Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просив суд: -в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року у загальному розмірі 2590216,69 грн., у тому числі: 471353,44 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 85862,40 грн. заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 2033180,85 грн. заборгованість з нарахованої пені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, ІК 36789421, р/р 2650700233333 у Регіональному відділенні АТ «ОТП Банк» у м. Харків) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шеренковим В.О. 10.09.2008 року за реєстровим номером № 2441, загальною площею 63,7 кв. м., житлова площа 45,0 кв.м. шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «РТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № РМL708/133/2008 року, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухому майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, реєстрації дублікатів правовстановлюючих документів в органах реєстраційної служби в тому числі подання заяв та будь-яких документів від імені власника [PERSON] до органів реєстраційної служби тощо за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчудження; -з метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передати предмет іпотеки: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Харків, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», яке відступило право вимоги позивачу (далі - Банк), та [PERSON] (далі - Позичальник) 25.09.2008 року укладено Кредитний договір № ML-703/294/2008, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 59500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 25.09.2023 року, з цільовим використанням - на споживчі цілі та сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором № ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року, між Банком та позичальником укладено Договір іпотеки № РМL708/133/2008 року від 25.08.2008 року, предметом якого є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належить позичальнику на праві власності. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, рішенням Київського районного суду від 12.09.2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за договором № ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року. На час звернення позивача до суду з даним позовом рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2014 року не виконано. Враховуючи викладене позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час ат місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. 16.08.2017 року від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання на його адресу судових повісток рекомендованою кореспонденцією, в матеріалах справи містяться судові повістки, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником позивача докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. В ст.ст. 13,41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для відновлення порушеного права і припинення дій, які порушують таке право. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). Відповідно до ст. 55 Конституції права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 24 Конституції юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений в ст. 11 ЦПК України, передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ході судового розгляду встановлено, що 25.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] (далі - Позичальник) 25.09.2008 року укладено Кредитний договір № ML-703/294/2008, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 59500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 25.09.2023 року, цільовим використанням - на споживчі цілі та сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених кредитним договором /а.с. 5-8/. 29.06.2010 року та 01.07.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір про відступлення права вимоги № б/н, за якими товариство набуло права вимоги за Кредитними договорами та договорами іпотеки, укладеними з [PERSON] /а.с. 21-31/. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач порушив порядок і строки виконання своїх зобов'язань за укладеним із позивачем Кредитним договором ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року, у зв'язку з чим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2014 року стягнуто з божника [PERSON] та його поручителів [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором № ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року в загальному розмірі 2590216,69 грн /а.с. 19-20/. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2014 року не виконано. В матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості за Кредитним договором № ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року перед позивачем. Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року, того ж дня між Банком та [PERSON] (даллі - Іпотекодавець) укладено Договір іпотеки № РМL708/133/2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бінус О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1602 /а.с. 12/. За умовами Договір іпотеки № РМL708/133/2008 року, Іпотекодавець, в забезпечення виконання зобов'язань з повернення Банку кредиту за Кредитним договором № ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року, передав в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим 10.09.2008 року, приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О. за реєстровим № 2441, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 10.09.2008 року за реєстраційним № 3127721 згідно Витягу з Державного реєстру правочинів № 6490882, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 12.09.2008 року згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.09.2008 року за номером 20208967 та записаний в книзі: 1 за № П-8-479 за реєстраційним № 5644198. Відповідно до п. 6.1 Договір іпотеки № РМL708/133/2008 року, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: (а) всі боргові зобов'язання, не сплачені Іпотекодавцем, в тому числі заборгованість по овердрафту і (б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобов'язань за цим Договором, а також всіх фактичних витрат, понесених Іпотекодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим Договором. Відповідно до п. 6.2 Договір іпотеки № РМL708/133/2008 року, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст. 5 Договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, позивач звернувся за захистом своїх порушених відповідачем прав до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив суд в рахунок погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором № ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу, за початковою ціною не нижчою 497000,00 грн. відповідно до Звіту № 4753 від 15.08.2017 року про оцінку вартості нежилого майна - трьох кімнатної квратири, загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 45,0 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON]. За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Статтею 589 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 39, 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положенням частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Позивачем до матеріалів справи надано Звіт № 4753 від 15.08.2017 року про оцінку вартості нежилого майна - трьох кімнатної квратири, загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 45,0 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON]. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором № ML-703/294/2008 від 25.09.2008 року належним чином не виконує, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved