Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ПКСП ім. Несененка с. Осички Радомишльського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Осички Радомишльського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] вона являється єдиним спадкоємцем. Після смерті матері відкрилася спадщина до складу якої входить право на вказану вище земельну частку (пай), але у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на дане спадкове майно втрачено, позивач не має можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку, що і стало підставою її звернення до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, при вирішення справи покладається на розсуд суду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. З матеріалів справи вбачається, що спадщина відкрилась у 2000 році, тобто до [INFO] , тому правовідносини сторін урегульовані нормами ЦК УРСР 1963 року. [PERSON] народилась [INFO] у с. Осички Радомишльського району Житомирської області, у Посвідці про народження № [NUMBER] її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12,13). 12.06.1966 [PERSON] та [PERSON] одружились, після чого дружина отримала прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про одруження від 12.06.1966 серії [NUMBER] (а.с.15). [INFO] у віці 98 років у с. Осички Радомишльського району Житомирської області померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (повторно) від 29.01.2019 серії [NUMBER] (а.с.14). З Довідки від 19.02.2019 № 04-04/12/48, виданої Осичківським старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області, вбачається, що [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована у будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім померлої у цьому будинку на день її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадщину фактично прийняла дочка спадкодавця - [PERSON] (а.с.17). Згідно Довідки від 05.02.2019 № 04-04/12/50, виданої Осичківським старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області, [PERSON] при жеребкуванні розпайованих земель, які рахувались за ПКСП ім. Несененка с. Осички Радомишльського району Житомирської області, витягла номер поля № 040059 площею 4,35899 га та номер поля № 030188 площею 0,843616 га. [PERSON] в уточнених списках по розпаюванню земельних ділянок рахується під № 192. Зазначені земельні ділянки земельного паю дійсно належать [PERSON] , так як при проведенні розпаювання земельних ділянок у списках пайовиків була допущена помилка у написанні імені. На час проведення розпаювання колективних земель, іншої особи під прізвищем іменем та по батькові « [PERSON] » на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області не було зареєстровано (а.с.16). З повідомлення Відділу у Радомишльському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 21.02.2019 № П-23/0-0.32-18/148-19 слідує, що згідно «Книги реєстрації сертифікатів, на право на земельну частку, (пай) що видаються Радомишльською державною адміністрацією» на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат серії ЖТ № 00184379 за № 372 від 16.12.1997, в графі книги «підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)» стоїть підпис про отримання вищевказаного сертифікату (а.с.20). У випуску від 01.03.2019 № 9 (119209) громадсько-політичної газети Радомишильщини «Зоря полісся» опубліковано оголошення про те, що Сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ № 00184379, виданий Радомишльською державною адміністрацією на ім`я [PERSON] , слід вважати втраченим (а.с.21). Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Згідно із статтею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач як спадкоємець за законом першої черги спадщину фактично прийняла після смерті матері, що підтверджується матеріалами справи. На усне звернення позивача щодо роз`яснення порядку видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , державний нотаріус Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області у разі відсутності правовстановлюючого документу на вказане майно рекомендує звернутись до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування (а.с.22). Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу ПрезидентаУкраїни від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" регламентовано, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадкування. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved