Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача про звільнення з-під арешту автомобіля марки RENAULT TRAFIK, кузов [NUMBER], номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], накладений на підставі постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції Мартищук Ганни Федорівни від 17.12.2015, виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, стягнення з відповідача на його користь судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2017 він звернувся до МВС в Івано-Франківської області з питань перереєстрації свого автомобіля марки RENAULT TRAFIK, кузов [NUMBER], номерний знак [NUMBER], в чому йому було відмовлено з причин накладення арешту на даний транспортний засіб. Пізніше йому стало відомо, що на підставі ухвали Верховинського районного суду, постановою головного державного виконавця відділу ДВС Верховинського РУЮ Мартищук Г.Ф. від 17.12.2015 накладено арешт на майно боржника, [PERSON] в тому числі і на автомобіль марки RENAULT TRAFIK, кузов [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Однак, даний транспортний засіб відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить йому, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, висвітлених у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Мартищук Г.Ф., суду пояснила, що діяла в межах Закону України "Про виконавче провадження", оскільки підставою накладення арешту на автомобіль марки RENAULT TRAFIK, кузов [NUMBER], номерний знак [NUMBER] була ухвала Верховинського районного суду від 07.12.2015 про забезпечення позову. У вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду. Третя особа, на стороні позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши думку сторін та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Верховинського районного суду про забезпечення позову від 07.12.2015 в цивільній справі №340/727/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, накладено заборону відчуження на автомобіль RENAULT TRAFIK, кузов [NUMBER], номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності (а.с.22). Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження у рамках виконавчого провадження №49647149 від 17.12.2015 головним державним виконавцем відділу ДВС Верховинського РУЮ Мартищук Г.Ф. накладено арешт на автомобіль марки RENAULT TRAFIK, кузов [NUMBER], номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (а.с.24,25). Арешт рухомого майна боржника [PERSON], а саме автомобіля RENAULT TRAFIK, кузов [NUMBER], номерний знак [NUMBER], зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомога майна 21.12.2015 за №15635645 (а.с.6). Однак, як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], власником транспортного засобу марки RENAULT TRAFIK, кузов [NUMBER], номерний знак [NUMBER] з 02.12.2015 являється позивач [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст.59 ч.1-2 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на транспортний засіб у позивача виникло 02.12.2015, а ухвала суду про забезпечення позову на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на автомобіль, винесена 07.12.2015, тобто пізніше, ніж позивачем набуто право власності. Крім цього, позивач [PERSON], не являвся стороною у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, і позивачем [PERSON] до нього жодних вимог не заявлялося. За таких обставин, суд приходить до висновку, про те, що внаслідок накладення арешту на майно позивача, яке уже не перебувало у власності [PERSON], відповідача у цивільній справі №340/727/15-ц, порушується право позивача на вільне володіння та розпоряджання належним йому на праві власності майном, у зв'язку із чим таке підлягає судовому захисту у спосіб звільнення з-під арешту майна, належного йому на праві власності. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання відділу ДВС винести постанову про зняття арешту з автомобіля, то суд вважає, що така вимога є зайвою, оскільки саме рішення суду є підставою для вчинення відповідних дій виконавцем згідно з ч.1-2 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження".

Outcome: partial