Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернувся із указаним позовом, який мотивував тим, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 26.04.2007, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява від 26.04.2007 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 13.01.2019 має заборгованість у розмірі 13646,39 грн., яка складається із: відсотків за користування кредитом - 6388,79 грн., пені - 6131,58 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 626,02 грн. Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 13646,39 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн. Уточнивши свої позовні вимоги, копію яких позивачем було надіслано до відома відповідача 22.03.2019, позивач просив стягнути із [PERSON] заборгованість станом на 18.03.2019 у розмірі 15671,71 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 3642,71 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3596,08 грн., пені за прострочення зобов`язання - 6320,46 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 890,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 722,46 грн. Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися, відзив на позов та уточнений позов від відповідача, відповідь на відзив від позивача, заперечення на відповідь від відповідача до суду не надходили. Уточнений позов разом із ухвалою суду про прийняття такого позову був отриманий відповідачем 25.05.2019. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Матеріалами справи установлено, що 26.04.2007 [PERSON] із метою отримання банківських послуг звернулася до позивача, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 26.04.2007, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11). У вказаній заяві указано, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», розміщеними на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між відповідачем та банком договір (а.с.11-27). Крім того, відповідач зобов`язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві (а.с.11). До кредитного договору позивачем додано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в "Приватбанку" (а.с.12-27). Позивач посилався в уточненому позові на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 18.03.2019 (а.с.52-53). Згідно указаного розрахунку [PERSON] має заборгованість у розмірі 15671,71 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 3642,71 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3596,08 грн., пені за прострочення зобов`язання - 6320,46 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 890,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 722,46 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). За ухвалою суду від 19.02.2019 (а.с.43), позивачем надано виписку по кредитній картці [PERSON] у період із 26.04.2007 по 13.01.2019 та інформацію про усі видані [PERSON] кредитні картки, термін їх дії (а.с.52-57). Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за кредитним договором б/н від 26.04.2007, [PERSON] видавалися такі кредитні картки: -№ [NUMBER] із датою відкриття 26.04.2007, терміном дії до 01/09; -№ [NUMBER] із датою відкриття 22.04.2009, терміном дії до 06/10; -№ [NUMBER] із датою відкриття 23.02.2011, терміном дії до 10/14; -№ [NUMBER] із датою відкриття 13.11.2014, терміном дії до 02/18; -№ [NUMBER] із датою відкриття 16.11.2018, терміном дії до 06/22 (а.с.67). Із виписки про рух коштів по указаним платіжним карткам убачається, що відповідач користувалася картками, зокрема знімала та вносила кошти, придбавала товари у магазинах, поповнювала мобільний телефон та ін. (а.с.52-55, 63-67). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає із позову, заборгованість за кредитом відповідачем не погашена. Укладений між сторонами кредитний договір від 26.04.2007 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить кінцевого строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином факт порушення відповідачем, взятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної сплати кредиту позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, тому заборгованість за кредитом у сумі 7238,79 грн. (тіло кредиту 3642,71 грн + заборгованість за простроченим тілом кредиту 3596,08 грн.),підлягає до стягнення із відповідача. Крім того, як на підставу виникнення договірних відносин із відповідачем, позивач посилався на ст.634 ЦК України, як на підставу виникнення договірних відносин із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, із огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, із якими ознайомлений під підпис у день укладення договору. У анкеті-заяві позичальника від 26.04.2007, яку підписала відповідач, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з наданого кредиту, просив також, крім тіла кредиту - суми, яку відповідач фактично отримав, стягнути у тому числі нараховану пеню та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Вимогу про стягнення відсотків за користування кредитом в уточненому позові позивачем не заявлено. Обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення пені та штрафів, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім власного розрахунку заборгованості, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua., як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору. Однак, позивачем не надано підтверджень, що саме ці Тарифи Банку, Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема щодо сплати неустойок (пені, штрафів), та, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Крім того, суд зазначає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. За змістом вказаної норми договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим ПриватБанком у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із даним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Тарифи Банку, Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторонами у письмовому вигляді була обумовлена відповідальності за порушення строків виконання договірних зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені у анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені та відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді неустойки, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають. Тому суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості по пені на загальну суму 7210,46 грн., заборгованості по штрафам на загальну суму 1222,46 грн. Таким чином, ураховуючи вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням із відповідача заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту на загальну суму 7238,79 грн. та з відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 7238,79 грн., тобто на 46,2%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 887,50 грн. (1921,00 грн. х 46,2%) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial