Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» про застосування строку позовної давності та звільнення від сплати заборгованості, яка утворилась станом до 01.07.2015 року в сумі 419,70 грн., а також позивач просить звільнити від сплати заборгованості за період з 01.07.2015 року по 01.07.2018 року в сумі 79,62 грн., які віднести за рахунок держави. В обґрунтування своїх вимог позивача зазначила , що за адресою місця її проживання , у неї утворилась вищевказана заборгованість перед КП «Комплекс з вивозу побутових відходів». Така заборгованість виникла, у зв»язку з її мінімальними доходами, якими є пенсія за віком. Такий її дохід не відповідає фактичному прожитковому мінімуму для непрацездатних. Вважає, що держава не надає їй відповідні соціальні гарантії, та не виконує свої обов'язки щодо забезпечення мінімальними стандартами життя .Також позивач вказує, що існуюча заборгованість позбавляє призначенню субсидії. Ухвалою суду від 27.07. 2018 року позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з вищевказаним позовом, а також відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи признано без виклику сторін по справі. Представником відповідача до суду не подано відзиву на позовну заяву, у зв'язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Суд, ознайомившись з доводами позивачів, що викладені в позовній заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що позивач по справі зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.6) Позивач є споживачем послуг КП «Комплекс з вивозу побутових відходів». Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, розмір оплати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показників приладів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Так , згідно довідок про нарахування за послуги з вивозу побутових відходів вбачається , що у позивача станом на 01.07.2015 року існує заборгованість в розмірі 419,70 грн., а в період з 01.07.2015 року по 01.07.2018 року в розмірі 79,62 грн. ( а.с.3, 4 ) Згідно наданих суду довідок , вбачається, що позивач отримує пенсію за віком , яка в період часу з вересня 2015 року по квітень 2016 року включно складала 1222,38 грн.,щомісяця; з травня 2016 року по листопад 2016 року включно , у розмірі 1278,38 грн. щомісяця; з грудня 2016 року по квітень 2017 року включно в розмірі 1395,38 грн. щомісяця : з травня 2017 року по вересень 2017 року включно в розмірі 1460,38 грн., щомісяця; з жовтня 2017 року по грудень 2017 року включно в розмірі 1597,24 грн. щомісяця та з січня 2018 року по травень 2018 року включно в розмірі 1634,44 грн. щомісяця ( а.с.7-10) Листами Міністерства соціальної політики повідомлено про фактичний розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 2014-2017 роках та з якого вбачається , що розмір пенсії позивача менший за фактичний розмір встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність ( а.с.11-12) Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, позовна давність - це строк, в межах якого особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого права або інтересу, а не період, протягом якого існує заборгованість за надані комунальні послуги. Отже, застосування судом наслідків спливу строку позовної давності можливе в межах розгляду справи про стягнення заборгованості, а не в межах розгляду справи про списання боргу. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України а саме: -визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов»язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Вичерпний перелік підстав, за яких споживачі мають право не сплачувати комунальні послуги, наведений у Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV. Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV наведений вичерпаний перелік підстав за яких споживачі мають право не сплачувати комунальні послуги, за яким споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім»ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Однак, обставини на які посилаються позивач не відносяться до підстав , за якими вона має право не сплачувати комунальні послуги. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже , чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Зобов'язання відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» про застосування строку позовної давності та звільнення від сплати заборгованості, у в зв'язку з чим вважає за необхідним відмовити у його задоволені. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то підстави для стягнення судового збору відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed