Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про дострокове солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №014/146240/3196/74 від 26.03.2008 року в сумі 112\~759, 09 грн., пропорційне стягнення судових витрат в розмірі 1\~127,59 грн. сплаченого судового збору та про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 72,9 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м.Пятихатки, вул.Мирошніченко,138, та належить [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 22.03.2008 року. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що 26.03.2008 року між позивачем та відповідачем-1 по справі укладено кредитний договір №014/146240/3196/74 за програмою кредитування "Житло в кредит на вторинному ринку", на підставі якого позивач зобовязався надати відповідачу-1 кредит у сумі 94666,00 грн. до 26.03.2028 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12.95% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячно платежами відповідно до графіку (додаток №1 до кредитного договору). На забезпечення належного виконання позичальником умов вищевказаного кредитного договору між сторонами 26.03.2008 року укладено іпотечний договір №014/146240/3196/74, згідно п. 1.2 якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 72,9 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 663,00 кв.м та знаходяться по вул.Мірошниченка, 138 в м.Пятихатки Дніпропетровської області, які належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2008 року. Крім цього у забезпечення зобовязань з повернення кредитних коштів [PERSON] 26.03.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки за №014/146240/74, згідно до якого [PERSON] взяла на себе зобовязання нести солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що і позичальник за вищевказаною кредитним договором. 24.09.2009 року між сторонами з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача укладена додаткова угода №1 щодо зміни умов кредитного договору, однак у порушення умов договору, відповідачі зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 23.01.2015 року виникла заборгованість відповідачів перед позивачем на загальну суму 112759,09 грн, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів разом із пропорційним стягненням сплаченим судовим збором в розмірі 1127,56грн., та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В судове засідання представник позивача не зявився, 01.12.2015 року представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, якою повідомив про те, що сума боргу відповідачів, незважаючи на часткову сплату під час розгляду справи в суді не зменшилась, а навпаки збільшилась за рахунок процентів та пені, у звязку з чим просив розглядати справу за відсутності представника банка, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, 02.12.2015 року на адресу суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в частині стягнення суми заборгованості за кредитною угодою, в частині вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки заперечували та просили відмовити. На підставі заяв сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 26.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», в подальшому змінено назву на публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», що підтверджується статутом позивача, та [PERSON] укладено кредитний договір №014/146240/3196/74 за програмою кредитування "Житло в кредит на вторинному ринку", на підставі якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 94666,00 грн. до 26.03.2028 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12.95% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячно платежами відповідно до графіку (додаток №1 до кредитного договору). Згідно з п.п.1.1.2.1, п.п.1.1.2.2 кредитного договору кредитні кошти видаються на придбання нерухомості житлового будинку загальною площею 72,9 кв.м. за адресою вул.Мірошніченко, 138 м.Пятихатки Дніпропетровська область в розмірі 93246,00 грн., та оплату комісії за надання кредиту у розмірі 1,5% від суми кредиту 1420,00 грн. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обов'язки, визначені кредитним договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п.6.1. кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно з п.7.1. кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів (Додаток 1 до кредитного договору). Пунктом 7.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п.1.3.3. Відповідно до п. 9.1. кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору. Пунктом 9.2. кредитного договору передбачено, що кредитор вправі пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту. Позичальник зобов'язаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення грошових зобов'язань за кредитним договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту її пред'явлення. Відповідно до п. 16.3 кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобовязання. Згідно з умовами п. 16.4. цього договору за фактом невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань за цим договором, кредитор надсилає позичальнику письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом одного місяця з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Невиконання позичальником вимоги кредитора протягом встановленого строку є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов договору іпотеки, про що було зазначено вище. 26.03.2008 року в забезпечення повернення кредитних коштів [PERSON] за вищевказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №014/146240/74 . Згідно з п.2.2 договору поруки, поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по борговим зобов'язанням позичальника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору, повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійні винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов кредитного договору в повному обсязі. Відповідно до п. 4.1 сторони договору поруки визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі. Згідно з п.п. 3.4 3.5 договору поруки, у випадку невиконання боржником повністю або частково зобовязань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в частині. Поручитель приймає зобовязання, у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому банком в письмовій вимозі протягом пяти банківських днів з дати направлення відповідної письмової вимоги банку. Відповідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. На підставі положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, при чому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договороп поруки. 24.09.2009 року між позивачем та [PERSON] з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача до вищевказаного кредитного договору укладена додаткова угода №1, відповідно до якої, сторони погодили тимчасово зменшити розмір щомісячного платежу по кредиту та графік погашення кредиту та сплаті інших платежів було викладено в новій редакції в додатку №1,2, які є невідємною частиною додаткової угоди. Відповідно до заяви [PERSON] від 24.09.2009 року, остання надала згоду на зміну кредитного договору відповідно до вищевикладеної додаткової угоди та підтвердила , що її зобовязання як поручителя зберігаються та забезпечують виконання зобовязань [PERSON] Оскільки [PERSON] не належним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору, перед позивачем станом на 23.01.2015 року утворилась заборгованість на суму 112759,09 грн., з яких 97508,73 заборгованість за кредитом, 8514,42 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 6735,94 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків. Відповідно до копії вимоги про дострокове виконання зобовязання за кредитним договором вих.№114-0-0-00/16-16871 від 29.01.2015 року [PERSON] повідомлявся позивачем про наявність боргу за договором №014/146240/3196/74 від 26.03.2008 року, та про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі непогашення заборгованості. Вимогою про виконання грошових зобовязань за договором поруки вих.№114-0-0-00/15-16873 від 29.01.2015 року [PERSON] як поручитель [PERSON] повідомлялася позивачем про наявність боргу за вищевказаним кредитним договром,. Згідно з вимогами ст.ст.6,\~627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Норми ст.628 ЦК України передбачають, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за не можливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.ч.1,2\~ ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення суми позики. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки сума заборгованості підтверджується наданими до суду і дослідженими в судовому розгляді доказами, доказів погашення за укладеною позивачем та відповідачем-1 кредитною угодою, в .т.ч частково, сторонами до суду не надано, відповідач-2 [PERSON] як поручитель є солідарним боржником та відповідає перед позивачем за зобовязання [PERSON] по кредитній угоді від 26.03.2008 р. в повному обсязі, з урахуванням визнання відповідачами позову в частині стягнення визначеної позивачем заборгованості, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 112\~759,09 грн. підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26.03.2008 року шляхом реалізації на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження суд зазначає наступне. В забезпечення зобовязань з повернення кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором 26.03.2008 року між позивачем та відповідачем-1 укладено іпотечний договір №014/146240/3196/74, згідно п.1.2 якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 72,9 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 663,00 кв.м та знаходяться по вул.Мірошниченка,138 в м.Пятихатки Дніпропетровської області, та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Пятихатського нотаріального округу [PERSON] 22.03.2008 року за реєстровим №485, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18205807 в книзі 25 (номер запису 101-4409, реєстраційний №2393342). Згідно з п.1.5. іпотечного договору заставна вартість іпотечного майна визначається сторонами у сумі 118333,00 грн., оціночна вартість згідно з витягом з Державного реєстру права власності на нерухоме майно, виданого Пятихатським бюро технічної інвентаризації 24.03.2008 року за номером 1820577 складає 118333,00 грн. Відповідно до п.3.1.4. договору іпотеки іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за договором іпотеки або за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми, переважно перед іншими кредиторами, задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Згідно з п. 6.1 іпотечного договору у разі порушення боргового зобов'язання, умов кредитного договору або умов цього договору іпотекодержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у не менш, ніж 30 денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. \~ Відповідно до п.6.3. іпотечного договору іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого спірною іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки. \~ Пунктом 6.5. іпотечного договору сторони також погодили, що у випадку невиконання іпотекодавцем та/або боржником письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язання за цим або кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. Згідно з п. 6.5.3 договору іпотеки у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05.06.2003 року (надалі Закон 898) іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основ\-ним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає також з підстав, встановлених ст.12 закону 898, а саме: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. В той же час відповідно до положень п.1.8 договору іпотеки обтяження предмета іпотеки підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом. Державна реєстрація здійснюється на підставах повідомлення Іпотекодержателя (позивача) та за рахунок Іпотекодавця ([PERSON]В.) Положення ч.2 ст.3, ст..4 Закону 898 встановлюють, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації, а взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки. На час укладення договору іпотеки 26.03.2008 року питання щодо реєстрації іпотек згідно п.4 прикінцевих положень Закону 848 регулювались положеннями Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою КМУ івід 31.03.2004 року №410 Так, положеннями п.п.11,12 вищевказаного Тимчасового порядку передбачалось, що датою державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою вважається дата та час внесення про це запису до Реєстру. Про внесення до Реєстру запису про обтяження майна іпотекою та/або реєстрацію заставної реєстратор видає іпотекодержателю або уповноваженій ним особі примірник витягу. Другий примірник витягу реєстратор протягом п'яти днів надсилає іпотекодавцю. Відповідно до п.29 цього Порядку будь-яка фізична чи юридична особа має право отримати витяг. Для цього подається запит про наявність або відсутність запису в Реєстрі про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної, видачу витягу про державну реєстрацію обтяження майна іпотекою. Згідно з положеннями ч.ч.2-4 ст.10 ЦПК України, яка закріплює зміст принципу змагальності цивільного судочинства, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст . 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ч.ч.2,3 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Положення ст.60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.1 ст.137 ЦПК України передбачає, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. При цьому суд зазначає, що жодної заяви про витребування доказів від будь-якої сторони по справі під час її розгляду, до суду не надано, як і не зазначено жодною особою, яка бере участь у справі, про підстави для звільнення від доказування обставин, на які вони посилаються в обґрунтування вимог/заперечень. Відповідно до ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Згідно до п.п.1),2) ч.1 ст.214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення суд окрім іншого вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Суд зазначає, що ухвалами суду від 30.04.2015 року, 19.05.2015 року явку представника позивача для надання особистих пояснень з приводу заявлених вимог визнано обовязковою, проте представниками позивача [PERSON]Ю, [PERSON] 17.04.2015 року, 29.04.2015 року, 18.05.2015 року,02.06.2015 року, 01.12.2015 року подано заяви про розгляд справи за відсутності представника банку на підставі наявних у справі доказів. Відтак особами, які беруть участь у справі, не надано до суду відповідного доказу державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою за вищевказаним договором (витягу) із зазначенням дати та часу внесення про це запису до Реєстру, відповідного клопотання про витребування доказів під час розгляду справи не заявлено, як і не вказано на неможливість отримання та подання будь-яких доказів на час судового розгляду справи. Крім того згідно з вимогами ч.2 ст.6 Закону 898 майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Відповідно до п.2.15 договору іпотеки предмет іпотеки знаходиться у спільній власності подружжя, договір іпотеки вчинено за письмової згоди дружини відповідача-1 [PERSON], проте будь-яких вимог до неї як до співвласника предмета іпотеки позивачем не заявлено, її правовий статус за позовним и вимогами не визначено, як і не надано на час судового розгляду позивачем доказу такої письмової згоди дружини [PERSON] [PERSON] у вигляді окремої письмової заяви, як зазначено в п.2.1.5 договору іпотеки. Суд зазначає, що згідно з положеннями ч.1 ст.33 ЦПК України суд може залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача лише за клопотанням позивача, проте відповідного клопотання щодо наявності будь-яких вимог за заявленим позовом відносно участі у справі [PERSON] позивачем не заявлено та судом не розглянуто. З урахуванням викладеного, оскільки під час судового розгляду сторонами по справі не надано належних та допустимих доказів факту державної реєстрації обтяження нерухомого майна за договором іпотеки від 26.03.2008 року, а відповідно доказів виникнення прав і обовязків іпотекодавця та іпотекодержателя з моменту такої державної реєстрації іпотеки за цим договором, суд вважає позов в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним договором іпотеки від 26.03.2008 року необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується\~положеннями ст.88 ЦПК України\~ та пропорційно стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1127,59 грн. по 563,80 грн. з кожного відповідача. Відносно судових витрат за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки суд зазначає, що відповідно до постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»ю від 30 березня 2012 року № 5 вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру при пред'явлені такої вимоги після або разом з вимогою про стягнення заборгованості. Оскільки при подачі позову заявником не сплачено відповідного судового збору за вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки як за вимоги немайнового характеру, проте в їх задоволенні судом відмовлено,

Outcome: approved