Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивачі 04.02.2019 року звернулись до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просили визнати дійсним договір міни квартири на жилий будинок, укладений 21.08.1997 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з другої зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Ва-Банк» за №212 від 21.08.1997 року, право власності на нерухоме майно зареєстроване Херсонським бюро технічної інвентаризації в книзі №14 за реєстр №2006 від 22.08.1997 року за якими у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] переданий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 53,5 кв.м. у рівних частках по 1/3 частині кожному; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку, що виникло на підставі договору міни укладеного 21.08.1997 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку, що виникло на підставі договору міни укладеного 21.08.1997 року В обгрунтування позову зазначили, що 21.08.1997 року між [PERSON] з однієї сторони [PERSON] , та позивачами з другої сторони укладено договір міни. За умовами договору міни відповідач зокрема передав у власність [PERSON] та позивачів у спільну часткову власність (по 1/3 частині кожному) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчений товарною біржою «Ва-банк» від 21.08.1997 року. [INFO] помер чоловік позивача ( [PERSON] ) - [PERSON] . 15.11.2018 року державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Новосельською О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] з підстав відсутності нотаріального посвідчення договору міни будинку, внаслідок чого позивачі змушені звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Комишанську селищну раду, судове засідання по справі відкладено. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Комишанської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що 21 серпня 1997 року між [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , які являються членами біржі та [PERSON] , який є членом біржі укладено договір №212 обміну квартири на будинок, за умовами якого [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] передають квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] , а [PERSON] передає домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] . Вказаний договір міни укладено на Товарній біржі "Ва-Банк", зареєстрований на товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний №212; зареєстрований у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації 22.08.1997 року за №2006 в реєстрову книгу №14 (арк. справи 10-11). Відповідно до пункту 11 Договору №212 обміну квартири на будинок вбачається, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 19.12.1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 19.12.1987 року (арк. справи 26). [PERSON] народилась [INFO] , відомості про батьків зазначено: батько [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.06.1981 року (арк. справи 38). Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 01.10.1997 року по справі №2-1704/97 заяву [PERSON] про удочеріння задоволено. Визнано його батьком [PERSON] , [INFO] , внесено відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , вказавши її прізвище - [PERSON] , по-батькові [PERSON] , батька - [PERSON] (арк. справи 39-40). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.10.1997 року вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , у графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (арк. справи 41). 11 жовтня 2002 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11.10.2002 року (арк. справи 42). 20 жовтня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 20.10.2005 року (арк. справи 43). 27 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2013 року (арк. справи 44). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 02.05.2018 року (арк. справи 27). За відомостями спадкової справи №238/2018 заведеної у Другій Херсонській державній нотаріальній контора до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено наступне 14.05.2019 року із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого - [PERSON] (арк. справи 94 зворотній бік). 28.09.2018 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька (арк. справи 95). 03.10.2018 року [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь дружини спадкодавця - [PERSON] (арк. справи 95 зворотній бік). 30.10.2018 року [PERSON] подано заяву про відкликання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, яка була подана нею 28.09.2018 року (арк. справи 112) 15 листопада 2018 року державним нотаріусом Другої Херсонської державної ноатіральної контори Новосельською О.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] з підстав відсутності належним чином оформленого документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на 1/3 частку вищевказаного житлового будинку (арк. справи 47-48). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір міни було укладено 21 серпня 1997 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно ст. 241 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. У відповідності до ст. 242 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди) до договору міни застосовуються відповідні правила про договір купівлі-продажу, якшо інше не випливає з змісту відносин сторін Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд вважає, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі- продажу житлового будинку, слід було керуватися передусім нормами Закону України «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. В той же час, при укладанні договору міни сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором міни від 21.08.1997 року, укладеним на Товарній біржі "Ва-Банк", крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору міни та визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на частину житлового будинку, а саме по 1/3 частині житлового будинку кожній. Відповідно до ст. 1262 ЦК Україниу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, [PERSON] успадкував в порядку спадкування за законом майно, що належало її померлому чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оформлення спадкових прав у нотаріуса є неможливим, оскільки договір укладений на товарній біржі не зареєстрований при житті спадкодавцем, внаслідок чого, нотаріусом 15.11.2018 р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (арк. справи 47). У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] в порядку спадкування є такими, що засновані на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим також підлягають задоволенню. Таким чином, позов повністю знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 23 грудня 2019 року.

Outcome: approved