Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з 10.08.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] На даний час сторони однією сім'єю не проживають, діти мешкають з позивачем, яка не працює, оскільки доглядає дітей до досягнення ними трирічного віку. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку та іншого доходу, щомісячно від дня подання позовної заяви до повноліття дітей, та на своє утримання у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача до досягнення молодшою дитиною трьох років. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, у якій він позов не визнає; просить розглянути справу за його відсутності. Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в порядку, встановленому ст. 76 ЦПК України, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі письмових матеріалів та наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10.08.2013 року було зареєстровано шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у свідоцтвах про народження яких сторони записані батьками (а.с. 4,5). Із позову вбачається, що на даний час діти проживають з позивачем, відповідач із сім»єю не проживає. Із позову вбачається, що на даний час позивач не працює, оскільки перебуває у соціальній відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття передбачений ст. 180 СК України. Положеннями ч. 3 ст. 181 встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За правилами ч. 1, 2 ст. 75 та ч. 2 ст. 84 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на аліменти має той з подружжя, який є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем суду надана заява, в якій зазначено про невизнання позову; підстав цього не вказано; доказів про неможливість сплати аліментів в заявленому позивачем розмірі відповідачем не надано. Суд вважає встановленим, що сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]; сторони в теперішній час однією сім'єю не проживають; діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини не надає; доказів на підтвердження неможливості сплати відповідачем аліментів в заявленому позивачем розмірі суду не надано. Враховуючи те, що законом встановлений обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу малолітнім дітям та дружині, а у добровільному порядку він цього не робить, з огляду на те, що суду не надано жодних доказів про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання доньок та дружини в заявлених позивачем розмірах, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов у повному обсязі. Правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору за подання до суду позовних заяв майнового характеру визначається п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ та на час розгляду справи становить 243,60 грн. За таких обставин, оскільки позивач в порядку п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ, звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved