Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування свого позову позивачка вказала, що 30 квітня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №132. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2013р. шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання доньки не надає, хоча він є працездатним і цілком може надавати таку допомогу. Добровільної згоди про сплату аліментів між [PERSON] та [PERSON] досягнуто не було, в результаті чого вона вимушена була звернутися до суду. 07.08.2018р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області було винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки. 15.11.2018р. Жашківським районним відділом ДВС ГТУЮ у Черкаській області було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів, але станом на день подання даної позовної заяви до суду відповідачем не сплачено жодної копійки аліментів на утримання доньки. Починаючи з 2013 року, тобто з моменту розлучення, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню їхньої дитини та свідомо ними нехтує. Це проявляється у тому, що він взагалі не спілкується з донькою та не зустрічається з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання,підготовку до самостійного життя та становлення її як жінки. Ніяких витрат на утримання доньки відповідач не несе, не забезпечує необхідного харчування відповідно віку, не несе витрат на медичний догляд, лікування та оздоровлення дитини, не створює умов для отримання нею позашкільної освіти, що сукупно негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Донька, яка протягом такого тривалого часу взагалі не бачила і не спілкувалася з батьком, не відчуває по відношенню до свого біологічного батька жодних родинних почуттів, більш того, вважає себе несправедливо обділеною батьківською увагою та турботою через нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків. Дитина проживає разом з позивачкою та заходиться на повному її утриманні. Для розвитку дитини позивачка прикладає усі свої зусилля і можливості. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, вказані вище дії відповідача є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки, а тому позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. При цьому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Жашківського районного суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради - у підготовче засідання не з`явився, проте надіслав до суду листа, в якому просить розглядати справу без його присутності та прийняти рішення у найкращих інтересах дитини, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частин 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч.1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2013р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №690, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. 07 серпня 2018 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів). На підставі даного судового наказу 15.11.2018р. Жашківським районним відділом ДВС ГТУЮ у Черкаській області було відкрито виконавче провадження. Згідно розрахунку від 12.06.2019р. №264 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом становить 6699 грн. 30 коп. З довідки дошкільного навчального закладу №5 відділу освіти Уманської міської ради Черкаської області від 23.02.2017р. №01-17/13, вбачається, що батько [PERSON] за період перебування доньки [PERSON] , [INFO] , у ДНЗ не з`являвся. З довідки про склад сім`ї №113 від 28.03.2017р. вбачається, що [PERSON] , 2011р.н., зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] , 1990р.н., та сестрою [PERSON] , 2017р.н. У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 24.02.2017р. №01-28/15, [PERSON] , [INFO] , мешкає по [ADDRESS] у родині з двох осіб, житлово-побутові умови проживання задовільні і відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Дитина забезпечена їжею та одягом, має свою кімнату та умови для занять та навчання. Атмосфера у сім`ї дружня, тепла, між членами сім`ї близькі і довірчі стосунки. Сім`я благополучна. З характеристики учениці 2-Б класу [PERSON] вбачається, що остання гарно навчається, відкрита до спілкування, підтримує дружні стосунки з однокласниками Вихованням дитини займається тільки мати [PERSON] , батько жодного разу школу не відвідував, навчанням доньки не цікавився. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання 2-Б класу [PERSON] , житлово-побутові умови проживання задовільні і відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Мати справляється зі своїми обов`язками, дбає про всебічний розвиток дитини, допомагає у навчанні. З листа служби у справах дітей Уманської районної державної адміністрації Черкаської області від 05.06.2019р. №238/01-17 вбачається, що з [PERSON] було проведено бесіду та проведено проективну методику малюнку «Моя сім`я», на меті якого є дослідження ставлення дитини до сімейної сфери у цілому та до окремих членів сім`ї, яка показала, що справжньою родиною дівчинки є мама та тато [PERSON] , біля яких вона почуває себе затишно і безпечно. Найбільш значимою та емоційно близькою для неї є мама. Дитина отримує достатньо уваги, ласки та любові. В родині здорова гармонійна атмосфера. Найбільшою владою та авторитетом в сім`ї наділений тато [PERSON] . Тим самим дівчинка надає йому виняткового статусу гарного батька, чий вплив та думка є для неї важливою. Про [PERSON] (біологічного батька) малолітня [PERSON] нічого не знає, так як вважає одним та рідним батька [PERSON] , який турбується про її емоційне здоров`я, інтелектуальний і фізичний розвиток, духовне благополуччя. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради м. Умань Черкаської області від 23.08.2017р. №448/01-20, з метою соціального захисту дитини порушує питання (клопотання) про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 № 760/18209/15-ц та від 14.09.2016 № 216/2914/14-ц). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положенням ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказівЖодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Згідно із ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені ст.150 СК України, не надає матеріальну допомогу своїй дитині, не приймає участі у її вихованні, не дбає про її духовний і моральний розвиток, не відвідує її, взагалі не цікавиться її життям, а тому суд погоджується з висновком органу опіки і піклування та вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». З огляду на вищевказані обставини, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав і жодного разу у судові засідання не з`явився, а також враховуючи перш за все інтереси дитини, суд приходить до висновку про небажання батька брати участь у вихованні доньки та вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.1249671714.1 від 24.01.2019р. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved