Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати в свою користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача неотримані кошти з квітня по червень 2014 року у розмірі 300 грн. з розрахунку 1000 грн. на місяць та судові витрати. В обгрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що в шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO] Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 11 квітня 2011р. шлюб з відповідачем розірвано. Син залишився проживати з нею, відповідач деякий час надавав кошти на його утримання, однак з березня 2014 року припинив це робити. Дитина перебуває на її утриманні, їй також допомагають її батьки. Відповідач жодних коштів на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Їй відомо, що відповідач вдруге одружився, має від шлюбу дитину, за місцем свого проживання відповідач у квартирі проводить ремонтні роботи, а тому приховує від неї свої заробітки та місце праці. Дитина потребує батьківської уваги та турботи, однак відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов*язків, його місце праці їй невідоме, тому просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Позивач в судове засідання не з*явилась, подала заяву в якій уточнила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти в сумі 600 грн., розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з*явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, не подавав заяви про можливість розгляду справи у його відсутність. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, з"ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Як вбачається із свідоцтва про народження, сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 21 квітня 2011 року по рішенню Сихівського районного суду м.Львова. Судом встановлено, що дитина є неповнолітньою, проживає з позивачкою, та перебуває на її утриманні. Батько дитини проживає окремо, не приймає участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дитини, відтак дитина потребує матеріальної допомоги від батька. З наведеного суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач не з*явився до суду та не повідомив про місце праці, хоча по стану здоров*я він є працездатною особою, проживає окремо від дитини, інших утриманців не має, і зобов*язаний її утримувати, тому приходить до висновку, що з відповідача слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі 600 грн. на утримання дитини до досягнення нею повноліття. В задоволенні вимоги стягнути з відповідача аліменти за період з квітня по червень 2014 року в розмірі 3000 грн. з розрахунку 1000 грн. щомісяця, з покликанням на те, що між сторонами існувала усна домовленість про виплату таких коштів, слід відмовити, оскільки у відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв*язку з ухиленням останнього від їх сплати. Жодних доказів в підтвердження таких обставин позивач не надав. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] виданого 28.08.2012р. [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]». На підставі ст.ст. 141,180,182,184 Сімейного кодексу України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3,

Outcome: approved