Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

ПрАТ «Українська страхова компанія» звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 червня 2012 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6717с, на підставі якого відповідач отримала кредит у сумі 8 000 грн. строком на 24 місяці - з 13.06.2012 року по 13.06.2014 року включно - зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік. 02.07.2012 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ПрАТ «Українська страхова компанія» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 16, яким кредитна спілка застрахувала у позивача ризик невиконання відповідачем її обов`язку з повернення вищезазначеного кредиту та відсотків за його користування. Відповідач свої зобов`язання за даним кредитним договором належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала. Позивачем на підставі заяви Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» № 102 від 05.04.2021 року та доданих до неї документів було складено страховий акт № 54кр від 06.04.2021 року та відповідно 06.04.2021 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 16083,90 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 158 з відміткою банку про проведення платежу. За таких обставин, враховуючи, що в силу приписів ч. 1 ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, позивач просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16083 грн 90 коп, а також судовий збір у сумі 2270 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 24.06.2021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив суд розглянути справу за його відсутності, підтвердив заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач та її представник - адвокат Топчийов Є.В., будучи повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представником відповідача було надіслано на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відповідача, та просили суд прийняти рішення з урахуванням заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності. В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі та заперечують проти їх задоволення, у зв`язку із спливом позовної давності, оскільки, відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 6717с від 13.06.2012 року строком сплати останнього платежу встановлений термін 13.06.2014 рік. Таким чином, відповідно до п. 2.1.2 договору добровільного страхування кредиту страховий випадок настав 15.06.2014 року - через 3 дні після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого кредитним договором. Згідно з п.п. 5.1 договору добровільного страхування визначено, що страхувальник повинен повідомити про настання страхового випадку та направити страховику заяву про виплату страхового відшкодування не пізніше 30 числа поточного календарного кварталу відповідного року, в якому настав страховий випадок, тобто не пізніше 30 червня 2014 року. Отже, за змістом вищенаведених норм, загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 16.06.2014 року і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події, тобто 16.06.2017 року, разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом 25 травня 2021 року, тобто після спливу позовної давності. Просить суд застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» не підлягає задоволенню з огляду на таке. 13 червня 2012 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6717с, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець на підставі рішення кредитного комітету № 591к надав позичальнику, а позичальник прийняв у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі у сумі 8 000 грн. строком на 24 місяці - з 13 червня 2012 року по 13 червня 2914 року включно - зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік.(а.с. 18). З платіжного доручення № 11705 від 13 червня 2012 року вбачається, що Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» на виконання вищенаведеного кредитного договору [PERSON] було перераховано 8 000 грн.( а.с.20). З виписки з розрахунку позичальника № 122 від 09 квітня 2021 року слідує, що станом на 06 квітня 2021 року заборгованість відповідача перед Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» за кредитним договором № 6717с від 13.06. 2012 року становить 16083 грн. 90 коп ( а.с.30). 02 липня 2012 року між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ПрАТ «Українська страхова компанія» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 16, за умовами якого позивач застрахував ризик невиконання [PERSON] її обов`язків за кредитним договором № 6717с від 13.06.2012 року, укладеним між нею та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» ( а.с. 26-28). Зі страхового акту № 54кр від 06.04.2021 року, складеного ПрАТ «Українська страхова компанія» (а.с.31) , довідки Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» № 174 від 09 квітня 2021 року ( а.с. 33) , заяви Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» № 102 від 05 квітня 2021 року ( а.с. 29), а також платіжного доручення № 158 від 06 квітня 2021 року ( а.с. 32) вбачається, що позивачем ПрАТ «Українська страхова компанія» на виконання вищезазначеного договору добровільного страхування кредитів № 16 від 02.07.2012 року було виплачено Кредитній спілці «Українська кредитна спілка» заборгованість відповідача перед Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» за кредитним договором № 6717с від 13.06.2012 року у сумі 16083,90 грн. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п.1.2. Договору добровільного страхування кредитів №16 від 02.07.2012 року, укладеного між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ПрАТ «Українська страхова компанія», предметом вказаних договорів є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка» , що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів. Згідно із п.1.3 Договору, страховик (ПрАТ «Українська страхова компанія» ) здійснює страхування кредитного ризику за Кредитними договорами, укладеними між позичальниками та страхувальником (КС «Українська кредитна спілка» ), згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між останньою та позивачем. Пунктом 2.1 Договору добровільного страхування кредитів встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом трьох днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором ( п.п.2.1.1. та п.п. 2.1.2 Договору). Відповідно до п. 5.7 Договору до ПрАТ «Українська страхова компанія» , яке виплатило страхове відшкодування за цими договорами, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. В обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування позивач посилається на норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування". Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Статею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Враховуючи вищезазначене суд погоджується із позивачем про можливість стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у сумі 16083 грн. 90 коп., Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача в частині пропуску строку позовної давності та приходить до висновку про наявність порушеного права позивача, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду з огляду на наступне. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову в т. ч. щодо часу виникнення права на позов. Саме такі висновки щодо суброгації у страхових правовідносинах викладені у розділі ІІІ Дайджесту судової практики Верховного Суду у справах, пов`язаних зі страховими правовідносинами. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За статтею 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За приписами статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною першою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256,257 ЦК України). Як встановлено судом, у даній справі днем настання страхового випадку відповідно до п. 2.1 та п.п. 2.1.1., 2.1.2. договору добровільно страхування кредитів №16 від 02 липня 2012 року, по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій ( з відповідальністю за усі ризики ). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором. Згідно із графіком розрахунків до кредитного договору № 6717с від 13.06.2012 року строком сплати останнього платежу встановлений термін 13 червня 2014 року. Таким чином, відповідно до п. 2.1.2 Договору добровільного страхування кредитів страховий випадок настав 15 червня 2014 року - через 3 дні після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором. Отже, за змістом вищенаведених норм, загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 16 червня 2014 року і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події. З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що у цій справі позовна давність спливає у число та місяць останнього третього року, а саме - 16 червня 2017 року, тоді як Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» вказаний позов було складено та підписано головою правління вказаного підприємства 29 квітня 2021 року, а надіслано засобами поштового зв`язку, що підтверджується поштовим конвертом, який знаходиться в матеріалах даної цивільної справи - 18 травня 2021 року згідно з поштовим штампом, тобто після спливу позовної давності. Так, згідно з ч.ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що вказана позовна заява подана із спливом позовної давності та позивачем не наведено жодної причини поважності пропуску відповідного строку, суд доходить висновку про відмову у позові у зв`язку із спливом позовної давності. Крім того, оскільки судом відмовлено в позові, а тому відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed