Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до відповідачів з позовом про визнання права на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 6 березня 2004 року в с. Паланочка Маньківського району Черкаської області у віці 54 роки помер батько позивача [PERSON], про що 9 березня 2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 15. Свідоцтво про смерть серії 1-СР № 241952 видане 9 березня 2004 року виконавчим комітетом Паланоцької сільської ради Маньківського району Черкаської області. Відповідно до довідки Паланоцької сільської ради від 08.02.2016 року № 72 спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач та його дружина [PERSON], які постійно проживали зі спадкодавцем та проживають за вказаною адресою по теперішній час. Інших спадкоємців не має. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Спадкоємці вступили у фактичне володіння та управління спадковим майном, по теперішній час проживають у будинку та користуються земельною ділянкою. При зверненні до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,3111 га., що знаходиться за адресою: межі Паланоцької сільської ради Маньківського району Черкаської області, після смерті [PERSON], померлого 6 березня 2004 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- ЧР № 021256 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 228. У звязку з цим позивач вимушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на зазначену земельну ділянку оскільки отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку можливості не має у звязку зі смертю спадкодавця, що змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але згідно письмової заяви позовні вимоги визнає та просить справу слухати у її відсутності Представник Паланоцької сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 6 березня 2004 року в с. Паланочка Маньківського району Черкаської області у віці 54 роки помер батько позивача [PERSON], про що 9 березня 2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 15. Свідоцтво про смерть серії 1-СР № 241952 видане 9 березня 2004 року виконавчим комітетом Паланоцької сільської ради Маньківського району Черкаської області (а.с.6). Відповідно до довідки Паланоцької сільської ради від 08.02.2016 року № 72 спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] та дружина [PERSON], які постійно проживали зі спадкодавцем та проживають за вказаною адресою по теперішній час. Інших спадкоємців не має. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.8). При зверненні до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,3111 га., що знаходиться за адресою: межі Паланоцької сільської ради Маньківського району Черкаської області, після смерті [PERSON], померлого 6 березня 2004 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- ЧР № 021256 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 228 (а.с. 9-10). Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 09.02.2016 № 31-28-02-354/15-16 на імя [PERSON] було зареєстровано та видано державний акт на право приватної власності на землю за №228 29.11.2002 року серії ІІ- ЧР № 021256 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12). Станом на 01.01.2016 року вартість земельної частки паю по Паланоцькій сільській раді Маньківського району Черкаської області становить 47406 грн. (а.с. 7). При видачі державного акту на право приватної власності на землю була допущена помилка. Так, по батькові спадкодавця у державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ- ЧР № 021256 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 228 зазначено "Авдійович". Проте згідно анкетних даних по батькові спадкодавця є "Овдійович", про свідчить довідка сільської ради, свідоцтво про смерть та довідка Держгеокадастру у Маньківському районі № 31-28-03-559/15-16 (а.с. 12). Оригінал правовстановлюючого документа втрачений, про що було дано оголошення в районній газеті «Маньківські новини» (а.с.21 ). Через втрату правовстановлюючого документа позивач не має можливості виправити вказану помилку та оформити право власності на майно крім звернення з позовом до суду. Відповідно ст. 16 ЦК України 2003 року кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 УК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а відповідно ч.3 ст. 1268 цього ж кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1225 визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини, як спадкоємиця позивач є власником майна в порядку спадкування, зобовязана утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючого документа і неможливістю отримати його у звязку зі смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved