Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач - ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 101/07ф-2 від 12 квітня 2007 року, що становить в гривневому еквіваленті 288 909 (двісті вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот дев'ять) гривень 55 копійок звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору від 12.04.2007pоку, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3461, а саме: на ізольовану квартиру під № 39, що знаходиться в будинку під №3/1 по вулиці 25-ї Чапаївської дивізії в місті Одесі, яка в цілому складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 53,00 кв.м., в тому числі житловою площею 32,3 кв.м., шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, код ЄДРПОУ: 19017842) від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - ізольовану квартиру під № 39, що знаходиться в будинку під №3/1 по вулиці 25-ї Чапаївської дивізії в місті Одесі, яка в цілому складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 53,00 кв.м., в тому числі житловою площею 32,3 кв.м., за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101/07ф-2 від 12.04.2007р., відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 40\~000,00 доларів США, термін повернення кредиту 11 квітня 2017року. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, як зазначає представник позивач, 12.04.2007року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачкою - [PERSON] було укладено іпотечний договір відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання боржником основного зобовязання, що випливає з кредитного договору, іпотекодавець передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки - ізольовану квартиру під № 39, що знаходиться в будинку під №3/1 по вулиці 25-ї Чапаївської дивізії в місті Одесі, яка в цілому складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 53,00 кв.м., в тому числі житловою площею 32,3 кв.м. Невиконання [PERSON] зобовязань по укладеному кредитному договору щодо своєчасного повернення кредиту зумовило звернення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до суду із відповідним позовом. У судове засіданні 21.04.2016року представник позивача не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується підписом представника на розписці, у судове засідання не зявилась, про поважність причин відсутності не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 12.04.2007року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №101/07ф-2, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невідємну частину цього договору. Кредит надається в сумі 40\~000 доларів США. Термін користування кредиту до 11 квітня 2017року. Плата за користування кредитом: 13% процентів річних. Кредит надається позичальнику на споживчі цілі. Згідно п.п. 1.3. та 1.3.1. кредитного договору №101/07ф-2 від 12.04.2007року, забезпеченням виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, а також інших витрат кредитодавця, виступає:квартира за адресою: [ADDRESS]. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором в 5 (пятиденний) строк з моменту підписання цього договору укладається договір поруки між кредитодавцем та майновим поручителем позичальника. Умови передачі майна в заставу та звернення стягнення на заставлене майно регулюються нормами чинного законодавства України і відповідним договором застави. Згідно п. 3.2.5. кредитного договору №101/07ф-2 від 12.04.2007року, кредитодавець має право звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання позичальником будь яких зобовязань по поверненню кредиту і сплаті процентів. П.п. 3.3.2-3.3.5. вищезазначеного договору, позичальник зобовязаний використати кредит за цільовим призначенням. Забезпечити повернення кредиту в строки та на умовах, що визначені цим договором. Сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що зазначені цим договором. На вимогу кредитодавця достроково повернути наявну заборгованість за кредитом, сплатити проценти за фактичний термін користування кредитом та штрафні санкції. Відповідно до п.п. 4.2.4.4. кредитного договору №101/07ф-2 від 12.04.2007року, у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.1.3 цього договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, зазначеними кредитодавцем. У разі порушення позичальником вимог п. 3.3.3.-3.3.7., 5.2. цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 5 процентів від суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення за реквізитами, зазначеними кредитодавцем. Штрафні санкції підлягають сплаті за письмовою вимогою кредитодавця. При розрахунку штрафних санкцій приймаються рік рівний 360 дням, місяць рівний календарній кількості днів. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 12.04.2007року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання боржником основного зобовязання, що випливає з кредитного договору, іпотекодавець передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки - ізольовану квартиру під № 39, що знаходиться в будинку під №3/1 по вулиці 25-ї Чапаївської дивізії в місті Одесі, яка в цілому складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 53,00 кв.м., в тому числі житловою площею 32,3 кв.м. Предметом іпотеки забезпечується зобовязання боржника у розмірах, зазначених у кредитному договорі, що складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, комісії, відшкодування збитків, витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодавець майновий поручитель на підставі цього договору забезпечує як виконання зобовязання боржником за кредитним договором, так і вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, повязаних з предявленням вимоги за зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки, у випадку, передбаченому п. 4.5. цього договору; штрафних санкцій, що передбачені умовами цього договору іпотеки та всіх збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору. Відповідно до п.п. 1.6., 1.7. договору іпотеки, предмет іпотеки знаходиться у власності іпотекодавця майнового поручителя, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 12 червня 2003року, р. №4760 та зареєстрованого в ОМБТІ та РОН в книзі 493 пр. на стор. 44 під реєстровим №346. В період дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця майнового поручителя. П. 5.1.6. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право, зокрема, звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. Відповідно до п.п. 7.1., 7.2., 7.4. договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання позивальником зобовязань по кредитному договору в цілому або в тій чи іншій частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем - майновим поручителем обовязків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій його частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.3. цього договору. Крім того, 12.04.2007року та 16.04.2007року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено додаткові угоди №01 та №02 до кредитного договору №101/07ф-2 від 12.04.2007року. Невиконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору щодо своєчасного повернення кредиту, зумовило звернення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до суду із відповідним позовом. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут ВАТ «ВіЕйБі Банк» відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (скорочена назва - ПАТ «ВіЕйБі Банк»). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Як вбачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 09.07.2015року (а.с. 11-13), у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором, яка дорівнює13\~230,74 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 279\~200, 95грн., та 9\~707,60грн., та складається з: 12\~128,52 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 255\~941,41грн. заборгованість за кредитом; 1\~102,22 долари США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 23\~259,54грн. відсотки за користування кредитом; 9\~708,60грн. неустойка за несвоєчасне погашення кредиту. Загальна заборгованість складає 288\~909,55грн. Доказів сплати зазначеної суми, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 33 та Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. П. 5.1.6. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право, зокрема, звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. Відповідно до п.п. 7.1., 7.2., 7.4. договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання позивальником зобовязань по кредитному договору в цілому або в тій чи іншій частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем - майновим поручителем обовязків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій його частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.3. цього договору. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. На вимогу вказаного закону, судом була витребувана інформація, та відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта номер інформаційної довідки 52848211 від 09.02.2016року, у відповідачки [PERSON] у власності є квартира, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця 25-ї Чапаївської Дивізії[ADDRESS], що є предметом іпотеки. Судом було перевірено та зясовано, що у відповідачки у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, окрім майна, яке перебуває в іпотеці, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта. Таким чином, суд зазначає, що норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджуються на правовідносини, що виникли по даній справі. При цьому, суд вказує на те, що з набранням чинності Закону України\~\~«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та на період його дії, ПАТ «ВіЕйБі Банк» позбавлено можливості здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, суд зазначає, що фактичне звернення стягнення на предмет іпотеки не пов`язується зі строком примусового виконання рішення суду передбаченого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» і може бути здійснено після закінчення строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».\~\~ З урахування викладеного, суд вважає за можливим задовольнити вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, суд зазначає, що у зв`язку з наявністю загальних правових підстав для примусового стягнення на належне відповідачу майно таке\~\~стягнення на період дії Закону України\~\~«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути здійснене і у передбачених випадках\~\~підлягає зупиненню в порядку, визначеному ст. 217 ЦПК України.\~\~\~\~ Приймаючи до уваги викладене, а також наявність загальних правових підстав для примусового виселення, таке виселення на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» підлягає зупиненню в порядку, визначеному ст. 217 ЦПК України. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - на ізольовану квартиру під № 39, що знаходиться в будинку під №3/1 по вулиці 25-ї Чапаївської дивізії в місті Одесі, яка в цілому складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 53,00 кв.м., в тому числі житловою площею 32,3 кв.м., на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оскільки, відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3 654, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: approved