Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача фінансових послуг та зобов'язання надати інформацію. Свої вимоги мотивував тим, що позивачем було відкрито у відповідача банківські рахунки, а саме: [NUMBER] (картка Platinum); [NUMBER] (картка для виплат Gold); [NUMBER](картка для виплат); [NUMBER] (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт довготривалий»); [NUMBER] (депозитний рахунок по вкладу «Депозит VIP»); [NUMBER] (депозитний рахунок по вкладу «Депозит VIP»); [NUMBER] (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт»). З березня 2014 року позивач неодноразово звертався із запитом до відповідача про надання інформації щодо його банківських рахунків, проте на жодний запит фінансовою установою не було надано йому відповіді. Тому позивач просив суд захистити права споживача фінансових послуг на отримання інформації щодо банківських послуг з ведення і обслуговування його рахунків та надати позивачу інформацію про проведенні операції та залишки коштів на рахунку у вигляді належним чином оформлених виписок, інших банківських документів про рух коштів та їх залишків на зазначених рахунках з моменту їх відкриття по даний час. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Бондаренка Д.Ю. позов не визнав. Пояснив, що судами встановлено факт неможливості доступу до майна банка у зв»язку з припиненням діяльності банку через окупацію території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. В силу положень ст. 61 ЦПК України ці обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені обставини. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Позивач є клієнтом банку, який пройшов ідентифікацію, приєднався до публічної оферти, обнародуваної на офіційному сайті - Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 8-52), уклав такі договори: 08 серпня 2011 року про відкриття рахунку [NUMBER] (лицевий рахунок для обслуговування вкладу) по 08 серпня 2016 року (а.с.56-57); 22 лютого 2010 року про відкриття рахунку [NUMBER] (депозитний рахунок) по 22 серпня 2010 року (а.с. 58-59, 60); 06 серпня 2010 року про відкриття рахунку [NUMBER] (депозитний рахунок) по 06 серпня 2011 року (а.с.61-62, 63); 25 серпня 2010 року про відкриття рахунку [NUMBER] (лицевий рахунок для обслуговування вкладу) по 25 вересня 2010 року (а.с.64, 65-66,67), та є держателем пластикових карток: VISA PLATINUM, MasterGOLD, UNIVERSAL MasterGOLD (а.с.53,54,55). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед засобів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дій, які порушує право, примусове виконання обов'язку в натурі, інші способи, що встановлені договором або законом. Примусове виконання обов'язку в натурі застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але він відмовився або уникає можливості виконати свій обов'язок. Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про стан рахунків клієнта. Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема: 1) на письмовий запит або з письмового дозволу власника такої інформації; 2) за рішення суду; 3) органам прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Антимонопольного комітету України на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретній проміжок часу; 4) органам Державної податкової служби України на їх письмову вимогу щодо наявності банківських рахунків; 5) центральному органу виконавчої влади із спеціальним статусом з питань фінансового моніторингу на його запит щодо фінансових операцій, пов'язаних з фінансовими операціями, що стали об'єктом фінансового моніторингу (аналізу) згідно із законодавством щодо запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, а також учасників зазначених операцій; 6) органам державної виконавчої служби на їх письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», стосовно стану рахунків конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності. 25 березня 2014 року відповідач через свій офіційний сайт повідомив про неможливість відновити операції за рахунками та картками своїх клієнтів через відсутність легітимної законодавчої бази та впровадження «банківських канікул»(а.с.68-69) 24 березня 2015 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулася до відділення Бізнес-обслуговування індивідуальних VIP-клієнтів КБ «Приватбанк» за адресою: м. Сімферополь, вул. Гоголя, 15 з заявою надати інформацію по рахункам щодо усіх проведених по ним операціях та залишків коштів позивача (а.с. 70-71,72-75). Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що судами встановлено факт неможливості доступу до майна банка у зв»язку з припиненням діяльності банку через окупацію території Автономної Республики Крим і міста Севастополя. В силу положень ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені обставини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На підтвердження пояснення представника відповідача суду надано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 24 грудня 2014 року про відмову про задоволення позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про закриття рахунків та повернення грошових коштів (а.с. 227-229) та ухвалу Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року про залишення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 24 грудня 2014 року без змін (а.с.230-231). Однак у наведених рішеннях предметом спору є закриття рахунків та повернення грошових коштів. У спорі, що розглядається судом, позивач просить захистити права споживача фінансових послуг на отримання інформації щодо банківських послуг з ведення і обслуговування його рахунків та надати позивачу інформацію про проведені операції та залишки. Разом з тим на запит суду банк повідомив, що представник позивача звертався із заявою про надання виписок по рахункам [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER], [NUMBER] та отримав письмову відповідь. Із заявою про надання виписок по рахункам [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] позивач не звертався (а.с.192-193). Зі змісту письмової відповіді представнику позивача [PERSON] вбачається відмова надати інформацію через неможливість розкриття банківської таємниці особі, яка не входить до кола осіб, яким надається така інформація, що є порушенням положень частин 1, 2 ст. 1076 ЦК України, якими передбачено надання відомостей про операції та рахунки тільки самим клієнтам або їхнім представникам. (а.с.194, 196-197, 198). Під час розгляду справи на запит суду банк також повідомив про неможливість надати належним чином завірені копії договорів про відкриття банківських рахунків через окупацію території Автономної Республіки Крим та виїмку архівних документів ПАТ КБ «Приватбанк» на окупованій території (а.с.209-210). Оскільки правомірність ненадання позивачу інформації по рахункам щодо усіх проведених по ним операціях та залишків коштів належними доказами не підтверджена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг та зобов'язання надати інформацію, підлягає задоволенню повністю: зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надати [PERSON] як клієнту банку письмову інформацію щодо його банківських рахунків: [NUMBER] (картка Platinum); [NUMBER] (картка для виплат Gold); [NUMBER](картка для виплат); [NUMBER] (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт довготривалий»); [NUMBER] (депозитний рахунок по вкладу «Депозит VIP»); [NUMBER] (депозитний рахунок по вкладу «Депозит VIP»); [NUMBER] (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт»). Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції до 01 вересня 2015 року) при подачі позовної заяви: майнового характеру оплаті підлягає судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру до суду оплачується ставка судового збору 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно п.п. 7, 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про захист прав споживачів та інваліди ІІ групи. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2014 року становить 1218 грн. 00 коп. Тому за подачу позову майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову в сумі 243 грн. 60 коп., за подачу позову немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності зі ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 263 грн. 67 коп.

Outcome: approved