Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 травня 2008 року в розмірі 83 193 грн 20 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] відповідно до умов договору отримала кредит в розмірі 2 000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31 грудня 2017 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 83 193 грн 20 коп., з яких 5\~935,84 грн заборгованість за кредитом, 69\~368,68 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 689 заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн штраф (фіксована частина), 3\~949,68 грн штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобовязання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки банк видав їй кредитні кошти, не перевіривши її спроможність повернути кошти. Крім того, [PERSON] не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку. Також, відповідача не було повідомлено про зміну процентної ставки, що суперечить вимогам ст.1056-1 ЦК України. Також відповідачка звернулася до суду із письмовою заявою, в якій просить застосувати до вимог строк позовної давності. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на доводи відзиву та заяви про застосування позовної давності. У відповіді на відзив представник позивача заперечує проти доводів відзиву та проти пропущення позивачем строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника від 07 травня 2008 року та умов та правил надання банківських послуг, між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 07 травня 2008 року було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позичальник отримала від банку кредит в розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.12) Як зазначено у заяві, [PERSON] повідомила, що працює в ДПІ м.Чернігова, що свідчить про відсутність підстав у банку для перевірки спроможності позичальника повернути кошти, як про це зазначає відповідач у відзиві. Згідно із заявою [PERSON], ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку виявила бажання оформити на своє ім"я кредитну картку «Універсальну» «30 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 2 000 гривень. Довідку про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна» «30 днів пільгового періоду», де зазначено підтвердження з ознайомленням з умовами наданого кредиту, [PERSON] підписала особисто. (а.с.13) Таким чином, між сторонами в силу статей 634, 1046, 1047, 1048, 1054 ЦК України мав місце кредитний договір з обумовленими процентами, одностороння відмова від якого не допускається в силу ст.525 ЦК України і який згідно ст.629 ЦК України є обов"язковим для виконання сторонами. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором № б/н від 07 травня 2008 року та надав відповідачу кредитну картку з узгодженим сторонами договору лімітом коштів. У відповідності до положень п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п.4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. При цьому згідно заяви від 07 травня 2008 року, відповідач не заперечувала проти інформування її про стан платіжної картки з допомогою e-mail або SMS. Згідно п.6.4 Умов позичальник зобовязаний у разі незгоди із змінами Правил та/або тарифів банку звернутися в банк із письмовою заявою про розірвання договору і погасити заборгованість. Про зміну процентної ставки, як зазначає представник позивача у відповіді на відзив, відповідачку було повідомлено 15 березня 2015 року. Разом з тим, відповідач не зверталась до банку із заявою про розірвання договору та не погасила суму заборгованості. [PERSON] не виконує належні зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворився борг, відповідно до розрахунку банку, який станом на 31 грудня 2017 року становить 83 193 грн 20 коп., з яких 5\~935,84 грн заборгованість за кредитом, 69\~368,68 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 689 заборгованість за пенею та комісією, 250 грн штраф (фіксована частина), 3\~949,68 грн штраф (процентна складова). В силу статті 610 ЦК України з боку [PERSON] має місце порушення зобов"язання по поверненню кредитних коштів і відповідно до статей 509, 527, 530, 1049, 1050 ЦК України у відповідача виникло зобов"язання повернути позику. Стосовно пропуску позивачем строку позовної давності, про застосування наслідків пропуску якого заявлено відповідачем, суд вважає наступне. За повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 7 травня 2008 року отримала картки №№ 4149605374969400, 4149437722381355, остання з яких мала термін дії до березня 2016 року. Оскільки кредитна картка діє в межах, визначеного нею строку (до березня 2016 року), а за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), то вимоги про стягнення заборгованості за кредитом і процентами підлягають задоволенню: в частині стягнення заборгованості за кредитом 5\~935 грн 84 коп. заборгованість за кредитом, 67 915 грн 34 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом в межах трирічного строку позовної давності (за період з 27 лютого 2015 року по 21 лютого 2018 року). Крім того, оскільки відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, то, враховуючи час звернення до суду 21 лютого 2018 року та дату останнього платежа [PERSON] 15 грудня 2014 року (а.с.10), строк дії картки, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущено річний строк спеціальної позовної давності, передбачений ст.258 ЦК України. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими, але підлягають задоволенню частково. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення від 15 лютого 2018 року позивачем було сплачено 1762 грн судового збору. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 83\~193 грн 20 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 73 851 грн 18 коп., що становить 89 %. А, тому у звязку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 568 грн 18 коп. (1762 х 89 /100) судового збору.

Outcome: partial