Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнюючої позовної заяви, просить стягнути із [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б/н від 10.09.2010 року в сумі 62927,62 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. При цьому посилається на те, що 10.09.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 10.09.2010 року, відповідно до якого [PERSON] надано кошти у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначив, що умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, сплату відсотків не проводить, таким чином утворилась заборгованість, яка станом на 31.08.2016 року, становить 62927 грн. 62 коп., з них: заборгованість за кредитом 5940,81 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 50314,07 грн., заборгованість за пенею 3200,00 грн. та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 3472,74 грн. (фіксована частина 500,00 грн., процентна складова 2972,74 грн.). Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Поштові конверти повернулись на адресу суду не вручені, у звязку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.09.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 10.09.2010 року, відповідно до якого [PERSON] надано кошти у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, сплату відсотків не проводить, таким чином утворилась заборгованість, яка станом на 31.08.2016 року, становить 62927 грн. 62 коп., з них: заборгованість за кредитом 5940,81 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 50314,07 грн., заборгованість за пенею 3200,00 грн. та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 3472,74 грн. (фіксована частина 500,00 грн., процентна складова 2972,74 грн.). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, \~ визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи, що відповідач допустив неналежне виконання зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. \~

Outcome: approved