Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № ML-702/134/2007 від 29.05.2007 р., з урахуванням уточненої позовної заяви, в розмірі 1 450 702,98 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 29.05.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № ML-702/134/2007. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 1375872,08 грн. строком до 27.05.2027 р., а позичальник зобов`язався повернути банку суму отриманого кредиту та сплати відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. Банк взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредит у відповідному розмірі. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання, належним чином не виконала, у зв`язку з чим, за нею виникла прострочена заборгованість. На адресу відповідача 31.05.2016 р. було направлено вимогу про дострокове виконання кредитних зобов`язань за договором, яка у встановлений строк виконана не була. В забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № ML-702/134/2007, між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки № SR 702/134/2007. Відповідно до умов якого [PERSON] прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її боргових зобов`язань перед позичальником за кредитним договором в повному обсязі. На адресу відповідача [PERSON] 31.05.2016 року позивачем було направлено вимогу про дострокове виконання кредитних зобов`язань, яка не була виконана у встановлений строк. Посилаються на те, що у зв`язку з невиконанням боржниками взятих на себе зобов`язань за ними утворилась заборгованість в розмірі 1 450 702,98 грн., яка складається: 1 208 468,47 грн. заборгованості по сплаті кредиту, 242 234,51 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом станом на 12.10.2017 р. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.01.20107 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-702/134/2007 від 29.05.2007 року в розмірі 1 297 572,21 грн., яка складається: 1 219 035,12 грн. заборгованості по сплаті кредиту, 78 537,09 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 28.02.2016 по 14.09.2016 р. Стягнуто в рівних частках з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 19 463,58 грн. по 9 731,79 грн. з кожного. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.09.2017 року скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.01.20107 року по вказаній цивільній справі, призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2018 року у відповідності до положень п.9 ч.1розділу ХІII ЦПК України у справі призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.05.2018 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначити справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.05.2018 року залучено до розгляду справи за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якості правонаступника позивача ПАТ «ОТП Банк» - АТ «ОТП Банк». Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.03.2019 року у справі призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) чи обґрунтовуються документально та вимогами чинного законодавства операції Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" з надання кредиту за договором № ML702/134/2007 від 29.05.2007 р.? 2) чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу), наданий позивачем у позовній заяві перед банком, умовам укладеного між сторонами кредитного договору № ML702/134/2007 від 29.05.2007 р. та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором? 3) який розмір становить заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № ML702/134/2007 від 29.05.2007 р.? 4) якою є реальний розмір процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором № ML702/134/2007 від 29.05.2007 р.? 5) чи відповідає кредитний договір № ML702/134/2007 від 29.05.2007 р. вимогам постанови НБУ від 10.05.2007 р. № 168 "Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту"? 6) яка загальна сума подорожчання кредиту, виходячи із положень кредитного договору № ML702/134/2007 від 29.05.2007 р. про розмір ануітетного платежу (п. 2 ч. 1), у абсолютному виразі та відсотковому? Проведення експертизи доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. 26.03.2020 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 5933 від 20.01.2020 року за матеріалами цивільної справи № 640/14773/16-ц зі змісту якого вбачається, що з приводу питання документальної обґрунтованості та відповідності вимогам чинного законодавства операції ПАТ «ОТП Банк» з надання кредиту за договором №ML702/134/2007 від 29.06.2007 р., відповідності наявного у матеріалах справи «Розрахунку заборгованості [PERSON] , станом на 15.09.2016», проведеного відповідним фахівцем ПАТ «ОТП Банк», умовам укладеного між сторонами кредитного договору №ML 702/134/2007 від 29.06.2007 р., а також визначити розмір заборгованості [PERSON] перед банком, за кредитним договором №ML702/134/2007 від 29.06.2007 р. не надається можливим у зв`язку з відсутністю в матеріалах дослідження банківської виписки по рахунку № [NUMBER] , меморіального ордеру на видачу кредиту, платіжні документи, банківські виписки по рахункам, відкритим в межах виконання кредитного договору №ML702/134/2007 від 29.06.2007 р., що підтверджують здійснення операцій із погашення кредиту, нарахування та сплати відсотків, тощо. Разом з тим, визначено, що розмір реальної відсоткової ставки за кредитним договором №ML702/134/2007 від 29.06.2007 р. становить 13.41%. В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, відповідно до копії кредитного договору №ML702/134/2007 від 29.06.2007 р., який складається з двох частин, дослідженням встановлено, що зазначений документ не містить інформації, передбаченої абз. В пп.2.1 п. 2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. № 168. Також у даному висновку експерта зазначено, що розрахована в процесі дослідження сума подорожчання кредиту в абсолютному значенні складає 126222,4 дол. США, у відсотковому виразі - 175,6%. Представник позивача надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити на підставах, викладених позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Лисенко А.О. у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду письмові пояснення в яких заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. Також відзначив, що експертом не надано відповіді на поставлені запитання у зв`язку з тим, що відсутня виписка по рахунку № [NUMBER] , меморіальний ордер та інші документи, які мають значення для справи, які не було надано позивачем на дослідження з додатками, які б відображали реальну відсоткову ставку, суму подорожчання кредиту тощо. За цих же підстав не визначено розмір заборгованості. Вказує, що належним доказом виконаних за день банківських операцій є виписки з особових банківських рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, які вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі клієнту. Також посилається на те, що доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підвереджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальникам боргу по основній сумі кредиту і процентам. Щодо спливу строків позовної давності по кожному платежу, представник відповідача зазначає, що перебіг позовної давності для стягнення заборгованості з кожним з щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу, тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення саме для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Також зазначає, що позивачем не надано експерту та суду детальний рух коштів із зазначенням дат та сум погашень, проведених [PERSON] , перевірити нараховану суму заборгованості позивачем відносно поручителя [PERSON] не вбачається за можливе. За вказаних обставин просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі за необґрунтованістю та безпідставністю В судове засіданні відповідач [PERSON] не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходили, у зв`язку з чим з метою дотримання розумних строків судового розгляду суд вважає за можливим розгляду справу за відсутністю сторін на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечення викладені у відзиві та поясненнях відповідача, а також доводи викладені в зустрічній позовній заяві та відзиві на нього, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 29.05.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-702/134/2007. Відповідно до умов якого: розмір кредиту становить 71900,00 дол. США; цільове використання кредиту на купівлю нерухомого майна; річна база нарахування процентів 360 календарних днів у році; сума першочергового внеску 15% вартості нерухомого майна; дата остаточного повернення кредиту 27.05.2027 р.; дата платежу 27 числа кожного календарного місяця; розмір платежу 825,51 дол. США. Відповідно до п. 3 ч. 1 договору сторони погодили, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде плаваюча процентна ставка, яка розраховується як: Фіксований відсоток + FIDR. Фіксований відсоток 4,99 %. FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Згідно п. 1.1. ч. 2 договору банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній в ч. 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені в цьому договорі. Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором (п. 1.5.1. ч. 2). Сторони погодили (п. 4.1. ч. 2), що за невиконання чи неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань по цьому договору позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах визначених у цьому договорі. До вказаного договору вносились зміни: Додатковим договором № 1 від 09.01.2008 року; Додатковим договором № ML-702/134/2007/1 від 18.12.2009 року; Додатковим договором № 2 від 05.07.2010 року; Додатковим договором № 3 від 21.01.2011 року; Додатковим договором № 4 від 29.08.2011 року; Додатковим договором № 3 від 04.12.2013 року; Додатковим договором № 4 від 04.12.2013 року; Додатковим договором № 7 від 03.09.2014 року; Додатковим договором № 8 від 17.04.2015 року. Як зазначено в ст. 1 статуту Акціонерного товариства «ОТП Банк» - АТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків АКБ «Райффайзенбанк Україна». Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зі змісту вищевказаного кредитного договору вбачається, що ним визначені всі суттєві умови кредитних договорів щодо виду банківських послуг, строку дії договорів, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші, при цьому [PERSON] погодилась з ними, в підтвердження чого поставила свій особистий підпис. Як вбачається з кредитної заявки від 29.05.2007 року взяті на себе зобов`язання позивач виконав належним чином, надавши відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 71900,00 дол. США. Відповідач [PERSON] відповідно до п. 3 ч.1, п.п. 1.1., 1.4. ч. 2 , взяла на себе зобов`язання сплачувати проценти за використання кредиту своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його виникнення та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 4 ч. 2 договору. Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідачем [PERSON] умови кредитного договору належним чином виконані не були, у зв`язку з чим станом на 12.10.2017 року за нею утворилася заборгованість у розмірі 1 450 702,98 грн., яка складається: 1 208 468,47 грн. заборгованості по сплаті кредиту, 242 234,51 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом станом на 12.10.2017 р. В забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № ML-702/134/2007 від 29.05.2007 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № SR 702/134/2007 від 29.05.2007 р. Відповідно до п. 1.1.договору поруки поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. До вказаного договору поруки вносились зміни: Додатковим договором №1 від 04.12.2013 року; Додатковим договором № 2 від 17.04.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що на адресу [PERSON] та [PERSON] позивачем було направлено вимоги про дострокове виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором № ML-702/134/2007 від 29.05.2007 року, які відповідачами виконані не були. Разом з тим, відповідачами допущено порушенні умови кредитного договору та договору поруки щодо своєчасного та належного виконання взятих на себе зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума заборгованості за кредитним договором № ML-702/134/2007 від 29.05.2007 року, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів складає 1 450 702,98 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. За результатами судового розгляду судом встановлено, що банк надав відповідачу кредит у розмірі обумовленому укладеним та підписаним між сторонами договору та відповідних умовах (з урахуванням укладених додаткових угод до нього), факт отримання коштів відповідачем не оспорювався, договір нею частково виконувався, у зв`язку з чим у відповідності до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом досліджувався розрахунок заборгованості, наданий банком, який визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, з урахуванням висновком судової економічної експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення (стаття 110 ЦПК України). Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як вбачається з матеріалів справи, з метою отримання необхідної інформації для спростування доводів позивача, в обґрунтування заперечень, з клопотаннями про витребування доказів та/або забезпечення доказів відповідачі до суду не звертались. За вказаних обставин висновок експерта ґрунтується лише на матеріалах, що містилися у справі до призначення експертизи та на наданих сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень. При цьому висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими 89 ЦПК України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд має стягнути ту суму, яка була доведена, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Експертиза була проведена в межах наданих суду документів. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, подані позивачем, містять інформацію щодо предмета доказування, зокрема, щодо обставин наявності у відповідачів заборгованості за кредитним договором та її розміру, та не є такими, що отримані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому висновок експертизи, яким не надається за можливе встановити, обґрунтувати та відповісти на поставлені запитання не спростовує розмір заборгованості, наданий банком. Інші докази про розмір заборгованості в матеріалах справи відсутні. За вказаних обставин наявні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. Згідно платіжного доручення № 2901386562 від 26.09.2016 року позивачем при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 19463,58 гривень. Крім того, згідно платіжного доручення №2901418151 від 23.10.2017 року позивачем понесено додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2455,46 грн., загалом 21 919,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved