Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів, в якій просила постановити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку площею 207,0 кв. м., криниці та огорожі з металевої сітки площею 172,7 кв. м., загальною ринковою вартістю 786600 грн. яке знаходиться в [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] належав її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті чоловіка на вищезазначене домоволодіння відкрилася спадщина. Позивачка, а також її діти, які є відповідачами у справі та на спадкове майно не претендують, є спадкоємцями першої черги за законом. На момент смерті вона проживала разом із чоловіком, і вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, таким чином прийняла спадщину. Бажаючи оформити прийняття спадщини юридично та отримати свідоцтво про право на спадщину, вона звернулася з заявою до нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документа власності на вказане будинковолодіння. За таких обставин, із - за відсутності належного документа власності, вона не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю, як це гарантовано ст.41 Конституції України та здійснювати право приватної власності, передбачене ст.319 ЦК України, що змусило її звернутись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. У судове засідання позивачка не прибуло. Направила до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити. Відповідачі у судове засідання також не прибули та надіслали до суду заяви, в яких просила справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили задоволити позов. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із приписів ст.317 ЦК України вбачається, що зміст права власності виявляється у праві володіння, користування та розпоряджання своїм майном: Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Свідоцтвом про одруження підтверджено, що позивачка була дружиною померлого [PERSON] , який був власником спірного домоволодіння (а.с.15). Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] підтверджено, що відповідачі є дітьми позивачки та її померлого чоловіка (а.с.7, 8). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). Відповідно до п.п.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Паспортом громадянин України підтверджено, що позивачка на момент смерті чоловіка проживала разом із ним у спірному домоволодінні (а.с. 3). Заявами про відмову від прийняття спадщини підтверджено, що відповідачі відмовились від належної їм частини спадщини, яка залишилась після смерті їхнього батька, на користь позивачки (а.с.22, 23). Як визначено ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Повідомленням приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено,у зв`язку з відсутністю документа власності на спадкове майно (а.с. 9). Згідно з п.4.18 Глави 10 "Видача свідоцтв про право на спадщину" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як роз`яснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, що в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. За таких обставин, враховуючи, що позивачка звернулася для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має змоги оформити свої спадкові права, так як за життя спадкодавець не отримала правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави, щоб заявлений позов задовольнити та визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved