Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 4 вересня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Кам'янсько- Дніпровським відділом РАГС Запорізької області було зроблено відповідний актовий запис за № 62. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спільне життя з чоловіком не склалося через втрату почуття любові і поваги та взаєморозуміння в питаннях побуту і ведення домашнього господарства, з цього приводу за час спільного проживання в сім'ї відбувалися конфлікти та суперечки. Все це призвело до того, що з початку 2015 року фактичні шлюбні відносини припинилися і до теперішнього часу сторони їх не підтримують, спільне господарство не ведеться. В свою чергу позивачка фактично створила нову сім'ю з 13.06.2015 року проживає з іншим чоловіком, хоче узаконити взаємовідносини шляхом укладення нового шлюбу, що буде відповідати її інтересам. Оскільки сторони проживають окремо, то збереження шлюбу з відповідачем неможливе та суперечитиме інтересам позивачки. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає, є спір про місце проживання дітей та їх виховання. Просить розірвати шлюб. 28.10.2015 року відповідач надав суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що заради спокою дітей, добробуту та злагоди у родині, бажає зберегти родину. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтвердили обставини, що викладені в позовній заяві, пояснили, що мешкають разом та фактично створили нову сім»ю, бажають узаконити стосунки та зареєструвати шлюб, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що шлюб розривати не бажає, оскільки до червня цього року стосунки с дружиною були добрими, поки відповідачка не познайомилась зі своїм представником та у них не почався роман, хоча в наданий судом строк вони з відповідачкою не встигли примиритися, вважає, що таке можливе в майбутньому та сподівається на збереження шлюбу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, суд приходить до наступного висновку: В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу мають мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9,10). 28.07.2015 року ухвалою Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області сторонам було надано строк для примирення три місяці (а.с.23). 22.10.2015 року ухвалою Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області поновлено провадження по справі з 28.10.2015 року. В судовому засіданні, після закінчення наданого строку на примирення, позивачка наполягала на задоволенні позову, зазначила, що збереження шлюбу вже не можливе. Відповідно до абзацу 5 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", якшо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося, і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що після наданого судом строку для примирення позивачка не бажає зберегти шлюб, наполягає на його розірванні, відповідач бажає зберегти сім»ю. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, у наданий судом строк примирення подружжя не відбулося, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved