Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.07.1969 року [PERSON] та членам його родини було видано ордер на квартиру [ADDRESS]. 19.10.1994 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 25.09.2015 року шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають, що підтверджується актами ,,Про не проживання осіб за місцем реєстрації" від 04.12.2015 року, 11.03.2016 року, 20.05.2016 року складеного мешканцями будинку. Позивачі в судове засідання не з'явилися. Надали суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи (газета ,,Урядовий кур'єр") в судове засідання повторно не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.1969 року [PERSON] та членам його родини було видано ордер на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки Ф№3 від 23.05.2016 року виданої КК ,,Центр комунального сервісу" в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: дочка - [PERSON], зять - [PERSON], онук - [PERSON], син - [PERSON] та онук - [PERSON] Власником особового рахунка є [PERSON] який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2015 року шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було розірвано. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають, що підтверджується актами ,,Про не проживання осіб за місцем реєстрації" від 04.12.2015 року, 11.03.2016 року, 20.05.2016 року складеного мешканцями будинку. Необхідність визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], позивачі обґрунтовують необхідністю сплачувати надмірні витрати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення, наявні підстави для визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved