Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що вона народилася [INFO] в незареєстрованому шлюбі відповідача з її матір'ю [PERSON] Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. З 2000 року відповідач залишив позивача з матір'ю без засобів до існування. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, про її фізичний та духовний розвиток. У зв'язку з чим просить суд постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неї [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача сплачену суму судового збору. 12 жовтня 2015 року ухвалою суду Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації залучено у якості третьої особи. Позивач у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про народження батьками позивачки [PERSON], [INFO], зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про встановлення батьківства [PERSON] визнаний батьком [PERSON], [INFO], яка народилася у [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Ф-3, виданої 15 травня 2015 року КП «Житло-Сервіс» позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Дослідив добуті докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно висновку органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] батько не займається вихованням малолітньої дитини, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, тому вважають доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.63-64). Встановлені обставини свідчать, що відповідач злісно ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню й матеріальному утриманню дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя. В 2000 році відповідач взагалі залишив позивача з матір'ю саму без грошей і засобів для існування. Зв'язок не підтримує, на телефонні дзвінки не відповідає. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо доньки [PERSON], [INFO]. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved