Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 11 травня 1997 року померла [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 5,16 умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Куликівської сільської ради, Полтавського району. Вона являється спадкоємцем за законом на вказане вище майно, інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні. У реєстрації права власності на вказане майно їй відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи вказане, просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 5,16 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) яка розташована в адміністративних межах Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області . В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник, відповідача Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 11 травня 1997 року в с.Дудникове Полтавського району Полтавської області померла [PERSON], про що Відділом запису актів громадянського стану Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, 12 травня 1997 року зроблено відповідний актовий запис № 14 і видано свідоцтво про смерть серії 1-КЕ №045755. [PERSON], рідна дочка померлої [PERSON] і є спадкоємцем її майна, яке складається з земельної частки (паю) 5.16 умовних кадастрових гектарів, відповідно до сертифікату серії ПЛ №0304062 на ім'я [PERSON] за № 92, масив №10, яка розташована в адміністративних межах Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. За життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0304062, на право на земельну частку (пай) розміром 5,16 умовних кадастрових гектарах. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най). Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) площею 5,16 га. яка розташована в адміністративних межах Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області не зберігся. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до положень ч.1 ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тому, позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги, так як, інших спадкоємців немає. При усному зверненні до нотаріальної контори, нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю сертифікату на земельну частку(пай). Захист прав спадкоємців на отримання в порядку спадкування земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності - шляхом предявлення позову про визнання прав на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відсутність оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0304062, виданого на ім'я померлої [PERSON] за № 92, згідно карти розпаювання 5,16 умовних кадастрових гектарів, яка розташована в адміністративних межах Куликівської сільської ради Полтавського р-ну Полтавської області є обмеженням для нотаріального оформлення спадкових прав позивача, яке можливо вирішити тільки в судовому порядку. В свою чергу, оскільки формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав та формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч.1 ст.79 Земельного кодексу України відповідно). На відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель. які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах; місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При таких обставинах, у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 02.09.1993 року "Про нотаріат", від 23.06.2005 року "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК. якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP. Оскільки спадщина на належне [PERSON] майно відкрилася після її смерті, то відносини зі спадкування в цьому випадку регулюються Цивільним Кодексом Української PCP 1963, ст.549 якого визначалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач, відповідно до довідки Куликівської сільської ради № 818 від 15.12.2015 року, проживала разом із спадкодавцем, після її смерті, вступив у спадкові права, так як проживає та зареєстрована за адресою [INFO]. Крім того, п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 вказує, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). В звязку з наведеним, суд вважає за можливе визнати за [PERSON], як спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 5,16 умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Куликівської сільської ради, Полтавського району. На підставі викладеного,

Outcome: approved