Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач Сиваська ЗОШ-інтернат 07.11.2013 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини вказуючи на те, що відповідачка являється матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Батько неповнолітньої дитини [PERSON], помер [INFO], а мати-відповідачка рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 12.04.2010 року позбавлена батьківських прав, тому державним опікуном являється директор школи Колько Г.Ф.. Відповідачка позбавлена батьківських прав відносно своєї дитини [PERSON], [INFO], але згідно чинного законодавства не звільнена від обов'язку, щодо утримання дитини. Просить стягнути з відповідача кошти на утримання дитини на користь школи-інтернат в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття. Представник позивача до судового засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. На позовних вимогах наполіг, просить стягнути з відповідачки кошти на утримання її неповнолітньої дитини. Просив провести заочний розгляд справи. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе слухати справу у відсутність представника позивача. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася повторно, не повідомила причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлена про час і місце судового зсідання про що свідчать поштові повідомлення про отримання нею судових повісток. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України визнати причину неявки відповідачки неповажною і ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою позивача. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача в обґрунтування позову та ті обставини, що відповідач ухиляється від добровільної сплати коштів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено факт ухвалення рішення Генічеським районним судом Херсонської області від 12.04.2010 року про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], але під час винесення рішення не вирішено питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини Факт несплати відповідачкою коштів на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд погоджується із вимогами позивача і вважає можливим стягнути з відповідачки кошти на утримання дитини, доньки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, так як вона не звільнена від обов'язку щодо утримання власної доньки. Відповідно до ст. 191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня перегляду позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і визнання позову. Позивач довів обставини, на які він посилався, а саме факт несплати відповідачем коштів на утримання дитини та наявність обов'язку для сплати аліментів відповідачем на неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для стягнення аліментів від дня подання позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести за рахунок відповідача і стягнути з неї 243,60 грн. судового збору в доход держави. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: approved