Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача про поділ житлового будинку в натурі, посилаючись на те, що вони та відповідач [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 26 липня 2003 року, [PERSON] є власником 23/100 частини спірного житлового будинку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 серпня 2016 року, [PERSON] є власником 4/25 частин спірного житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 серпня 2018 року, [PERSON] є власником 42/100 частин спірного житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд. Відповідач [PERSON] є власником 19/100 частин спірного житлового будинку на підставі договору дарування від 02.05.1971 року. У всіх співвласників будинку вже декілька десятиліть створився усталений порядок користування спірним будинковолодінням. Кожен із співвласників має власний окремий ізольований вхід до своєї частини будинку. Влітку 2018 року вони звернулися до відповідача із пропозицією укладення договору про припинення права спільної часткової власності та виділення будинку в натурі, з метою приведення у відповідність фактичних обставин у юридичну площину, проте відповідач проігнорував пропозицію укладення договору про виділення будинку в натурі. Тому звернулись з даним позовом до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21 лютого 2019 року на 09-00 год. з участю сторін. 26 червня 2019 року, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду на 22 серпня 2019 року. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] Виділити в натурі у власність [PERSON] житловий будинок А- І з прибудовами а-3, а-10, що складається з приміщень : 3- 1 - кухня площею 7,9 кв.м., 3-2 - житлова кімната площею 9,2 кв.м., III - коридор, площею 1,9 кв.м., IV - коридор, площею 7.2 кв.м., сараї «З», «П», «Н» та вбиральню «Л». Виділити в натурі у власність [PERSON] житловий будинок А( І )-І з прибудовами а-6, а-7, а-9, що складається з приміщень : 2-1 - коридор площею 4.3 кв.м., 2-2 - житлова кімната площею 16.0 кв.м., 2-3 - кухня площею 6.7 кв.м., 2-4 веранда площею 5.9 кв.м., сараї «В», «в», «Ж», «М» та вбиральню «Е». Виділити в натурі у власність [PERSON] житловий будинок А-І з прибудовами а-4, а-5, а-8, що складається з приміщень : 4- житлова кімната площею 11.2 кв.м., 4-1 - кухня 6.8 кв.м., 4-2 - житлова кімната площею 8.6 кв.м., 4-3 - житлова кімната площею 9.0 кв.м., V - коридор площею 5.4 кв.м., сарай «Г», огорожі №№ 1,4,6, водоколонку № 2. Виділити в натурі у власність [PERSON] житловий будинок А- І з прибудовами а, а-2, а-11, що складається з : І - тамбура площею 0.8 кв.м., 1-1 - коридора площею 3.5 км.м., 1 -2 - кухні площею 7.0 кв.м., 1-3 - житлова кімната 18.4 кв.м. Залишити у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] сарай «Д». Залишити у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] водоколонку № 3 та огорожу №5. Стягнути судові витрати. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не направив, про час, день розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивачів, відповідно до ст. 284 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 26 липня 2003 року, [PERSON] є власником 23/100 частини спірного житлового будинку. [PERSON] є власником 4/25 частин спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 серпня 2016 року, з відповідною часткою надвірних споруд. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 серпня 2018 року, [PERSON] є власником 42/100 частин спірного житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд. Згідно інформації Реєстру речових прав та їх обтяжень [PERSON] є власником 19/100 частин спірного житлового будинку на підставі договору дарування від 02.05.1971 року. У всіх співвласників будинку вже декілька десятиліть створився усталений порядок користування спірним будинковолодінням. Кожен із співвласників має власний окремий ізольований вхід до своєї частини будинку. Так, зокрема, [PERSON] володіє та користується частиною житлового будинку А-І з прибудовами а-3, а-10, що складається з приміщень : 3-1 - кухня площею 7,9 кв.м., 3-2 - житлова кімната площею 9,2 кв.м., III - коридор, площею 1,9 кв.м., IV - коридор, площею 7.2 кв.м. та надвірних споруд, а саме : сараї, що позначені літерами 3,П,Н та вбиральня, що позначена літерою Л. Сарай, що позначений літерою Д перебуває у спільному користуванні з відповідачем. Водоколонка, що позначена № 3 та огорожа № 5 перебувають у спільному користуванні з відповідачем та позивачем [PERSON] Позивач [PERSON] володіє та користується частиною житлового будинку А( І )-І з прибудовами а-6, а-7, а-9, що складається із наступних приміщень , а саме : 2-1 - коридор площею 4.3 кв.м., 2-2 - житлова кімната площею 16.0 кв.м., 2-3 - кухня площею 6.7 кв.м., 2-4 веранда площею 5.9 кв.м. та надвірними спорудами : сараї, що позначені літерами В,в, Ж, М та вбиральня Е. Позивач [PERSON] володіє та користується наступною частиною житлового будинку А-І з прибудовами а-4, а-5, а-8, що складається з приміщень 4- житлова кімната площею 11.2 кв.м., 4-1 - кухня 6.8 кв.м., 4-2 - житлова кімната площею 8.6 кв.м., 4-3 - житлова кімната площею 9.0 кв.м., V - коридор площею 5.4 кв.м. та надвірними спорудами : сарай позначений літерою Г, огорожі №№ 1,4,6 та водоколонка № 2. Відповідач [PERSON] володіє та користується частиною житлового будинку А- І з прибудовами а, а-2, а-11, що складається з приміщень : І - тамбур площею 0.8 кв.м., 1-1 - коридор площею 3.5 км.м., 1-2-кухня площею 7.0 кв.м., 1-3 - житлова кімната 18.4 кв.м. Спільно із позивачем [PERSON] користується сараєм, що позначений літерою Д. Спільно з позивачами [PERSON] та [PERSON] користується водоколонкою № 3 та огорожею №5. Влітку 2018 року позивачі звернулися до відповідача із пропозицією укладення договору про припинення права спільної часткової власності та виділення будинку в натурі, з метою приведення у відповідність фактичних обставин у юридичну площину. Відповідач проігнорував пропозицію укладення договору про виділення будинку в натурі, тобто досудове врегулювання спору не відбулося. Як пояснила в судовому засіданні представник позивачів, існування будинку у спільній частковій власності призводить до того, що співвласники вимушені просити дозволу один в одного на реєстрацію місця проживання своїх родичів, мають проблеми при оформленні субсидій, зокрема доходи всіх співвласників та їх родин враховуються при розрахунку субсидії. В свою чергу відповідач своєю бездіяльністю та інертною поведінкою повністю ігнорує дану проблему чим створює незручності для позивачів та провокує подальше порушення їх прав та унеможливлює користування законними інтересами. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до положень ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України "'Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Верховний Суд України в п. 7 Постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" роз`яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Згідно ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved