Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.01.2004 року, який 14.06.2016 року рішенням суду розірвано. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбних відносинах з [PERSON], шлюб розірвано 17.02.2016 року. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не приймає повноцінної участі в його розвитку та вихованні. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно за попередні шість місяців від дня пред'явлення позову. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, надали повноваження представникам. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що відповідач має можливість сплачували аліменти на утримання дитини лише в розмірі 900 грн., оскільки не має офіційного місця роботи з травня 2009 року, має кредитну заборгованість. Також зазначила, що відповідач в 2016 році в добровільному порядку сплачував аліменти на користь позивачки, а саме 14.09.2016 року в розмірі 500 грн., 06.10.2016 року в розмірі 600 грн., та 26.10.2016 року в розмірі 1000 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2004 року, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14.06.2016 року розірвано. Відповідно до актового запису № 27, зробленого 05.08.2004 року Брилівською селищною радою Цюрупинського району Херсонської області батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 111 від 01.12.2016 року КП «Таврійський». Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК (2947-14)аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу)або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК (2947-14). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV (606-14) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" (606-14), а також у статтях 194 - 197, 274 СК (2947-14). Як вбачається з долучених до матеріалів справи представником відповідача документів, а саме копії рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23.05.2017 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та трудової книжки, [PERSON] з травня 2009 року офіційно не працевлаштований, має кредитну заборгованість, жодного іншого майна, окрім квартири, в якій проживає позивач з дитиною не має. Враховуючи викладене вище, стан здоров'я, матеріальне становище та потреби малолітньої дитини, матеріальне становище відповідача, той факт, що сторона відповідача не заперечували проти сплати аліментів в розмірі 900 грн., а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, позивач має довести, що мали місце: а) дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі; б) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені судом не більш ніж за три роки. Згідно до вимог ст.11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, яка за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. За положенням ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів, окрім того зазначені обставини спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial