Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року, та стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначила наступне. Вона, позивачка [PERSON] , перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 року. 29 березня 2017 року шлюб розірвано, від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 20.07.2015 року до досягнення дитиною 18-літнього віку. Стягнення у твердій грошовій сумі було призначено з тієї підстави, що відповідач на той час не працював та мав непостійний заробіток, однак їй стало відомо, що на теперішній час відповідач працює, має високий та стабільний дохід, але аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання їхнього сина, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач залишив без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні сина. Також, відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не дає. Вона, позивачка, самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. На даний час працює, але має мінімальний дохід в розмірі 4 180.00 грн. Неодноразові її прохання стосовно допомоги у матеріальному забезпечені, є безрезультатними. Зважаючи на вище викладене, вважає, що оскільки на момент звернення до суду з цим позовом між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання та не дійшли домовленості з відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітнього сина, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, вважає, що як матір дитини може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням тієї обставини, що стягнення аліментів на дитину здійснюється на підставі рішення суду, зазначена норма закону до даних правовідносин не застосовується, тому збільшення розміру аліментів можливе після набрання законної сили рішення суду у даній справі. У відповідності до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Така правова позиція підтверджується п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них». Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України від 05.02.2014 року у справі № 143-цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір у певній грошовій сумі та навпаки). За частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 2000,00 грн. на частку від його заробітку (доходу), а саме 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до його повноліття, на користь [PERSON] , оскільки на даний час не може повністю забезпечити та задовольнити потреби сина [PERSON] , одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби їх лікування, відвідування необхідних гуртків тощо. В ході розгляду справи задоволено клопотання позивачки про витребування доказів (довідки про доходи відповідача). В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надав, відзиву на позов не подав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою позивачки, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: рішення суду (а.с.11-12), свідоцтво про народження (а.с.14), рішення суду (а.с.15), довідка про склад сім`ї (а.с.16), довідки про доходи (а.с.17, 50). . Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд,

Outcome: approved