Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2014 вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Ганнопільської сільської ради Тульчинського рйаону Вінницької області, актовий запис №5. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони перестали розуміти один одного, в них різні погляди на життя. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинено. Примирення між ними не буде. За таких обставин збереження сім`ї вважає неможливим, а тому бажає шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON] ". В судове засідання позивач не з`явилися, подала до суду заяву, згідно якої просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, судові витрати просить стягнути з відповідача на її користь. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. Відповідно до відзиву на позовну заяву, що міститься в матеріалах справи, відповідач на розірвання шлюбу не згоден, оскільки вважає, що зберегти сім`ю можливо. Суд вважає можливим, відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутность сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 03.09.2014 серія [NUMBER] (а.с.3), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.04.2016 серія [NUMBER] (а.с. 5). Спільне життя сторін не склалось. Наданий сторонам строк для примирення до позитивних результатів щодо збереження шлюбу та покращення взаємовідносин не призвів. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, небажання позивача перебувати у шлюбі з відповідачем. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 110-113 СК України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже, вимога позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища " [PERSON] " є законною та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. ( а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved