Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

позивач ТзОВ "Алекскредит" звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2458032 від 02.07.2019 станом на 20.05.2021 у загальній сумі 17 884, 04 грн. В обгурнтування позовних вимог покликається на те, що 02.07.2019 між ТзОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №2458032. На підставі Договору 02.09.2019 кредитодавець перерахував відповідачу 10 000 грн. на картковий рахунок, яка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 01.08.2019. В подальшому сторони основного договору пролонгували його дію згідно до додаткових угод від 01.08.2019, 21.08.2019, 20.09.2019, 30.09.2019, 10.10.2019 та дійшли узгодження по інших істотних умовах У порушення умов Договору та Додаткових угод 20.10.2019 відповідач не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим починаю чи з 21.10.2019 у відповідача виник борг. Станом на 20.05.2021 заборгованість відповідача становить 17 884,04, яка складається: 10 000 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 1 700 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7%; 5 000 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення кредиту 3,00 % нарахована у порядку ст.625 ЦК України; 1012 грн. - інфляційні втрати за сумою. Кредиту, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; 172,04 грн. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом нараховані у порядку ст.625 ЦК України. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, відповідач, у свою чергу, порушила зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що станом, яка підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою суду від 16.06.2021 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження. 16.07.2021 від представника відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач не надав суду жодного доказу того, що він виконав свої зобов`язання за Договором та надав відповідачу кредит в розмірі 10 000грн. Позивач не надав жодного доказу щодо виконання ним своїх зобов`язання за Договором подав неправильно обраховані відсотки, детальний графік розрахунків, а також розрахунок інфляційних збитків, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою суду від 12.11.2021 за клопотанням представника позивача витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» підтвердження зарахування 02.07.2019 грошових коштів у розмірі 10 000 грн. на платіжну картку [NUMBER] держателем якої є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (номер трансакції [NUMBER]). На виконання ухвали суду 24.11.2021 АТ КБ «Приват Банк» повідомлено, що 02.07.2019 здійснено зарахування коштів на платіжну картку [PERSON] на суму 10 000 грн. Представником позивача до суду надіслано заяву, в якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперчечив, надав пояснення аналогічні викладені в відзиві на позовну заяву. Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого позивач позивається про стягнення заборгованості за договором з боржника. Судом встановлено, що згідно до договору від 02.07.2019 відповідач [PERSON] отримала від ТОВ «Алекскредит» грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., з щоденним базовим розміром процентів в сумі 1,7%, з акційною процентною ставкою 1,2%, спеціальною процентною ставкою за один день користування після узгодженого строку повернення кредиту - 3,00 %, на строк до 01.08.2019. Видача кредиту та його отримання підтверджується відомостями з банку. В подальшому сторони основного договору пролонгували його дію згідно до додаткових угод від 01.08.20149, 21.08.2019, 20.09.2019, 30.09.2019, 10.10.2019 та дійшли узгодження по інших істотних умовах. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач взяті на себе зобов`язання порушувала, графік погашення заборгованості не дотримувалася, внески вчасно не сплачувала та внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 20.05.2021 проведено розрахунок заборгованості за договором №2458032 від 02.07.2019, відповідно до якого нараховано 17 884,04грн. (10 000 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 1 700 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7%; 5 000 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення кредиту 3,00 % нарахована у порядку ст.625 ЦК України; 1012 грн. - інфляційні втрати за сумою. Кредиту, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; 172,04 грн. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом нараховані у порядку ст.625 ЦК України). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем суду не представлено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. Так, у ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний на підставі ст.625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на обставини справи, оцінивши наявні докази,

Outcome: approved