Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Представник позивача 13.09.2016 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи і підтримуючи який, в судовому засіданні зазначив, що 27.02.2009 року з [PERSON] був укладений Кредитний договір, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 2,5% на місяць. Згідно до договору ЗАТ КБ «Приватбанк» надавав останньому 3000 грн. 00 коп., строком до 26.08.2009 року, на погашення заборгованості по кредитному договору №MKV0GK00005033. [PERSON], згідно договору, зобовязувався щомісяця погашати отриманий кредит та відсотки по ньому, починаючи з 27.02.2009 року та з остаточною виплатою заборгованості 26.08.2009 р. Однак своїх обовязків [PERSON] не виконує, у звязку з чим у нього станом на 25.08.2016р. виникла заборгованість перед банком в розмірі 17221 грн. 05 коп. У звязку з тим що відповідач ухиляється від сплати кредитної заборгованості, позивач просив суд стягнути з [PERSON], на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», суму не виплаченого ним кредиту в розмірі 3000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам в сумі 287 грн. 46 коп., пеню за несвоєчасне виконання умов договору в розмірі 12875,44 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) 808 грн. 15 коп., а загалом на суму 17221 грн. 05 коп. та понесені ними судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але на адресу суду від нього надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав письмову заяву в якій просить суд застосувати строки позовної давності та слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява до задоволення не підлягає з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 27.02.2009 року був укладений Кредитний договір, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 2,5% на місяць. Згідно до договору ЗАТ КБ «Приватбанк» надавав останньому 3000 грн. 00 коп., строком до 26.08.2009 року, на погашення заборгованості по кредитному договору №MKV0GK00005033. [PERSON], згідно договору, зобовязувався щомісяця погашати отриманий кредит та відсотки по ньому, починаючи з 27.02.2009 року та з остаточною виплатою заборгованості 26.08.2009 р. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. ПАТ КБ "Приватбанк", який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України, чинного із 01.01.2004 року та умовами кредитної угоди. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 25.08.2016 року має заборгованість 17 212,05 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 287,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12875,44 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 808,15 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Судом при винесені рішення враховано, що строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами, сплив 26.08.2009 року. Матеріали справи не містять жодного посилання на визнання відповідачем своєї заборгованості, шляхом часткового її погашення. Клопотання про визнання строків пропуску позовної давності поважними учасниками процесу не заявлено, при цьому відповідач наполягав на застосуванні строків позовної давності про, що направив до суду письмову заяву. Виходячи з викладеного, позивачем пропущено строк звернення до суду в частині вимог про стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом, заборгованості за простроченою комісією та нарахованої пені, штрафу, що є підставою для відмови в позові в цій частині. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 1378,00 гривень судового збору, однак рішення винесено на користь відповідача, з урахуванням вищенаведеного судові витрати підлягають стягненню з позивача.

Outcome: approved