Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про скасування арешту. Представник позивача у судове засідання, призначене на 26.05.2016 року не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності та винести рішення про скасування арешту, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.10.2011 року ВП№29064586 виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Олійник І.В., згідно з якою накладений арешт на все майно, що належить [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]; скасування арешту, накладного на підставі постанови про арешт коштів боржника від 14.12.2011 року ВП №29064586 виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Олійник І.В., згідно з якою накладений арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) [NUMBER], [NUMBER]; в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» (МФО 320984) [NUMBER], [NUMBER]; в ДОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (МФО 305653) [NUMBER]; в АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478) [NUMBER], [NUMBER], які належать [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Представник Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у судове засідання, призначене на 26.05.2016 року та представник Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом(ст. 15-16 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що 05.10.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Олійник Іриною Володимирівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№29064586 на підставі виконавчого листа №2-4082 виданого 13.09.2011р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, стосовно стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 29 873,16 грн. на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк». Також, 05.10.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою державним виконавцем було накладено арешт на все майно, яке належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, а саме: 29 873,16 грн. П.2 даної постанови заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. 11.10.2011 року держаним виконавцем Олійник Іриною Володимирівною винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2 987,31 грн. 14.12.2011 року держаним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на кошти [PERSON] в розмірі 29 873,16 грн., що містяться на рахунках: в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299 [NUMBER] [NUMBER] в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» МФО 320984 [NUMBER] [NUMBER] в ДОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» МФО 305653 - [NUMBER] в АБ «УКРГАЗБАНК» МФО 320478 [NUMBER] [NUMBER] 28.03.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Олійник Іриною Володимирівною винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві за ВП №29064586, в якій зазначено, що в ході примусового виконання виконавчого документа державним виконавцем було стягнуто 2 616,45 грн. з яких 2 354,81 грн. згідно платіжного доручення №28 від 17.01.2012 року перераховано стягувану. Рухомого майна за боржником не виявлено, тож у відповідності до п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист №2-4082 виданий 13.09.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення суми у розмірі 29 873,16 грн. повернуто стягувачеві. До того ж, в п. 2 даної постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 28.03.2013 року. Однак, повторно виконавчий лист №2-4082 виданий 13.09.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення суми у розмірі 29 873,16 грн. на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» до відділу ДВС не надходив. Так, оскільки строк пред'явлення виконавчого листа №2-4082, який виданий 13.09.2011 року сплинув, Позивач 01 березня 2016 року звернувся до відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції з заявою про зняття арешту накладеного на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП №29064586 від 14.12.2011 року. 24.03.2016 року Позивач отримав у відповідь на свою заяву листа №4755/8 від відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, в якому йшлося про те, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання звершених виконавчих проваджень становить 3 (три) роки, а отже дане виконавче провадження знищене. Додатково було роз'яснено, що у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Поряд з цим, згідно частини 1 статті 50 того ж Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається. Безпосередньо підстави закінчення виконавчого провадження встановлені статтею 49 того ж Закону, а саме за цією статтею виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1)визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2)визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3)смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; З 1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4)скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5)письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувану в натурі; 6)закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7)визнання боржника банкрутом; 8)фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11)повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12)якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13)непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону. 14)списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Таким чином, серед підстав закінчення виконавчого провадження відсутні випадки повернення виконавчого документа стягувачу за статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження». Але в той же час, норми Закону України "Про виконавче провадження" не виключають можливості зняття арешту з майна, належного боржнику, при поверненні виконавчого документа стягувану. Так відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Вважаємо за необхідне зазначити, що повернення виконавчого документа стягувачеві аналогічне закінченню виконавчого провадження, оскільки будь-які дії державним виконавцем після цього не здійснюються та не можуть здійснюватися, а саме виконавче провадження, фактично, закінчується. Такі ж положення зазначені і в рішенні Якимівського районного суду Запорізької області по справі № З30/2435/14-ц від 25 листопада 2014р. Враховуючи вищенаведене Позивач вважає, що арешт, який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.10.2011р., який накладено на все майно боржника, а також арешт, який накладено на підставі постанови про арешт коштів боржника від 14.12.2011р., яким накладено арешт на кошти боржника, які містяться на рахунках боржника має бути знятий. Оскільки, строк для повторного пред'явлення виконавчого листа закінчився, а стягувач, якому було повернуто виконавчий лист повторно не звернуся до виконавчої служби. Накладені арешти порушують майнові права Позивача, оскільки він не має змоги вільно розпоряджатися своїм майном, яке перебуває у його приватній власності З урахуванням того, що у Позивача відсутній інший спосіб зняття арешту, він правомірно звертається до суду за захистом своїх майнових прав. Відповідно до ст. 321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а зі змісту ст. 391 Цивільного Кодексу України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved