Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі у них народився син. Відповідач протягом року матеріальної допомоги на утримання сина не надає маючи великі кошти за її даними, так як працює в Чеській Республіці. Інших дітей, та непрацездатних батьків яких зобов'язаний утримувати не має. Просить стягнути з відповідача на її користь для утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. На дитину щомісячно, а також судові та витрати понесені при складанні позовної заяви. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, додатково зазначивши, що відповідач проживає окремо від сім'ї та коштів на утримання неповнолітнього сина не надає. Відповідач є молодою здоровою особою, не має на своєму утриманні жодних осіб яких зобовязаний утримувати, працює в Чеській Республіці, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. В ході судових засідань відповідач заявлений позов визнав частково зазначивши, що згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. кожного місяця на дитину. Додатково показавши, що він купляє дитині одяг, подарунки, при потребі ліки. Суд, вислухавши позивачку, відповідача проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволенняз наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 20 грудня 2016 року (а.с.3). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Про те, що малолітній син проживає з позивачкою не заперечив і відповідач. Позивачка працює продавцем у ФОП [PERSON] (а.с.14) Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Проживання батьків їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, інших дітей або осіб, яких він зобовязаний утримувати не має. Крім того, відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб. Таким чином судом не здобуто жодних доказів того, що [PERSON] не спроможний сплачувати аліменти. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішення суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться в судовому порядку, з урахуванням основних правил - це захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності, збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. За ст.184 ч.1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обовязків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобовязаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів. Виходячи із віку дитини сторін, такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць станом на час винесення рішення повинен бути не меншим як 1355,00 грн. на одну дитину. Відтак, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і розяснення, що містяться у п.17 у Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановивши, що доходи відповідача мають мінливий та нерегулярний характер суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоровя, загальний матеріальний стан дитини та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобовязаний утримувати і приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнутиаліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина. Підставою для визначення такого розміру аліментів є те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком з з 01 січня 2017\~пo 30 квітня -\~1355 грн., з 01 травня\~пo 30 листопада 1426 грн., з 01\~грудня -\~1492 грн. Розмір прожиткового мінімуму на дитину збільшується кожного року з прийняттям бюджету держави. Окрім того дитина росте і потребує більших витрат на своє утримання. Суд визнає твердження позивачки, про те, що відповідач працює в Чеській Республіці таким, що відповідає дійсності та не спростовано відповідачем у судовому засіданні. За таких обставин, та із врахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів, які мають правове значення для справи, а саме, щодо не неможливості сплачувати аліменти а тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 1500 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO]. При зміні матеріального стану відповідача чи позивачки чи в інших передбачених законом випадках сторони мають право звернутися до суду про перегляд визначеного розміру аліментів. Відповідач, як і позивачка мають рівні обовязки, щодо утримання свого сина, а тому стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання дитини буде справедливим та законним. Суд визнає те, що дитина проживає з матірю позивачкою по справі і остання крім матеріального забезпечення зобовязана приділяти більше уваги та піклуванню за дитиною, а отже позбавлена фізично додатково працювати, щоб заробляти більше коштів, на утримання сімї. Нормами ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з вимогами 27 грудня 2016 року. За таких обставин аліменти слід присудити у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно на утримання дитини з часу звернення до суду тобто з 27 грудня 2016 року і стягувати до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття - до 05 квітня 2030 року повноліття тобто до досягнення дитиною повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача, та 700 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом по складанню позовної заяви та участі у справі. На підставі наведеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.), ст. 48,51 Конституції України, ст.ст.180-184,191 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved