Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , а [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки загальною площею 0,6758 га. в [ADDRESS] , а саме: 0,18 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,49 га. - для ведення особистого селянського господарства, яка складається з чотирьох окремих ділянок площами 0,17га., 0,18 га., 0,08 га. та 0,06 га. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняла позивачка, яка є їх дочкою та відповідно спадкоємицею першої черги за законом. Відповідачка [PERSON] також дочка спадкодавців та спадкоємиця першої черги за законом, однак спадщину не приймала. Брат позивачки, [PERSON] (син спадкодавців), який помер [INFO] , також був спадкоємцем першої черги за законом, однак спадщину після смерті батьків не приймав. Відповідач [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] . Позивачка частково оформила свої спадкові права після смерті матері, [PERSON] , та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до інформації Гальчинської сільської ради (№ 13/К-2 від 18.01.2017), яка складена згідно записів про голів дворів з 1953 року, спадкодавцю [PERSON] належали земельні ділянки наступними площами: з 1953 по 1957 роки - 0,31 га.; з 1958 по 1963 роки - 0,41 га.; з 1964 по 1991 роки - 0,44 га.; з 1992 по 2016 роки - 0,47 га.. Вказана інформація є неповною та недостовірною, оскільки окрім зазначеної у вказаній інформації площі земельної ділянки, [PERSON] а після його смерті [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,6758 га., яка розташована по [ADDRESS] . Вказана ситуація виникла через те, що посадовою особою Гальчинської сільської ради при складанні довідки № 13/К-2 від 18.01.2017 не було враховано те, що відповідно до договору дарування від 24.05.1965 [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] вказаний будинок перебудував. Земельна ділянка під забудову у 1966 році складала 0,14 га., а отже після 24.05.1965 року батьку позивачки належала земельна ділянка загальною площею 0,61 га. Крім того позивачка у позові зазначила, що в період часу з 1970 по 1974 роки [PERSON] надавалась земельна ділянка площею 0,06 га. в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, як члену колгоспу «Україна» за здачу худоби, якою батьки позивачки а в подальшому безпосередньо і сама позивачка користувалася та користується на даний час за призначенням. Таким чином батьку позивачки після 1974 року належала земельна ділянка загальною площею 0,67 га.. Рішенням Гальчинської сільської ради № 23 від 24.04.1994 спадкодавиці [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, що були надані раніше у межах населеного пункту с. Гальчин, а саме: площею 0,25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка) та площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства. Однак Державною інспекцією селянського господарства в Житомирській області, яка проводила перевірку на виконання доручення прокуратури Житомирської області, було встановлено, що площа земельної ділянки [PERSON] станом на 1965 рік повинна була збільшитись на 0,14 га. згідно договору дарування від 24.05.1965 року, проте до поземельної книги Гальчинської сільської ради відповідні зміни не було внесено. У зв`язку з зазначеними вище обставинами до земельних ділянок, що передавалися у приватну власність матері позивачки, [PERSON] , згідно рішення Гальчинської сільської ради від 24.04.1994 № 23 земельні ділянки площею 0,14 га., що знаходяться під будинком по [ADDRESS] , та площею 0,06 га. за здачу худоби, не були включені. Не зважаючи на те, що батькам позивачки (спадкодавцям) належали земельні ділянки загальною площею 0,67 га., а саме: площею 0,18 га. (в тому числі 0,14 га. - спірна ділянка для обслуговування житлового будинку) +0,06 га. за здачу худоби (ОСГ)+ 0,43 га. для ведення особистого селянського господарства, однак [PERSON] та [PERSON] за життя не виготовили правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказані земельні ділянки в позасудовому порядку. Рішенням сесії Гальчинської сільської ради від 20.04.2006 позивачці біло надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,47 га.. Оскільки сільською радою не було вирішено питання щодо земельної ділянки площею 0,14 га., яка розташована під будинком, в якому проживала та проживає на даний момент позивачка, та щодо земельної ділянки площею 0,06 га. (за здачу худоби), то на початку 2016 року позивачка, [PERSON] , звернулася до Гальчинської сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації на спірні земельні ділянки. Рішенням сесії сільської ради від 15.04.2016 їй було відмовлено у наданні такого дозволу, у зв`язку з відсутність відповідних правовстановлюючих документів. Спадкодавці [PERSON] та [PERSON] набули майнове право на земельні ділянки, оскільки за їх життя було прийнято рішення компетентним органом про передачу земельних ділянок їм у власність, однак вони не отримали державні акти та не провели їх державну реєстрацію, позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті батьків. Враховуючи вищевикладене [PERSON] просить суд визнати її власником земельних ділянок зальною площею 0,67 га., в тому числі: площею 0,18 га. - для обслуговування житлового будинку, що знаходиться під житловим будинком по [ADDRESS] ; площею 0,49 га. - для ведення особистого селянського господарства в с. Гальчин Андрушівського району Житомирської області, яка складається з окремих земельних ділянок площами 0,17 га., 0,18 га., 0,08 га. та 0,06 га., що знаходяться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батьків: [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] . 30 березня 2021 року від позивачки надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вона просить суд визнати її власником земельних ділянок загальною площею 0,6331 га., в тому числі: площею 0,25 га. - для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ; площею 0,3831 га. - для ведення особистого селянського господарства, яка складається з двох окремих ділянок площею 0,17 га. та площею 0,2131 га. в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батьків - [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтувавши викладеними у позовній заяві обставинами. Крім того, позивачка подала заяву про відмову від стягнення з відповідачів на її користь судових витрат. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`являлася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав. Представник відповідача, Андрушівської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що Андрушівська міська рада не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкові земельні ділянки, а саме: площею 0,25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто площею, яка відповідає фактичним замірам та 0,22 га. - для ведення с особистого селянського господарства відповідно до рішення сільської ради про передачу у приватну власність земельних ділянок. В подальшому направив на адресу суд заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника відповідача Андрушівської міської ради, дослідивши матеріали справи суд встановив: [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] (т. 1 а.с. 22, 25,). Після його смерті спадщину прийняла його дружина - [PERSON] (т. 2 а.с. 35,36,37). [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] (т. 1 а.с. 22, 26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їх спадкове майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] було троє (діти спадкодавці): позивачка, [PERSON] , відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 22,23,24). [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не приймали. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (т. 1 а.с. 27). Після смерті матері, [PERSON] , спадщину прийняла позивачка, [PERSON] та частково її оформила, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] (т. 1 а.с.42, т. 2 а.с. 38-69). З інформації Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області вих. № 13/К-2 від 18 січня 2017 року за головою двору, [PERSON] , рахувались наступні площі земельних ділянок: з 1953 по 1957 роки- 0,31 га., з 1958 по 1963 роки - 0,41 га., з 1964 по 1982 роки - 0,44 га., за [PERSON] з 1983 по 1991 роки - 0,44 га., з 1992 по 2000 роки - 0,47 га., за [PERSON] з 2001 по 2016 роки - 0,47 га. (т. 1 а.с. 28-29). З копії договору дарування від 24 травня 1965 року вбачається, що спадкодавцю [PERSON] був подарований житловий будинок в с. Гальчин, при цьому у вказаному договорі не міститься інформації щодо повної адреси розташування вказаного будинку та щодо наявності земельної ділянки (т. 1 а.с. 30). Як вбачається з копії свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, під забудову [PERSON] згідно КЗШК було виділено земельну ділянку площею 0,14 га. (т. 1 а.с. 31). Рішенням Гальчинської сільської ради № 23 від 24.04.1994 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» було передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельні ділянки, що були раніше надані громадянам у приватну власність у межах населеного пункту: 0,25 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 33). З копії акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 22 квітня 2013 та повідомлення Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області вбачається, що земельна ділянка [PERSON] станом на 1965 рік повинна була збільшитись на 0,14 га. відповідно до договору дарування від 24.05.1965, проте в поземельну книгу Гальчинської сільської ради відповідні зміни не внесено (т. 1 а.с. 39,40). З повідомлення державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори № 140/02-14 від 08.02.2017 вбачається, що згідно рішення виконкому Гальчинської сільської ради від 24.04.1994 № 23 [PERSON] передані у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,22 га. для ведення особистого селянського господарства. Державні акти на земельні ділянки спадкодавцем виготовлені не були. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів Андрушівська державна нотаріальна контора не має змоги здійснити процедуру щодо подальшого оформлення спадкових прав і відповідно видати [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно (т. 1 а.с. 41). [PERSON] частково оформила свої спадкові права після смерті матері, [PERSON] , а саме 07 квітня 2006 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] (т. 1 а.с. 42). Відповідно до копії довідки Андрушівського відділення Бердичівської ОДПІ ГУДФС у Житомирській області № 1032/06-01-13-01/785 від 27 жовтня 2017 року за [PERSON] згідно АІС «Податковий блок» рахуються земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га., для ведення особистого селянського господарства - 0, 22 га. ( т. 1 а.с. 80). Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року було задоволено заяву [PERSON] про перегляд рішення від 02.02.2012 по справі № 0601/2-874/11, провадження № 2/0601/173/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та змінено вказане рішення від 02.02.2012, а саме «визнано за [PERSON] право власності на дві земельні ділянки:0,1553 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель; 0,1447 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташованих в [ADDRESS] (т. 1 а.с. 154-155). Тобто зменшено площу земельної ділянки [PERSON] , яка межує з земельною ділянкою [PERSON] . В пункті 1 роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Згідно ст.529 ЦК Української РСР від 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР від 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки рішенням Гальчинської сільської ради, при передачі [PERSON] земельних ділянок, що були раніше надані в межах населеного пункту, не було враховано, що площа таких ділянок мала б збільшитись на 0,14 га. згідно договору дарування від 24.05.1965, яким її чоловіку, [PERSON] було подаровано житловий будинок з земельною ділянкою. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина - [PERSON] , однак не виготовила правовстановлюючі документи. Позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , але позбавлена можливості визнати право власності на земельні ділянки, так як спадкодавиця за життя не виготовила правовстановлюючі документи. Враховуючи вищевикладене - суд задовольняє позов. З урахуванням клопотання позивачки суд не стягує з відповідачів на її користь судові витрати.

Outcome: approved