Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому за уточненими вимогами просить визнати відповідачку втратившою право на користування квартирою [ADDRESS], згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, та зобов»язати Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві зняти [PERSON] з реєстраційного обліку з вказаної квартири (а.с. 21, 22). Вимоги мотивує тим, що вона є власником однокімнатної квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину від 31.10.1995 року. [PERSON] є її донька. На час надання згоди відповідачці на реєстрацію у 2004 році у них була домовленість про те, що [PERSON] звільнить квартиру та зніметься з реєстрації за її першою вимогою. З 2004 року відповідачка проживає у квартирі [ADDRESS], проте добровільно знятися з реєстрації зі спірної квартири відмовляється. [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не поживає та не проживала жодного дня, витрат по утриманню житла не несе, не сплачує квартплату та комунальні послуги, речей її у квартирі немає. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з уточненими вимогами та викладені у заяві обставини, додатково пояснила, що спірна квартира є житлом її батька, реєстрація відповідачки заважає їй відчужити свою квартиру. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що у позивачки є достатньо житла, знятися з реєстрації вона не бажає з особистих причин через конфліктну ситуацію, яка склалась між нею та її матір»ю, остання судиться із її батьком з приводу майна. Представник третьої особи Дніпровського РВ ГУДМС України в м. Києві в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов зі зміненими вимогами підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори від 31.10.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1н-1855, та реєстраційної посвідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на нерухоме майно від 24.01.1996 р. (а.с. 4, 5). Як пояснили сторони, відповідачка є донькою позивачки. Відповідно довідки ЖРЕО № 409 від 17.07.2013 р. № 791, [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі з 01.07.2004 року (а.с. 11). Судом безспірно встановлено, що відповідачка не проживає та ніколи не проживала у квартирі [ADDRESS], її речі там відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачка пояснила, що зареєструвала вона свою доньку у спірній квартирі через те, що її невірно проконсультували співробітники ЖРЕО, які пояснили, що забороняється, щоб у помешканні ніхто не був прописаний. Як повідомила суду сама відповідачка, вона постійно мешкає у квартирі [ADDRESS], 1/3 частка якої належить їй на праві власності; у спірній квартирі проживав її дідусь, а після його смерті весь час жили квартиранти, вселитись туди вона ніколи не намагалась, оскільки потреби в цьому не було; оплату за спірну квартиру вона здійснювала до вересня 2009 року; будь-яких домовленостей при реєстрації у неї з позивачкою не було. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідачка ніколи не проживала у спірній квартирі, її майно там не знаходиться, будь-які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрат по утриманню житла відповідачка не несе, у зв»язку з чим позивачці, яка є власником квартири [ADDRESS], відповідачка чинить перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням, позивачка не може належним чином користуватися та розпоряджатися зазначеною квартирою, а тому позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS], підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісного відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про зобов»язання зняття відповідачки з реєстраційного обліку зі спірної квартири задоволенню не підлягає, оскільки заявлений до третьої особи, крім того, зняття з реєстраційного обліку має проводиться в порядку виконання рішення суду, що передбачено ст. 217 ЦПК України. У зв»язку з цим, згідно ст. 217 Цивільного процесуального кодексу України, суд задовольняючи позов, виконання рішення суду в частині зняття відповідачки з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] покладає на Дніпровський РВ ГУДМС України в м. Києві. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial