Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даною позовною заявою до відповідачів, свої вимоги мотивував тим що її чоловік [PERSON] помер 05.05.2015р., який в 1988р. побудував гараж №209 в зоні «В» по вул. Тартаківська, 41 в м.Сокаль, загальною площею 37,5 м.кв.. Гараж був побудований спадкодавцем [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради народних депутатів від 09.04.1987р. №184 «Про виділення земельних ділянок під будівництво гаражів». Позивач являється спадкоємцем першої черги. Спадкодавець, за життя заповіту не укладав, тому майно спадкується за законом. Іншим спадкоємцем за законом першої черги є дочка позивача [PERSON], яка спадщину після смерті свого батька не прийняла та подала заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Спадкоємців, які б у відповідності до ст. 1241 ЦК України мали б право на обов'язкову частку у спадщину, немає. Позивач та його представник в судове засідання не прибув, подав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без її участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без його участі. Представник третьої особи Гаражного кооперативу №1 м. Сокаль в судове засідання не прибув, подав заяву, у якій зазначає, що не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 05 травня 2015р. (свідоцтво про смерть 1-СГ №380116). За своє життя у 1988р. спадкодавець побудував гараж №209 в зоні «В» по вул. Тартаківська, 41 в м.Сокаль. Загальна площа гаражу 37,5 м.кв.. Гараж побудований [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради народних депутатів від 09.04.1987р. №184 «Про виділення земельних ділянок під будівництво гаражів». [PERSON] був членом гаражного кооперативу №1 м.Сокаль, що знаходиться за адресою м.Сокаль, вул.Тартаківська, 41. Відповідно до довідки голови гаражного кооперативу №1 в м. Сокаль, пайові внески спадкодавецем [PERSON] сплачені у повному обсязі. Для реалізації свого права позивач виготовила технічний паспорт на гараж №209 в зоні «В» по вул. Тартаківська, 41, м.Сокаль. Позивач зверталась до приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, але постановою від 16.11.2015р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на гараж. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту на гараж виготовленого Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, зазначено що вище згаданий гараж не є самочинним будівництвом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". [PERSON] комітетом [PERSON] міської ради було передано спадкодавцю у власність у 1987р. відповідно до рішення виконкому [PERSON] міської ради №321 від 12 листопада 1987р. Отже право власності на гараж у спадкодавця виникло незалежно від державної реєстрації тобто до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Станом на 1988р. Цивільним кодексом Української РСР, ні жодним іншим нормативно-правовим документом, що діяв на момент завершення будівництва не передбачав проведення державної реєстрації такого нерухомого майна як гараж. Відповідно до ст.4 ЦК УРСР (1963року) цивільні права і обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обовязку. Відповідно до цього, цивільні права і обовязки виникають, зокрема, внаслідок дій громадян і організацій (ч.2 ст.4 ЦК УРСР). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2, 6 ст.6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Оскільки позивач успадкував належне померлому майно за законом тому відповідно до нього переходить в порядку спадкування і право померлого на володіння гаражем, тому відповідно до ст.392 ЦК України, згідно якої зазначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, за позивачем необхідно визнати право власності на гараж розташований за адресою: Львівська область, м.Сокаль, вул. Тартаківська, 41, зона «В», №209. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved