Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 06 листопада 2010 року перебуває з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №142, в період якого у них народилися спільні діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно участі в утриманні дітей не приймає. Домовленості щодо сплати аліментів на їх утримання з відповідачем не досягнуто, він ухиляться від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дітей, тому вона змушена звернутись з позовом до суду . Оскільки права та обов'язки батьків по утриманню неповнолітніх дітей є рівними за законом, а відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, просить з посиланням на ст. 184 СК України стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 551 гривні на одну дитину щомісячно, що відповідатиме 1/2 частині встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожитковому мінімуму ля дитини відповідного віку. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.24), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.22), у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей розмірі не більше 350 гривень на кожну дитину, оскільки на даний час він офіційно не працює, а від періодичної роботи отримує доходи у розмірі близько 1000 гривень щомісячно (а.с.25). В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 06 листопада 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №142 (а.с.6), а згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між подружжям розірвано (а.с.7-8). В період шлюбу у сторін народилися спільні неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с.9,10), які згідно довідки Мопрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.11,12), а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити за законом, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участі в утриманні дітей без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоров'я є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, при цьому від виконання періодичної роботи отримує прибутки у розмірі біля 1000 гривень щомісячно, про що ним зазначено в подані до суду письмовій заяві (а.с.25), стан здоров'я як неповнолітніх дітей, так і платника аліментів, отримання позивачкою державної допомоги у зв'язку з народженням другої дитини, та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень 00 копійок щомісячно на одну дитину до досягнення дітьми повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні кожної дитини на рівні не менше 30% встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01 січня 2015 року становить 1032 гривні, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання дітей сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial