-1». (а.с.29) Як убачається із договору №1, укладеного 01 серпня 2018 року між приватним дитячим закладом «Кіндерсад» міста Тернополя в особі Сушко Зоряни Степанівни (виконавець) та [PERSON] (замовник), виконавець організовує роботу по денному догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] та навчання в студіях в приватному дитячому закладі «Кіндерсад», а Замовним сплачує за надані послуги в розмірі 4000 гривень. Згідно укладеного між приватним дитячим закладом «Кіндерсад» міста Тернополя в особі [PERSON] та [PERSON] договору №1 від 05 серпня 2019 року вартість надання освітніх послуг «студій» та надання платних послуг по денному догляду за дитиною, а також інших послуг дитини становить 5000 гривень. Як убачається із долучених до позовної заяви копій платіжних доручень, за послуги дитячого закладу «Кіндерсад» , відповідно до умов укладених договорів за період із 16 серпня 2018 року по 09 вересня 2019 року позивачка сплатила на рахунок ФОП [PERSON] 57100 гривень. Вказане підтверджується копією платіжного доручення АТ КБ «ПриватБанк» №Р24А466051310А69014 від 16 серпня 2018 року на суму 3700 гривень та дублікатами платіжних доручень АТ КБ «ПриватБанк»: №0.0.1130975134.1 від 12 вересня 2018 року на суму 4000 гривень; №0.01151359445.1 від 05 жовтня 2018 року на суму 4000 гривень; №0.0.1178660226.1 від 07 листопада 2018 року на суму 4000 гривень; № 0.0.1207280256.1 від 10 грудня 2018 року на суму 4000 гривень; №0.0.1231321054.1 від 06 січня 2019 року на суму 4000 гривень; №0.0.1261654023.1 від 08 лютого 2019 року на суму 4000 гривень; №0.0.1287914103.1 від 06 березня 2019 року на суму 4000 гривень; №0.0.1315483982.1 від 03 квітня 2019 року на суму 4000 гривень; №0.0.1345341074.1 від 07 травня 2019 року на суму 4000 гривень; №0.0.1383160549.1 від 17 червня 2019 року на суму 2000 гривень; №0.0.1400604730.1мвід 05 липня 2019 року на суму 5500 гривень; №0.0.1428686278.1 від 06 серпня 2019 року на суму 5000 гривень; №0.0.1458244192.1 від 09 вересня 2019 року на суму 4900 гривень. Згідно довідки про доходи №069 виданої 16 вересня 2019 року приватним підприємством «Агентство Тернопільських Новин» [PERSON] працює у ПП «Агентство Тернопільських Новин» на посаді директора, загальна сума її доходу за період із 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року становить 27499,53 гривень. Після досягнення [PERSON] трьохрічного віку, тобто з [INFO] припинилась виплата аліментів на утримання позивачки [PERSON] , які стягувалися у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017 року (справа №607/4180/17). Згідно довідки №2448 виданої 03 вересня 2020 року Відділом обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління пенсійного Фонду України у Львівській області, [PERSON] перебуває на обліку в головному управління ПФУ у Львівській області і отримує пенсію за вислугу років, загальний розмір якої за період із 01 квітня 2018 року по 31 серпня 2020 року становить 274640,44 гривень; сума аліментів за період із 01 квітня 2018 року по 31 серпня 2020 року склала 91393,93 гривень. Крім цього, відповідно до довідки про доходи №32, виданої 04 вересня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-канадське підприємство «РОСАН» Зубач Андрій Леонідович працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-канадське підприємство «РОСАН» і займає посаду керівника сектору, загальна сума його доходів за період із лютого 2018 року по серпень 2020 року становить 101750,05 гривень. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №217336645 від 22 липня 2020 року, 11 січня 2019 року на підставі договору дарування за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Як убачається із наданих стороною позивача документів, малолітня дочка сторін - [PERSON] , [INFO] хворіє, у зв`язку із чим, часто проходить медичні обстеження та лікування. Згідно Консультаційного висновку спеціаліста від 05 грудня 2019 року, дитячою клінікою «Малеча» у [PERSON] , [INFO] діагностовано функціональний розлад жовчного міхура за гіпотонічним типом; біліарний садж; хронічні закрепи та призначено лікування. (а.с. 162) Із консультативного висновку лікаря-отоларинголога медичного центру «Лорімед» від 06 січня 2020 року слідує, що у [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз - сірчані пробки обох вух, алергічний риніт та надано рекомендації для лікування. (а.с.165) Згідно консультативного висновку лікаря-педіатра медичного центру «Лорімед» від 10 жовтня 2020 року [PERSON] , [INFO] хворіє гострим трахебронхітом. У вказаному висновку зазначені рекомендації для лікування. (а.с.167) Також, малолітня дочка сторін [PERSON] проходила обстеження у ТОВ «Неоклінік». (а.с.171) Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно із вимогами ч. 3 ст. 18 1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд критично сприймає твердження відповідача про перебування у нього на утриманні непрацездатної матері та повнолітнього сина від першого шлюбу, якому він матеріально допомагає, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем суду не надано. За вказаних обставин, з огляду на погіршення майнового стану позивачки, зокрема того, що з 28 грудня 2019 року припинилась виплата аліментів на її утримання, беручи до уваги стан здоров`я малолітньої дочки сторін, необхідність витрат на проходження обстежень, лікування дитини та догляду за нею, враховуючи майновий стан відповідача, який працевлаштований, отримує дохід у вигляді заробітної плати та пенсії за вислугу років, а також, оскільки після ухвалення рішення про стягнення аліментів, а саме 11 січня 2019 року він набув у власність нерухоме майно - квартиру, по [ADDRESS] , що свідчить про покращення його майнового стану, враховуючи, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017 року (справа №607/4180/17) розмір аліментів, зокрема 1/5 частини всіх видів заробітку платника аліментів, є недостатнім для належного та гармонійного розвитку дитини, з метою забезпечення прав неповнолітньої дочки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд відзначає, що положення частини першої ст.185 Сімейного кодексу України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. При визначенні обсягу понесених позивачкою витрат та можливості їх віднесення до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, суд враховує, що витрати здійснені позивачкою на оплату приватного дитячого закладу «Кіндерсад» зумовлені необхідністю відвідування дитиною такого закладу, з огляду на поганий стан здоров`я та необхідністю особливого догляду та покращеного харчування. Розмір таких витрат, визначених на підставі наданих позивачкою доказів, становить 57100 гривень. З цих підстав, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесених додаткових витрат на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у сумі 57100 гривень підлягають до задоволення. Щодо вимог про позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Відповідно до довідки, виданої 05 вересня 2019 року ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] відвідує дитячий приватний заклад «Кіндерсад» із 6 серпня 2018 року і на даний час навчається у молодшій групі. Від початку навчання і по даний час дитину у заклад приводить і забирає мати, іноді - бабуся [PERSON] . Мама [PERSON] постійно бере участь у батьківських зборах та урочистих заходах у закладі, регулярно цікавиться успіхами дитини та її самопочуттям, оплату за навчання здійснює своєчасно і у повному обсязі. Батько [PERSON] жодного разу дитину у заклад не приводив і не забирав, у батьківських зборах та урочистих заходах участі не брав, навчанням дитини та її самопочуттям не цікавився. Як убачається із нотаріально засвідченої заяви від 09 грудня 2016 року, [PERSON] надав згоду на державну реєстрацію дитини, народженої у шлюбі із [PERSON] в органах ДРАЦС Тернопільської області. Прізвище дитини згідно статі - [PERSON] , або [PERSON] , або [PERSON] - [PERSON] , або [PERSON] , або [PERSON] , або [PERSON] , а також дає свою згоду на визначення імені дитини її матір`ю [PERSON] та надав згоду на прописку дитини за місцем прописки її матері - [ADDRESS] . Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антонів М.Р. та зареєстрована в реєстрі за №790. Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 05 вересня 2019 року за №862, [PERSON] , [INFO] з народження знаходиться на обліку за адресою: [ADDRESS] у дільничого лікаря-педіатра педіатричного відділення №1 поліклініки КНП «ТМДКЛ». На огляд у поліклініку дитину завжди супроводжує мама [PERSON] . При огляді на дому завжди присутня мати дитини. Батько дитини жодного разу не був присутній на огляді дитини в поліклініці, так і на дому, а також ніколи з часу народження ані усно, ані письмово до дільничого лікаря не звертався та станом здоров`я дитини не цікавився. Відповідно до довідки №11 виданої 29 вересня 2020 року громадською організацією «Клуб спортивного танцю «Віват», [PERSON] , [INFO] відвідує заняття із бальних танців та заняття із сучасних танців у танцювальному клубі « Віват » із червня 2020 року. Дитину приводить на заняття і забирає із занять мати - [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що знайома із позивачкою та відповідачем із 2015 року, є хрещеною матір`ю дочки сторін - [PERSON] . Їй відомо, що до вагітності [PERSON] , конфліктів між нею та чоловіком не було, проте, згодом, у зв`язку із поганим ставленням до неї відповідача вони почали проживати окремо. За весь час вагітності [PERSON] не цікавився станом здоров`я [PERSON] , не допомагав, не приїжджав, не забирав її із пологового відділення. Вона забирала її разом із дитиною додому. Відповідач самоусунувся від вибору імені дівчинки та визначення прізвища. Жодного разу відповідач не приїжджав до дитини та не спілкувався з нею, а вся матеріальна допомога, яка надається ним дитині - це аліменти, які примусово стягуються із нього за рішенням суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що знайомий із [PERSON] та [PERSON] близько 10 років. Раніше конфліктів між ними не спостерігав, проте, після того як [PERSON] завагітніла, вони почали проживати окремо. Після народження дитини [PERSON] запропонувала йому стати хрещеним батьком дитини, на що він погодився. Вказує, що відповідач не забирав [PERSON] з дитиною з пологового відділення, не був присутній на хрестинах та на жодному дні народження дочки [PERSON] , допоки рішенням суду не стягнули із відповідача аліменти, жодної матеріальної допомоги до цього часу він дитині не надавав. У судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що знайома із позивачкою [PERSON] майже чотири роки, оскільки вони проживають в одному будинку на [ADDRESS] , разом виходять на прогулянки із дітьми, які є практично ровесниками, ходять в гості одна до одної. Зі слів [PERSON] їй відомо, що з чоловіком вони не проживають з осені 2016 року. Вона була присутньою на днях народженнях дочки [PERSON] - [PERSON] , однак батька дівчинки на них не було. Знає, що відповідач не телефонує до [PERSON] не цікавиться дочкою, дитина ніколи не розповідає про батька.Знає, що дочка позивачки хворіє на алергію, через що [PERSON] змушена була віддати її у приватний дитячий садок, де менше діток, кращий догляд та харчування. Згідно висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Одночасно орган опіки та піклування вважає за необхідне попередити [PERSON] про зміну ставлення до виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №3 від 13 січня 2021 року затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом із цим, згідно із п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У Постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року в справі № 420/1075/17 (провадження № 61-17053цс19) зроблено висновок, що: «Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Також, у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905цс18) вказано, що: «Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344цс20). Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовного малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , позивачка покликається зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, не приймає участі у житті дитини, не забезпечує необхідного утримання дитини, не спілкується з дитиною. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позивачем не надано суду безспірних доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини [PERSON] , [INFO] . Як встановлено у судовому засіданні, відповідач сплачує аліменти, що свідчить про виконанням ним батьківських обов`язків щодо утримання дитини, а також заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Разом із тим, суд вважає неспроможними доводи відповідача про відсутність у нього можливості бачитись із дочкою, у зв`язку із його зайнятістю на роботі та віддаленістю його місця проживання у м. Львові від місця проживання дитини - м. Тернопіль, оскільки малолітня дочка сторін - [PERSON] , [INFO] потребує батьківської уваги та турботи, а тому, вважає, що поведінка відповідача по відношенню до своєї малолітньої дочки містить ознаки неналежного виконання батьківських обов`язків, що виражається у відсутності в належному обсязі турботи про дочку, інтересу до її фізичного і духовного розвитку, безпосередньої його участі у вихованні дитини. Також суд критично сприймає надані відповідачем роздруківки переписки із позивачкою у соціальній мережі «вайбер», оскільки зазначена інформація вказує лише на наявність конфліктів у спілкуванні відповідача та позивачки, проте не доводить факту відсутності можливості у відповідача брати участь у житті його малолітньої дочки [PERSON] . За вказаних обставин, суд, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, враховуючи недоведеність свідомого нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] однак, при цьому, вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial