Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що в 2000 році, оскільки його дружина працювала в веприцькому колгоспі, за усною домовленістю головою Веприцької селищної ради йому був наданий в користування жилий будинок за адресою: [ADDRESS], який знаходився в аварійному стані. Цього ж року позивач заселився в вищевказаний будинок та відремонтував його, а саме: провів електрику, замінив вікна, полагодив кришу, встановив огорожу, викопав скважину. З 2000 року і по теперішній час позивач та його сім"я, яка складається з 3-х чоловік проживають в даному будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовільнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надав суду письмовий лист, в якому просить справу розглянути без участі представника та прийняти рішення згідно діючого законодавства. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що в 2000 році за усною домовленістю будинок за адресою: [ADDRESS], який знаходився в аварійному стані, головою Веприцької сільської ради був переданий у власність позивача, в якому останній проживає понад 15 років (а.с.9,10). Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст. 344 ч. 4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ч.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Наявність житлового будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та довідкою КП ФМР «Фастівське МБТІ» №970 від 11.08.2015 року зареєстрований на ім»я [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого Веприцькою сільською радою 03.05.1988 року . Житловий будинок [ADDRESS], 1930 року забудови, має одну житлову кімнату: житлова кімната площею 16.8 кв.м, коридор площею 4,0 кв.м., кухня площею 13,7 кв.м, кладовка площею 3,0 кв.м., веранда площею 5,6 кв.м., загальна площа будинку 43,1 кв.м. Згідно із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, наданою у технічному паспорті на будинок, у склад домоволодіння [ADDRESS] включені сарай Б 1930 року, Сарай В 1930року; веранда А 1960 року та огорожа №1. Позивач з 2000 року відкрито та безперешкодно володіє даним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані біля будинку, що підтверджується наступними документами: довідками Веприцької сільської ради №220 від 24.12.2015р., №13 від 12.01.2016р. та актом складеним мешканцями с.Веприк.( а.с.9,10, 13). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна підтверджено факт відсутності реестрації права власності на вищевказаний будинок ( а.с.29). В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач протягом п"ятнадцяти років, постійно проживає у вказаному будинку, користується ним та утримує, безперервно, добросовісно володіє ним, що знайшло своє підтвердження в суді. Відповідно до ч. 4 п. 11 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Тобто, з 01 січня 2001 року позивач відкрито володіє будинком вже понад 15 років, що повністю відповідає вимогам ст. 344 ЦК України. Аналізуючи надані докази, суд вважає їх достовірними, а позовні вимоги доведені в повному обсязі, тому за позивачем, як за особою, яка більше 15 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, необхідно визнати право власності на житловий будинок

Outcome: approved