Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, тобто до [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що є дідом [PERSON], [INFO]. Її батьками є [PERSON] і [PERSON]. [INFO] батько дитини помер. Після його смерті виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків стало погіршуватись і в 2011 році його онука почала проживати разом з ним та його дружиною. Відповідач проживає у [ADDRESS], хоч зареєстрована у його будинку. Він та його дружина є пенсіонерами. З 2011 року відповідач вихованням дитини не займається, зловживає спиртними напоями. Побутові умови в яких вона проживає, не відповідають нормальним умовам для проживання дитини, про що складено відповідний акт від 08.07.2016 року. Також відповідач матеріально не утримує дитину, хоч отримує на дитину пенсію в зв'язку із втратою годувальника та використовує дані кошти лише на власні потреби, а дитина знаходиться на їх утриманні. В зв'язку із невиконанням відповідачем своїх обов'язків по вихованню дитини, він звернувся в Олександрійську РДА та 08.08.2016 року комісією з питань захисту дитини було зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Посилаючись на ст.,ст. 164-166 СК України просить його вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав вказаних у ньому пояснивши, що [INFO] загинув їх син. З травня 2011 року дитина проживає з ними. Матір не мала заперечень щодо того, щоб дитина проживала з ними. Він з дружиною та онука проживають за адресою: [ADDRESS], а відповідач проживає у будинку по [ADDRESS]. Дитина сама зібрала свої речі та перейшла до них жити. В лютому 2015 року та в червні 2016 року в Андріївській сільській раді розглядалась його заява по питанню щодо відношення матері до своєї дочки та щодо пенсії, яку вона отримує на дочку. Матір погрожувала дитині, що здасть її до інтернату, а коли вони нарвали ягід полуниці у її дворі, що казала, що напише заяву в міліцію. Раніше матір приходила та спілкувалась з дитиною, перешкод у спілкуванні їй ніхто не чинив, а останній рік, вона до дитини не приходить. Остання сварка з відповідачкою у них була в 2014 році, коли вона прийшла до дитини будучи випившою. З дитиною матір не спілкується. Останню покупку дитині матір зробила у вересні 2016 року - 2 футболки, зошит, олівці, ручки. Речі ті, що просила дитина вона їй не купила, пояснивши їй, що їй особисто батько та мати купляли те, що вважали за потрібне, а не те, що забажає дитина. З весни 2016 року погіршились стосунки між матір'ю та дитиною, так як дитина їй почала казати про те, що вона отримує пенсію, а їй нічого не дає. Вони вдома спілкувались з дитиною про те, що матір повинна їй віддавати пенсію. Він в червні 2016 року матері дитини також казав, що вона отримує пенсію, яку треба витрачати на дитину, але остання відмовилась це робити. З літа 2016 року дитина перестала відповідати на телефонні дзвінки матері. Просить позов задовольнити. Представник позивача підтримав позовні вимоги також, вважає, що всі обставини викладені в позові знайшли своє підтвердження, просить прийняти до уваги висновок від 08.08.2016 року комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, секретар сільської ради повідомила суду про ті обставини, які склалися в цій родині. Також в судовому засіданні було висловлено думку дитини, яку також необхідно врахувати при прийнятті рішення. Відповідач позов не визнала та пояснила, що спочатку, тобто з 2005 року у неї стосунки з батьками чоловіка складалися добре, так як вона працювала та забезпечувала їх та чоловіка, оскільки виписувала продукти харчування в конторі господарства, де вона працювала. Але після того як помер її чоловік, то їх стосунки поступово погіршились. Десь 4-5 років до того часу як позивач звернувся до суду, вона привела до діда та баби дочку, так як будинок, де вона жила дуже здоровий та його важко обігріти, та у неї не було чим це зробити. Вони погодились. Вдень дочка була у них, а на ніч вона забирала її додому, а зранку заводила до школи. Десь через рік після того як вона відвела до них дитину у них загострились стосунки. З 2012-2015 роки дитина проживає з дідом та бабою, але вона передавала їм продукти для дитини та віддавала зарплату, приходила та спілкувалась з дитиною. В цей період карточка на отримання пенсії на дитину по втраті годувальника була також у позивача, але в серпні 2015 року вона її заблокувала, так як вирішила, що гроші йдуть не за призначенням, а саме на лікування баби. Починаючи з цього часу позивач почав влаштовувати сварки та не пускав її до дитини, так як не хотів, щоб вона з нею спілкувалась. Вважає, що дід та баба налаштовують дитину проти неї та проти їх спілкування. З першого до четвертого класу вона була членом батьківського комітету у школі, де навчалась дочка. З 2012 року до теперішнього часу вона проживала у будинку по [ADDRESS], за який вже віддала гроші дружині позивача та оформляє цей будинок на себе. В будинку вона зробила ремонт, а також придбала холодильник та меблі. Вважає, що зараз створені всі умови для проживання дочки. Весь цей час вона працює та не зловживає спиртними напоями. На засідання комісії її викликали, але вона була тільки перший раз, а другий раз вона там не була. Просить відмовити в позові. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, оскільки те, що вказано в позові не знайшло свого підтвердження. Вказано, що у відповідачки погані умови проживання, але як вбачається з акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 10 лютого 2017 року, для дитини створені належні умови для її проживання. В заяві позивача вказано, що відповідач не займається вихованням дитини, але маються перешкоджання у спілкуванні дитини з матір'ю та це пов'язано з тим, що у позивача та відповідача склалися складні взаємовідносини, в судовому засіданні свідок [PERSON] розповідала, що між ними були навіть бійки. Не знайшла свого підтвердження і та обставина, яку вказав позивач, а саме зловживання відповідачкою спиртними напоями. Свідки [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні не характеризували відповідача з негативної сторони. Просить не брати до уваги пояснення дитини, оскільки вона проживає з дідусем та бабусею, а також з врахуванням позиції викладеної у постанові Верховного Суду України у справі № 211/559/16ц від 01.11.2017. Представник Олександрійської РДА як органу опіки та піклування пояснила, що спочатку у 2015 році до них звернувся Андріївський сільський голова з [PERSON]. Матір дитини викликалась на засідання комісії та їй надавалась можливість налагодити стосунки з дитиною, але безрезультатно. Потім було прийнято рішення комісії щодо доцільності позбавлення її батьківських прав, так як утриманням дитини вона не займалась, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, а також не відвідує дитини у навчальному закладі. В 2016 році був поданий позов до суду, але мама своєї поведінки щодо дитини не змінила. З Олександрійської місцевої прокуратури надійшов лист про те, що фактичних та правових підстав для вступу у розгляд даної справи законом не передбачено (а.с.84). Свідок [PERSON] пояснив, що знає сторони десь 10 років. Після смерті чоловіка [PERSON] дитина трохи проживала з нею, а потім з дідом. Йому не відомо чому дитина почала жити у діда та баби. Вони її утримують матеріально. Знає, що було таке, що [PERSON] віддала їм карточку на пенсію дитини, а потім заблокувала її. [PERSON] вже постійно працює десь три роки, він її п'яною не бачив. Якось йому дитина розповіла, що замок на воротах мати повісила, так як матір їй кричала, що вона у неї покрала полуницю. Чув, що у [PERSON] зараз чисто в домі, город посаджений. Також [PERSON] казала, що брала для дитини в кредит ноутбук та телефон. Свідок [PERSON] пояснила, що працює секретарем Андріївської сільської ради. В 2015 році [PERSON] прийшов та написав заяву, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків. В подальшому був скликаний виконком на якому довго розглядали це питання. Напередодні вони спілкувались з дитиною, де було з'ясовано, що вона категорично відмовляється проживати з матір'ю. [PERSON] вони тоді порекомендували ходити до дитини та спілкуватись з нею. [PERSON] погодилась з цим. Один раз прийшла до дитини, де поскандалила та в цілому у неї конфліктні відносини з дідом та бабою. Дід дитини звертався до дільничного по питанню, що [PERSON] не виконує батьківських обов'язків та було складено протокол про адміністративне правопорушення. Свідок [PERSON] пояснила, що знає родину [PERSON] з 2004 року, коли вони приїхали в село. [PERSON] їх невістка. Спочатку вони проживали всі разом, а потім окремо кожна сім'я. Після смерті чоловіка [PERSON] залишилась одна у великому будинку та казала їй, що домовилась з батьками чоловіка, щоб дівчинка була у них, а на вечір забирала її додому. Батьки чоловіка просили її, щоб вона залишала у них дитину, так як вона працює. Через деякий час [PERSON] почав казати, що [PERSON] погана невістка. Вона неодноразово бачила, як [PERSON] давала гроші [PERSON]. Коли вона її потім запитала, що це за гроші, які вона йому дає, то [PERSON] відповіла, що отримує гроші та дає йому на дитину. Загострилися стосунки у [PERSON] з невісткою десь півтори роки тому. 24.08.2016 року у неї на подвір'ї була [PERSON], тоді вона почула як позивач розмовляв з невісткою на підвищених тонах. Вона зайшла в будинок та покликала свого чоловіка, а коли вони вийшли, то побачили, що [PERSON] схопив [PERSON] за «барки», а побачивши їх кинув її та пішов звідти. Вона також бачила як [PERSON] копав картоплю на городі у [PERSON], а у нього вдома город заростав бур'яном. Також їй відомо, що [PERSON] на роботі закупляла на зарплату м'ясні продукти і казала їй, що несе їх дитині. Раніше мати з дитиною спілкувалась, а потім дитина перестала з нею спілкуватись, так як [PERSON] налаштовує дитину проти матері. Їй також відомо, що у 2016 році [PERSON] купила дитині канцтоварів на 540 грн. та ще 2 футболки. [PERSON] придбала будинок у батьків її чоловіка, тобто у позивача, який та на той час був у ненайкращому стані, але ніякі служби не приходили та не складали акти обстеження умов проживання. Влітку 2016 року [PERSON] зробила ремонт у будинку і вони їй допомогли в цьому. 10.02.2017 року приходили до [PERSON] та обстежували умови проживання та склали акт. Зараз у [PERSON] в будинку тепло, заготовлені на зиму дрова, вона працює та має постійно зарплату, на городі було все посаджено. Свідок [PERSON] пояснила, що зараз навчається у гімназії та проживає у гуртожитку на вихідні приїздить до діда та бабусі. З мамою вона не спілкується, з того часу як вона при її друзях сказала їй, що здасть її до Пантаївської школи інтернату. Коли вона навчалась у школі в с.Андріївка, то до школи приходили та цікавились її навчанням та на свята її дідусь та бабуся, а мама прийшла лише один раз. Її мама не хотіла, щоб вона навчалась в м.Олександрії в гімназії, та документи вона возила в гімназію з дідусем та він був з нею коли вона здавала екзамени. З мамою вона не спілкується та не ходить до неї. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року внесенні зміни до відповідних Кодексів. Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Оскільки провадження по вказаній справі було відкрито до набрання чинності нових процесуальних норм, суд ухвалив про продовження судового розгляду даної справи в загальному позовному провадженні за діючими нормами ЦПК України, які набрали чисті 15.12.2017 року. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, суд відповідно до змісту ст. ст. 10, 12, 81 ЦПК України, слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [PERSON], народилась [INFO]. Її батьками згідно свідоцтва про народження дитини є - батько [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с.4). З народження [PERSON] проживала з батьками. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після смерті батька дитини, за домовленістю між матір'ю дитини - [PERSON] та батьками чоловіка - дитина спочатку перебувала у них тільки в денний час, а на ніч відповідач забирала її до себе додому. Починаючи десь з 2011 - 2012 року дитина перейшла жити до діда та бабусі, де проживала до вересня 2017 року. Починаючи з вересня 2017 року дитина - [PERSON] є ученицею 6-го класу Кіровоградського обласного навчально - виховного комплексу (гімназія-інтернат-школа мистецтв) та проживає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.137) Мати дитини - [PERSON] з 2011 року проживає окремо від дитини. Наданими позивачем довідками підтверджується, що [PERSON] до навчального закладу, в якому навчалася її донька в с.Андріївці, починаючи з 2016 року не приходила, її успіхами в навчанні не цікавилася, з педагогічними працівниками не спілкувалася. За місцем проживання мати дитину не відвідує з 2016 року, кошти на її утримання не надає, хоч працює робітником по догляду за тваринами на СТФ в ПАТ «Олександрійський Райагрохім», а також отримує пенсію на дитину по втраті годувальника, що не оспорюється сторонами. Згідно висновку органу опіки та піклування Олександрійської РДА від 05 серпня 2016 року є доцільним позбавлення [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Висновок обґрунтовано тим, що мати протягом останніх трьох років проживає окремо від дитини, самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, фінансової допомоги на утримання дитини не надає. За місцем проживання матір характеризується негативно, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а.с. 11) Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно ст. 258 СК баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків (абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Обов'язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони ( ст. 81 ЦПК України ) . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як свідчать матеріали справи та встановлено з пояснень відповідача [PERSON], вона з чоловіком з дня народження доньки піклувалися про неї, спілкувалися з нею та утримували її. Після смерті чоловіка, з врахуванням того, що вона проживала у великому будинку, який потребував ремонту та важко було з опаленням, тому вона домовилась з батьками чоловіка, що дитина буде у них перебувати в денний час, а вона її забиратиме на вечір. В цей час вона працювала, отримувала на роботі в рахунок зарплати ковбасні вироби, які приносила також до батьків чоловіка, де перебувала її дитина. На той час вона також батьку чоловіка передала пенсійну картку, яка у нього була три роки та згідно якої він мав можливість отримувати пенсію на дитину по втраті годувальника. Стосунки у них погіршились після того, як вона в 2015 році забрала у позивача пенсійну картку. Відповідач пояснила, що заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд не приймає до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини Олександрійсько РДА від 08.08.2016 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], оскільки такий висновок зроблено поверхово, без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення цього питання, його прийнято за наслідками не повного з'ясування особи [PERSON] та було проведено засідання комісії без участі особи щодо якої вирішувалось питання про позбавлення її батьківських прав (а.с. 11). Під час судового розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження обставини, які вказані в даному висновку щодо того, що відповідач характеризується негативно, ніде не працює та зловживає спиртними напоями. [PERSON] має постійне місце роботи, працює робітником по догляду за тваринами на СТФ на ПАТ «Олександрійський Райагрохім»; по місцю роботи характеризується позитивно згідно характеристики від 07.11.2016 року; згідно висновку комісії в акті обстеження матеріально - побутових умов від 10.02.2017 р. - матеріально - побутові умови проживання задовільні (а.с.41 - 44); з розписок вбачається, що вона 22.09.2016 передала [PERSON] та [PERSON] - 10 000 грн. за будинок за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Таким чином, судом була заслухана малолітня [PERSON], яка пояснила, що їй відомо, що вирішується питання з ким вона бажає проживати, вона не спілкується з матір'ю, не відчуває її турботу, не зустрічатися з нею, бажає проживати з бабусею та дідусем. Матеріали справи не містять належних, допустимих та беззаперечних доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, починаючи з 2011 року, як вказано в позові, та її винної поведінки та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками в розумінні п.2 ч.1 ст.164 СК України не встановлено. Не надано такі докази і в засідання суду. Як вбачається з пояснень сторін, свідків по справі, між позивачем та відповідачем склалися негативні стосунки, тому суд вважає, що це перешкоджає спілкуванню матері та дитини. Той факт, що між сторонами склалися неприязні відносини не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дочки, яка в силу обставин, що склалися, проживає з дідусем та бабусею. При цьому, суд також зважає на ту обставину, що дідусь малолітньої [PERSON] раніше питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] не ставив, а позивачем таке питання було ініційоване вже через деякий час, коли відповідач заблокувала картку на отримання пенсії в зв'язку з втратою годувальника. Переконливих доказів того, що позбавлення [PERSON] батьківських прав буде відповідати інтересам малолітньої [PERSON], 2006 р.н., суду не надано. Позбавлення батьківських прав [PERSON] не сприятиме захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Правовідносини, що склалися між сторонами щодо стягнення аліментів, регулюються ст., ст. 180 - 182, 183 Сімейного Кодексу України У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що батьками дитини є - батько [PERSON] та мати [PERSON]. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO]. Починаючи з 2011-2012 року дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач є молодою працездатною особою, яка працює та має постійний заробіток. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує обставини, визначені у ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Згідно приписів ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно ст.183 СК України визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач має дохід та може надавати матеріальну допомогу, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання онучки позивача [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 18.07.2017 року, та при цьому необхідно врахувати 3500,00 грн., як сплачену суму аліментів. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до пп.15.5 пп.15 п. 1 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Уразі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: partial