Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовними вимогами про захист честі, гідності та ділової репутації до [PERSON] «Захід.Нет», в яких просять визнати недостовірною інформацію, опубліковану [PERSON] «Телерадіокомпанія «Люкс» 25 листопада 2016 року у всесвітній мережі Інтернет на веб-ресурсі zaxid.net у розділі «Економіка» під назвою «Афера століття. У Львові виявили масштабну аферу з міською нерухомістю, почалось розслідування». Вважають, що поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, оскільки, викладена у цій статті інформація є неправдивою та недостовірною, тобто містить відомості про події в житті позивачів, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Крім цього, викладена у статті інформація про позивачів є негативною, оскільки в ній стверджується про порушення ними загальновизнаних принципів моралі та поведінки в суспільстві, про їхню причетність до вчинення протиправних дій тощо, а безпідставні звинувачення позивачів у причетності до різного роду незаконної діяльності шкодять їхньому авторитетові серед друзів, родичів та знайомих. Незважаючи на те, що викладена в заяві інформація свого підтвердження знайти не може, соціальна оцінка особистості позивачів в очах оточуючих, яка ґрунтувалась на відповідності їхньої поведінки загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а також суспільна оцінка їхніх особистих якостей, зазнали суттєвого приниження, позивачі виставлені у негативному світлі перед широким колом людей, які знали їх виключно з позитивної сторони. Вказана інформація дійсності не відповідає, відомості вказані у статті є перекрученими. Зокрема, нежитлові приміщення розташовані у м.Львові, по вул.Свенціцького, 7 та по вул.Стецька, 11 належали [PERSON] «МС ОПТ». Вказані приміщення були передані [PERSON] та [PERSON], які подали заяви про вихід з числа учасників товариства, як виплати учасникам, що вийшли належних їм часток. [PERSON], учасниками було погоджено виплату вартості частки шляхом передавання в натурі нерухомого майна, то замість грошового еквіваленту внесених ними часток до статутного капіталу [PERSON] «МС ОПТ» було здійснено передавання вищевказаних нежитлових приміщень, що підтверджується протоколом загальних зборів учасників [PERSON] з обмеженою відповідальністю «МС ОПТ» від 22.09.2016 № 3. Вказані приміщення зареєстровані у встановленому ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку, передбаченому для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, де передбачено процедуру державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею майна у власність фізичним особам, що вийшли із складу учасників юридичної особи. Жодних неправомірних дій позивачами вчинено не було. Нотаріус зареєструвала право власності на вказано майно на підставі необхідних для такої державної реєстрації документів. Таким чином при набутті права власності на вищевказані приміщення не було порушено передбаченої законодавством процедури. Тому, викладена в статті інформація перекручена та не відповідає дійсності, у звязку з чим, просять зобовязати\~[PERSON] «Захід.Нет» спростувати вищезгадану інформацію шляхом повідомлення про ухвалене рішення суду у справі, включаючи публікацію його повного тексту у тій же рубриці в місячний строк з дня набрання законної сили судовим рішенням. У відзиві на позовну заяву (а.с.82-84) представник відповідача [PERSON] «Захід.Нет» зазначив, що із позовної заяви не зрозуміло, яку інформацію вимагає спростувати [PERSON], яку- Сандул І.Г., а яку- Пшенична [PERSON], зі змісту статті 277 ЦК України виключено положення про те, що обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Таким чином, факт недорстовірності поширеної інформації повинен довести кожен з позивачів у загальному порядку. Вважає, що поширена відповідачем інформація є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Зважаючи на це, вважає позов необгрунтованим та просить відмовити в його задоволенні. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснення наддав, аналогічні викладені в відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити в задоволенні позову. Розпорядженням керівника апарату Галицького районного суду м.Львова №16 від 28.02.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, що перебували у провадженні судді Котельви К.О. Дана справа передана в провадження судді Волоско І.Р. 28.02.2018 року, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Відповідно до п.9 Перехідних положень\~ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Протягом судового розгляду справи представником позивачів [PERSON] були подані: - клопотання про заміну первісного відповідача [PERSON] «Телерадіокомпанія «Люкс» на належного відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Захід.Нет» від 11.05.2017 року (а.с.34), яке ухвалою судового засідання від 25.07.2017 року було задоволено (а.с.53). - заява про долучення до справи письмових доказів (а.с.71-75). Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст.3, 28). Разом із цим, Конституцією гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України). За правилами ст.ст.297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто, позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під час судового розгляду встановлено, що 25.11.2016 року у мережі Інтернет на веб-ресурсі zaxid.net у розділі «Економіка» опубліковано статтю під назвою «Афера століття. У Львові виявили масштабну аферу з міською нерухомістю, почалось розслідування».Автором статті зазначена [PERSON]. Засновником веб-ресурсу є [PERSON] «Телерадіокомпанія «Люкс», «Zaxid.net». Зокрема, у статті зазначена інформація наступного змісту: «...Нежитлове приміщення площею 339,3 м2 за адресою вул.Стецька, 11, згідно з даними держреєстру речових прав на нерухоме майно, 22 вересня 2016 року перейшло у власність двох львів 'янок - [PERSON] та [PERSON]...» «...Грубо кажучи, зібрались декілька осіб та зареєстрували собі товариство з обмеженою відповідальністю. Потім двоє його учасників - [PERSON] та [PERSON] - виходять зі складу співвласників і [PERSON] у вигляді відшкодування передає їм у власність це приміщення. Цей акт реєструє нотаріус, хоча просто зобов 'язаний перевірити, чи має саме [PERSON] право власності на це майно, - пояснила [PERSON]. - Тобто виходить, що можна йти по центру Львова, побачити вільне приміщення і вирішити зареєструвати собі право власності на нього. Це просто вершина цинізму»...» «...У такий же спосіб ті самі особи за підписом того ж нотаріуса того ж дня привласнили собі ще одне комунальне приміщення у центрі Львова - площею 382,6 м2 за адресою вул.Свєнціцького, 7. На підставі протоколу загальних зборів того самого [PERSON] «МС OПT». Як вдалося з'ясувати ZAXID.NET, загалом на [PERSON] та [PERSON], а також на якогось [PERSON], за тією ж схемою впродовж кількох тижнів було зареєстровано більше 40 приміщень. І це лише те, що наразі вдалося виявити. Судячи з усього, перереєстрація приміщень триває. На думку в. о. керівника управління комунальної власності ЛМР [PERSON], [PERSON] це ще один фігурант цієї шахрайської схеми: «Це особа, яка або швидко перекуповує ці приміщення, або також реєструє на себе». ZAXID.NET виявив, що реєстрацією більшості цих оборудок займалися лише двоє львівських нотаріусів - [PERSON] та [PERSON]...» «...За даними ZAXID.NET, уже виявлено більше 10 випадків перепродажу відчуженого шахраями міського майна, але більша частина наразі зареєстрована на [PERSON], [PERSON] та [PERSON]...» «...Якщо, наприклад, я з кимось зареєструю собі [PERSON] і на підставі протоколу його зборів захочу привласнити собі комунальне приміщення, а потім прийду з цим протоколом до першого-ліпшого нотаріуса, то, звісно, він відмовить, - пояснила [PERSON]. - Нотаріус зобов 'язаний перевірити, чи має саме [PERSON] право власності на це приміщення. Це ж логічно. Звісно, все вирішить суд. Але, на мою думку, ми маємо справу з організованою злочинною групою. Так само можна стверджувати про ці видумані договори купівлі- продажу. Нотаріус має подивитися в реєстрі, чи справді існує такий договір. Тобто ці нотаріуси невипадково закривають очі на очевидні речі». Разом з тим нотаріус [PERSON], яка зареєструвала право власності на щонайменше чотири приміщення за [PERSON] та [PERSON], не перевіривши законність підстав набуття цього права власності, коментувати свої дії ZAXID. NET відмовилась...» «...Правохоронці наразі відмовляються коментувати будь-які подробиці цієї справи, однак ZAXID.NET стало відомо, що принаймні двох учасників шахрайської схеми - [PERSON] і [PERSON] - уже знайшли. З'ясувалося, що 57-річна [PERSON] і 60-річна [PERSON], скоріш за все, є підставними особами. Ймовірно, шахраї просто використали їхні паспорти для своїх оборудок. Третього відомого учасника цієї групи - [PERSON] - ще не знайшли...» Відповідно до ч.5 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду. Так, рішенням від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження». Відповідну правову позицію наведено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лінгенс проти Австрії» (12/1984/84/131), у пункті 41 якого зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи; за умови додержання пункту 2 статті 10 цієї Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій; такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких демократичне суспільство неможливе. Суд вважає за необхідне зазначити, що журналістська свобода та громадська діяльність також включають можливість перебільшень або навіть провокацій. Повідомлення новин, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль "сторожового пса суспільства" (див. рішення ЄСПЛ у справі "TheObserverandTheGuardian v. theUnitedKingdom", від 26 листопада 1991 року). Таким чином, за змістом норми цієї статті Конвенції, свобода слова, преси, виступи та звернення громадських організацій як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини, і втрутитись у процес реалізації особою права на свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію тощо, національна влада може лише у випадках, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві. Згідно зі ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог позивачем надані були: 1) роздруківка з мережі інтернет веб-ресурсу zaxid.net; 2) лист Галицького ВП від 23.12.2016 року; 3) лист прокуратури Львівської області від 26.12.2016 року; 4) лист СУ ГУНП у Львівській області від 10.03.2017 року; 5) ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 07.06.2017 року; 6) ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09.08.2017 року; 7) копія повістки для [PERSON] від (а.с.73-80). Однак,\~на думку\~суду,\~вказані докази\~не свідчать\~про наявність\~недостовірної інформації,\~порушення честі,\~гідності та\~ділової репутації\~ позивачів. Останніми\~під час\~судового розгляду\~не доведено,\~що вказана\~інформація порушує\~особисті немайнові\~права,\~тобто, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачам повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Стаття, на яку посилаються позивачі, містить оціночні судження, за які законом не передбачена цивільно-правова відповідальність. Відтак, суд не вбачає порушення цивільних прав позивачів, які підлягають захисту у спосіб, про який вони просять.

Outcome: dismissed