Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з заявою, якою просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 11200,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 16.02.2017 року [PERSON] перебуваючи в [ADDRESS] разом з [PERSON] прибули до приміщення гаража, які розташовані у гаражному кооперативі "Черемушки" по вулиці Дорошок в м. Малин, звідки таємно, умисно здійснили викрадення належних йому чотирьох автомобільних колеса до автомобіля марки "Шкода Фабіа" із легко сплавного металу розміром R 15x195x55, завдавши йому матеріальної шкоди на загальну суму 11200,00 грн. Вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.02.2018 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі з звільненням їх від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, йому завдано матеріальної шкоди, у зв'язку з чим просив стягнути 11200,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, повідомлений належно, будь-яких заяв, клопотань по суті позову до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 23 лютого 2018 року вироком Брусилівського районного суду Житомирської області [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінального відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому, ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає, що знайшло своє підтвердження факт завдання позивачу матеріальної шкоди оскільки існує причинний зв'язок між злочинними діяннями відповідачів визнання судом винними у скоєнні злочину останніми, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved