Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування позову зазачив, що 28.08. 2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 3695381/05АВ, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Шкода», номерний знак АХ 2168 СТ. 14.05.2015 року о 20:50 год. по вул. Полтавський шлях біля будинку 144 сталася дорожньо- транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Опель», номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та автомобілем потерпілого «Шкода», номерний знак АХ 2168 СТ. Постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 15 червня 2015 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.. 124 КпАП України. Внаслідок зазначено ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту внаслідок зазначеного ДТП складала 52 251(Пятдесят дві тисячі двісті п ятдесят одна) грн. 44 коп. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви, страхових актів позивачем було сплачена вищезазначена сума, підтвердженням того слугує платіжні доручення про виплату страхового відшкодування № 186 458 від 23.03.2016 року та № 178 340 від 08.06.2017 року, яку позивач просить стягнути з відповідача, як з винної особи у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 31 січня 2018 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений законом строк позивач усунув зазначені недоліки. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження. Представник позивача до судового засідання не зявився, надавши до канцелярії суду 05.03.2018 року, 05.04.2018 року клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не зявився, 07.03.2018 року надав до канцелярії суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищезазначене вважає що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням відсутня, а тому предявлення позову є необґрунтованим, у звязку з чим заперечує проти задоволення позову у повному обсязі. У відповіді на відзив [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» поданої до канцелярії суду від 03.04.2018 року представник позивача зазначив, що відповідно до ст. 38 Закону України ,.Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів : „Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи , неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив, що правовідносини між сторонами є цивільно- правовими та врегульовані положеннями ЦК України в редакції 2003 р., Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також встановлені наступні обставини. Постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 15 червня 2015 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.. 124 КпАП України (а. с. 7-8). Внаслідок зазначено ДТП автомобіль «Шкода», номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту внаслідок зазначеного ДТП складала 52\~787 грн. 14 коп (а. с. 17-23). Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок\~це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування. Потерпілий [PERSON] своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 10-12) У відповідності до п.3 ч.1\~ст.988 ЦК України\~та п.3 ч.1\~ст.20 Закону України Про страхування\~страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. [PERSON] акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було сплачена вищезазначена сума, підтвердженням того слугує платіжні доручення про виплату страхового відшкодування № 186 458 від 23.03.2016 року та № 178 340 від 08.06.2017 року на загальну суму 52\~251 грн. 44 коп. (а. с. 27-28). Відповідно до ст. 38. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 38.1. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування. Тобто, законодавством визначений вичерпний перелік обставин за яких Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст. 12, 13, 76\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися\~\~на припущеннях. В порушення цих вимог процесуального\~закону\~позивач не зазначив обставин за яких страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не довів обставин на які посилається , як на підставу своїх вимог, а матеріали справи відповідних доказів не містять. Відповідно до ст.. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Суд зазначає, що відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3300312 застрахував свою цивільну відповідальність, страхова сума (ліміт) відповідальності за заподіяну шкоду майну потерпілого на одну особу, становить 50\~000 грн. (а. с. 47). Також суд зазначає, що договір добровільного страхування № 3695381/05АВ, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Шкода», номерний знак АХ 2168 СТ., на який позивач посилається у позові, а також наводить як доказ на підставу своїх вимог , позивачем до матеріалів справи не надано, а збирання доказів у цивільних справах не є обовязком для суду відповідно до положень ч. 2 ст. 13 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у частині різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 2551,44 грн., яка повинна бути відшкодована [PERSON] акціонерному товариству «Страхова компанія «АХА Страхування» відповідачем. Враховуючи зміст\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при розгляді справ за позовами страховиків за полісами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів чи Моторного (транспортного) страхового бюро України до винних осіб про стягнення сум виплаченого страхового відшкодування слід виходити з того, що такі суми стягуються в порядку регресу відповідно до вимог спеціального законодавства -\~Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", і положення\~ст. 993 ЦК\~та\~ст. 27 Закону України "Про страхування"\~до даних правовідносин не застосовуються, а тому доводи представника позивача у цій частині суд не приймає до уваги. Крім того, у даному випадку передбаченому\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, праву страховика чи Моторного (транспортного) страхового бюро України на отримання від винної особи в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування кореспондується обов'язок винної особи (особи, діями якої завдана майнова шкода) відшкодувати заподіяну нею шкоду, передбачений\~ст. 1188 ЦК України. Посилання представника позивача на положення\~ст. 1187 ЦК України\~є неправильним, та суд не може прийняти їх до уваги, оскільки при заподіянні шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (має місце у даному випадку),\~ст. 1188 ЦК\~є спеціальною нормою. Оскільки судом позов задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 68 грн 64 коп. на користь позивача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», що відповідає положенню ст.. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial