Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.03.2014 року в розмірі 25097,85 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.03.2014 року та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконував в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 27.08.2018 року становить 25097,85 грн., і яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1456 грн., нарахованих відсотків за користуванням кредитом в розмірі 12\~000,42 грн., нарахованої пені в розмірі 9970,10 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1171,33 грн. штрафу (процентна складова). 15.11.2018 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у даній справі було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. 08.10.2019 року від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2018 року. 22.11.2019 року від позивача надійшов відзив на позовну заяву про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2018 року. Ухвалою від 28.11.2019 року заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 03.12.2019 року. 02.12.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву та докази направлення такого позивачу. 02.12.2019 року від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. 03.12.2019 року розгляд справи відкладено у звязку з неявкою сторін на 23.12.2019 року. 13.12.2019 року від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд 23.12.2019 даної справи у його відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Позивач - АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання на 23.12.2019 не з"явився, надіславши на електронну адресу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області заяву, в якій представник АТ КБ «Приватбанк» - Чепіга Д.О. просить відкласти судове засідання в зв"язку з зайнятістю представника банку в іншому судовому засіданні. Вирішуючи вказне клопотання щодо відкладення розгляду справи, суд враховує, що в матеріалах справи наявна заява іншого представника - [PERSON] , який просив здійснювати розгляд даної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі, просив їх задоволити. Представник [PERSON] будь-яких доказів щодо зайнятості суду не надав, неявка представника юриичної особи в судове засідання, при наявності заяви про розгляд справи у відсутності, не є поважною причиною для відкладення розгляду справи, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, який подав заяву про підтримання позову. Представник відповідача - адвокат Партика О.В. в судове засідання не з`явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Водночас, 02.12.2019 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву та докази направлення такого позивачу. В обґрунтування свого заперечення відповідач вказує, що позивач не повідомляв його про зміну процентної ставки, в результаті чого із розрахунку заборгованості, долученого позивачем вбачається, що вже з вересня 2014 року процентна ставка зросла з 30% до 34,80%, з квітня 2015 року до 43,20%, а з червня 2016 року взагалі не зрозуміло який позивач встановив процент на кредитний ліміт. А тому вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за користуванням кредитом в розмірі 12\~000,42 грн., нарахованої пені в розмірі 9970,10 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1171,33 грн. штрафу (процентна складова), є безпідставними не незаконними, а тому просить відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю. Позивач відповіді на відзив суду не подав. Згідно трекінгу поштового відправлення №8210006062648 здійсненого 23.12.2019 року вбачається, що позивачем АТ КБ «Приватбанк» отримано за довіреністю відзив на позовну заяву 10.12.2019 року. Відтак, станом на 23.12.2019 року закінчився строк для подання відповіді на відзив встановлений процесуальним законом, а тому суд вважає за доцільне провести розгляд даної справи за наявних доказів. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, 17.03.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; також надано витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, кредитний ліміт, не містить, тобто, вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту. Разом з тим, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, згідно якого у відповідача станом на 27.08.2018 року наявна заборгованість, яка становить 25097,85 грн., і яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1456 грн., нарахованих відсотків за користуванням кредитом в розмірі 12\~000,42 грн., нарахованої пені в розмірі 9970,10 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1171,33 грн. штрафу (процентна складова). При цьому, у самій анкеті-заяві від 17.03.2014 року Про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг домовленості сторін щодо процентів та штрафних санкцій немає. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України\~позивач не пред`явив. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «ПриватБанк», останній дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такого висновку дійшов Верховний суд у складі Великої Палати 03.07.2019 при розгляді справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, до такого висновку дійшла також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вищезазначеної справи, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1456 грн. В іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогам ст. 141 ЦПК України\~та ст. 4 Закону України "Про судовий збір"\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial