Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Скалатської міської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку приватизації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 18 липня 2000 року і по теперішній час зареєстрована та постійно проживає в будинку [ADDRESS] . Вказана квартира перебуває на балансі Скалатської міської ради. Право власності ні за ким не зареєстроване. З метою приватизації вказаного житлового приміщення 2 січня 2019 року [PERSON] звернулася до відповідача із заявою з проханням передати їй у приватну власність квартиру [ADDRESS] , проте їй відмовлено у зв`язку з тим, що у Скалатській міській раді не створений орган, який уповноважений здійснювати приватизацію житлового майна та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи те, що визнання права власності в порядку приватизації захистить її право та надасть їй, як фактичному власнику указаного об`єкта нерухомості, оформити правовстановлюючий документ, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою Підволочиського районного суду від 07 травня 2019 року відкрито провадження у справі. До закінчення підготовчого засідання позивач подала заяву про зміну предмету та підстави позову, зокрема просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,90 кв.м., житловою площею 33,70 кв.м. Обґрунтовуючи зміну позовних вимог посилається на те, що 07.08.1980 року її батько - [PERSON] вселився та постійно проживав в квартирі [ADDRESS] , що стверджується відомостями наявними у будинковій книзі. З 1980 року, окрім батька в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , її син - [PERSON] ; [PERSON] - брат, який помер [INFO] [INFO] помер [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] та [PERSON] було знято з реєстраційного обліку, а [PERSON] та її син - [PERSON] знялися з реєстрації місця проживання у добровільному порядку. Право власності на вказану квартиру на сьогоднішній день ні за ким не зареєстровано. Таким чином, [PERSON] є єдиною особою, яка на даний час зареєстрована та фактично проживає в квартирі [ADDRESS] . 24 січня2019 року [PERSON] звернулася із заявою до Скалатської міської ради, у якій просила оформити передачу в приватну власність квартиру [ADDRESS] у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", однак їй відмовлено у приватизації квартири, унаслідок того, що приватизаційний орган при Виконавчому комітеті Скалатської міської ради на даний час не створений у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду. З метою вирішення спору [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку приватизації на квартиру [ADDRESS] . Після подання позивачем позову до суду про визнання права власності в порядку приватизації на квартиру, Скалатська міська об`єднана територіальна громада Підволочиського району Тернопільської області, надала суду інформацію про те, що квартира [ADDRESS] не була передана до комунальної власності. Зазначила, що упродовж 19 років добросовісно, безперервно та відкрито володіє, користується квартирою [ADDRESS] . Батьком [PERSON] за життя було втрачено документ, який надавав йому право на вселення в квартиру [ADDRESS] , інших осіб, які би мали право на дане майно немає, визнання за нею права власності за набувальною давністю не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, а тому просить змінені позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Скалатської міської об`єднаної територіальної громади Підволочиського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: У відповідності до довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна № 31, виданої бюро технічної інвентаризації Підволочиського району 12 березня 2019 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , не зареєстроване. Як убачається із будинкової книги в квартирі [ADDRESS] зареєстровані особи: [PERSON] , 1983 р.н, [PERSON] , 1981 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 1954 р. н, [PERSON] , 2010 р.н. Внаслідок смерті [PERSON] та [PERSON] було знято з реєстраційного обліку, а [PERSON] та її син - [PERSON] знялися з реєстрації з місця проживання у добровільному порядку. В січні 2019 року [PERSON] звернулася до Скалатської міської ради із заявою про передачу у приватну власність квартири по [ADDRESS] , проте їй відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з тим, що відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд, який на даний час в Скалатській ОТГ не сформований, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду. 12 березня 209 року на ім`я [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . З довідки, виданої Скалатською міською радою № 1706 від 16 травня 2019 року убачається, що будинок [ADDRESS] не знаходиться на балансі Скалатської міської ради. У відповідності до довідки Скалатської міської ради № 64 від 06 червня 2019 року у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована та від народження проживає [PERSON] , [INFO] . Будь-яка інформація про житловий будинок по даних, що містяться в Скалатській міській раді, відсутня. Крім того з показів свідка [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] з народження по теперішній час проживає в квартирі [ADDRESS] та одноосібно здійснює витрати щодо її утримання та прибудинкової території. Зазначені обставини підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що позивач проживає в квартирі [ADDRESS] , здійснює витрати по утриманні квартири та прибудинкової території. Підстав сумніватись у показах зазначених свідків у суду немає, оскільки вони не суперечать одне одному і підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321,328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 7 лютого 2014 року при вирішенні спорів пов`язаних із набувальною давністю, суди повинні з`ясувати добросовісність володінні майном. Також зазначено, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Для вирішення спору має значення добросовісність саме на момент передачі позивачу майна, який як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що він отримав це майно з підстав, достатніх, щоб мати право власності на нього. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний дотримуватися моральних засад суспільства. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Відповідно до вимог ч. 2ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чим спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 та ч. 4ст.174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вказані обставини, та той факт, що позивач постійно проживає у квартирі [ADDRESS] більше десяти років, добросовісно володіє спірним майном, квартира не перебуває у комунальній чи приватній власності інших осіб, представником відповідача позов визнано,- суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved