Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

позивачі 12 серпня 2015 року звернулися до суду з позовом, зазначивши, що [INFO] року померла їх мати [PERSON], якій за життя на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок належала ? частина житлового будинку з надвірними забудовами за адресою: [ADDRESS], спадкове майно нікому вона не заповідала. Після її смерті спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] як син, [PERSON] як донька, [PERSON] як син та [PERSON] як чоловік. Позивачі фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживали з нею на час відкриття спадщини та в установлений ст. 1268 ЦК України строк не подали заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини. Коли ж вони звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, то отримали відмову, оскільки свідоцтво про право власності не підписане завідуючим відділу комунального господарства та на ньому відсутня печатка органу, що видавав його, та частка домоволодіння в свідоцтві виправлена на 1/2, а відповідно до даних архівної справи на ім'я спадкодавця зареєстровано 1/3 частка вказаного домоволодіння. При зверненні до виконкому Довгинцівської районної у місті ради з приводу підпису та печатки у свідоцтві про право власності їй було повідомлено, що виконкому районної у місті ради не делеговано право завіряти документи, а саме ставити печатку та підпис посадової особи в свідоцтві про право власності. В свідоцтві про право власності житловий будинок від 24 березня 1993 р. вказано, що право власності видане на підставі акта ідеальних часток, але не вказано, що входить до складу частці майна нашої матері, а що входить іншому співвласнику. В плані при будинкової ділянки вказана загальна та житлова площа 1/1 частини будинку та не вказано, кому яка частка загальної та житлової площа належить. В поверховому плані житлового будинку вказаний будинок вже розбитий на квартиру № 1 та квартиру № 2, їх матері [PERSON] належала квартира № 1, іншому співвласнику житлового будинку [PERSON] належить квартира № 2. Однак в свідоцтві про право власності та технічних документах на будинок не вказані кому із співвласників які господарчі споруди належать, хоч право користування та власності на господарчі споруди було визначено та узгоджено між співвласниками. Тому позивачі просять встановити факт належності за життя [PERSON], померлої [INFO] року, на праві спільної часткової власності квартири № 1 загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 21,8 кв.м., яка складає ? частку домоволодіння [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року та визнати за [PERSON] право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с. 124). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні вимог наполягають з підстав, викладених в позові (а.с. 58,59). Представник виконкому в судове засідання не з'явилася, до суду надійшов відгук голови Довгинцівської районної у місті ради про розгляд справи за відсутності представника виконкому, при винесенні рішення виконком покладається на розсуд суду (а.с. 65). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує (а.с. 60). Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення вимог не заперечують (а.с. 61,62). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24 березня 1993 року належала ? частина житлового будинку з надвірними забудовами за адресою: [ADDRESS], право власності видане на підставі акта ідеальних часток (а.с. 27 - копія свідоцтва). [INFO] року [PERSON] померла (а.с. 26 - копія свідоцтва про смерть). При зверненні [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців першої черги до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, було отримано постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 червня 2015 року, оскільки свідоцтво про право власності не підписане завідуючим відділу комунального господарства та на ньому відсутня печатка відповідного органу. Крім того, у зазначеному свідоцтві частка житлового будинку виправлена на 1/2, а відповідно до даних архівної справи на ім'я спадкодавця зареєстровано 1/3 частка житлового будинку з надвірними забудовами (а.с. 44,45 - копії постанов). При зверненні до виконкому Довгинцівської районної у місті ради з приводу відсутності підпису та печатки у свідоцтві про право власності головою Довгинцівської районної у місті ради повідомлено, що відповідно до рішення Криворізької міської ради від 30.03.2011 р. № 259 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», виконкому районної у місті ради не делеговано право завіряти документи, а саме ставити печатку та підпис посадової особи в свідоцтві про право власності, виданому у 19993 році на ім'я померлої. Право на домоволодіння вже зареєстроване, тому видати нове свідоцтво про право власності неможливо (а.с. 46 - копія повідомлення). Згідно поверхового плану житлового будинку [ADDRESS], будинок складається з квартири № 1, яка належала [PERSON] та та квартири № 2, яка належить співвласнику житлового будинку [PERSON] (а.с. 28-38), однак в свідоцтві про право власності та технічних документах на будинок не вказані кому із співвласників які господарчі споруди належать, хоч право користування та власності на господарчі споруди було визначено та узгоджено між співвласниками. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року визнано за [PERSON] право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входять: квартира № 2 загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., літня кухня «Б», сарай «В», «И», вбиральня «Е», ? частка водоколонки І, ІІ, ? частки замощення ІІІ, ? частки огорожі 1,2 (а.с. 63064 - копія рішення суду). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. Оскільки позивачі позбавлені можливості внести зміни та уточнення до свідоцтва про право власності, видане на ім'я [PERSON], з урахуванням рішення суду від 11.09.2015 р., яким визнано за [PERSON] право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS], визнання відповідачем [PERSON] заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги щодо встановлення факту належності за життя [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України в16.05.2013 № 4753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин суд вважає позовні вимоги щодо визнання за позивачами права власності на спадкове майно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved