Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати договір оренди землі від 28.08.2014 року укладений між [PERSON] та ПОСП «Дружелюбівське» в особі директора [PERSON] , предметом якого земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дружелюбівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, площею 2,2721 га, кадастровий номер [NUMBER] згідно державного акта серії [NUMBER] від 03.10.2008 року, ділянка № 41 . В обгрунтування позову посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2018 року зареєстрованого в реєстрі за № 3878, позивач. як рідна сестра померлого, успадкувала його майно. 10.01.2019 року та 11.02.2019 року позивач звернулась з листом до директора ПОСП "Дружелюбівське" з вимогою сплатити орендну плату за користування землею. Відповідач лише 15.02.2019 року сплатив кошти за оренду землі. Оскільки орендарем порушений пункт 11 Договору оренди землі від 28.08.2014 року та порушені істотні умови договору оренди землі, як того вимагає ст.15 Закону України "Про оренду землі", позивач просить розірвати даний договір. Відповідачем подано відзив в обгрунтування якого, він заперечує проти задоволення позову, мотивуючи заперечення тим, що позивач не виконав свого обов`язку, встановленого нормами ч.5 ст.31 ЗУ «Про оренду землі» та ч.3 ст.148-1 ЗК України та не повідомив належним чином відповідача про набуття 26.11.2018 року права власності на земельну ділянку, що є об`єктом Договору оренди землі від 28.08.2014 року. Всепереч ч.3 ст.148-1 ЗК України, особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі), однак позивач таких дій не вчинила, чим позбавила відповідача правових підстав для виплати орендної плати. Лише після отримання відповідачем відомостей із Державного реєстиру речових прав на нерухоме майно, позивачу було виплачено орендну плату. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву про слухання справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача ПОСП «Дружелюбівське», адвокат Сковоронський І.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, прийшов до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та ПОСП «Дружелюбівське» укладено договір оренди землі від 28.08.2014 року. Предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дружелюбівської сільської ради Калинівського району Вінницької області площею 2,2721 га, кадастровий номер [NUMBER] згідно державного акта серії [NUMBER] від 03.10.2008 року, ділянка № 41 . [INFO] [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2018 року зареєстрованого в реєстрі за № 3878, позивач [PERSON] успадкувала майно померлого, як рідна сестра. Позивач 10.01.2019 року звернулась до відповідача з листом з вимогою сплатити орендну плату за користування землею, однак з позивачем ніхто не зв`язувався, лише після повторного звернення 15.02.2019 року відповідач виплатив її кошти. Свої вимоги позивач мотивує зокрема відсутністю у договорі оренди істотних умов: про порядок обчислення та внесення орендної плати, про відповідальність за несвоєчасну плату. Однак, такі твердження позивача не відповідають дійсності та спростовуються змістом договору оренди землі від 28.08.2014 року. Так, п.10-12 Договору визначено,що орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року оренди, у грошовій формі і складає 3% від грошової оцінки землі, обчислення розміру орендної плати здійснюється із врахуванням індексів інфляції, п.15 Договору передбачено, що за несвоєчасну виплату орендної плати сплачується пеня у розмірі 0,2% від суми боргу, за кожен день прострочення. Позивач в позові зазначає, що зміни до договору відбуваються за взаємною згодою сторін у письмовій формі (зокрема п.36 Договору». При цьому, позивач не враховує зміст ст.654 ЦК України, а саме: що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту, а також зміст ч.2 ст.652 ЦК України: розірвання договору в судовому порядку здійснюється лише якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Враховуючи наведені норми, подачі позову до суду про розірвання договору мають передувати перемовини сторін про внесення відповідних змін до договору або його дострокове розірвання у зв`язку зі зміною обставин, що істотно впливають на предмет, права та обов`язки сторін. Позивач в свою чергу не надіслав до відповідача письмові пропозиції та проект угоди щодо внесення відповідних змін або розірвання договору, цим самим не вжив заходів досудового врегулювання спору, що суперечить п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України та ч.2 ст.30 Закону України «Про оренду землі», а саме про проведення між сторонами перемовин з приводу внесення змін до договору чи його розірвання, а також про неможливість досягнення між ними згоди з цього приводу, що у свою чергу дає позивачу право на подачу до суду відповідного позову. Позивач не надав суду доказів надсилання відповідачу пропозицій щодо необхідності внесення відповідних змін до Договору оренди землі від 28.08.2014 року та його розірвання у відповідності до заявлених у позові підстав. Твердження позивача про те, що відповідач систематично та грубо порушував умови Договору, також не знайшло свого підтвердження в суді. Так, 26.11.2018 року позивач в порядку спадкування набув у власність земельну ділянку, що є об`єктом оренди за Договором. Відповідно до умов п.40 Договору та ч.4 ст.32 ЗУ «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря, в порядку визначеному ст.148-1 ЗК України. Так, ч.1 ст.148-1 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходить права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди такої земельної ділянки. Згідно до ч.3 ст.148-1 ЗК України, особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Однак, із змісту позову вбачається, що позивач повідомив відповідача лише про спадкування земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , надавши лише копію свідоцтва про смерть [PERSON] , зазначена заява за своїм змістом не була повідомленням, в розумінні ч.3 ст.148-1 ЗК України, не містила визначених цією нормою закону обов`язкових реквізитів. Тобто, позивач не мав достатніх правових підстав для невідкладного вирішення заяви позивача, у строк не більше 15 днів, оскільки дана заява потребувала вивчення. Відповідно до Договору, орендна плата виплачується у грошовій формі у строк до 31 грудня поточного року оренди. За змістом ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає лише з моменту державної реєстрації цих прав, проте як зазначалось, позивач не надав доказів реєстрації за ним такого права, переходу прав і обов`язків орендодавця за Договором. Позивач не виконав свого обов`язку, встановленого нормами ч.5 ст.31 ЗУ «Про оренду землі» та ч.3 ст.148-1 ЗК України та не повідомив належним чином відповідача про набуття 26.11.2018 року права власності на земельну ділянку, що є об`єктом Договору оренди землі від 28.08.2014 року. Після перевірки викладених у заявах від 10.01.2019 року та листі від 09.02.2019 року обставин, а також підтвердження факту реєстрації права власності на відповідну земельнудділянку за позивачем, шляхом отримання відповідачем відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу 15.02.2019 року було виплачено орендну плату по Договору за 2018 рік - готівкою у сумі 9.030,00 грн., при цьому додатково до бюджету перераховано 2019,24 грн. ПДФО та 168,27 грн. військового збору. Всього нараховано та виплачено суму в розмірі 11217,51 грн. Таким чином, права позивача за договором жодним чином порушені не були, а відповідач виконав свої обов`язки належним чином. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] до ПОСП «Дружелюбівське» с. Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed