Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 09 жовтня 2004 року він з відповідачем по справі уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області за актовим записом №372. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб виявися невдалим, спільне життя не склалося. При таких обставинах сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Тому позивач просив суд шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з відповідачем. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала та просила справу розглядати без її участі. Відповідно до ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 жовтня 2004 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області за актовим записом №372 (а.с.25). Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач звернувся до суду з цим позовом та наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги взаємне бажання сторін розірвати шлюб, викладене в поданих до суду заявах, суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін разом не склалося, вони припинили подружні стосунки і тому цей шлюб існує формально. При таких обставинах, сумісне життя і збереження сімї суд вважає неможливим, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved