Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач по справі участі у вихованні дитини та його матеріальному забезпеченню не приймає, дитину не відвідує. З 30.05.2016 року [PERSON] оголошено у розшук. Відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. 28.09.2018 року Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала висновок №1816/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] . Позивач по справі склала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом опублікування оголошення на веб сайті судової влади, причина неявки суду не відома, заяв про розгляд справи у його відсутності суду не надавав. Враховуючи дані обставини, а також позицію представника позивача, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 23.12.2013 року від спільного шлюбу у сторін по справі народилася дитина - [PERSON] . З 17.07.2014 року по теперішній час місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Новотроянівською сільською радою Болградського району Одеської області. 27.04.2015 року Рішенням Болградського районного суду Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 28.04.2015 року Рішенням Болградського районного суду Одеської області було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2015 року до 23.12.2031 року, тобто до досягнення дитиною повноліття. 26.05.2018 року ОСНКМ «Тульський» видало довідку (витяг з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) [ADDRESS] , згідно якої встановлено, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають: [PERSON] та [PERSON] . 29.05.2018 року Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відповідно до вимог виконавчого листа № 497/843/15-ц, виданого 06.05.2015 року Болградським районним судом, надав розрахунок заборгованості по аліментам боржника [PERSON] щодо виплати аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на 31.05.2018 року, яка складає 20 577,75 грн. 30.05.2016 року [PERSON] оголошено в розшук, що підтверджується листом Військової прокуратури Білгород-Дністровського регіону України від 25.09.2017 року. 09.06.2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, про що складено актовий запис за № 714. Після якого [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 26.06.2018 року [PERSON] письмовою заявою підтвердила факт проживання [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] та вітчимом [PERSON] , який приймає активну участь у вихованні дитини, за адресою: [ADDRESS] . Батько дитину ніколи не відвідував, матеріально не допомагав та витрат по утриманню сина не ніс. 27.06.2018 року [PERSON] письмово підтвердив, що [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] та вітчимом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вітчим несе матеріальні витрати по догляду за [PERSON] та виховує дитину, як рідну. З моменту фактичного проживання - 2015 року - за зазначеною адресою батька дитини жодного разу не бачив. Участі у вихованні дитини [PERSON] не приймає. Батьком дитина називає свого вітчима - [PERSON] . 27.06.2018 року письмовою заявою [PERSON] підтверджує, що [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] та вітчимом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З моменту фактичного проживання за вказаною адресою батько дитину ніколи не відвідував, участі у його вихованні та матеріальному підтриманні не приймає. 17.07.2018 року КУ «Дитяча міська поліклініка № 6» надала відповідь на запит Служби по справам дітей Одеської міської ради, згідно з яким вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку у ДМП № 6 з 2015 року. При проведенні профілактичних оглядів в поліклініці та при відвідуванні на дому з дитиною завжди була мати, [PERSON] . Батька [PERSON] лікар та медсестра не бачили. 18.07.2018 року Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок» № 231 Одеської міської ради надав характеристику, згідно якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідує молодшу групу дитячого садку з 10.08.2017 року по теперішній час. Батько дитини, [PERSON] , у житті дитини участі не приймає. За весь час відвідування дитиною садку, батько дитини не з`являвся. 25.07.2018 року Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області надав лист, згідно якого встановлено, що актового запису про державну реєстрацію смерті відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено. 09.08.2018 року Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області надав лист, згідно якого встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області [PERSON] , [INFO] , перебуває у розшуку. 28.09.2018 року Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала висновок № 1816/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 05.10.2018 року Виконавчий комітет Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області надало довідку № 1029, згідно якої вбачається, що [PERSON] зареєстрована разом з дитиною, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідач не спілкується з дитиною, не займається її вихованням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не піклується про навчання свого малолітнього сина, не займається підготовкою його до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням, не створює умови для отримання освіти, тобто не приймає ніякої участі у вихованні дитини. На сьогоднішній день тільки мати, [PERSON] , приділяє сину усю свою увагу та час, забезпечує умови проживання, виховання та розвитку дитини. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітньої дитини і стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов`язків. Вищезазначені обставини свідчать про свідоме та систематичне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, закріплених в Сімейному кодексі України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved