Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2011 року і на підставі рішення суду шлюб між ними розірвано 05 листопада 2012 року. Вказує на те, що за час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] року, який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач за період з січня 2014 року, жодного разу не надавав кошти на утримання дитини, вихованням не займається, життям та здоров'ям не цікавиться, хоча є працездатним і має таку можливість, проте свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, тому просить задовольнити позовні вимоги. Позивачка у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча завчасно був повідомлений про час і місце слухання справи. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник третьої особи: у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про підтримання позовної зави та розгляд справи у їх відсутність. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав. Зі згоди сторін суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач по справі являється батьком [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання складеного виконавчим комітетом Опришенської сільської ради від 28 травня 2012 року та характеристики, встановлено, що [PERSON] проживає на території Опришенської сільської ради зі своїми батьками, яка зарекомендувала себе з позитивної сторони та виховує малолітнього сина [PERSON], 2013 року народження . Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов виконавчого комітету Верхньостанівецької сільської ради, від 30 травня 2014 року та характеристики, [PERSON], 198 року народження зарекомендував себе з позитивної сторони, зареєстрований в с. Верхні Станівці, однак на даний час там не проживає. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Згідно висновку органу опіки та піклування Глибоцької РДА від 26 червня 2014 року №01.12-292, вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 20 червня 2014 року, [PERSON] вказав що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, тому на засіданні було вирішено за доцільне позбавлення в судовому порядку [PERSON], 1987 року народження, батьківських прав. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні і поновлення батьківських прав" ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено - батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі ст. 18 Конвенції про права дитини, п.п. 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні і поновлення батьківських прав" ст.ст. 150, 152, 157, 164, 165, СК України,

Outcome: approved