Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням (квартирою), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] , яка зареєстрована в квартирі позивачки, являється колишньою дружиною рідного брата позивача, тобто невісткою. З братом сімейне життя в неї не склалося, і з 1998 року вона не проживає в квартирі, а вже після від`їзду з квартири, через деякий час, шлюб між [PERSON] та братом позивачки було розірвано в 2001 році. Вже більше 10 років [PERSON] не проживає в квартирі позивачки. Відповідачка по справі виїхала до Російської Федерації і на даний момент вже являється громадянкою іншої країни. Зв`язок із позивачем вона не підтримує. Жодних стосунків з Відповідачкою по справі позивач не має, але Відповідач до теперішнього часу залишається зареєстрованою в її квартирі за адресою: [ADDRESS] . В даний час, реєстрація відповідачки порушує право позивача, як власника квартири, тому що реєстрація відповідача є перешкодою для вільного розпорядження своїм житлом. Ухвалою від 09 квітня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 06 травня 2019 року підготовче судове засідання було закрито та призначено судовий розгляд. Ухвалою від 14 травня 2019 року справа була прийнята до провадження за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Шендриком К.Л. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась та про причини неявки суду не повідомила, хоча про місце і час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Адміністрація Дніпровського району Кам`янської міської ради відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи Адміністрації Дніпровського району, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , в якій також зареєстровані, окрім позивачки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач з 1998 року до теперішнього часу не проживає у квартирі [ADDRESS] . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, актом про не проживання від 30 січня 2019 року, довідкою №1/3006 від 29 січня 2019 року ТОВ "ЄРЦ КП". Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням позивача, суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, що є підставою для втрати відповідачем її права на користування квартирою [ADDRESS] , внаслідок її відсутності у зазначеному жилому приміщенні без поважних причин з 1998 року, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved