Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач у вересні 2015 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він з 03 лютого 2014 року переведений на посаду начальника відділу розрахунків правління врегулювання страхових подій та контролю виплат в ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Колективним договором товариства передбачена виплата заробітної плати двічі на місяць - 22 числа поточного місяця (аванс) та 07 числа наступного місяця (заробітна плата). Станом на 30 січня 2015 року відповідач не виплатив заробітну плату за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року в повному обсязі що передбачено ст. 116 КЗпП. Остання виплата була проведена 24 грудня 2014 року - заробітна плата за жовтень 2014 року. Таким чином, роботодавець не сплачує заробітну плату вже більш ніж за 2 місяці. Та проміжок часу між останніми виплатами складає 35 календарних днів, а законодавством дозволено не більше 16 календарних днів. В зв'язку з грубим порушення КЗпП України, 22 січня 2015 року позивачем було подано заяву про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, та був звільнений 30 січня 2015 року. Також керівництво відповідача надало відповідь на колективне звернення від 14 січня 2015 року, щодо не виплати заробітної плати, відповідь, де вказано, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не може виконати взятих на себе зобов'язань, в тому числі й пов'язаних з господарською діяльністю, а також по виплаті заробітної плати від 16 січня 2015 року. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2015 року позов [PERSON] до ПАТ«Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди задоволено частково, а саме з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 30 січня 2015 року по 23 квітня 2015 року в сумі 31168,99 грн., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 6877,07 грн., не виплачену вихідну допомогу на підставі ст. 44 КЗпП України в розмірі 33797,91 грн. та моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. Дане рішення набрало законної сили 06 травня 2015 року. По даному рішенню Вишгородського районного суду Київської області відкрито виконавчі провадження в відділі державної виконавчої служби Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві за номерами ВП № 47957249 та ВП № 47790321, які на день подання заяви не виконані. Беручи до уваги те, що відповідач не виплачував заробітну плату, починаючи з листопада 2014 року до січня 2015 року та враховуючи положення ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», загальна сума компенсації, яка належить позивачу до виплати з урахуванням індексу інфляції складає 15321,90 грн. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача суму індексації за нараховані, але не виплачені кошти у розмірі 16291,64 грн., середній заробіток за весь час затримки з дати рішення Вишгородським районним судом Київської області по справі № 363/659/15-ц, а саме 23 квітня 2015 року по 11 вересня 2015 року, тобто 170 днів, в сумі 63840,10 грн. У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги та просить про їх задоволення в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 лютого 2014 року [PERSON] прийнято на посаду начальника відділу розрахунків управління врегулювання страхових подій та контролю виплат з посадовий окладом згідно штатного розкладу за переведенням з ТОВ «ЄвроАсистанс», про що свідчить наказ № 71-кго ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Згідно наказу № 43-кго ПАТ «УСК «Гарант-Авто» від 26 січня 2015 року, [PERSON], начальника відділу розрахунків управління врегулювання страхових подій та контролю виплат, звільнено з роботи 30 січня 2015 року за власним бажанням внаслідок відмови від продовження роботи у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Бухгалтерію зобов'язано виплатити [PERSON] компенсацію за 30 календарних днів щорічної відпустки, з яких 10 днів за період роботи з 17 червня 2013 року по 16 червня 2014 року та 20 днів за період роботи з 17 червня 2014 року по 30 січня 2015 року. Відповідно до довідки № 85 від 31 січня 2015 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто», [PERSON] була нарахована заробітна плата за листопад 2014 року - 7 685,14 грн., за гурдень 2014 року - 6 243,24 грн., за січень 2015 року - 16 297,70 грн. На 31 січня 2015 року ПАТ СК «Гарант-Авто» має заборгованість перед [PERSON] в розмірі 24 130,06 грн. Відповідно до довідки про доходи № 86 від 31 січня 2015 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто», [PERSON] була нарахована заробітна плата за серпень 2014 року - 7,616,93 грн., за вересень 2014 року - 6039,72 грн., за жовтень 2014 року - 6983,03 грн., за листопад 2014 року - 7 685,14 грн., за грудень 2014 року - 6 243,24 грн., за січень 2015 року - 16 297,70 грн. На 31 січня 2015 року ПАТ СК «Гарант-Авто» має заборгованість перед [PERSON] в розмірі 50856,76 грн. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2015 року позов [PERSON] до ПАТ«Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди задоволено частково, а саме з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 30 січня 2015 року по 23 квітня 2015 року в сумі 31168,99 грн., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 6877,07 грн., не виплачену вихідну допомогу на підставі ст. 44 КЗпП України в розмірі 33797,91 грн. та моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. Дане рішення набрало законної сили 06 травня 2015 року. Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві 25.06.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 47957249 та ВП № 47790321 щодо примусового виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23.04.2015 року. (а.с.67-68). Згідно довідки державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м.Києві №93342 вбачається, що станом на 06.11.2015 року заборгованість за виконавчими документами №363\\659/15ц з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON] не стягнута. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку Відповідно до ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини. Беручи до уваги вищевикладене позивач має право на компенсацію з боку відповідача середнього заробітку в рахунок відшкодування за час затримки остаточного розрахунку за період з 23 квітня 2015 року по 12 жовтня 2015 року. Як встановлено рішенням суду компенсація середнього заробітку за останні два місяців [PERSON] становить: 11265,97 грн., що складає 375,53 грн. в один календарний день. Таким чином розмір середньої заробітної плати позивача за період затримки розрахунку з 23 квітня 2015 року по 12 жовтня 2015 року по день фактичного розрахунку становить: 375,53грн. х 170 дні = 63840,10 грн. Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України, також передбачено виплату з урахуванням індексації. Так, відповідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 із змінами, внесеними Постановою КМУ № 292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток. Відповідно до п. 3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Згідно з п. 4 зазначеного Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців, сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Оскільки заробітна плата відповідачем своєчасно не виплачена позивачу, вона підлягає індексації. З урахування індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 6.2.- 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» відповідач повинен сплатити позивачу суму інфляційного збільшення з наступного розрахунку: - щодо суми 96974,03 грн. сукупний індекс інфляції за період з 23.04.2015 - 12.10.2015 року становить 115,99 %, що дорівнює сумі інфляційного збільшення - 11142,31 грн. (96974,03х115,9%-96974,03=11142,31 грн. Стаття 88 ЦПК України регулює розподіл судових витрат між сторонами та визначає, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових відносин. Позивач при подачі позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку був звільнений від сплати судового збору відповідно до ч.1 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", так як вимоги випливали із трудових відносин. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача частково, якого звільнено від сплати судового збору, то судовий збір в сумі 749,82 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного позов підлягає задоволенню частково, в тій частині, яка ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами і доведена наданими доказами.

Outcome: partial