Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд, стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 07 червня 2019 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Андрушівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирської області, актовий запис №20. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою в [ADDRESS] , та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, ухиляється від виконання своїх обов`язків по догляду та вихованню дитини. Разом з тим, відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, не має на утриманні непрацездатних осіб, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки. Крім того, в поданій позовній заяві позивачка вказала, що розмір офіційного доходу відповідача складає 4750,00 грн., однак фактично він отримує більший розмір доходу, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини доходу та не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог в частині початку перебігу строку присудження аліментів позивачка зазначила, що 24.03.2020 вона зверталась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, в ході розгляду якої встановлювалися обставини надання допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим на її думку аліменти на утримання дочки мають бути присуджені саме з 24 березня 2020 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, позоні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 07 червня 2019 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Андрушівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №20 (а.с.11). Сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно довідок виданих Андрушівською міською радою Житомирської області від 07.05.2020 №700 та від 27.11.2020 №3442 вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , і разом з нею проживає та на повному її утриманні знаходиться дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.7,32). Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області по цивільній справі №272/346/20 було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 24 березня 2020 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , та в подальшому, а саме 21 серпня 2020 року на підставі вказаного вище рішення був виданий виконавчий лист (а.с.33). Відповідно до положень ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків та закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Згідно ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно положень п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи судом встановлено, що на даний час малолітня дитина - [PERSON] проживає разом з позивачкою по справі [PERSON] , та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач по справі працездатний, відомості про наявність обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів в матеріалах справи відсутні, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дочки. При цьому, позивачкою в поданій позовній заяві не надано жодних доказів на підтвердження можливості сплати відповідачем аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму, як і не надано належних доказів необхідності стягнення аліментів починаючи з 24 березня 2020 року, а не з дати звернення до суду з позовом про стягнення аліментів як передбачено вимогами ч.1 ст.191 СК України. Докази того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, що могло б слугувати підставою для присудження аліментів за минулий час в матеріалах справи відсутні. Враховуючи те, що обоє батьків повинні брати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, буде відповідати принципу пропорційності витрат, які повинні нести обоє батьків, та забезпечувати участь батька в наданні допомоги позивачці щодо матеріального утримання дитини, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, тому суд у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial