Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Радомишльського районного суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості по сплаті аліментів та стягнення суми неустойки за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2011 року відповідачка [PERSON] зобов"язана сплачувати йому аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку щомісячно, починаючи з 11.02.2011 року і до повноліття дочки. Проте, відповідачка за весь період сплатила позивачу всього 350 грн., внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментах і станом на 01.11.2013 року становить згідно довідки розрахунку заборгованості в сумі 15 899 грн., 12 коп. Крім того, у зв"язку з тим, що відповідачка протягом тривалого часу не сплачує аліменти, які присудженні судом позивач вважає, що має право стягнути з відповідачки заборгованість сплаті аліментів та неустойку за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2011 року по жовтень 2013 року, яка складає 4836 грв.48 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив позов задовільнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судове засідання не з»яивлись,про день та час слухання оправи були належним чином повідомлені,причину неявки до суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконання виконавчого листа № 2-256 від 20 квітня 2011 року виданого Радомишльським районним судом Житомирської області про стягнення аліментів з [PERSON] на Користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.02.2011 року до повноліття дитини, відкрито виконавче провадження. Згідно Довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 01 листопада 2013 року, виданої Відділом Державної виконавчої служби Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області, заборгованість відповідача по сплаті аліментів позивачу за період з 11 лютого 2011 року по 31 жовтня 2013 року, станом на 01 листопада 2013 року становить 15899 грв. 12 коп., тобто заборгованість виникла починаючи з лютого 2011 року (а.с.11- 12) . При цьому, відповідачка не сплачує аліменти по теперішній час. Як зазначено у ст.13 Сімейного кодексу України (далі СК України) частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачка не виконує своїх обов'язків по сплаті аліментів на утримання дитини та станом на 01.11.2013р. має заборгованість в розмірі 15 899 грв.12 коп. суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідачки суми заборгованості по сплаті аліментів є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з Відповідачки неустойки ( пені) по виплаті аліментів в розмірі 4836,48 грн. суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України регламентовано, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому, згідно роз'яснень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів хвороби, яка б перешкоджала б її обов'язку сплачувати за рішенням суду аліменти на утримання дитини, вона не надала, доказів своєї непрацездатності за період виникнення заборгованості по сплаті аліментів також не надано. Доказів про те, що дії державного виконавця з приводу нарахування розміру аліментів оскаржувалися до суду відповідачка не надала, а тому суд приходить до висновку про відсутність будь-яких поважних причин невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів. Так рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.04.2011 року з Відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дитини, починаючи з 11 лютого 2011 року. Доказів того, що Відповідачка виконала свій обов'язок по сплаті аліментів на утримання дитини в матеріалах справи відсутні. У довідці-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 11.02.2011р. по 01.11.2013р., що складена старшим державним виконавцем Ластовецькою O.A., зазначено суми, що мали бути сплачені щомісячно починаючи з лютого 2011р. по жовтень 2013р. включно. Розрахунок пені здійснено саме з вказаних сум. Суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з Відповідачки на користь Позивача неустойки по виплаті аліментів підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог за період з 11.02.2011р. по 01.11.2013р Відтак, стягненню підлягає неустойка (пеня) у загальній сумі 4836 грв. 48 коп. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача на утримання малолітньої доньки заборгованість по сплаті аліментів у сумі 15 899 грв.12 коп,та пені за несплату аліментів в сумі 4836 грв.48 коп.,а всього 20735,60 грн. Крім того,згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,та

Outcome: approved