Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]), право власності на нежиле приміщення, розташоване за адресою: Сумська область, Недригайлівський район, смт. Терни, вул. Незалежності, буд. 45. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю та просив суд їх задовольнити (а.с.24). Представник відповідача по справі, Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області у судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову (а.с.23). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п.п. 1.1 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VІ з подальшими змінами і доповненнями, ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн. та не більше п'яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як вбачається із матеріалів справи (довідка характеристика обєкту нерухомого майна від 12.12.2017 р. №17-595) ціна позову складає 314677 грн. один відсоток від ціни позову складає 3146,77 грн. (а.с.30). При подачі позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1000,04 грн. (314677-1000,04=2146,73), тобто позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 2146 (дві тисячі сто сорок шість) грн. 73 коп.

Outcome: approved