Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 17.11.2013 року помер її рідний брат [PERSON]. Після смерті брата відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], право власності на яку брат отримав в порядку приватизації. Окрім неї більше спадкоємців за законом не має. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Однак нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини, через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, а також через відсудність документу, що підтверджує родинні відносини із спадкодавцем [PERSON] Свідоцтво про народження [PERSON], що могло би підтвердити, що позивачка [PERSON] та спадкодавець [PERSON] мають одних батьків, тобто були братом та сестрою, було втрачене і відновити його є неможливим. Вона народилась 30.05.1941 року в с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області, в свідоцтві про народження у графі «Мати» записана [PERSON], а в графі «Батько» [PERSON]. ЇЇ брат [PERSON] народився 05.05.1934 року також у с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області. 21.09.1962 року вона одружилась з [PERSON], після чого змінила прізвище. Таким чином, в нотаріальному порядку вона не може оформити свої права на спадщину і змушена звернутися до суду. Просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона, [PERSON]. є рідною сестрою [PERSON], а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Додатково суду пояснила, що їх родина мешкала в с. Мар'ївка Запорізької області, вона та її два старших брати народились в цьому селі. [PERSON] був середнім братом. Їх батько загинув на фронті. Іван учився в Дніпропетровську, потім переїхав мешкати до Запоріжжя, де і мешкав до дня смерті. Вказану квартиру він отримав в 70х роках і постійно в ній проживав. Дружини та дітей у нього не було. Вони часто спілкувались, вони зустрічались у своєї матері [PERSON], яка мешкала в с. Мар'ївка, він приїздив до неї додому, вона їздила до нього. Спілкувались як родичі, стосунки були добрі. Коли пішла на пенсію, стала частіше їздити до брата, допомагала йому по господарству. Останній раз він приїздив до неї десь в кінці жовтня, казав, що приватизував квартиру і мав намір скласти заповіт на її імя. Через 2-3 тижня вона поїхала до нього, але двері не змогли відкрити, зясувалось, що брат помер. У нього була астма, але смерть була раптовою. Вона організувала похорон брата. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що проти встановлення факту родинних відносин не заперечує, однак вимоги про визнання права власності на спадкове майно не визнає. Померлий [PERSON] дійсно звертався з заявою про приватизацію спірної квартири, було видано відповідне розпорядження і виписано свідоцтво про право власності № 598 від 21.10.2013р. Однак вказане свідоцтво [PERSON] не отримав, оскільки помер. На даний воно не скасовано і є чинним. Однак державну реєстрацію свого права власності за життя [PERSON] не вчинив, тому не набув право власності на вказану квартиру. Відповідно вона не може входити до складу спадкового майна. Просить в цій частині позову відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представники третіх осіб - Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції та ТОВ «ЗМБТІ» - в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що 17.11.2013 року помер [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії паспорту [PERSON] він народився 05.05.1934р. в с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області (а.с.182). Актовий запис про народження [PERSON] в книзі реєстрації актів цивільного стану відділу ЗАЦС при Марївській сільраді Запорізького району сучасної Запорізької області за 1935рік відсутній. Книги реєстрації актів цивільного стану відділу ЗАЦС при Марївській сільраді Запорізького району сучасної Запорізької області за 1931-1934р. до державного архіву Запорізької області не надходили (а.с.9) З 08.10.1976р. [PERSON] був зареєстрований та мешкав за адресою: квартира [ADDRESS] (а.с. 182). У вказаній квартирі він був зареєстрований та мешкав один (а.с.180) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №598 від 21.10.2013р. (а.с.177) Згідно інформаційних довідок від 30.04.2015р. інформація про реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня (а.с.172-173) Позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) М.І. народилась 30.05.1941 року в с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області, в свідоцтві про її народження її батьками записані: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.10). 21.09.1962 року позивачка одружилась з [PERSON], після чого змінила прізвище (а.с. 11). Позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] і має право на спадкування за законом у другу чергу як рідна сестра померлого. 28.04.2014р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.30). 28.04.2014р. нотаріусом заведена спадкова справа, реєстраційний номер 56022438, яка на час розгляду справи є чинною (а.с.28, 31-157). 31.10.2014р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.156). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 31.10.2014р. відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та не надані документи, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем (а.с.6, 157). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою позивачки [PERSON] [PERSON] був рідним братом її матері та її дядьком. Вона спілкувалась з дядьком [PERSON] з дитинства, вони часто зустрічались у бабусі [PERSON] в с. Мар'ївка, де і народилась її мати та дядько. Їх батько [PERSON] загинув на фронті. Він був у неї на весіллі. Дядько часто приїздив до її матері в с.Малокатеринівку, ходив на рибалку, був культурною людиною, писав вірші, видавав книжки. Скільки вона памятає, він завжди мешкав один, родини у нього не було. Дядько помер раптово. Похорон організувала її мати, вона також приймала участь. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її матірю, [PERSON] був рідним братом її матері та її дядьком. Вона спілкувалась з дядьком [PERSON] з дитинства, стосунки у них були гарні. Дядько був культурною людиною, писав вірші, видавав книжки, з ним було цікаво спілкуватися. Вони часто як родичі зустрічались у бабусі в с. Мар'ївка, дядько приїздив до них і вони їздили до нього. В м.Запоріжжі він мешкав один у вказаній квартирі, яку отримав ще в 70х роках. Дружини та дітей у нього не було. Коли він помер, її мати організувала похорон, вона також була на них. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є онуком позивачки [PERSON] З свого дитинства спілкувався з рідним братом бабусі, своїм дідом [PERSON], який мешкав в м.Запоріжжя. Родини у діда не було, він мешкав сам. Стосунки у них були гарні, добрі, родинні. Дід часто приїздив до бабусі, вони ходили на рибалку. Він з бабусею часто їздив до нього, допомагали йому по господарству. Перед смертю він допомагав діду [PERSON] оформлювати документи на квартиру, вони разом їздили за довідками, здавали заяву. Похорон діда організувала його бабуся, він також був на них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, якщо встановити цей факт іншими засобами неможливо. Згідно п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~ в\~ порядку\~ окремого\~ провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно\~ з\~ законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення,\~ зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством\~ не\~ передбачено\~ іншого\~ порядку\~ їх встановлення; - заявник не має\~іншої\~можливості\~одержати\~або\~відновитизагублений\~ чи\~ знищений\~ документ,\~ який\~ посвідчує факт,\~ що має юридичне значенн я. Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності, достатності, взаємозвязку, належності та допустимості, суд вважає доведеним факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON], а саме те, що вони були рідним сестрою та братом, оскільки народились в одному місті с. Мар'ївка Запорізького району Запорізької області, де тривалий час мешкали однією родиною, мали одних батьків, мали одне прізвище [PERSON], одне по-батькові Іванович, Іванівна, за життя поводились як родичі, мали добрі стосунки, виявляли родинні почуття, допомагали один одному, позивачка організувала похорон брата, коли він помер, після його смерті у неї залишились його особисті документи, ключи від квартири. Вказані обставини підтверджуються наданими суду документами та поясненнями свідків. Доказів, які б спростовували факт родинних відносин між позивачкою та померлим [PERSON], суду не надано. Факт, про встановлення якого просить позивачка, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить\~ виникнення права на спадщину. Встановити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку мати. Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Крім того, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши обставини справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набула право власності на вказане нерухоме майно, оскільки після смерті свого брата [PERSON] є спадкоємцем другої черги, інших спадкоємців немає, вона своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, в подальшому звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але не може отримати його в нотаріальному порядку у звязку з відсутністю правоустановчих документів на вказане спадкове нерухоме майно та відсутністю реєстрації права власності спадкодавця, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, відсутність правоустановчих документів та реєстрації права власності спадкодавця не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини. При цьому, судом встановлено, що спадкове майно належало на праві власності померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №598 від 21.10.2013р., він тривалий час мешкав у вказаній квартирі, володів та користувався нею. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача відносно того, що померлий [PERSON] не набув право власності на вказану квартиру, оскільки не отримав свідоцтво про право власності на житло та не зареєстрував його. Суд вважає, що ці доводи не ґрунтуються на вищевикладених вимогах закону та на обставинах справи, оскільки право власності спадкодавця [PERSON] виникло в порядку приватизації житла на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.10.2013р. №598, яке було видано на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №435р від 21.10.2013р. Вказані розпорядження та свідоцтво не скасовані і є чинними, тобто право власності набуте правомірно. Той факт, що це свідоцтво не було отримано [PERSON] і на даний час зберігається в районній адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, не тягне його недійсність. Крім того, суд враховує, що вказане свідоцтво [PERSON] не встиг отримати та відповідно зареєструвати право власності, оскільки помер 17.11.2013р.. Беручи до уваги, що з моменту прийняття рішення про видачу свідоцтва та датою смерті [PERSON] пройшов незначний час, смерть була раптовою, суд вважає, що останній з обєктивних причин за життя не встиг отримати правоустановчий документ та зареєструвати своє право власності на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді вказаного нерухомого майна, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її брата. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право відповідно до ст.. 3 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спірне майно. Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved