Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 2012 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб про що в книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції зроблено запис № 01. Від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Взаємні відносини з відповідачем ускладнились, не має взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини припинені. Відновлювати шлюбні відносини не бажає. Збереження сім»ї є неможливим та недоцільним. Просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ " Про судоустрій і статус суддів", районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася. Про дату, час та місце підготовчого розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у її відсутність. Заперечує проти надання терміну на примирення. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився. Про дату, час та місце підготовчого розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення та розірвання шлюбу, справу просить розглянути у його відсутність. Термін на примирення не потрібен, оскільки примирення між ними є неможливим. Враховуючи, що підготовчий розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи по суті та постановлення рішення, і вважає, що за даних обставин збереження сім'ї є неможливе і недоцільне, шлюб носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує, а також з урахуванням положень ч.1 ст.24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому позов підлягає до задоволення повністю в підготовчому судовому засіданні. При цьому, при розподілі судових витрат суд враховує, що оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі, позивачу підлягає до повернення з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Інша частина судових витрат по сплаті судового збору підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 24, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved