Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № РLLEGK00000006 від 28.11.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 17705,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 28.11.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 28.11.2006 року уклали договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме : будинок загальною площею 68,50 кв.м. в [ADDRESS], належний відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2006 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 101 000 грн. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Згідно зі статями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У зв'язку з чим просить суд виселити відповідачів та їх малолітніх дітей, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, по невідомій суду причині, хоча про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог щодо виселення неповнолітніх дітей - заперечувала. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З кредитного договору № РLLEGK00000006 від 28.11.2006 року, вбачається, що сторони перебували у договірних стосунках, позивач надав [PERSON] кредит у розмір 17705,00 долар США з кінцевим терміном повернення 28.11.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 28.11.2006 р. уклали договір іпотеки № РLLEGK00000006. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17.04.2013 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К00000006 від 28.11.2006 року станом на 28.08.2012 року у сумі 16 120,03 доларів США, що за курсом НБУ складає 128 847,40 гривень звернуто стягнення на будинок житловою площею 39,0 кв.м. в [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці державного фонду та належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 28.11.2006 року та є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 28.11.2006 року, шляхом продажу ПАТ КБ «Приватбанк» згідно вимог діючого законодавства, з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами Держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з початковою вартістю на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом. Виселено : [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які зареєстровані та фактично проживають в житловому будинку по [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку в УДМС України у Полтавській області. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09.07.2013 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17.04.2013 року скасовано в частині виселення та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення. Для реалізації вищевказаного рішення суду необхідно, щоб всі мешканці, що проживають в даному будинку були виселені, оскільки при продажу можуть бути порушені як права позивача - продавця так і права покупця. 20.10.2013 року позивачам була направлена вимога про виселення із будинку, надано тридцятиденний строк для добровільного виселення. Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення чи житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Частинами 2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» встановлений певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що для виселення мешканців у судовому порядку на підставі рішення суду із житлового будинку чи іншого житлового приміщення, що є предметом іпотеки і на яке звернуто стягнення, обов'язковою передумовою є надіслання іпотекодержателем всім мешканцям письмової вимоги про необхідність добровільного звільнення житлового будинку чи іншого житлового приміщення і лише у разі відмови мешканців добровільно звільнити у вказаний місячний або інший погоджений між сторонами строк житловий будинок чи інше житлове приміщення. Враховуючи, що відповідач був попереджений про виселення, місячний строк виконання вимоги минув, проживання відповідача у спірному будинку перешкоджає виконанню судового рішення у справі № 1625/4433/12, порушує права позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням пред'явлених до відповідачів позовних вимог про виселення, з них на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 344,10 грн. На підставі викладеного та ч.1-2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку", ст.ст.10, 60, 88, 130, 209, 212, 224-226 ЦПК України, суд -,

Outcome: approved