Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, де вказала, що працює на посаді медичної сестри в КУ «Чернігівський дитячий будинок інтернат» ЗОР. 12.12.2016р. була ознайомлена з наказом директора установи № 132-п від 08.12.2016р., з п.3 ч.1 якого була не згодна. 22.12.2016р. отримавши розрахунковий лист по заробітній платі, виявила незаконне відрахування зі своєї заробітної плати коштів у сумі 507,66 грн. Просила суд стягнути з КУ «Чернігівський дитячий будинок інтернат» ЗОР на її користь незаконно відраховану частину заробітної плати у сумі 507,66 грн. та покласти на відповідача судові витрати. 12.01.2017р. позивачка, [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь 507,66 грн. (незаконні відраховання), 3425,16 грн. (упущену вигоду), тобто суму, яку б вона могла отримувати, якби відповідач не порушив її права та не позбавив можливості пройти своєчасно навчання для продовження першої або отримати вищу категорію, що в свою чергу не призвело б до матеріальних втрат з її сторони. Різниця між тим, що б вона отримувала без порушення її права відповідачем (8 тарифікаційний розряд) і тим, що отримує (6 тарифікаційний розряд) становить 570,86 грн. на місяць. Курси підвищення кваліфікації проводитимуться з 09.03.2017р. по 07.04.2017р., тобто у травні місяці зможе відновити 1 категорію. Таким чином, упущена нею вигода з грудня 2016р. по травень 2017р. становить саме 3425,16 грн. (570,86 грн./міс. х 6 місяців), крім того, просила стягнути з відповідача судовий збір у сумі 640 грн. 13.02.2017р. позивачка, [PERSON] позов уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь 507,66 грн. (незаконні відраховання) та упущену вигоду у сумі 570,88 грн. за грудень 2016р, за січень- березень 2017р. у сумі 2071,74 грн., за квітень вересень 2017р. - 3229,92 грн., а всього 5872,54 грн., так як вона внесена до графіку проходження навчання у вересні місяці 2017р. У судовому засіданні позивачка, [PERSON] позовні вимоги підтримала та вказала, що вона отримувала заробітну плату по першій категорії 8 тарифікаційного розряду. Відповідачем видано наказ де вказано, провести перерахунок її заробітної плати за листопад 2016р. Однак, відповідачем перерахунок заробітної плати за листопад 2016р. не проводився, проведено не перерахунок, а відрахування із заробітної плати за грудень місяць 2016р., про що не було вказано в наказі, з цих підстав вона і не оскаржує наказ. Що це за відрахування їй невідомо. Крім того, відповідач не забезпечив їй своєчасного навчання для підтвердження першої категорії. З цього приводу неодноразово в усній формі, зверталася до відповідача про включення її до графіку проходження навчання з підвищення кваліфікації. Не отримавши згоди, звернулася до Токмацької міжрайонної кваліфікаційної комісії за роз»ясненням. Після чого звернулася до відповідача 30.11.2016р. з письмовою заявою про внесення її до списку для проходження навчання по підвищенню кваліфікації. Згідно списку буде направлена на навчання у вересні 2017р. Відповідно до Положення, колективного договору установи на відповідача покладено обов»язок по своєчасному забезпеченню її проходження навчання з підвищення кваліфікації. Графік проходження навчання на наступний рік повинен складатися в кінці кожного поточного року. Такий графік не складався на 2016 рік. Вважає, що відповідачем завдано їй збитків в зв»язку з несвоєчасним забезпеченням їй проходження навчання. Представник відповідача, [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову вказавши, що позивачка отримувала незаконно нараховані їй кошти, хоча знала про те, що строк дії першої категорії закінчився ще 29.04.2016р., але весь цей час замовчувала про цей факт, нікуди не зверталася. Медсестри [PERSON] та [PERSON] написали заяви про те, щоб відраховували усю зайву заробітну плату переплачену їм з травня 2016р., а медсестра [PERSON] з травня 2012р. за 2 категорію, що свідчить про те, що ці працівники розуміють свою вину і отримували зайву зарплату. Також заперечував проти стягнення на користь позивачки упущеної вигоди, оскільки на протязі 2016р. вона не зверталася з приводу проходження курсів ні до нього особисто, ні до лікаря [PERSON], ні до старшої медсестри [PERSON], ні до відділу кадрів [PERSON] та навмисно тягнула час. Ситуація з приводу навчання медичних сестер почала виникати на початку листопада 2016р, коли медсестри [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами щодо проходження курсів, адміністрація почала цей процес по підвищенню кваліфікації, звернулася до Департаменту соціального захисту населення, до КВНК «Запорізький медичний коледж», тоді і був складений графік проходження курсів на 2017 рік, тоді ж і був виданий наказ про припинення виплат медпрцівникам по 1 категорії. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Запорізької обласної ради від 15.12.2016р. перейменовано Комунальну установу «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради на Комунальну установу «Чернігівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради. Відповідно до ксерокопії трудової книжки позивачка, [PERSON] з 01.08.1980р. і по теперішній час працює в Чернігівському психоневрологічному інтернаті» Запорізької обласної ради на посаді медичної сестри, про що не заперечували сторони в судовому засіданні (а.с.5). Згідно наказу КУ «Чернігівський дитячий будинок інтернат» ЗОР, №132-п від 08.12.2016р. зобов»язано бухгалтерію провести перерахування заробітної плати позивачці [PERSON] та іншим працівникам, [PERSON], [PERSON], [PERSON] за листопад 2016р. і припинити виплату по 1 категорії з 01.12.2016р. відповідно до ст.127 КЗпП України.(а.с.7) В судовому засіданні встановлено, що відповідно до вищевказаного наказу перерахування заробітної плати позивачці за листопад 2016р. не проводилося, було проведено відрахування із заробітної плати за грудень 2016р. Відповідачем відповідно до вищевказаного наказу всупереч ст.127 КЗпП України проведено утримання із заробітної плати позивачки за грудень місяць 20% зайво виплаченої суми заробітної плати внаслідок неправильного обчислення суми, 507,66 грн. Відповідно до статей 127,128 КЗпП України, статей 25, 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: -для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; -для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; -для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; -на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. Указані норми передбачають виключний перелік підстав для відрахування із заробітної плати працівника для покриття заборгованості перед підприємством, а тому розширеному тлумаченню не підлягають. В наказі №132-п від 08.12.2016р. вищевказані підстави для відрахування заробітної плати відсутні. Підставою для відрахування із заробітної плати [PERSON], вказана помилково виплачена заробітна плата в зв»язку з не проведенням інспектором з кадрів [PERSON], старшою медсестрою [PERSON] та бухгалтером по заробітній платі своєчасного контролю за атестацією та курсами підвищення кваліфікації. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст. 127 КЗпП України, суди мають враховувати, що: вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Судом встановлено, що відповідачем проводилося нарахування та виплата заробітної плати [PERSON] по 1 категорії, дія якої закінчилася 29.04.2016р., наказ про перерахування виданий 12.12.2016р. Власник вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування із заробітної плати з метою погашення заборгованості працівника перед підприємством, за наявності двох умов: працівник не оспорює підстав і розміру відрахування, не сплинув строк один місяць з дня, встановленого для повернення авансу. Судом встановлено, що відповідач не мав права проводити відрахування із заробітної плати [PERSON] у грудні місяці 2016р., за відсутністю підстав таких відрахувань, крім того, [PERSON] оспорювала підстави і розмір відрахувань. В зв"язку з вищевикладеним, власник або уповноважений ним орган не мав права робити цього відрахування відповідно до ст. 127 КЗпП України, оскільки судом встановено, що виплата грошових коштів [PERSON] через невірне визначення кваліфікації не є лічильною помилкою і факту недобросовісності набувача [PERSON] в отриманні зайво виплаченої їй заробітної плати не встановлено. Відповідно до ст. 1215 ч. 1 п. 1 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, наказ не містить положень щодо відрахування виплачених сум із заробітної плати, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що такі дії відповідача суперечать вимогам трудового законодавства. У зв'язку із цим, такі дії відповідача є незаконними, а позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити [PERSON] грошові кошти у розмірі 507,66 грн. є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди, суд вважає за необхідне задовольнити частково, [PERSON] планувала отримати дохід і робила усе для його отримання, а відповідач порушив її право та позбавив можливості пройти своєчасно навчання для продовження першої або отримати вищу категорію, що в свою чергу призвело до матеріальних втрат з її сторони. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь упущену вигоду - 570,88 грн. за грудень 2016р, за січень - березень 2017р. - 2071,74 грн., за квітень вересень 2017р. - 3229,92 грн., а всього 5872,54 грн. Судом встановлено, що відповідач, згідно Положення про установу, Колективного договору робітників Установи на 2014-2017рр., зобовязаний забезпечити систематичне підвищення кваліфікації працівників, тобто відповідач не надав [PERSON] можливості своєчасного навчання з підвищення кваліфікації, що призвело до зменшення розміру заробітної плати. Відповідно до Положення КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» ЗОР, затвердженого рішенням Запорізької обласної ради від 23.04.2009р. (ст.18) та Положення, затвердженого 15.12.2016р. (нова редакція, ст.16), директор Установи складає графік проходження атестації медичного персоналу. Атестація молодших спеціалістів з медичною освітою відповідно до Положення здійснюється один раз на пять років. В пункті 4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку Установи, вказано, що адміністрація зобовязана організувати працю кожного співробітника так, щоб він працював по своїй спеціалізації і кваліфікації, мав можливість її підвищувати (а.с.78). Графік проходження навчання з підвищення кваліфікації на 2016р. не складався, що підтверджується наказом №132-п від 08.12.2016р, де вказано, що інспектором з кадрів [PERSON], старшою медсестрою [PERSON] та бухгалтером по заробітній платі не проводився своєчасний контроль за атестацією та курсами підвищення кваліфікації працівників. Стаття 22 ЦК України визначає загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків та причинний зв'язок між порушенням права та збитками, а також вина, особи, яка завдала збитків. Відсутність будь-якого з цих елементів виключає відповідальність у вигляді стягнення збитків, якщо інше не передбачено законом. Також у цій статті визначено поняття збитків, якими є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В частині позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди, суд вважає за необхідне задовольнити частково, [PERSON] планувала отримати дохід і робила усе для його отримання, а відповідач порушив її право та позбавив можливості пройти своєчасно навчання для продовження першої або отримати вищу категорію, що в свою чергу призвело до матеріальних втрат з її сторони. Відповідачем не прийнято заходів, щодо організації своєчасного проходження атестації позивачки [PERSON] відповідно до Положення про Установу та колективного договору та Наказу МОЗ України "Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою" від 30.03.2007. Розрахунок упущеної вигоди за грудень 2016р. складає: 2189 грн. по 8 тарифікаційному розряду, а по 6 тарифікаційному розряду 1936 грн., різниця за місяць становить - 570, 88 грн. Розрахунок упущеної вигоди за січень - березень 2017р. по 8 тарифікаційному розряду складає - 2624 грн., по 6 тарифікаційному розряду - 2320 грн., різниця за місяць - 690,58 грн. х3 міс. становить 2071,74 грн. Суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення упущеної вигоди за квітень-вересень місяці 2017р., так як до суми збитку не включаються майбутні витрати, оскільки вони ще фактично не понесені стороною. Майбутні витрати можуть стягуватися лише тоді, коли вони будуть фактично понесені стороною. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: partial