Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу укладеного на Одеській товарній біржі дійсним, згідно якої позивачка просить визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений між [PERSON] та [PERSON] , житлового будинку за [ADDRESS] та в цілому складається з: літ. А» - житловий будинок, літ. «а» - веранда, літ. «Б» - літня кухня, літ. «б» - веранда, літ. «№ 1» - цистерна, літ. «№ 2» - ворота з хвірткою, літ. «№ 3» - паркан, житлова площа 16, 3 кв.м., загальна площа 26, 6 кв.м., зареєстрований товарною біржою "Одеська товарна біржа", реєстраційний № 2904/Б від 7.11.2000 року - дійсним. У підготовче судове засідання позивачка, не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. У підготовче судове засідання відповідач, не з`явився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати, з позовними вимогами згоден, просив задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо 187 відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 17 листопада 2000 року між позивачкою та відповідачем, на Одеській товарній біржі, було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку за [ADDRESS] та в цілому складається з: «А» - житловий будинок, літ. «а» - веранда, літ. «Б» - літня кухня, літ. «б» - веранда, «№ 1» - цистерна, літ. «№ 2» - ворота з хвірткою, літ. «№ 3» - паркан, житлова площа 16,3 кв.м., загальна площа 26, 6 кв.м. 27.11.2000 року позивачка провела державну реєстрацію договору купівлі - продажу житлового будинку у МБТІ, де дана дія була зареєстрована у книзі за № 7-1539, інвентаризаційна справа № 2663. Вказаний об`єкт нерухомості належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВК № 365001 р. № 3-1604 від 13.04.2000 року, засвідчений Шостою Одеською державною нотаріальною конторою м. Одеси та зареєстрований в Білгрод-Дністровського МБТІ р. № 7-1539 від 20.10.2000 року. Позивачка звернулася до нотаріальної контори за консультацією про перелік документів які потрібні підготувати для подальшого оформлення договору купівлі-продажу, де нотаріус роз`яснив їй, що вона не може оформити угоду тому що даний договір купівлі-продажу будинку за [ADDRESS] та в цілому складається з літ. «А» - житловий будинок, літ. «а» - веранда, літ. «Б» - літня кухня, літ. «б» - веранда, літ. «№ 1» - цистерна, літ. «№ 2» - ворота з хвірткою, літ. «№ 3» - паркан, житлова площа 16, 3 кв.м., оформлений товарною біржою "Одеська товарна біржа", а не нотаріальною конторою. Угода між позивачкою та відповідачем відповідала вимогам закону на той час, не порушувала особисті і майнові права сторін. За договором купівлі-продажу продавець передав їй вище вказане нерухоме майно у власність, а вона як покупець, прийняла дане майно і сплатила за нього визначену грошову суму. Договір укладений при дотриманні домовленості сторін із приводу всіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, угода вчинена у відповідності з законодавством України, угода пройшла державну реєстрацію. Відповідно до ст.224 ЦК України (в редакції 1960 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.128 ЦК України (в редакції 1960 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст.153 ЦК України (в редакції 1960 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець - передає майно (товар) у власність іншій стороні - покупцю, а покупець приймає і сплачує за нього визначену грошову суму. Згідно з ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу укладеного на Одеській товарній біржі дійсним є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved