Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що вона є власником житлового будинку розташованого в [ADDRESS]. Крім неї в будинку зареєстровані її сини [PERSON], [PERSON], онук [PERSON] та колишня невістка [PERSON], останні фактично не проживають за даною адресою з квітня 2014 року. Просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням -будинком, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. До розгляду справи по суті позивачка надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, підтримує позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову не надала, повідомлялася про дату та час його проведення належним чином. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи без його присутності за наявних у справі доказів, застосувавши вимоги ст.ст.224, 225 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Право власності [PERSON] на будинок в с. Шевченкове Васильківського району Дніпропетровської області підтверджується договором купівлі-продажу 27.12.1994 р., (а.с.6-7). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачка [PERSON] як власник житлового будинку є належним позивачем по справі і правомірно звертається за захистом своїх прав до суду. Колишня невістка [PERSON] не проживає у вказаному будинку з квітня 2014 року, що підтверджується актом депутата Шевченківської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області від 19.09.2014 року, довідкою Шевченківської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області № 234 від 16.09.2014 року(а.с.8,9). Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка не є членом сім'ї позивачки. В статті ст.71 Житлового кодексу України зазначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад цей строк, його за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -судом. Відповідно до вимог ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд встановив, що відповідачка [PERSON] за місцем реєстрації по [ADDRESS] не проживає понад півроку без поважних причин, а тому може бути визнанана такою, що втратила право користування зазначеним житлом. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Позовна вимога щодо зобов'язання Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області, про зняття відповідача з реєстраційного обліку, не підлягає задоволенню, оскільки Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області не є стороною по справі, відповідно до ст. 30 ЦПК України, управління є третьою особою без самостійних вимог, тому до нього не можуть бути пред'явлені позовні вимоги. Лише в разі відмови компетентного органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому КАС України. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивач підлягають стягненню судові витрати в розмірі 443грн.60коп.

Outcome: partial