Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] Доглядом, вихованням та утриманням дитини займається позивачка, а тому вона просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина та призначити її опікуном дитини. Позивачка [PERSON] , її представник [PERSON] та представник третьої особи Дишлюк В.О. в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити його. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , його батьком - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с. 22/. [INFO] . [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] /а.с. 21/. З пояснень позивачки вбачається, що мати [PERSON] , [PERSON] у 2010 році виїхала до Російської Федерації, адреса її перебування позивачці невідома. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм онуком [PERSON] та з 2010 року займається його вихованням. Відповідачка [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, не спілкується з ним, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком, не забезпечує хлопчику необхідного харчування, медичного догляду та лікування. З матеріалів справи та пояснень позивачки вбачається, що [PERSON] є учнем 5-го класу Білоцерківської спеціалізованої природничо-математичної школи І-ІІ ступенів № 16. За місцем навчання характеризується позитивно, має достатній рівень навчальних досягнень. За період навчання, вихованням хлопчика займалася його бабуся [PERSON] , створювала для нього необхідні умови проживання, забезпечувала необхідними для життя та розвитку речами. Мати [PERSON] , до закладів, у яких виховувався та навчається її син, не навідувалась, життям хлопчика не цікавилась. Наведені обставини підтверджуються довідкою з ДНЗ № 19 від 10.12.2018 р. /а.с. 25/ та характеристикою з БЦ СПМШ № 16 /а.с. 28/. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України; ЗУ "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р., Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року. Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно законодавству України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Однією з підстав позбавлення батьківських прав, передбачених ст.164 СК України, є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За ст.. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", яка не втратила чинність, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Частиною 4 статті 167 СК України передбачено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Для надання висновку про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] з боку його бабусі [PERSON] , комісією відділу опіки та піклування були обстежені умови проживання позивачки та її онука. В ході обстеження було встановлено, що для хлопчика створені усі необхідні умови для проживання та навчання. За даними медичного обстеження позивачка має задовільний стан здоров`я для виховання дитини /а.с. 17, 30/. Згідно характеристики № 117 від 18.02.2019 р., [PERSON] працює у КП БМР «ЖЕК №1», характеризується позитивно /а.с. 31/. Таким чином, встановлені по справі обставини свідчать про те, що відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, не забезпечує його усім необхідним для нормального фізичного та духовного розвитку та не виявляє інтересу до внутрішнього світу хлопчика. Його вихованням та матеріальним забезпеченням займається позивачка. Тому суд, з урахуванням наведеного, вважає за можливе позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав по вихованню її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та призначити його опікуном [PERSON] . При цьому суд приймає до уваги рішення виконкому Білоцерківської міської ради про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та висновок служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] з боку його бабусі [PERSON] . Разом з цим, суд враховує зміст ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. А тому з відповідачки слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.03.2019 р. і до повноліття дитини. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути судовий збір на користь на користь держави, у розмірі по 768,40 грн. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що відповідно до ст. 169 СК України вона має право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни її поведінки та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved