Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив: - в рахунок задоволення його вимог за договором позики від 09.04.2009р. на суму основного боргу в сумі, еквівалентній 65211 доларам США, суми неустойки у розмірі 6019031 грн. та суми витрат по сплаті судового збору у розмірі 3441 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення 4-го поверху №1-28 в літ. «Ж-4» загальною площею 1108,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] - шляхом надання іпотекодержателю [PERSON] (позивачу) права на продаж предмету іпотеки будь-якій особі - покупцю на власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, для чого надати йому право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати та підписувати необхідні довідки та документи до Державної реєстраційної служби України, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», органів нотаріату і приватних нотаріусів та інших державних органів, установ, підприємств, організацій з питань отримання витягів та інших документів, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з вирішенням цих питань; - зобов'язати Приватну фірму «КВАНТ» звільнити вищевказані нежитлові приміщення; - передати предмет іпотеки - вищевказані нежитлові приміщення в управління позивача на період до реалізації цього майна. Позов обґрунтовано тим, що 09.04.2009р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики валютних цінностей у сумі 54400 доларів США, які відповідачка зобов'язалася повернути не пізніше 09.04.2010р. Але борг було повернуто лише частково, залишок боргу склав 45800 доларів США. Судовим рішенням від 19.02.2014р., яке набрало законної сили, з відповідачки було стягнуто на користь позивача заборгованість у сумі, еквівалентні 65211 доларів США за курсом НБУ, суму неустойки у розмірі 6019031 грн. та суму судових витрат у розмірі 3441 грн. Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] між позивачем та Приватною фірмою «КВАНТ» було укладено іпотечний договір, предметом якого була передача позивачу в іпотеку вищезазначених нежитлових приміщень. 08.01.2013р. від імені позивача на адресу відповідачки [PERSON] як за місцем її проживання, так і за місцем роботи було направлено цінними та рекомендованим листами вимогу про виконання грошового зобов'язання за договором позики. Ця вимога, направлена рекомендованим листом, була отримана відповідачкою. Аналогічну вимогу було надіслано на адресу відповідача ПФ «КВАНТ», яка отримала відповідний рекомендований лист. Але на цей час зобов'язання за договором позики залишаються невиконаними. Посилаючись на ці обставини, а також положення статті 38 Закону України «Про іпотеку», позивач вважає, що внаслідок невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики він має право на підставі судової процедури звернути стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та ПФ «Квант», для забезпечення явки яких суд неодноразово вживав своєчасних та передбачених законом заходів, у том числі шляхом розміщення оголошення у засобах масової інформації (а.с.65, 72, 76, 77, 78, 90), не з'явилися в судове засідання, не повідомивши про причини своєї неявки. За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку без фіксування судового засідання технічним засобом. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм обставини. 09.04.2009р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір, за умовами якого позивач передав відповідачці валютні цінності у вигляді 54400 доларів США, які відповідачка зобов'язалася повернути певними частинами у строк не пізніше 09.04.2010р. (а.с.10). Крім того, 09.04.2009р. у забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за вищевказаним договором позики між позивачем та Приватною фірмою «КВАНТ» було укладено іпотечний договір, предметом якого була передача позивачу в іпотеку належних на праві власності Приватній фірмі «КВАНТ» нежитлових приміщень 4-го поверху №1-28 в літ. «Ж-4» загальною площею 1108,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-28). Факт направлення відповідачам [PERSON] та ПФ «КВАНТ» вимоги позивача про виконання зобов'язань за договором позики з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки підтверджується документами про поштові відправлення від 08.01.2013р. (а.с.29-56). При цьому відповідачкою [PERSON], а також відповідачем ПФ «КВАНТ» вказана вимога позивача, направлена рекомендованим листом, була отримана 24.01.2014р., про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.43, 48). Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.02.2014р. у справі №638/17855/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], з останньої було стягнуто на користь позивача заборгованість за вказаним договором позики у сумі, еквівалентній 65211 доларів США (у тому числі, неповернута частина боргу, проценти за користування коштами, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання), а також суму неустойки у розмірі 6019031 грн. та судовий збір у сумі 3441 грн. (а.с.11). Вказане судове рішення набрало законної сили. Таким чином судом встановлено, що на час розгляду справи відповідачкою [PERSON] не виконані зобов'язання за договором позики від 09.04.2009р. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Аналогічні положення містять частина перша статті 20 Закону України «Про заставу» та частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку». Так, статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі ст.34 цього Закону після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Стаття 35 України Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому це не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відпоідно до ст.38 Закону України України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» (ст.41 цього Закону). Згідно зі ст.42 вказаного Заокну боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих потекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсними. Майновий поручитель чи наступний іпотекодержатель може виконати основне зобов'язання за боржника з наслідками, аналогічними вищенаведеним, і попередній іпотекодержатель зобов'язаний прийняти таке виконання. Наступний іпотекодержатель, який сплачує повну суму основного зобов'язання попередньому іпотекодержателю, вважається особою, на користь якої здійснене відступлення прав попереднього іпотекодержателя за іпотечним договором. Майновий поручитель, який виконав основне зобов'язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 73цс13, згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Тобто, у даному випадку наявні підстави для задоволення цього позову, оскільки боржником (відповідачкою у цій справі) [PERSON] порушено зобов'язання за договором позики від 09.04.2009р., яке забезпечене іпотекою, а позивач, в свою чергу, виконав умови, визначені статтею 35 Закону України «Про іпотеку» щодо направлення відповідачам (тобто боржнику та іпотекодавцю) письмової вимоги про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги,. Задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача судові витраті у справі, які складаються з суми судового збору (243 грн. 60 коп.) та вартості оголошення повідомлення у ЗМІ про виклик відповідача у судове засідання (203 грн. 20 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved