Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] у червні 2016 року звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про виділення частки з спільної сумісної власності - квартири. В обґрунтування позову, зазначили, що їх сім'я, яка складалася з п'яти чоловік, в 2001 році приватизувала п'ятикімнатну квартиру, загальною площею 106,9 кв.м, житловою площею 58,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] [INFO] року помер [PERSON], який на день смерті мешкав та був зареєстрований за вищевказаною адресою. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з частки вищезазначеної квартири. Спадкоємицею за законом є - донька [PERSON]. 07 червня 2016 року державним нотаріусом П'ятої Криворізької державної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частину п'ятикімнатної квартири, після померлого батька. 13 червня 2016 року вказане свідоцтво зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 16 червня 2016 року вона звернулась до П'ятої Криворізької державної контори, щодо посвідчення договору дарування частки вищевказаної квартири, але після перевірки правовстановлюючих документів державний нотаріус відмовила їм у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку з тим, що згадана квартира перебуває у спільній сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Договори про поділ, виділ або зміну часток у праві власності на вказану квартиру між співвласниками не укладались. Оскільки співвласники вказаної квартири [PERSON] та [PERSON] не з'явились до нотаріальної контори для укладання договору про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та не вповноважили на це іншу особу, нотаріус не може визначити належну дарувальниці частку у справі спільної сумісної власності на квартиру та посвідчити договір дарування частки зазначеної квартири. Все це зараз позбавляє їх можливості укласти ту чи іншу угоду на частину квартири, яка належить їм, що і змусило їх звернутись до суду по даному питанню. Враховуючи, що ніякої домовленості між власниками про розмір частки кожного у спільній сумісній власності не було, то частка кожного є рівною. Внаслідок чого їх частки в квартирі [ADDRESS] складають: [PERSON] -2/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5частина, [PERSON] -1/5 частина. Просили суд, виділити частки з спільної сумісної власності квартири. Позивачка [PERSON], яка також діє відповідно до довіреності, в інтересах [PERSON] у судове засідання не з'явилась, заздалегідь надавши суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглядати справу у її відсутність та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явився, заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в заяві зазначили про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши матеріали цієї цивільної справи, та враховуючи визнання позову відповідачами у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 24 травня 2001 року, виданого Управлінням житлово -комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів (нині Управління благоустрою та житлової політики) виконавчого комітету Криворізької міської Ради), родина , яка склалась з п'яти чоловік, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] році приватизували п'ятикімнатну квартиру, загальною площею 106,9 кв.м, житловою площею 58,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], копія свідоцтва долучена до матеріалів справи. Вказане свідоцтво було зареєстровано в КП ДОР « Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за № 205-П-386-386. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва, яка міститься в матеріалах справи. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з частки вищезазначеної квартири. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки заповіту від імені померлої батька не було складено, то спадкування повинно провадитись за законом. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці одержують право на спадкування почергово. Згідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцеві надається право прийняти спадщину, або відмовитись від неї - ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Прийняття спадщини здійснюється шляхом подання у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини , як це передбачено ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Судом встановлено, що спадкоємицею за законом є донька [PERSON]. 07 червня 2016 року державним нотаріусом П'ятої Криворізької державної контори Оксамитною Н.В., [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частину п'ятикімнатної квартиру, загальною площею 106,9 кв.м, житловою площею 58,4 кв.м., розташованої на другому поверсі п'ятиповерхового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після померлого [INFO] року [PERSON], копія свідоцтва міститься в матеріалах справи. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводилося реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до вимог діючого законодавства 13 червня 2016 року свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Як вбачається зі смісту позовної заяви 16 червня 2016 року [PERSON], звернулась до П'ятої Криворізької державної контори, щодо посвідчення договору дарування частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] матері [PERSON]. Матеріалами справи підтверджується, що після перевірки правовстановлюючих документів державний нотаріус П'ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитна Н.В., відмовила у вчиненні нотаріальної дії, тобто посвідчення договору дарування частки квартири в зв'язку з тим, що згадана квартира перебуває у спільній сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оригінал постанови міститься в матеріалах справи. Договори про поділ, виділ або зміну часток у праві власності на вказану квартиру між співвласниками не укладались. Відповідно до ч. 2, 3 ст.369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Оскільки співвласники вказаної квартири [PERSON] та [PERSON] не з'явились до нотаріальної контори для укладання договору про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та не вповноважили на це іншу особу, нотаріус не може визначити належну дарувальниці частку у справі спільної сумісної власності на квартиру та посвідчити договір дарування частки зазначеної квартири. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспарювання. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи, що ніякої домовленості між власниками про розмір частки кожного у спільній сумісній власності не було, а Законом України «Про приватизації державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482-ХІІ не визначено умов, за яких один із членів сім'ї може мати більшу або меншу частку в приватизованому житлі, суд приходить до висновку, що частка кожного є рівною. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що частки співвласників - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності в квартирі [ADDRESS] є рівними, тому необхідно виділити (визначити) [PERSON] -2/5 частини (1/5 + 1/5), [PERSON] - 1/5 частину, [PERSON] - 1/5 частину, [PERSON] -1/5 частину, позов задовільнити у повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України понесені судові витрати необхідно віднести на рахунок позивачів.

Outcome: approved