Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що 06.05.2007 р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені, вони проживать окремо близько року. Відповідач не надає жодних коштів на утримання дітей, хоча є фізично здоровий, працює і отримує кошти. Тому змушена звернутися до суду із вказаним позовом і просить суд стягувати зі [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частки від всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Також просить стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 2000 гривень до сином [PERSON] , [INFO] трьох річного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.5) судом встановлено, що 06.05.2007 року сторони зареєстрували шлюб. Із копії свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.6), [PERSON] , [INFO] (а.с.7) та [PERSON] , [INFO] (а.с.8) встановлено, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також, суд враховує, що ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. У відповідності з ч.ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Дослідивши матеріали справи та врахувавши письмову позицію сторін, враховуючи визнання позову відповідачем та відсутність відомостей про перебування на утриманні у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків, суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/2 частки від всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття, оскільки відповідач є батьком і зобов`язаний їх утримувати до досягнення повноліття. Встановивши вищевказані обставини та приймаючи до уваги, що позивачка ніде не працює та здійснює догляд за дитиною, якій ще не виповнилося 3 років і в свою чергу також потребує матеріальної допомоги від чоловіка, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 2000 гривень. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України на відповідний рахунок необхідно стягнути судовий збір в сумі 1536,80 гривень.

Outcome: approved