Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить в рахунок стягнення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №6253686 від 29.03.2008 року у розмірі 31734,86 грн. звернути стягнення на предмет застави за Договором застави транспортного засобу №625394 від 21.11.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] транспортний засіб легковий комбі, марка Hyundai, модель: Getzр рік випуску: 2008, колір: червоний, шасі КМНВТ51DP8U788054, повна маса: 1500 кг, маса без навантажень:110 кг., обєм двигуна: 1399 куб.см (В), реєстраційний номер: АН4515СТ, який належить [PERSON], ІПН [NUMBER], на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АНС №22815, видане 2-гим ВРЕВ мМаріуполя УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 15.08.2008 року, шляхом продажу вказаного транспортного засобу на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження із встановленням вартості, визначеної субєктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]» правонаступником всіх прав та зобовязань якого на теперішній час є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] 28.03.2008 року був укладений кредитний договір №6253649, відповідно умов якого позивач зобовязався надати кредит у розмірі 60560гривень, а [PERSON] зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням , сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит у строк не пізніше 28.04.2015 року. 27.04.2011 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №10875211 до Кредитного договору, відповідно до якого було змінено графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] кредитних зобовязань перед Банком, з [PERSON] укладено Договір застави транспортного засобу №6253694 від 21.11.2008 , який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області [PERSON], згідно з яким Банку було передано в заставу рухоме майно. Станом на 15.07.2015 року заборгованість [PERSON] складає: - заборгованість за сумою кредиту 8505,80 гривень; заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом 52,88 грн.; сума пені за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором 5141,67 грн., сума штрафів за порушення [PERSON] обовязків, передбачених пп.4.3.2-4.3.6Кредитного договору 605,60 грн.; сума штрафів за порушення [PERSON] обовязків щодо поновлення дії договорів страхування 4920,50 грн. приріст до суми прострочених зобовязань за кредитним договором, враховуючи індекс інфляції 12508,41 грн., що загалом складає 31734,86 грн. У подальшому було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно яких станом на 09.11.2015 заборгованість за кредитним договором №6253686 від 28.03.2008 становить 10720,65 грн., позовні вимоги просить задовольнити. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог, викладених в уточненій позовній заяві наполягає, з підстав викладених у позові. Відповідачі у судове засідання не прибули, представником відповідача [PERSON] надано заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти уточнених позовних вимог заперечують. У письмових запереченнях зазначено, що законом накладено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями на час проведення антитерористичної операції з 14.04.2014 року. Банк не мав правових підстав нараховувати проценти за ставкою, яка була раніше в кредитному договорі, після ухвалення судового рішення від 21.01.2014 року, договірних кредитних правовідносин між Позивачем та Позичальником [PERSON] не має, а є обовязок по виконанню сторонами судового рішення, тобто у позивача були відсутні правові підстави для нарахування після 2.04.2014 року як процентів із розрахунку 13,99 річних, так і повторного нарахування неустойки (пені, штрафу), відповідно не має і простроченого зобовязання, на яке може нараховуватися індекс інфляції, передбачений ст. 625 ЦПК України. На підставі\~ст.197 ч.2 ЦПК України\~справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]» правонаступником всіх прав та зобовязань якого на теперішній час є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір №6253649, відповідно умов якого позивач зобовязався надати кредит у розмірі 60560 гривень, а [PERSON] зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит у строк не пізніше 28.04.2015 року. 27.04.2011 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №10875211 до Кредитного договору, відповідно до якого було змінено графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] кредитних зобовязань перед Банком, з [PERSON] укладено Договір застави транспортного засобу №6253694 від 21.11.2008, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області [PERSON], згідно з яким Банку було передано в заставу рухоме майно - транспортний засіб легковий комбі, марка Hyundai, модель: Getzр рік випуску: 2008, колір: червоний, шасі КМНВТ51DP8U788054, повна маса: 1500 кг, маса без навантажень:110 кг., обєм двигуна: 1399 куб.см (В), реєстраційний номер: АН4515СТ, який належить [PERSON], ІПН [NUMBER]. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 січня 2014 року (справа №263/9051/13-ц) позов Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]" до [PERSON] про стягнення суму боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №6253686 від 28 березня 2008 року в розмірі 21313,32 грн. Яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02 квітня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 січня 2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28 квітня 2015 року у відкритті касаційного провадження. Відповідно квитанції №50 від 27.10.2015 року, [PERSON] сплатив 21014,21 грн. відповідачу за кредитним договором №625368601 від 28.03.2008 року тіло кредиту та індекс інфляції. Таким чином, станом на 09.11.2015 утворилась заборгованість у розмірі 10720,65 грн. з яких: 52,88 гривень заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом; 5141,67 гривень сума пені за порушення строків виконання зобовязань за Кредитним договором, розрахована станом на 29.04.2015 р.; 605,60 гривень сума штрафів за порушення Відповідачами обовязків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору; 4920,50 гривень сума штрафів за порушення Відповідачами обовязків щодо поновлення дії договорів страхування. Представник відповідача, заперечуючи проти пред'явлених вимог відповідачу, посилався на положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р\~місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р\~було зупинено дію\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року,\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р»визнано нечинним. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Отже, суд приходить до висновку, що оскільки встановлено мораторій на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року, тому суд не враховує суму штрафів та пені за кредитним договором, як такі що не виконані боржником, в зв'язку з встановленим Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» мораторієм. Таким чином, відрахувавши суми штрафів та пені, сума боргу відповідача становить 52,88 грн. заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, тобто ринкова вартість предмета застави на час розгляду справи є не співмірною із сумою боргу відповідача [PERSON], а тому у задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет застави слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок позивача і відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed