Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування покликаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на частку у земельній ділянці, площею 0,069 га на [ADDRESS]. Вона звернувся до нотаріуса з завою про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність визначення часток між співвласниками даної земельної ділянки. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Просить визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки, площею 0,069 га на [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покликається на розсуд суду, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Третя особи в судове засідання не з'явилися, причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у їх відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв'язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник позивача заявив клопотання про витребування доказів, яке 26 жовтня 2018 року було задоволено судом. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, спадкову справу №476/20109, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,069 га на [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., що стверджується державним актом на право власності на землю [NUMBER]. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 черввня 2009 року [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до правової позиції, викладеної у п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). У відповідності до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до листа Другої Львівської державної нотаріальної контори №36/02-14 від 11 січня 2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що частки співвласників у майні, а саме на земельну ділянку площею 0,069 га на [ADDRESS], зокрема частка спадкодавця, не визначені. Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги як дружина, після смерті [PERSON], фактично вступивши в володіння частиною земельної ділянки, площею 0,069 га на [ADDRESS], прийняла спадщину, яка відкрилась у зв'язку із смертю останнього, якому належала ? частка даної земельної ділянки. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved