Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на період навчання сина в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде навчатись. На підтвердження своїх вимог вказувала, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем, які припинені з 2010 року, має сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] є студентом першого курсу на денному відділенні Харківського національного Університету радіоелектроніки. Довідка дійсна до 01.09.2015 року. Відповідач сплачував аліменти до досягнення повноліття сина, проте після повноліття категорично відмовився сплачувати, що й стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнавав частково, так як на його утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON] 2013 року народження. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 10.01.1997 року (а.с. 5). Довідкою № 403 від 15.12.2014 року підтверджено, що [PERSON] дійсно навчається в Харківському національному Університеті радіоелектроніки на факультеті електронна техніка. Форма навчання денна. Довідка дійсна до 01.09.2015 року (а.с. 3). Згідно з ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. П. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на вище вищевикладене, на [PERSON] розповсюджується дія ст. 199 СК України, оскільки йому більше 18 років, але менше 23, він продовжує навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що обов'язок по утриманню дитини на період навчання покладений на обох батьків, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки на утриманні у відповідача перебуває малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.10.2013р. Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial