Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом через свого представника [PERSON] до ПП "Дніпро" про витребування орендованої земельної ділянки з незаконного володіння і користування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення шкоди та просив: зобов'язати приватне підприємство «Дніпро» (вул. Енгельса смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, код ЄДРПОУ 30077947) повернути у володіння і користування [PERSON] ([ADDRESS]) земельну ділянку з кадастровим номером 7124687000:03:002:0166, загальною площею 40,3375 га, що розташовується в адміністративних межах Углуватської сільської ради Христинівського району Черкаської області; стягнути з приватного підприємства «Дніпро» (вул. Енгельса смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, код ЄДРПОУ 30077947) на користь [PERSON] ([ADDRESS]) 110721,55 (сто десять тисяч сімсот двадцять одна) гривень 55 копійок заподіяної матеріальної шкоди, у тому числі 40821(сорок тисяч вісімсот двадцять одна) гривня 55 копійок упущеної вигоди; судові витрати покласти на відповідача. В підтвердження своїх вимог вказував, що 27 березня 2014 року [PERSON] на підставі договору оренди, що укладений між ним та Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області, отримав у строкове платне володіння і користування земельну ділянку з кадастровим номером 7124687000:03:002:0166, загальною площею 40,3375 га, що розташовується в адміністративних межах Углуватської сільської ради Христинівського району Черкаської області. 30 квітня 2014 року право оренди земельної ділянки у відповідності до вимог ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» зареєстровано реєстраційною службою Христинівського районного управління юстиції, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис 5546424. Після реєстрації права на користування земельною ділянкою, позивач з'ясував, що об'єкт оренди використовує інша особа. Вказане спонукало позивача звернутись зі скаргою до прокуратури Христинівського району. За результатами розгляду звернення, прокуратура Христинівського району інформувала [PERSON] про те, що 06.09.2007 між Христинівською районною державною адміністрацією та приватним підприємством «Дніпро» укладено договір оренди земельної ділянки площею 43,1436 га в адміністративних межах Угловатської сільської ради Христинвського району Черкаської області. У 2012 році строк, на який його було укладено, закінчився, тому договір у відповідності до ст.31 Закону України «Про оренду землі» припинився. Проте, не дивлячись на припинення правочину, відповідач у справі продовжує користуватись земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та здійснює на ній господарську діяльність у відсутність правочину, що підтверджує його право оренди (копії заяви та відповіді на неї додаються). Маючи на меті використовувати земельну ділянку за призначенням, позивач 20 квітня 2014 року уклав з приватним підприємством «Агротрейд групп» договір про надання послуг з обробітку землі із використанням сільськогосподарської техніки вартістю 30000 (тридцять тисяч) гривень з врахуванням ПДВ, а 18 квітня 2014 року - договір про закупівлю сільськогосподарської продукції - насіння сої в кількості 7 (сім) тонн на суму 39900 (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот) гривень (копії договорів додаються). У зв'язку з порушенням відповідачем права орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, останньому завдана матеріальна шкода на загальну суму 69900 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот) гривень, оскільки на підставі укладених договорів ним сплачено приватному підприємству Агротрейд груп» 30000 (тридцять тисяч) гривень та 39900 (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот) гривень штрафу за невиконання умов договорів (копії претензії та платіжних документів додаються). Окрім того, при самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчисленої за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення (абзац 3 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року). Тому внаслідок самовільного заняття відповідачем земельної ділянки сільськогосподарського призначення (ріллі) позивач не одержав сільськогосподарську продукцію на суму 40821, 55 грн. У зв'язку з чим позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився по невідомій для суду причині, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином, проте в попередньому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними і не підлягають до задоволення. Він у своєму письмовому запереченні вказував, що позивач маючи на меті використовувати земельну ділянку за призначенням, 20 квітня 2014 року уклав з ПП «Агротрейд групп» договір про надання послуг з обробітку землі із використанням сільськогосподарської техніки вартістю 30000,00 грн. з врахуванням ПДВ, а 18 квітня 2014 року - договір про закупівлю сільськогосподарської продукції - насіння сої в кількості 7 тонн на суму 39900 гривень. У зв'язку з порушенням відповідачем права орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, останньому завдана матеріальна шкода на загальну суму 69900,00 грн., оскільки на підставі укладених договорів ним сплачено приватному підприємству «Агротрейд групи» 30000,00 грн. та 39900,00 грн. штрафу за невиконання умов договорів. Відповідач вважає, що укладені позивачем договори від 18.04.2014 року та 20.04.2014 року жодним чином не стосуються до земельної ділянки, яка є предметом цього спору тому що: згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, ж яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Позивач право оренди зареєстрував 05.05.2014 року. Згідно п.19 договору оренди землі від 27.03.2014 року передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-денний термін після державної реєстрації права оренди за актом приймання - передачі об'єкта оренди. Таким чином, позивач не маючи права на оренду землі уклав договір від 20.04. 2014 року, про що можна зробити висновок про те, що роботи за договором від 20.04.2014 року повинні виконуватися на іншій земельній ділянці, що також підтверджується п.2.3 даного договору, де вказано, що роботи провести в термін з 30.04.2014 р. по 15.05.14р. Також, як, вбачається з платіжної квитанції від 04.07.2014 року, штрафні санкції в розмірі 39000 були сплачені позивачем по договору про надання послуг від 19.04.2014 року в сумі 39000,00 грн. хоча позивачем надано до суду договір про закупівлю сільськогосподарської продукції від 18.04.2014 року в якому вартість продукції становить 39900,00 грн. Згідно п.4.3 даного договору штрафні санкції становлять 100% ціни договору тобто 39900.00 грн. Таким чином штраф був сплачений за іншим договором. Що стосується сплати позивачу упущеної вигоди в розмірі 40821,55 грн. Упущеною вигодою згідно з л. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Таким чином, враховуючи, що земельна ділянка фактично позивачу не була передана за актом прийому - передачі, що є порушенням з боку орендодавця умов договору оренди землі, що свідчить про те що договір оренди землі є таким що не відбувся. Щодо повернення земельної ділянки. 06 вересня 2007 року між приватним підприємством «ДНІПРО» ( далі - позивач) та з Христинівська районна державна адміністрація (далі - відповідач) укладено нотаріально посвідчений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (далі - Договір оренди), який 30 жовтня 2007 року зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центрального державного земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» за № 040779500054. Даний договір укладено терміном на 5 років. Тобто з 31.10.2017 по 31.10.2012 роки. У відповідності до п. 21 даного договору, після припинення дії договору орендар повертає орендовану земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим,у якому він одержав її в оренду У вказаний термін земельну ділянку повернуто не було. Згідно ч.1 ,2 ст 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. ПП «Дніпро» за користування земельною ділянкою орендну плату сплачувала належним чином по 2014 рік включно. Згідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяці після закінчення строку листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих умовах, які були передбачені договором (ст.. 33 Закону №161). Таким чином ПП «Дніпро» продовжує користуватися даною земельною ділянкою у відповідності ст. 33 Закону № 161. , а повертати земельну ділянку повинен орендодавцю за договором. Також, договором оренди землі від 27.03.2014 року передбачено передачу позивачу земельної ділянки, орендарем за актом прийому - передачі, то логічно було б спочатку повернення земельної ділянки ПП «Дніпро» до орендаря. Тобто позивач не має права за зверненням з до суду з вимогою про повернення земельної ділянки саме йому. То з вимогою про повернення земельної ділянки повинен звернутись власник даної земельної ділянки. Також представник відповідача подав до суду зустрічний позов, в прийнятті якого ухвалою Христинівського районного суду від 26.09.2014 р. йому було відмовлено. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи: розрахунок матеріальної шкоди; копію договору оренди земельної ділянки від 27.04.2014 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права; копію заяви в прокуратуру Христинівського району; копію відповіді прокуратури району від 16.06.2014 року; копію договору про закупівлю сільськогосподарської продукції від 18.04.2014 року; копію договору про надання послуг від 20.04.2014 року; 2 копії претензій [PERSON]; копії квитанцій про перерахування коштів; заперечення проти позову, наглядове провадження прокуратури Христинівського району за матеріалами перевірки за заявою [PERSON] №(25-15) 571-13-146-47-13 (арк. 9-49), суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що 27 березня 2014 року [PERSON] на підставі договору оренди, що укладений між ним та Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області, отримав у строкове платне володіння і користування земельну ділянку з кадастровим номером 7124687000:03:002:0166, загальною площею 40,3375 га, що розташовується в адміністративних межах Углуватської сільської ради Христинівського району Черкаської області. 30 квітня 2014 року право оренди земельної ділянки у відповідності до вимог ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» зареєстровано реєстраційною службою Христинівського районного управління юстиції, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис 5546424. Після реєстрації права на користування земельною ділянкою, позивач з'ясував, що об'єкт оренди використовує інша особа. Вказане спонукало позивача звернутись зі скаргою до прокуратури Христинівського району. За результатами розгляду звернення, прокуратура Христинівського району інформувала [PERSON] про те, що 06.09.2007 між Христинівською районною державною адміністрацією та приватним підприємством «Дніпро» укладено договір оренди земельної ділянки площею 43,1436 га в адміністративних межах Угловатської сільської ради Христинвського району Черкаської області. У 2012 році строк, на який його було укладено, закінчився, тому договір у відповідності до ст.31 Закону України «Про оренду землі» припинився. Проте, не дивлячись на припинення правочину, відповідач у справі продовжує користуватись земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та здійснює на ній господарську діяльність у відсутність правочину, що підтверджує його право оренди (копії заяви та відповіді на неї додаються). В розумінні ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Тобто, ігноруючи норми діючого законодавства про оренду землі, відповідач самовільно у відсутність документу, що посвідчує право на використання землі та його державної реєстрації, використовує земельну ділянку державної власності, право оренди на яку в установленому законом порядку набув позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Частина 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» забезпечує орендареві захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. За змістом ч.2 ст. 27 Закону «Про оренду землі» орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Згідно зі ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до ст.ст. 90, 95, 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Таким чином, позивачу, як орендареві земельної ділянки з кадастровим номером 7124687000:03:002:0166 загальною площею 40,3375 га, що розташовується в адміністративних межах Углуватської сільської ради Христинівського району Черкаської області, гарантується право на витребування її з незаконного володіння і користування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, також відшкодування шкоди, заподіяної самовільним зайняттям. Маючи на меті використовувати земельну ділянку за призначенням, позивач 20 квітня 2014 року уклав з приватним підприємством «Агротрейд групп» договір про надання послуг з обробітку землі із використанням сільськогосподарської техніки вартістю 30000 (тридцять тисяч) гривень з врахуванням ПДВ, а 18 квітня 2014 року - договір про закупівлю сільськогосподарської продукції - насіння сої в кількості 7 (сім) тонн на суму 39900 (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот) гривень (копії договорів додаються). У зв'язку з порушенням відповідачем права орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, останньому завдана матеріальна шкода на загальну суму 69900 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот) гривень, оскільки на підставі укладених договорів ним сплачено приватному підприємству Агротрейд груп» 30000 (тридцять тисяч) гривень та 39900 (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот) гривень штрафу за невиконання умов договорів (копії претензії та платіжних документів додаються). Окрім того, при самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчисленої за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення (абзац 3 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року). Визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок здійснюється у відповідності до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. №963. Зокрема, пункт 4 Методики передбачає, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови) за такою формулою: Шс = Пс x Нп x Кф x Кі (1) де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1 Методики, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3 Методики; Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4 Методики; Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначаються відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 р. №783. Тобто, внаслідок самовільного заняття відповідачем земельної ділянки сільськогосподарського призначення (ріллі) позивач не одержав сільськогосподарську продукцію на суму 40821,55 (сорок тисяч вісімсот двадцять одна) гривня 55 копійок (розрахунок додається). Що стосується письмового заперечення представника відповідача на позов, то суд вважає його доводи необ'єктивними та такими, що повністю не відповідають фактичним обставинам і доданим до позову доказам, відповідно до наступного. У відповідності до доданого до справи в якості доказу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 05.05.2014 право [PERSON] на оренду земельної ділянки зареєстровано 30 квітня 2014 року, а не 05.05.2014. Вищий господарський суд України у постанові №6 від 17.05.2011 висловив правові позиції, за змістом яких, з урахуванням положень статті 3 ЗК України, правове регулювання відносин, пов'язаних з орендою земельних ділянок, здійснюється спеціальним земельним законодавством, а договір оренди землі не є тотожним зобов'язанням найму, визначеним у ЦК України. У вирішенні спорів, пов'язаних з укладанням, зміною, розірванням, припиненням учасниками земельних відносин договорів оренди земельних ділянок, загальні положення ЦК України застосовуються, якщо відповідні відносини не врегульовано спеціальними нормами ЗК України, Закону України «Про оренду землі». Спеціальними законами унормовано, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст.6 Закону «Про оренду землі»). Окрім того, стаття 25 зазначеного Закону зобов'язує орендаря приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Стаття 125 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Акт приймання-передачі об'єкта оренди не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, спрямованим на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків сторін, а є лише невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки (частина четверта статті 15 Закону України «Про оренду землі»). Більше того, відсутність акту у матеріалах справи не дає підстав вважати про його відсутність взагалі. Твердження представника відповідача щодо продовження права ПП «Дніпро» використовувати земельну ділянку перебувають поза межами правового поля і позбавлені будь - якого обґрунтування. Зокрема, за змістом ст. 31 Закону «Про оренду землі» однією з підстав припинення договору оренди землі є закінчення строку, на який його було укладено. Правом на поновлення договору оренди землі законодавець наділяє орендаря, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. При цьому, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Окрім того, законом встановлено правило, за змістом якого у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Проте, угода про поновлення договору оренди має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку на підставі рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування. Таким чином, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке з боку уповноваженого органу оформлюється відповідним рішенням (правові позиції Верховного Суду України у постанові від 01.10.2013 №21-345а13). Крім того, суд вважає, що в платіжній квитанції від 04.07.2014 р. про сплату штрафу в розмірі 39000 грн. допущено помилку і замість 18.04.2014 р. вказано в договір від 19.04.2014 р., поскільки будь-якого іншого договору, окрім як від 18.04.2014 р. позивач не укладав. За таких обставин, доводи представника відповідача не ґрунтуються на нормах діючого законодавства України та перебувають поза межами правового регулювання, а відтак до уваги прийматись не можуть. Тому позовні вимоги [PERSON], представник позивача за довіреністю [PERSON], до ПП "Дніпро" про витребування орендованої земельної ділянки з незаконного володіння і користування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення шкоди необхідно задовольнити.

Outcome: approved