Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказала, сторони по справі є співвласниками домоволодіння з господарськими спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою [ADDRESS] , що встановлено рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05.12.2018 року. Протягом тривалого часу, у зв`язку з наявними неприязними відносинами між сторонами по справі, позивач не має можливості використовувати належне їй на праві спільної часткової власності майно, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. На підставі ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 364 ЦК України, позивач має право на виділ належної їй частки із спільного часткового майна у натурі і такий виділ є технічно можливим. За спірним домоволодінням закріплена земельна ділянка загальною площею 0,18 га, яка на праві спільної часткової власності належить сторонам по справі по 1/2 частині кожному. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.06.2019 року. З наведеного вбачається, що одночасно разом з питанням про виділ у натурі частини об`єкта нерухомості та припинення спільної часткової власності на такий об`єкт доцільним є також виділ у натурі частини земельної ділянки та припинення спільної часткової власності на неї. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи №04/19 від 27.01.2020 року, експертом було запропоновані 4 варіанти поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки, які пов`язані з можливим варіантами поділу об`єктів нерухомого майна. Позивач вважає, що з метою досягнення найбільш позитивних результатів для кожного із співвласників найбільш доцільним варіантом поділу будинку та земельної ділянки є запропонований експертом варіант поділу №2. Крім того, можливість та необхідність обрання саме такого варіанту поділу також обґрунтовується особистими вподобаннями відповідача та наявністю у нього автомобіля, а при такому варіанті поділу йому буде виділено в натурі гараж літ. «Д». Враховуючи те, що на даний час відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання спільної дитини сторін, яка проживає з позивачем, та те, що на день звернення до суду відповідач має заборгованість у вигляді пені по аліментам в сумі 19340,50 грн, позивач вважає, що обрання варіанту поділу, за яким відповідач буде зобов`язаний сплатити на користь позивача компенсацію за відступ від ідеальної частки буде для нього надмірним тягарем. Враховуючи викладене, позивач просила суд здійснити розподіл спільної часткової власності згідно варіанту поділу №2, запропонованого експертом, та виділити позивачу в натурі 53/100 частин спірного домоволодіння, а відповідачу 47/100 частин домоволодіння та виділити кожному в натурі по Ѕ частини спірної земельної ділянки. 19 січня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про розподіл спільної часткової власності, відповідно до якого не погоджується з посиланням позивача на факт того, що найбільш доцільним є варіант поділу будинку та господарських споруд згідно варіанту №2 висновку експерта №04/19 від 27.01.2020 року, та вважає, що поділ домоволодіння та земельної ділянки слід провести згідно варіанту №3, оскільки при такому поділі забезпечується менший відступ від розміру ідеальних часток співвласників та саме такий варіант поділу буде відповідати фактичному користуванню співвласниками домоволодіння, яке склалося внаслідок дій обох сторін після розпаду їх сім`ї, у порівнянні з іншими запропонованими експертом варіантами. Наявність у відповідача зобов`язань по сплаті аліментів на користь позивача жодним чином не стосується спірних правовідносин, які є предметом розгляду даної справи. Посилання позивач на наявність у відповідача автомобіля, а при поділі спірного майна за варіантом №2 йому буде виділено в натурі гараж «Д», чим будуть забезпечені його особисті потреби, є безпідставними, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу, які б свідчили про наявність у власності відповідача автомобіля. Крім того, у запропонованому варіанті №2 поділу спірного майна, не враховано найкращий баланс між фінансовими інтересами сторін по справі з огляду на різницю у вартості ізольованих домоволодінь, саме згідно варіанту №3 кількість та вартість робіт по переплануванню та переобладнанню з метою виділення ізольованих приміщень в житловому будинку є меншою порівняно із іншими варіантами поділу домоволодіння та земельної ділянки. Дозвіл на перебудову відповідно до варіанту №2, було надано позивачу на приміщення, які є у фактичному користуванні відповідача, як ІІ співвласника домоволодіння, які позивач просить виділити їй відповідно до варіанту поділу №2. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що поділ спірного майна слід провести саме згідно варіанта №3, який забезпечить найменший відступ від ідеальних часток, а відповідач буду зобов`язаний здійснити компенсацію позивачу за найменший відступ від ідеальної частки. Відповідно до ухвалиЧеркаського районного суду Черкаської області від 25.11.2020 року про відкриття провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.01.2021 року клопотання представника відповідача про перехід від спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження задоволено, та здійснено перехід розгляду справи в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просила суд їх задовольнити, заперечила проти розподілу спірного майна згідно варіанту №3, оскільки на даний час їх спільна з відповідачем дитина проживає разом з нею, а за таким варіантом поділу, який пропонує сторона відповідача, їй залишиться лише 1 спальна кімната, а тому вважає за доцільне здійснити розподіл спільної часткової власності згідно варіанту №2 та виділити їй в натурі 53/100 частин домоволодіння як ІІ співвласнику та виділити Ѕ частину земельної ділянки за цим варіантом. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, проти розподілу спірного майна згідно варіанту №2 запропонованого експертом заперечили, та просили суд здійснити розподіл спільного майна за варіантом №3 та виділити відповідачу як ІІ співвласнику 51/100 частини житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки за цим варіантом, а позивачу - як І співвласнику за варіантом розподілу №3. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2018 року житловий будинок за адресою [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю сторін по справі. Сторонам виділено по Ѕ частині кожному вказаного домоволодіння та по Ѕ частині на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, а Державний акт на право користування землею серії ЯЕ №135571, виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] - скасовано. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 19.02.2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №169267112 від 05.06.2019 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина земельної ділянки, що розташована у [ADDRESS] , площею 0,18 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7124988700:02:001:0127. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 168618270 від 30.05.2019 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина домоволодіння, що розташована по [ADDRESS] . Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.09.2020 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про розподіл спільної часткової власності (справа № 707/1698/19). У цивільній справі № 707/1698/19, на підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 15.10.2019 року, було проведено будівельно-технічну, земельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 27.01.2020 року № 04/19 - БТ,ЗТ поділ (виділ частки) житлового будинку може бути запропонований з відхиленням від чинних вимог нормативних документів, зокрема із збереженням існуючої висоти, розмір та площі приміщень будинків старої забудови, які приймались в експлуатацію за діючими на той час будівельними нормами і правилами, або якщо такий поділ відповідає фактичному порядку користування будинком, але у разі забезпечення безпечних умов проживання в будинку після поділу. Отже, на підставі вищевикладеного, відповідно до нормативних документів, чинними в галузі будівництва на території України, зважаючи на об`ємно-планувальне рішення, враховуючи загальну площу житлового будинку літ. «А-І» з прибудовами по [ADDRESS] - 124.9 кв.м, відповідно до ідеальної частки кожного співвласника 1/2 до 1/2 по площі це складає 62.45 кв.м для кожного співвласника, даної площі достатньо для влаштування двох окремих (ізольованих) квартир у житловому будинку літ. «А-І» з прибудовами, отже розподіл житлового будинку літ. «А-І» з прибудовами по [ADDRESS] між співвласниками у відповідності до ідеальних частках 1/2 до 1/2 вбачається можливим. Фактично надано чотири варіанти розподілу домоволодіння по [ADDRESS] у відповідності до ідеальних часток співвласників у домоволодінні 1/2 до 1/2 (відхилення від ідеальної частки). Всі запропоновані варіанти передбачають перепланування та переобладнання у виді реконструкції систем електропостачання, водопостачання, водовідведення, демонтажі дверних блоків, перегородок, влаштування дверних прорізів та мурування стін. Земельна ділянка визначається подільною, яка без зміни свого цільового призначення може бути поділена на частини, кожна із яких після поділу може утворити самостійну земельну ділянку. Реальний розподіл земельної ділянки площею 0.18 га, кадастровий номер 7124988700:02:001:0127, що розташована по [ADDRESS] у відповідності до ідеальних часток власників у домоволодінні 1/2 до 1/2 можливий. На розсуд суду, експерт запропонував чотири варіанти розподілу земельної ділянки площею 1800 кв.м по [ADDRESS] з виділом частин земельної ділянки пропорційно розмірам ідеальних часток співвласників у домоволодінні 1/2 до 1/2 та відповідно до запропонованих варіантів розподілу домоволодіння. В кожному запропонованому варіанті, для кожного співвласника виділяється земельна ділянки площею 900 кв.м в роздільне користування (без ділянки спільного користування), що відповідає ідеальній частці співвласників 1/2 до 1/2 у домоволодінні. Частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. В силу статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Однією із правових форм розпорядження власником своєю часткою у праві спільної часткової власності є право співвласника на виділ у натурі частки із майна, яке є у спільній часткової власності, що встановлено у статті 364 Цивільного кодексу України. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у своїх постановах від 11 листопада 2019 року (справа № 369/5164/15-ц), 12 лютого 2020 року (справа 161/16460/16-ц), зазначає, що системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Враховуючи, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.6, п. 7 Постанови № 7 від 4 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК ( 5464-10 ). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованими, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена ізольована після переобладнання частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 18.03.2020 року по справі №569/10421/17 зазначає, що у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (стаття 152 ЖК Української РСР), який має бути наявний до винесення судом рішення. У чинній редакції статті 152 ЖК Української РСР встановлено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року міститься правовий висновок по справі № 6-1443цс16. Так, поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Викладене повністю узгоджується із правовим висновком, викладеному Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1443цс16від 16.11.2016 р. Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Частинами 1, 4 статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 27.01.2020 року №04/19-БТ, ЗТ площі будинку по [ADDRESS] достатньо для влаштування двох окремих (ізольованих) квартир у житловому будинку літ «А-І» з прибудовами. Отже, розподіл житлового будинку між співвласниками у відповідності до ідеальних часток 1/2 до 1/2 вбачається можливим. Однак, запропоновані варіанти поділу (виділу) частки житлового будинку домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] , передбачають виконання перепланування та переобладнання, з реконструкцією системи електропостачання, водопостачання, водовідведення, з демонтажем дверного блоку, перегородки між приміщеннями, влаштування перегородок з дверними прорізами. Оскільки переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування, необхідно отримати на це дозвіл від контролюючих органів. Позивач отримала будівельний паспорт на забудову земельної ділянки та реконструкцію житлового будинку з добудовами по [ADDRESS] , уклала договір № 24 від 07 жовтня 2020 року з Комунальним проектно-виробничим архітектурно-планувальним підприємством «Архбюро» Черкаської міської ради, яке взяло на себе зобов`язання розробити ескіз намірів забудови земельної ділянки та реконструкції житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Вивчивши зазначені варіанти поділу житлового будинку та земельної ділянки, врахувавши позицію щодо розподілу спільної часткової власності обох сторін, суд приймає до уваги вказаний висновок експерта № 04/19 27.01.2020 року та вважає, що запропонований експертом ІІ варіант розподілу відповідає якнайкращим інтересам сторін, є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель, як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль, тому саме за цим варіантом розподілу суд вважає доцільним розділити житловий будинок із надвірними спорудами та земельну ділянку. З метою виділення ізольованих приміщень в житловому будинку необхідно виконати наступне перепланування та переобладнання: реконструкція системи електропостачання, водопостачання, водовідведення з метою забезпечення їх автономності; демонтаж дверного блоку, мурування дверного прорізу між приміщеннями 1-1, коридор та приміщенням 1-7, житлова кімната, між приміщенням 1-2, кухня та приміщенням 1-4, коридор; демонтаж перегородки між приміщенням 1-6, житлова кімната та приміщенням 1-3, комора. Експерт пропонує об`єднати в одне приміщення - приміщення 1-6, житлова кімната з приміщенням 1-3 комора, завдяки цьому об`єднанню збільшиться площа житлової кімнати - приміщення 1-6 на 1.4 кв.м; влаштування дверного прорізу між приміщенням 1-7, житлова кімната та приміщенням 1-6, житлова кімната. Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, враховуючи також те, що позивач отримала дозвіл на переобладнання та перепланування будинку, отримала будівельний паспорт на забудову земельної ділянки та реконструкцію житлового будинку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з урахуванням балансу інтересів обох сторін, виділивши сторонам частини спірного домоволодіння та земельної ділянки зі зміною ідеальних часток відповідно до ІІ варіанту розподілу, запропонованого експертом у висновку судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 04/19 27.01.2020 року, оскільки вважає його найбільш прийнятним, враховуючи, що за такого варіанту поділу, кожній зі сторін буде виділено частку, яка є максимально наближеною до розміру часток у праві спільної часткової власності, враховуючи майнові права та інтереси обох сторін та сприяючи кожному з них використовувати приміщення за призначенням, що відповідає інтересам сторін та надає можливість нормального користування житловим будинком і надвірними будівлями. При цьому суд враховує ще й той порядок користування, який склався між сторонами протягом тривалого часу. Щодо грошової компенсації за відступлення від ідеальних часток співвласників, суд вважає за необхідне зазначити наступне. При другому варіанті розподілу домоволодіння по [ADDRESS] , другий власник виплачує першому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в розмірі 11572 грн. Проте, суд враховує те, що у цивільній справі № 707/1698/19 на підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 15.10.2019 року, було проведено будівельно-технічну, земельно-технічну експертизу, оплату за яку в розмірі 120121 повністю здійснила позивач по справі, що підтверджується квитанцією АТ КБ "ПриватБанк" № 0.0.1546605596.1 від 09.12.2019 року, наявної в матеріалах справи, а тому компенсація при здійсненні розподілу спірного майна на користь відповідача в сумі 11572 грн. стягненню не підлягає. Крім зазначеного, на підставі приписів ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із сплати судового збору в сумі 3235,64 грн.

Outcome: approved