Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 17 червня 2006 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1393. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в шлюбі з відповідачем у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . На протязі останніх років подружнього життя з відповідачем у них погіршились стосунки: останній принижував її жіночу гідність, дорікав, що вона перебувала на його утриманні; їй стало відомо, що чоловік зраджував їй у подружній вірності зі своєю співробітницею протягом тривалого часу. Вони втратили один до одного почуття любові та поваги і з середини 2018 року перестали підтримувати сімейні відносини і вона з донькою проживають окремо у будинку батьків позивачки. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судовому засіданні, будучи допитаним в якості свідка, показав, що він визнає позов та просить шлюб між ним та позивачкою розірвати, однак заперечує проти наведених позивачкою підстав для розірвання шлюбу. Зазначив, що позивачка перебувала з ним у шлюбі виключно з корисливих мотивів, оскільки він один матеріально забезпечував сім`ю, натомість позивачка зловживала алкоголем та психотропними речовинами. У 2014 році позивачка покинула сім`ю у зв`язку із її подружньою зрадою та намагалась розірвати шлюб, однак у квітні 2015 року повернулась додому та він пробачив її, оскільки мав намір зберегти сім`ю. У вересні 2018 року позивачка мала намір вчинити суїцид в присутності їхньої доньки і була госпіталізована в лікарню, після чого додому не повернулась. Враховуючи наведені обставини, вважає що збереження сім`ї є неможливим. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, обставини життя подружжя, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 17.06.2006року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1393, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. З моменту звернення позивачки з даним позовом до моменту постановлення даного судового рішення сторони мали достатньо часу для примирення, а позивач вправі була скористатися своїм правом відмови від позову, однак такого не відбулося, сторони не примирилися. Оскільки, як зазначили сторони, їхнє сімейне життя погіршилося, шлюбні відносини припинились, сторони не проживають однією сім`єю, у них змінилися погляди на життя і їхні погляди є різними, у зв`язку з чим сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирення та збереження шлюбу є неможливим, а сам факт перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, шлюбні відносини між ними відсутні, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved