Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що відповідно до кредитного договору № 003-04007-101106 від 10.11.2006 року позивач надав відповідачу кредит в сумі 2009 грн., зі сплатою 5 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09.11.2007 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує. Станом на 27.09.2013 року заборгованість складає - 2469,33 грн., з яких: - заборгованості за кредитом - 1878,48 грн.; - заборгованості за відсотками за користування кредитом - 38,32 грн.; - заборгованості по комісіям за користуванням кредитом - 552,53 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2469,33 грн., а також суму судового збору, яка сплачена позивачем за звернення до суду у розмірі 229,40 грн. У судове засідання представник позивача за довіреністю Романченко А.С., у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Через такі обставини суд вважає, що при наявних у справі матеріалах, зі згоди представника позивача можливо розглянути справу без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» з усіма його правами та зобов'язаннями. У судовому засіданні встановлено, що 10.11.2006 року сторони уклали кредитний договір 003-04007-101106, згідно умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 2009 грн., зі сплатою 5 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09.11.2007 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує. Станом на 27.09.2013 року заборгованість складає - 2469,33 грн., з яких: - заборгованості за кредитом - 1878,48 грн.; - заборгованості за відсотками за користування кредитом - 38,32 грн.; - заборгованості по комісіям за користуванням кредитом - 552,53 грн. Втім, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права лише 22.11.2013 року, тобто після спливу строку позовної давності звернення до суду. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. При таких обставинах, з урахуванням того, що позивач пропустив строк позовної давності щодо захисту свого порушеного права у правовідносинах з відповідачем, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 256,526,536,1054 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: dismissed