Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач у грудні 2012 року звернувся до Індустріального районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № K3V0AK03334022 від 29.12.2005 року відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 80000,00 доларів США, зі сплатою за користування ним 12,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.12.2012 р., проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконувала, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до [PERSON], що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем договору застави рухомого майна від 29.12.2005 року. Згідно з договором застави [PERSON] надав в заставу автомобіль TOYOTA, модель: LANDCRUISER 100, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені і шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим він є солідарним відповідачем за пред'явленим до стягнення боргом. З урахуванням викладеного просив суд: в рахунок погашення заборгованості за договором № K3V0AK03334022 від 29.12.2005 року - в розмірі 42142,23 дол. США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 336842,84 грн., витребувати у відповідача [PERSON] та передати в заклад (володіння) шляхом опису ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави автомобіль TOYOTA, модель: LANDCRUISER 100, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; комплект ключів,свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля TOYOTA, модель: LANDCRUISER 100, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; звернути стягнення на предмет застави автомобіль TOYOTA, модель: LANDCRUISER 100, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачів солідарно 10000,00 грн.; та з відповідача [PERSON] судові витрати. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON] про звернення стягнення була задоволена частково. Ухвалою суду від 18 вересня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON] про звернення стягнення скасовано. При новому розгляді справи [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 21квітня 2011 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2 -2003/2011 р. за вказаним позовом було солідарно стягнуто заборгованість з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість по Кредитному договору у розмірі 417 755 грн. 02 коп. На примусове виконання виконавчого листа № 2-2003/11, виданого 12.08.2012 р. Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2012р. У процесі виконавчого провадження з [PERSON] було стягнуто повну грошову суму заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується квитанцією № к78/0 60 від 24 травня 2012 року, в результаті чого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві була винесена постанова про закриття виконавчого провадження від 07.06.2012 року, у якій зазначено, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська виконано фактично в повному обсязі згідно з виконавчим документом, стягнуті кошти в сумі 417 755, 02 грн. перераховані на користь стягувана п/д № 2107 від 30.05.12 р., стягнуто виконавчий збір в сумі 41775, 50 грн. та перераховано згідно п/д 2108 від 30.05.12 р., а витрати в сумі 50, 00 грн. перераховані згідно п/д 2111 від 30.05.12 р. Таким чином, [PERSON] було повністю погашено заборгованість за Кредитним договором, і тому з дати погашення суми боргу за рішенням суду відсутні підстави для нарахування відсотків, а саме з 24 травня 2012 року. Достовірним є факт виконання боржником рішення суду у повному обсязі, а кредит погашений повністю. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року по справі № 22-ц/774/5078/13, та ухвалено нове, яким з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 50167,53Доларів США, з яких: 43 166,54 доларів США - заборгованість за кредитом, 4684,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1660 доларів США- заборгованість за комісії, 656,62 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань закредитним договором. Вказав, що згідно квитанції № к78/0/60 від 24 травня 2012 року [PERSON] достроково погасив борг перед ПАТ «ПриватБанк» згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року у розмірі 417955,02 грн. (згідно квитанції з урахуванням виконавчого збору 459580,52 грн.).Проте, як вбачається з документу, наданого банком «Виписка про погашення по кредиту заперіод з 29.12.2005 року по 18.01.2013 року», та розрахунку заборгованості, наданого Банком суду, які міститься в матеріалах справи, вказані кошти були розподілені на погашення боргу закредитним договором Банком на власний розсуд, а не згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року. Так, 08.06.2012 року всупереч рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року Банком було зараховано кошти згідно з вказаної квитанції на погашення заборгованості по кредитному договору наступним чином: на погашення кредиту зараховано 2634,19 дол. США, замість встановлених рішенням Кіровського районного суду від 21 квітня 2011 року 43166,54 дол. США; на погашення відсотків за користування кредитом зараховано 5940,19 дол. США, замість встановлених рішенням Кіровського районного суду від 21 квітня 2011 року 6906,03 дол. США; на погашення штрафів зараховано 13491,00 дол. США, замість встановлених рішенням Кіровського районного суду від 21 квітня 2011 року 62,97 дол. США (фіксована частина) та штраф 2503,63 дол. США (процентна складова); Також 08.06.2012 року Банком було зараховано 6700 дол. США на погашення прострочених комісій, які взагалі не були передбачені рішенням Кіровського районного суду від 21 квітня 2011 року, ані вимагались Банком при подачі позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Банк, порушуючи та ігноруючи вимоги рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року, незаконно розподілив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором на власний розсуд, що стало наслідком того, що кошти, спрямовані на дострокове погашення тіла кредиту згідно з вказаним рішенням, Банком були спрямовані не за призначенням, що і стало наслідком незаконного продовження нарахування Банком процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. Крім того Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року по справі № 22-ц/774/5078/13 рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року було скасовано та ухвалено нове, яким заборгованість Позичальника по відсоткам за користування кредитом та по пені було зменшено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»: 4684,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 656,62 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, оскільки Позичальником вже було виконано рішення Суду І інстанції від 21.04.2011 року, а рішенням Суду апеляційної інстанції від 05.09.2013 року зменшено розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом на 2221,96 доларів США, заборгованість попені зменшено на 1851,01 доларів США, за період з 01 травня 2011 року (дата набрання рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року законної сили згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України) по 24 травня 2012 року (дата дострокового погашення заборгованості позичальника згідно квитанції № к78/0/60 від 24 травня 2012 року згідно Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року), Банк має право вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором у розмірі 419,59 доларів США, з яких: 419,59 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом. При цьому заборгованість по пені не тільки відсутня, а й позичальником навіть переплачено пеню згідно рішення суду першої інстанції на 841,57 дол. США. З наведеного вище вбачається, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» істотно порушено умови Кредитного договору, а саме п. 2.1.6, 3.3 Кредитного договору та рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року, якими позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені, що змушує звернутися до Суду з позовом про його розірвання. Просив суд: розірвати Кредитний договір № KЗV0АK03334022 від 29 грудня 2005 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерноготовариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за кредитним договором № KЗV0АK03334022 від 29 грудня 2005 року у розмірі 419,59 доларів США; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» зупинити нарахування процентів за кредитним договором № KЗV0АK03334022 від 29 грудня 2005 року з 24 травня 2012 року (з дати дострокового погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором № KЗV0АK03334022від 29 грудня 2005 року згідно квитанції № К78/0/60 від 24 травня 2012 року) В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити з наведених в позові підставах, в задоволені зустрічної позовної заяви просив суд відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання з'явилася. Позовні вимоги за основним позовом не визнала, вказала на те, що позовні вимоги ПАТ КБ « ПриватБанк» є незаконними та необґрунтованими та просила суд задовольнити зустрічну позовну заяву. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору KЗV0АK03334022 від 29.12.2005 року [PERSON] 29.12.2005 року отримав від ПриватБанка кредит в розмірі 800000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.12.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором «Приватбанк» і [PERSON] 29.12.2005 року уклали договір застави рухомого майна, згідно до договору відповідач надав в заставу автомобіль TOYOTA, модель: LANDCRUISER 100, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]([ADDRESS] ІПН [NUMBER]) . Крім того зобов'язання за вказаним договором KЗV0АK03334022 від 29.12.2005 року забезпечено порукою в розмірі 10000 грн. на підставі договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з поручителем ПАТ « А-Банк». Предметом вказаного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником [PERSON] всіх своїх обов'язків за кредитним договором ( п.4 договору поруки). Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ « ПриватБанк» посилається на те, відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 06.12.2012 р. заборгованість склала 42142,23 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 06.12.2012 року складає 336842,84 грн., яка складається із наступного: 16686,85 дол. США - заборгованість за кредитом; 18847,61 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1680,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 4927,77 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржниквважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ст.20 Закону України « Про заставу», заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2 -2003/2011 р. за позовною заявою ПАТ КБ « ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство « Верус», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги ПАТ КБ « ПриватБанк» задоволені частково: стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість по Кредитному договору станом на 06.12.2010 року у розмірі 417 755 грн. 02 коп.( 52639,17 дол. США). На примусове виконання виконавчого листа № 2-2003/11, виданого 12.08.2011 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2012р. У процесі виконавчого провадження з [PERSON] було стягнуто повну грошову суму заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується квитанцією № к78/0/60 від 24 травня 2012 року, в результаті чого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві була винесена постанова про закриття виконавчого провадження від 07.06.2012 року, у якій зазначено, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська виконано фактично в повному обсязі згідно з виконавчимдокументом, стягнуті кошти в сумі 417 755, 02 грн. перераховані на користь стягувача п/д № 2107 від 30.05.12 р., стягнуто виконавчий збір в сумі 41775, 50 грн. та перераховано згідно п/д 2108 від 30.05.12 р., а витрати в сумі 50,00 грн. перераховані згідно п/д 2111 від 30.05.12 р. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року по справі № 22-ц/774/5078/13, та ухвалено нове, яким з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 50167,53Доларів США, з яких: 43 166,54 доларів США - заборгованість за кредитом, 4684,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1660 доларів США- заборгованість за комісії, 656,62 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року скасовано і справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором №K3V0АK03334022 від 29 грудня 2005 року з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 417755 грн. 02 коп. та в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», [PERSON], [PERSON] судових витрат скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № K3V0АK03334022 від 29 грудня 2005 року, яка станом на 06 грудня 2010 року становить 50167,53 доларів США, що складається з: заборгованість за кредитом - 43166,54 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4684,07 доларів США, заборгованість з комісії - 1660 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 656,62 доларів США, що за курсом 7,94 відповідно до розпорядження НБУ від 03.12.2010 року № 417/471 становить 398331 грн. Як вбачається із матеріалів справи згідно квитанції № к78/0/60 від 24 травня 2012 року [PERSON] достроково погасив борг перед ПАТ «ПриватБанк» згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року у розмірі 417955,02 грн. (згідно квитанції з урахуванням виконавчого збору 459580,52 грн.). Проте, як вбачається з документу, наданого банком «Виписка про погашення по кредиту заперіод з 29.12.2005 року по 18.01.2013 року», та розрахунку заборгованості, наданого Банком суду, вказані кошти були розподілені на погашення боргу закредитним договором Банком на власний розсуд, а не згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року. Так, 08.06.2012 рокуБанком було зараховано кошти згідно з вказаної квитанції на погашення заборгованості по кредитному договору наступним чином: на погашення кредиту зараховано 2634,19 дол. США, замість встановлених рішенням Кіровського районного суду від 21 квітня 2011 року 43166,54 дол. США; на погашення відсотків за користування кредитом зараховано 5940,19 дол. США, замість встановлених рішенням Кіровського районного суду від 21 квітня 2011 року 6906,03 дол. США; на погашення штрафів зараховано 13491,00 дол. США, замість встановлених рішенням Кіровського районного суду від 21 квітня 2011 року 62,97 дол. США (фіксована частина) та штраф 2503,63 дол. США (процентна складова), також 08.06.2012 року Банком було зараховано 6700 дол. США на погашення прострочених комісій, які взагалі не були передбачені рішенням Кіровського районного суду від 21 квітня 2011 року, ані вимагались Банком при подачі позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Банк, в порушення рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року, розподілив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором на власний розсуд, чим штучно створив заборгованість за тіло кредиту, оскільки кошти, спрямовані на дострокове погашення тіла кредиту згідно з вказаним рішенням, Банком були спрямовані не за призначенням, що і стало підставою продовження нарахування Банком процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. Дані твердження не були спростовані в судовому засіданні ні поясненнями представника позивача, ні письмовими доказами наявними в матеріалах справи. Крім того Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року по справі № 22-ц/774/2676/14 рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року було скасовано та ухвалено нове, яким заборгованість Позичальника було зменшено, стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка станом на 06 грудня 2010 року становить 50167,53 доларів США, що складається з: заборгованість за кредитом - 43166,54 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4684,07 доларів США, заборгованість з комісії - 1660 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 656,62 доларів США, що за курсом 7,94 відповідно до розпорядження НБУ від 03.12.2010 року № 417/471 становить 398331 грн. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.ст.598,599 ЦК України договірні зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, а саме - виконанням цього зобов'язання, проведеним належним чином. При цьому, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦПК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України. Частиною другою ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлений договором або законом. Істотнимє порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З наведеного вище вбачається, що ПАТ «КБ «Приват Банк» істотно порушено умови Кредитного договору, а саме п. 2.1.6, 3.3 Кредитного договору та рішення Кіровського районного судум. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07квітня 2014 року, якими позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені, та оскільки позичальником вже було виконано рішення Суду І інстанції від 21.04.2011 року і дата дострокового погашення заборгованості позичальника згідно квитанції № к78/0/60 від 24 травня 2012 року, та беручи до уваги повне виконання судового рішення боржником та дострокове погашення боргу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом щодо розірвання кредитного договору знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та такі, що підлягають задоволенню та приходить до висновку, що кредитний договір підлягає розірванню з 24.05.2012 року, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за основним позовом суд не вбачає законних підстав. Щодо заявлених позовних вимог за зустрічною позовною заявою щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованість по процентам за кредитним договором в розмірі 419,59 дол. США. Суд бере до уваги той факт, кредитний договір між сторонами розірвано з 24 травня 2012 року, а за період з 06.10.2010 року по дату дострокового погашення заборгованості 24 травня 2012 року наявна заборгованість позичальника по відсоткам та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, однак відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не уточнювалися, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом в цій частині. Позовні вимоги в частині стягнення солідарно із відповідачів 10 000 грн. також задоволенню не підлягають, оскільки регулюються іншими нормами права та не можуть розглядатись з даним предметом позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України із ПАТ КБ « ПриватБанк» підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 229,43 грн.

Outcome: partial