Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивачі звернулися з позовною заявою до [PERSON] , Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони є власниками 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач [PERSON] є власником іншої 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . На даний час позивачі вирішили продати свою частину домоволодіння, і для цього звернулися до землевпорядника для виготовлення технічної документації. Від землевпорядника їм стало відомо, що їхня сусідка [PERSON] , яка померла [INFO] , приватизувала всю земельну ділянку розміром 0,0600 га, яка відноситься до їхнього спільного домоволодіння, згідно рішення Могилів-Подільської міської ради вінницької області 55 сесії 5 скликання №964 від 17.12.2009. Таким чином, передавши у власність [PERSON] вище вказану земельну ділянку, міська рада порушила їх права яка спільних землекористувачів та співвласників домоволодіння. А тому позивачі з відповідним позовом звернулися до суду, просять скасувати рішення Могилів-Подільської міської ради в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] , розміром 0,0600 га по [ADDRESS] та визнати недійсним та скасувати, виданий на ім`я [PERSON] , державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 0510400000:00:006:0030, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , їх представник Пограничний А.М. в судове засідання не з`явились. Представник позивачів подав до суду заяву, де просив справу розглянути у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача Могилів-Подільської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав: згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2000, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №1-1454, 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, належить позивачам [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2017, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Малярчук Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №1-133, 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, належить [PERSON] (а.с.10). Факт належності [PERSON] 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] також підтверджується технічним паспортом на будинок (а.с.11-15). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №786512, виданого на підставі рішення Могилів-Подільської міської ради 55 сесії 5 скликання №964 від 17.12.2009, [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,0600 га по [ADDRESS] (а.с.8). Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом статей 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі в порядку безоплатної приватизації, за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах законності. Стаття 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Такі питання мають вирішуватись виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (пункт 34 частини 1 статті 26). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до роз`яснень, викладених у абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 ГПК України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. За приписами ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Так, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 зроблено висновок, що «оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку». Враховуючи вищевказані обставини справи суд вважає, що докази у справі свідчать про законність вимог позивачів, обставини про які вказано в позові знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved