Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з 24 липня 1999 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2008 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . У подальшому, у зв`язку із релігійними переконаннями відповідач змінив ім`я із [PERSON] на [PERSON] . З моменту розірвання шлюбу усі обов`язки з приводу утримання та виховання дочок, вона здійснює одноособово. Відповідач не цікавиться станом здоров`я дітей, їх потребами, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не приймає жодної участі у житті дочок та не підтримує із ними спілкування. Також, зазначає, що у присутності дітей, відповідач заподіював їй тілесні ушкодження. Крім цього, відповідач приходив у навчальний заклад до дочки зі зброєю, чим спричинив їй психологічну травму. Позивачка вважає, що поведінка відповідача свідчить про неадекватність у сприйнятті ним норм виховання дітей і норм суспільного життя загалом. Свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками призвело до того, що дочки сприймають його як чужу людину. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 19 жовтня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позов, згідно якого відповідач заперечує проти викладених у позові обставин, вказуючи на те, що на даний час він сплачує аліменти на утримання дітей. Незважаючи на те, що протягом останнього часу він був позбавлений можливості бачитися із дочками, проте, любить їх і бажає приймати участь у їх житті. Вказуючи на відсутність підстав для задоволення позову просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. 09 квітня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Бригідир І.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла у судове засідання заява про визнання позову від 17 червня 2021 року, згідно із якою він позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] та [PERSON] визнає у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач підтримав подану заяву про визнання позову та не заперечив щодо задоволення позовних вимог про позбавлення його батьківських прав. Від третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, повністю підтримують висновок органу опіки та піклування №173 від 03 березня 2021 року, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини. Судом установлено: [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 24 липня 1999 року. [INFO] від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №214 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 10 лютого 2003 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 25 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №15 Виконавчого комітету Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2008 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як убачається із наявної у матеріалах цивільної справи копії рішення опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради №31 від 04 липня 2008 року, розглянувши заяву та відповідні документи [PERSON] та [PERSON] стосовно побачень батька з доньками, а діда з онуками [PERSON] , 2005 року народження і [PERSON] , 2002 року народження, які проживають разом із матір`ю [PERSON] , опікунська рада вирішила встановити [PERSON] та [PERSON] побачення з дітьми в такі дні: І-ІІІ субота з 10.00 години до 12.00 години; II-IV неділя з 12.00 години до 14.00 години. Побачення мають відбуватися в присутності матері дітей та не шкодити інтересам малолітніх. Зобов`язати [PERSON] виконувати свої батьківські обов`язки щодо дітей, матеріально утримувати. Зобов`язати [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] та право дідуся [PERSON] на спілкування з онуками і не чинити перешкод у їх спілкуванні з дітьми у визначений час. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого повторно 17 квітня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] , про що Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складено актовий запис №07 від 18 січня 2019 року. Відповідно до інформації за №03/1302 від 22 квітня 2009 року, наданої Обласною клінічною психоневрологічною лікарнею Управління охорони здоров`я обласної державної адміністрації, [PERSON] , 2005 року народження та [PERSON] , 2002 року народження перебувають на диспансерному обліку в дитячого лікаря-психіатра комунальної клінічної психоневрологічної лікарні з 14 серпня 2008 року з приводу діагнозу: Тривожний розлад, обумовлений стресом. Діти приймають постійно підтримуюче амбулаторне лікування. Згідно інформації, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 04 лютого 2021 року за №102, з рапорту лікаря-педіатра відомо, що батько не приводив на прийом до лікаря дітей [PERSON] та [PERSON] , при відвідуванні дітей на дому батько не був присутній. Як слідує із відповіді на адвокатський запит, наданої Тернопільським мистецьким фаховим коледжем ім. Соломії Крушельницької за №36 від 04 лютого 2021 року, [PERSON] , [INFO] з вересня 2020 року навчається на відділі «Оркестрові струнні інструменти». Дівчина проживає разом із матір`ю [PERSON] . Батько [PERSON] не звертався з питань навчальної успішності Лесі, її взаємостосунків з однокурсниками, не бачився з дочкою в межах шкоди, не телефонував куратору та іншим викладачам коледжу. Згідно інформації Комунального закладу Тернопільської міської ради «Центр творчості дітей та юнацтва» від 04 лютого 2021 року за №№ 15, 16, [PERSON] , [INFO] навчається у гуртку «Фортепіанно», [PERSON] , [INFO] навчається у гуртку «Фортепіанно» та у гуртку театр пісні «Мікст». Батько дітей не звертався до керівників гуртків з питань успішності дітей, їх поведінки у гуртку, взаємостосунків з гуртківцями та однолітками, не відвідував батьківські збори, не приходив на заходи, в яких брали участь діти, не приймав участі у громадському житті гуртка. Відповідно до інформації, наданої відокремленим структурним підрозділом Галицького коледжу імені В`ячеслава Чорновола - гімназією «Гармонія», [PERSON] , [INFO] з 01 вересня 2015 року по 13 червня 2020 року навчалася у гімназії «Гармонія». Батько [PERSON] не звертався до адміністрації гімназії «Гармонія» щодо успішності дочки, її поведінки у класі та гімназії, взаємостосунків з однокласниками та однолітками. Марків [PERSON] не відвідував батьківські збори, не приходив на шкільні заходи, у яких брала участь [PERSON] , не цікавився громадським життям класу та гімназії. Як убачається із матеріалів цивільної справи, на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді перебувала кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України про нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2007 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КК України провадженням закрито, згідно п. 4 ст. 6 КПК України; застосовано до [PERSON] п. «б» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію» від 09 червня 2007 року. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №5851 від 04 лютого 2021 року, наданого Тернопільським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), станом на 01 лютого 2021 року заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] станом на 01 лютого 2021 року становить 45564,45 гривень. При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого Тернопільським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), станом на 01 травня 2021 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів відсутня. Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , мати дітей [PERSON] на засіданні комісії повідомила, що батько не бере участі у житті дочок, не цікавиться їхнім здоров`ям, навчанням, розвитком, матеріально не допомагає. З [PERSON] та [PERSON] проведено бесіду під час якої з`ясовано, що вони підтримують позовні вимоги матері, з батьком спілкуються дуже рідко, останній раз бачились 14 січня 2021 року, батько їм погрожував. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності свідчать, що [PERSON] не виконує обов`язки щодо виховання та утримання дочок, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. З урахуванням усіх встановлених обставин, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №173 від 03 березня 2021 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із вимогами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Вимогами частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з цього приводу зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей». Оскільки батьківське право - це право на виховання та представництво інтересів неповнолітніх дітей, то позбавити громадянина батьківських прав дозволяється щодо дитини, яка не досягла повноліття, тобто 18 років. При винесенні рішення суд виходить із того, що позбавлення батьківських прав є з одного боку - захистом прав дитини, а з другого - крайнім заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Дочка сторін [PERSON] , [INFO] на даний час досягла повноліття. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно виходити з того, що дитина, відносно якої виникло спірне питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, на даний час є повнолітньою. Повноліття - це вік, по досягненню якого людина набуває повної відповідальності за свої дії та вчинки згідно з Конституцією та законодавством. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] - відпала. Щодо вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Згідно із вимогами статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом установлено, що відповідач [PERSON] не цікавиться життям дочки [PERSON] , [INFO] , не підтримує із нею жодного спілкування, не цікавиться її станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком. Установлені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] є підставними та підлягають до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial