Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] Свої вимоги позивач мотивує тим, що після розірвання шлюбу батько дитини її не відвідує, участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про неї, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позов підтримала та не заперечувала про ухвалення заочного рішення (а.с.31). Прокурор надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, просив суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки з тих підстав, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не цікавиться її життям у всіх сферах життя (а.с.29). Представник третьої особи також надав до суду заяву про розгляд справи зайого відсутності в якій позов підтримав (а.с.30). Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча судом був повідомлений про день слухання справи належним чином, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що слід задовольнити позов з огляду на таке. Як встановлено у судовому засіданні, 17.11.2001 року сторони у справі, у Хлібодарській селищній раді Біляївського району Одеської області уклали шлюб, іцо підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу №20 (а.с.9). 22.11.2005 року шлюб між сторонами у справі було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 22.11.2005 року ВРАЦС Біляївського РуЮ Одеської області, відповідний актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів №384 (а.с.11). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 10.07.2002 року Хлібодарською селищною радою Бігіяївського району Одеської області, відповідний аактовий запис в книзі записів актів громадянського стану про народження №11 (а.с.10). Висновком органу опіки та піклування при Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області встановлено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки[PERSON], 2002 р.н. (а.с.4). Такі відомості містяться й у витягу з протоколу №7 засідання опікунської ради (а.с.5). Рішенням Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області №102 від 29.08.2014 року визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], 2002 р.н. (а.с.З). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивачки, умови для проживання дитини є добрими (а.с.7). У відповідності до посвідченої 04.08.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М., зареєстрованої в реєстрі за №222, заяви [PERSON], він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки (а.с.28). Пленум Верховного Суду своєю Постановою №3 від 30 березня 2007 року (з наступними змінами) "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом достовірно встановлено, а також підтверджено наданими доказами, що відповідач не надає своїй дитині достатньої батьківської турботи, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, здоров'ям та розвитком, інтересами, навчанням, вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, з огляду на вищевикладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками як батька дитини, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно вштиває на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання дитиною освіти, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання і виховання дитини. Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, у ст.111, передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. За статтею 112 цього ж Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини...Держава надає батькам... допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей..., захищає права сім'ї. Крім того літи та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Згідно п.2 ч.І ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, виходячи лише з інтересів дитини, суд вважає, що в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які надають суду змогу прийти до однозначного висновку щодо необхідності позбавлення батьківських прав відповідача, який свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, у відношенні його малолітньої доньки, оскільки, на думку суду, таке рішення буде захистом прав дитини, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно ч.5 ст.164 Сімейного кодексу України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі ст.ст.15,150,152,155, п.2 ч.І ст.164 СК України,

Outcome: approved