Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача у її користь на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12.04.2018р. в розмірі 930грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та надалі стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх доходів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебувала у шлюбних відносинах із відповідачем. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сокальського районного суду від 12.04.2018р. вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 930грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак на даний момент цих коштів не вистарчає для належного утримання дитини, оскільки витрати на утримання сина зросли через його вікові потреби, зросли ціни на одяг, продукти харчування, комунальні послуги та у зв`язку із зміною законодавства, посилаючись на ст. 192 СК України позивач просить суд змінити розмір аліментів. Представник відповідача - адвокат Огорілко Ю.В. надав відзив на позовну заяву, в якому провив відмовити у задоволенні позову відмовити, оскільки [PERSON] вже більше двох років є безробітним і єдиним джерелом його доходів є тимчасові роботи. Він не зареєстрований як фізична особа підприємець, не зареєстрований в центрі зайнятості як безробітний та пенсій або соціальних виплат не отримує. Стягнення аліментів у більшому розмірі потягне за собою заборгованість з такої сплати, оскільки він не має змоги сплачувати аліменти у більшому розмірі. В судове засідання позивач та її представник-адвокат Чернявський В.Ю. не прибули, однак подав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач та його представник - адвокат Огорілко Ю.В. в судове засідання не прибув, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Як встановлено із матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. За час сімейного життя у сторін народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою та неповнолітній син [PERSON] [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дані факти знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та не оспорюється ніким із її учасників. Згідно виконавчого листа виданого Сокальським районним судом Львівської області від 12.06.2018р. у цивільній справі №454/266/18 встановлено, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 930грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Вирішуючи питання про аліменти відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. П.5 статті передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 17.05.2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014р. зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи, що витрати на утримання дитини не можуть в повній мірі забезпечуватися позивачем і розмір аліментів, які отримує позивач від відповідача за рішенням суду, не забезпечує в повній мірі гармонійного розвитку дитини, тому права сина сторін на належне утримання з боку батька порушені, тому підлягають судовому захисту. Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими до позову. Зокрема, що сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , спосіб утримання якого є предметом даного спору і на утримання якого з відповідача стягнуто аліменти згідно із рішенням Сокальського районного суду від 12.04.2018р., у зв`язку із чим на позивача [PERSON] , з якою проживає дитина, покладено більший обсяг обов`язків по утриманню сина, ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови. Таким чином, судом встановлено, що розмір сплачуваних відповідачем аліментів не достатньо та у неповній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов про зміну способу стягнення аліментів підлягає задоволенню. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved