Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом в якому просила визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки, в розмірі 0,41 га, за адресою: [ADDRESS] , з яких: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25га, для ведення особистого селянського господарства - 0,16 га, яка була передана [PERSON] у приватну власність на підставі рішення Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області 14 сесії 21 скликання від 28 грудня 1993 року, після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька являється вона, її мати - [PERSON] та брат - [PERSON] . [INFO] мати - [PERSON] померла. [INFO] помер брат - [PERSON] . Після їх смерті вона спадщину прийняла у встановлений законом строк, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті батька залишилось спадкове майно, до складу якого входить надана рішенням 14 сесії 21 скликання Вовчинецької сільської ради від 28 грудня 1993 року, земельна ділянка площею 0,441 га, яка розташована в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житловогог будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства -0,316 га. Однак за життя батьк не отримав правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку із-за незалежних від нього обставин. Тому вона не може оформити на цю земельну ділянку спадщину. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Проніва Н.Р. надала заяву про слухання справи у їхню відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача- Махнівської сільської ради Козятинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , який постійно проживав та був зареєстрований в с. Вовчинець Козятинського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 0,41 га, розташована в [ADDRESS] , яка була передана останньому на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 28 грудня 1993 року, із яких 0,16 га - для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.14). Спадкоємцями за законом першої черги, на час смерті [PERSON] , являються: позивач - [PERSON] , а також: дружина померлого [PERSON] та син - [PERSON] , які спадщину після смерті [PERSON] прийняли у встановлений законом строк, подавши відповідні заяви про прийняття спадщини до Козятинської державної нотаріальної контори та отримали свідоцтва про право власності за законом (а.с.6,7,8,9) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.11) Спадщину після смерті матері - [PERSON] та після смерті брата - [PERSON] , у встановлений законом строк прийняла позивачка по справі - [PERSON] , подавши відповідні заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу - Свідерської О.В., що підтверджується копією спадкової справи №12/2013 до майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] та спадкової справи №40/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Однак позивач не може оформити своїх спадкових прав на земельну ділянку загальною площею 0,41 га, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки спадкодавцем - [PERSON] не було завершено приватизацію даної земельної ділянки. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, в яких зазначено, що "відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця". Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає, що позивач прийнявши спадщину після смерті баби набув право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що йому належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім`я померлої, він згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved