Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06 серпня 2008 року між ВАТ "Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Райффайзен банк Аваль) та відповідачем був укладений кредитний договір №2233347601, згідно якого [PERSON] було надано кредитні кошти в розмірі 59 885 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,85% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 06 серпня 2028 року. На думку позивача, позичальник умови кредитного договору порушив, і тому станом на 20 листопада 2015 року за кредитним договором наявна заборгованість в сумі 33 201,83 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 791 503,27 гривень, в звязку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 06 серпня 2008 року між ВАТ "Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Райффайзен банк Аваль) та відповідачем був укладений кредитний договір №2233347601, згідно якого [PERSON] було надано кредитні кошти в розмірі 59 885 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,85% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 06 серпня 2028 року. Факт отримання відповідачем кредиту підтверджується меморіальним ордером 0VVХ28006 від 06 серпня 2008 року 16 вересня 2015 року відповідачу надсилалася досудова вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на\~ 20 листопада 2015 року за кредитним договором №2233347601 від 06 серпня 2008 \~року наявна заборгованість в розмірі 33 201 83 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 791 503,27 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом 27 541,43 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 656 564,17 гривень, заборгованість за відсотками - 5 660,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 134 939,10 гривень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності \~таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Відповідно до п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Приймаючи до уваги, що відповідач не належним чином виконує свої обовязки перед кредитором, у звязку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору підлягають до задоволення оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved