Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай). В своєму позові позивач зазначив, що його було прийнято в члени Колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець» (далі КСП «Ленінець») на роботу механізатором в тракторну бригаду № 1. З 01.12.1993 по 22.06.1995 проходив службу у Збройних силах армії України та після проходження служби продовжив працювати в КСП «Ленінець». [PERSON] є в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», які включені до Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ-09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23 від 29.12.1995. Землю передано згідно рішення Глобинської районної ради народних депутатів від 22.12.1995 на території Броварківської сільської ради Глобинського району. Сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримував. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 3,13 умовних кадастрових гектари, яка перебувала в колективній власності КСП «Ленінець», розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. При цьому, відповідач не скористався правом подати відзив на позов. Представники відповідача - Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області та третьої особи - Відділу у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причину своєї неявки, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відповідач відзив на позов не подавав. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 02 березня 1993 року [PERSON] було прийнято в члени КСП «Ленінець». З 01.12.1993 по 22.06.1995 проходив службу у Зройних силах армії України та після проходження служби продовжив працювати в КСП «Ленінець». 01.09.1997 звільнений із членів КСП за власним бажанням, що підтверджується копією його трудової книжки серії [NUMBER] від 30 березня 1993 року (а. с. 6-8). Відповідно до довідки № 2/104-20, виданої 03 січня 2020 року відділом у Глобинському районі Головного управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON] є в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець» , які включені до Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ-09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23 від 29.12.1995. Землю передано згідно рішення Глобинської районної ради народних депутатів від 22.12.1995 на території Броварківської сільської ради Глобинського району. [PERSON] не отримував сертифікат на земельну частку (пай) на загальну площу 3,13га (в умовних кадастрових гектарах). Нормативно - грошова оцінка земельної частки (пай) згідно сертифіката на території Броварківської сільської ради по КСП «Ленінець» становить 15007,00 грн (без урахування коефіцієнта індексації) на час паювання господарства (а. с. 10). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, втому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 " Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України, у редакції Закону України від 13.03.1992 N 2196-XII (втратив чинність 01.01.2002), чинної на дату виникнення спірних правовідносин дати паювання КСП "Ленінець" земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. До прийняття такого рішення провадиться передача земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, до відання сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Землі у колективну власність передаються безоплатно. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 ЗК України /у редакції від 22 червня 1993 року/ право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ й документа, що посвідчує це право. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України / у редакції від 22 червня 1993 року / та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Як встановлено судом, [PERSON] на момент видачі державного акту КСП «Ленінець» 29 грудня 1995 році був його членом, включений до списку громадян-членів КСП «Ленінець», а отже має право на земельну частку (пай). Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved