Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~ про припинення права на утримання одного з подружжя, мотивуючи тим, що 27.10.2012 року було зареєстровано шлюб з відповідачкою. У шлюбі [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.01.2017 року у справі № 344/484/17 шлюб між сторонами розірвано, а малолітню доньку [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу, відповідач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2017 року №344/100/17 вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на її утримання в розмірі по 500 грн. щомісячно з 26.01.2017 року до 08.01.2019 р. Зазначає, що йому відомо, що відповідач тривалий час надавала послуги репетитора та отримувала кошти, а 2 жовтня 2017 року вийшла з декретної відпустки, почала працювати на посаді інженера у ДП ВО "Карпати", де працює по сьогодні і отримує дохід, достатній для її забезпечення і не потребує сторонньої матеріальної допомоги. Окрім власної заробітної плати, [PERSON] отримує від позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини та живе зі своїми батьками, які також їй матеріально допомагають та доглядають за дитиною. Окрім цього у позовній заяві позивач вказує на те, що 14 липня 2017 року його звільнено з місця роботи ПП «Явір 2005». В подальшому з 27.11.2017 року по 15.12.2018 рік позивач надавав соціальні послуги пристарілому [PERSON] [INFO] та отримував дохід у розмірі 174 грн. щомісячно у вигляді компенсації за надання соціальних послуг громадянину похилого віку, інваліду 2 групи. Також зазначає, що він одружений, у нього є нова сім`я. Таким чином, у зв`язку з довготривалим утриманням [PERSON] , забезпеченням нової сім`ї, сплати аліментів відповідачу на утримання дитини, позивач зазнає значних фінансових витрат і неспроможний у подальшому утримувати колишню дружину, а оскільки відповідач отримує самостійний дохід з 02.10.2017 року вважає, що\~ відсутня необхідність у сплаті їй щомісячно 500 грн. Просить суд припинити право [PERSON] на стягнення аліментів в її користь з позивача з моменту її офіційного працевлаштування. 13.04.2020 року відповідач подала до суду письмову заяву на позов (заперечення) в якому зазначила, що жодних рішень про стягнення з позивача на її користь коштів на її утримання відповідно до ст.76 СК України не виносилось, а тому позовні вимоги позивача до неї про припинення права на утримання одного з подружжя не можуть бути задоволені, через відсутність між ними правовідносин по утриманню відповідно до вимог ст.82 СК України. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини зазначені у позові та просив його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.01.2016 року є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.01.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу прізвище позивача « [PERSON] » змінено на дошлюбне « [PERSON] », малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.03.2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі по 750 грн. на дитину до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Івано-Фрнківського міського суду від 31.03.2017 року\~ з [PERSON] підлягали стягненню аліменти в користь [PERSON] на її утримання в розмірі по 500 грн. щомісячно до 07.01.2019 року. Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017 року у справі №344/1142/17 рішення Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку залишено без змін (а.с.11). На виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 31.03.2017 року, справа №344/1142/2017, яке набрало законної сили 18.05.2017 року, видано виконавчий лист від 12.07.2017 року. В подальшому [PERSON] звернулась до Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа 2/344/1142/2017 (а.с.54). 22.08.2017 року Головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кузиком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №344/1142/2017 виданого Івано-Франківським міським судом від 12.07.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі по 500 грн. щомісячно починаючи з 27.01.2017 року до 08.01.2019 року (а.с.56). Згідно виписки по банківському рахунку [PERSON] за період 01.01.2017 року по 01.09.2017 року на рахунок/картку [PERSON] були надходження грошових коштів в сумі 12 556,53 грн. (а.с.60). При зверненні до суду з позовом, позивач зазначив, що 14 липня 2017 року його звільнено з місця роботи ПП «Явір 2005». В подальшому з 27.11.2017 року по 15.12.2018 рік він надавав соціальні послуги пристарілому [PERSON] [INFO] та отримував дохід у розмірі 174 грн. щомісячно у вигляді компенсації за надання соціальних послуг громадянину похилого віку, інваліду 2 групи. Також зазначає, що він одружений, у нього є нова сім`я. Таким чином, у зв`язку з довготривалим утриманням [PERSON] , забезпеченням нової сім`ї, сплати аліментів відповідачу на утримання дитини, позивач зазнає значних фінансових витрат і неспроможний у подальшому утримувати колишню дружину. Так, правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя з утримання регулюються главою 9 СК України. Відповідно до частини першої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з частиною першою статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (частина третя статті 80 СК України). Відповідно до положень частин другої, четвертої, шостої статті 84 ЦПК України, на підставі яких було ухвалено рішення про стягнення аліментів, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 82 СК України, на яку посилався позивач, звертаючись до суду з позовом, передбачено загальні підстави для припинення права одного з подружжя на утримання. Згідно з указаною нормою право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги або що платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Отже, наведені підстави для припинення права одного з подружжя на утримання можна поділити на дві групи: до першої належать підстави, за наявності яких право на утримання припиняється автоматично, до другої - підстави, за якими право на утримання припиняється лише за рішенням суду відповідно до встановлених судом обставин. У відповідності до статті 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. З наведеного вище слідує, що у частині третій статті 82 СК України передбачено загальні підстави припинення права одного з подружжя на утримання, а в окремих нормах СК України, зокрема статті 85, закріплені спеціальні підстави внаслідок яких право одного з подружжя на утримання припиняється. Таким чином, з урахуванням положень статей 82, 85 СК України можна зробити висновок, що право дружини, у тому числі колишньої, на утримання, передбачене статтею 84 СК України, припиняється у разі: реєстрації нею повторного шлюбу; припинення можливості чоловіка (колишнього чоловіка) надавати матеріальну допомогу; смерті одного з подружжя (колишнього подружжя); припинення вагітності; народження дитини мертвою; передачі дитини на виховання іншій особі; досягнення, дитиною відповідного (трьохрічного або шестирічного) віку; виключення відомостей про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини; смерті дитини. Відповідно до витягу з наказу про звільнення ПП «ЯВІР-2005» від 11.07.2017 року встановлено, що 14.07.2017 [PERSON] звільнений з посади охоронника за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.63). 02 жовтня 2017 року відповідач [PERSON] вийшла з декретної відпустки та працює на посаді інженера у ДП ВО "Карпати". Дані обставини сторонами не заперечуються. Суд вважає, що наявність у відповідача [PERSON] доходу не є підставою для припинення стягнення аліментів, оскільки право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює. Згідно довідки про отримання допомоги від 27.02.2020 року [PERSON] була виплачена компенсація за надання соціальних послуг громадянину похилого віку, інваліду 2-ї групи, з листопада 2017 року по грудень 2018 року, в сумі 2269, 30 (а.с. 57-58) 09.03.2019 року\~ [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 09.03.2019 року (а.с.64) 30.07.2019 року [PERSON] звернулась до начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ із заявою про стягнення заборгованості у розмірі 12 000 за аліменти на її утримання. Так, за правилами частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку може пред`явити новий позов, вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Однак [PERSON] з 2017 року (з часу настання обставин зазначених в позовній заяві) не скористався своїм правом на звернення до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на утримання одного з подружжя. Посилання позивача на надання соціальних послуг пристарілому [PERSON] та отримані доходи, також не свідчить про неможливість сплати аліментів на утримання колишньої дружини, оскільки позивач виконував рішення суду та сплачував аліменти на її утримання після виникнення обставин, на які він посилається як на обгрунтування своїх вимог. Крім того, строк стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання визначений судом з 27.01.2017 року до 08.01.2019 року, та на час розгляду справи сплинув, а тому враховуючи вищенаведене,\~ у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 75, 84, 85 СК України, ст. ст. 10, 80-83,133,137,141,263-265, 273 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed