Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області суду з позовом до [PERSON], [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеської області, [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення з-під арешту квартири №47, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва: Чорноморськ), вул. Паркова, буд. 44, що належить на праві власності [PERSON], накладеного [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеської області (постанова №21174432 від 27.08.2010 року, що внесена до реєстру за реєстраційним номером обтяження 10426610 від 29.10.2010 року за параметрами: невизначене майно, все нерухоме майно), [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (постанова ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області №35378911 (В-15/562) від 09.10.2012 року, що внесена до реєстру за реєстраційним номером обтяження 13375527 від 13.12.2012 року за параметрами: невизначене майно, все нерухоме майно; постанова ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області №47271919 від 20.04.2015 року, що внесена до реєстру за реєстраційним номером обтяження 9897504 (спеціальний розділ) від 03.06.2015 року за параметрами: все нерухоме майно) та виключити записи про обтяження у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно №10426610 від 29.10.2010 року, №13375527 від 13.12.2012 року та №9897504 (спеціальний розділ) від 03.06.2015 року. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №ODTIG40000004108 від 13.12.2007 року [PERSON] Володимирівна13.12.2007 року отримала кредит у розмірі 352 237.50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.12.2035 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 13.12.2007 року уклали договір іпотеки №ODTIG40000004108, згідно якого в іпотеку надано нерухоме майно - квартира №47, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва: Чорноморськ), вул. Паркова, буд. 44, що належить на праві власності [PERSON]. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором перед ПАТ КБ "Приват Банк" не виконала у повному обсязі. У звязку з вищенаведеним ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості та рішенням Іллічівського міського суду Одеської області звернуто стягнення на квартиру №47, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва: Чорноморськ), вул. Паркова, буд. 44. Представник позивача вказує в позові, що постановами [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеської області (постанова №21174432 від 27.08.2010 року, що внесена до реєстру за реєстраційним номером обтяження 10426610 від 29.10.2010 року за параметрами: «невизначене майно, все нерухоме майно), [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (постанова ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області №35378911 (В-15/562) від 09.10.2012 року, що внесена до реєстру за реєстраційним номером обтяження 13375527 від 13.12.2012 року за параметрами: невизначене майно, все нерухоме майно; постанова ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області №47271919 від 20.04.2015 року, що внесена до реєстру за реєстраційним номером обтяження 9897504 (спеціальний розділ) від 03.06.2015 року за параметрами: все нерухоме майно) накладено арешти та оголошено заборони на відчуження на все нерухоме майно [PERSON]. Вказані заборони перешкоджає реалізації своїх прав Позивачем, як іпотекодержателем. 28.03.2017 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якому позивач просить суд: - звільнити квартиру №47, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва: Чорноморськ), вул. Паркова, буд. 44 що належить [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на праві власності на підставі договору купівлі-продажу та перебуває в іпотечній заставі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.03.2007 року, від наступних арештів: - постанова ВДВС Біляївського РУЮ в Одеської області (постанова №21174432 від 27.08.2010 року, що внесена до реєстру за реєстраційним номером обтяження 10426610 від 29.10.2010 року за параметрами: невизначене майно, все нерухоме майно); - постанова ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області №35378911 (В-15/562) від 09.10.2012 року, що внесена до реєстру за реєстраційним номером обтяження 13375527 від 13.12.2012 року за параметрами: невизначене майно, все нерухоме майно); - постанова ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області №47271919 від 20.04.2015 року, що внесена до реєстру за реєстраційним номером обтяження 9897504 (спеціальний розділ) від 03.06.2015 року за параметрами: все нерухоме майно); Стягнути з Відповідачки [PERSON] судові витрати. Представник позивача надав до суду заяву в якій просив позов задовольнити в повному обсязі, ат просив розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти позову (а.с.56, 77). Представник відповідача [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеської області про час слухання справи був сповіщений належним чином, в засідання не зявився про причини неявки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти позову (а.с. 29). Суд, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору №ODTIG40000004108 від 13.12.2007 року СербінаІнна Володимирівна13.12.2007 року отримала кредит у розмірі 352 237.50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.12.2035 року (а.с.5-8). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] Володимирівна13.12.2007 року уклали договір іпотеки №ODTIG40000004108, згідно якого в іпотеку надано нерухоме майно - квартира №47, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва: Чорноморськ), вул. Паркова, буд. 44, що належить на праві власності [PERSON] (а.с.9-11). Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно копії рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30вересня 2014 року звернуто стягнення на квартиру №47, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва: Чорноморськ), вул. Паркова, буд. 44(а.с.13-14). Відповідно до копії витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно постановою [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеської області №21174432 від 27.08.2010 року, постановою [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №35378911 (В-15/562) від 09.10.2012 року та постановою [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №47271919 від 20.04.2015 року накладено арешти та оголошено заборони на відчуження на все нерухоме майно [PERSON] (а.с.15-16). Отже, постанова [PERSON] державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеської області №21174432 від 27.08.2010 року, постанова [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №35378911 (В-15/562) від 09.10.2012 року та постанова [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №47271919 від 20.04.2015 року про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження на все нерухоме майно [PERSON] була винесена у звязку з наявністю заборгованості [PERSON] перед стягувачами за виконавчими провадженнями (тобто, після укладання договору іпотеки №ODTIG40000004108 від 13.12.2007 року). Відповідно до ст.3 ЗУ "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. 13.12.2007 року договір іпотеки № ODTIG40000004108 зареєстровано в реєстрі за №17137, а арешт на предмет іпотеки накладений постановами27.08.2010, 09.10.2012 та 20.04.2015 року та зареєстровані в реєстрі речових прав про державну реєстрацію обтяжень 29.10.2010, 13.12.2012 та 03.06.2015 року (а.с.41-45). Вказана заборона перешкоджає реалізації своїх прав Позивачем, як іпотекодержателем. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст.60 Закону № 606-ХІV обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст.54 Закону № 606-ХІV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно правової позиції ВСУ (лист від 01.02.2015 року), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Ураховуючи вищенаведене, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі № 898-ІV (ст. 1), відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону № 606-ХІV. Водночас законодавством не врегульована можливість звільнення з-під арешту заставленого майна, накладеного для забезпечення позову. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст.3 Закону № 898-ІV вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв'язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання боржником на момент пред'явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов'язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такі правові позиції висловлені в Розділі VIII Аналізу Верховного Суду України судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна за 2015 рік. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки договір іпотеки між сторонами, предметом якого є квартира №47, загальною площею 50.4 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва: Чорноморськ), вул. Паркова, буд. 44, був укладений до накладення арешту. Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, а саме з відповідача [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1378,00 грн.(а.с. 2).

Outcome: approved