Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила надати дозвіл на оформлення всіх повязаних з перетинанням державного кордону України документів, для виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON], без згоди його батька [PERSON], паспорт серії АА 47414, виданого Казятинським РВ УМВС України у Вінницькій області 05.02.1997 року; дозволити тимчасовий виїзд за межі України [PERSON], без згоди та супроводу його батька [PERSON], паспорт серії АА 47414, виданого Казятинським РВ УМВС України у Вінницькій області 05.02.1997 року, до Швейцарії; допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України. Зазначені вимоги позивача обґрунтовуються посиланням на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 10.11.1995 року по 31.07.2003 року. На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 31.07.2003 року їхній шлюб з відповідачем було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу з відповідачем син проживає постійно з нею. Вона матеріально утримую та належним чином піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. З 14.07.2015 року по 04.08.2015 року вона разом із сином планує поїздку за кордон в Швейцарію з метою оздоровлення та відпочинку. На її думку така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку їхньої дитини, також вона матиме можливість оздоровити сина в гірській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей. Однак, не зважаючи на це, її колишній чоловік [PERSON], безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Оскільки процедура оформлення документів вимагає терміновості, тому просить допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітнього [PERSON] шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Від нього надійшла письмова заява у відповідності до якої він просить зазначену справу розглядати без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Лугинської райдержадміністрації в судове засідання не зявилась; надіслала письмову заяву, у відповідності до якої просить зазначену справу розглядати без участі представника органу опіки та піклування Лугинської райдержадміністрації, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення зазначеного позову та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] без згоди його батька [PERSON] Заслухавши думку прокурора, та дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1995 року, який був розірваний 31 липня 2003 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком значиться відповідач у справі [PERSON], а матірю - позивач у справі [PERSON] (а. с. 7). Перебування сина на утриманні позивача стверджено довідкою виконкому Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 18.06.2015 року №596 (а. с. 9). Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Дитиною, згідно з Сімейним кодексом України, визнається фізична особа до досягнення нею повноліття. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років ). За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ (із змінами), постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" (із змінами), Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Позивач має намір забезпечити тимчасовий виїзд сина за кордон, в Швейцарію, для оздоровлення, відпочинку, культурного та духовного розвитку дитини, однак згоди на виготовлення відповідних проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON] відповідач не надає без будь-якої мотивації. Згідно запрошення секретаріату Організації «Допоможемо дітям Чорнобиля» запрошуються 35 дітей та 6 супроводжуючих, як обслуговуючий персонал, з 14.07.2015 року по 04.08.2015 року в Швейцарію ( а.с.. 12-13). У відповідності до списку Організації «Допоможемо дітям Чорнобиля» [PERSON], 11 травня 1999 року запрошений з 14.07.2015 року по 04.08.2015 року в Швейцарію (а.с. 14). Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49). Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст.154,155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини. Відповідач дозвіл на виготовлення відповідних документів дитини на виїзд дитини за кордон в добровільному порядку не надає, чим фактично позбавляє сина права на оздоровлення та відпочинок у Швейцарії. З огляду на те, що виготовлення відповідних документів на виїзд дитини за кордон (в т.ч. відкриття візи) без згоди одного з батьків передбачено чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам неповнолітнього [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині позовних вимог. Щодо вимог позивача в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України [PERSON], без згоди та супроводу його батька [PERSON], паспорт серії АА 47414, виданого Казятинським РВ УМВС України у Вінницькій області 05.02.1997 року, до Швейцарії, то дана вимога задоволенню не підлягає, так як неповнолітній [PERSON] на даний час досяг шістнадцятирічного віку, а у відповідності до ст.. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Разом із тим, приймаючи до уваги дату виїзду за кордон та час, необхідний для оформлення документів, суд вважає необхідним відповідно до ст. 367 ЦК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд з України за кордон з метою забезпечення можливості виконання рішення суду.

Outcome: partial