Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 01 вересня 2016 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №4. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з чоловіком не склалося, шлюб носить формальний характер та не відповідає своєму призначенню, так як відповідач застосовував до позивача фізичне насильство. Дані обставини призвели до втрати позивачем будь-яких почуттів до чоловіка. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та буде негативно впливати на виховання малолітньої дитини. Позивач просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати і нею та стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дочкою 3-х річного віку та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп. Необхідність стягнення аліментів обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини, а вона самостійно не може утримувати спільну дитину. Провадження у справі відкрито 11.03.2019 року з призначенням підготовчого судового засідання на 28.03.2019 р. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Виходячи із визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд здійснив розгляд справи по суті, без участі сторін, знайшовши що визнання позову не порушує прав інших осіб та не суперечать закону. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 01 вересня 2016 року, який зареєстрований виконкомом Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис № 4 (а.с.4). \~ \~ \~ \~ Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду, дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сімю, відсутності порозуміння між ними та не проживання подружжя спільно розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. Судом також встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.(а.с.6). Відповідач проживає окремо від сімї і від своєї дитини. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на її утримання. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум з 1 січня 2019 року для дітей віком до 6 років в сумі 1626 гривень. Дитина відповідача перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке їй зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки. Тобто, обовязок забезпечення дитині, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів, справедливим і можливим до стягнення із відповідача. Суд вважає, що розмір аліментів має складатися із половини прожиткового мінімуму дитини і такий розмір аліментів в сукупності із обовязком матері по утриманню дитини буде забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. Визначену суму аліментів на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 22 лютого 2019 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.267 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки дочка сторін [PERSON] [INFO] не досягла трьох років та залишається проживати з позивачем, проти чого не заперечує відповідач, суд знаходить, що вимога позивача про стягнення з відповідача коштів на її утримання підлягає задоволенню. Суд знаходить, що відповідач може надавати утримання дружині в розмірі 1/6 частини його заробітку, що в сукупності із визначеним розміром аліментів на дитину буде сприяти як можливості утримання дитини так і можливості утримання дружини на період її догляду за дитиною, а також і можливості самоутримання відповідача. Відповідач визнав вимоги і це визнання не суперечить закону і не порушує прав інших осіб. Визнання позову судом приймається. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитина сторін проживає з матірю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обовязки у відповідача відсутні.

Outcome: approved