Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини вказуючи, що з квітня місяця 2012 року до вересня місяця 2014 року вона проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. [INFO] вона народила сина, [PERSON]. Рішенням Баштанського районного суду від 02.11.2015 року відповідача було визнано батьком [PERSON] та зобов'язано відділ ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження сина. Постійні сварки та втручання в сімейне життя сестри та матері відповідача зробили її життя в сім'ї останнього нестерпним. У вересні 2014 року вона вимушена була залишити помешкання та переїхала в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, за місцем своєї роботи. Син залишився проживати з відповідачем, так як їй необхідно було облаштуватися на новому місці та створити належні соціально-побутові умови для проживання дитини. Відповідачу вона залишила банківську картку, на яку надходила соціальна допомога на дитину, сама постійно приїздила до сина та коли вона підготовила все необхідне для переїзду та проживання сина, відповідач та його мати відмовились передати їй сина. У зв'язку з чим вона звернулася до міліції та прокуратури, де їй порадили звернутися до суду. 21 липня 2015 року вона зверталася до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання сина, який просила розглядати в одному провадженні з позовом [PERSON] до неї про визнання батьківства, але ухвалою від 23.07.2015 року Баштанським райсудом було відмовлено у прийнятті її зустрічної заяви до відповідача. Також вона зверталась із заявою про визначення місця проживання дитини біля неї у комісію з питань захисту прав дитини при Баштанській РДА. Відповідно до висновку комісії від 22.09.2015 року, місце проживання дитини було визначено біля неї. З висновком комісії вона звернулась до відповідача щоб забрати сина до себе, але він та його мати відмовились виконувати рішення комісії. Вона постійно навідувала сина [PERSON], купувала необхідні речі, одяг, продукти харчування, ліки. Кожного разу, між нею та сестрою і матір'ю відповідача, разом з якими проживає відповідач та її син, виникали конфлікти. На даний час вона працює вчителем в Лоцкинській ЗОШ І-ІІІ ступенів, має стабільний дохід та постійне місце проживання, де створені всі належні умови для проживання та виховання дитини, тому, на її думку, вона спроможна забезпечити сина всім необхідним, піклуватися про нього та займатися його вихованням. На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити та визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO], біля неї. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив визначити місце проживання сина біля нього. У позові зазначив, що дійсно проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період спільного проживання у них народився син, [PERSON], [INFO]. Його батьківство щодо сина встановлено рішенням Баштанського районного суду від 02.11.2015 року. За твердженням [PERSON], [PERSON] у вересні 2014 року залишила дитину проживати разом з ним, тобто фактично погодилась на визначення місце проживання дитини біля нього, як батька. Оскільки позивач за первісним позовом тривалий час не проживає разом з дитиною, то визначення місця проживання дитини біля неї буде психологічною травмою для дитини. Оскільки батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, просив визначити місце проживання дитини біля нього. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пояснивши, що влаштування її на роботу в серпні 2014 року вчителем до Лоцкинської ЗОШ було здійснено за ініціативою [PERSON] (матері відповідача) і було обумовлено відсутністю коштів для оплати її навчання в інституті. За домовленістю між ними дитина мала проживати у сім'ї відповідача до досягнення одного року, поки вона облаштується та закінчить навчання. До жовтня 2014 року у них були добрі стосунки, вона спілкувалась з дитиною. В подальшому стосунки погіршувались. Через деякий час вона почала проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком. Після цього відповідач та його родичі стали чинити перешкоди їй у спілкуванні з дитиною. Незважаючи на це, вона майже щотижня приїздила до дитини, спілкувалась з нею, придбавала необхідний одяг, продукти харчування, ліки. Відповідач та його родичі дозволяли спілкуватись з дитиною лише у їхній присутності. Вона намагалась у позасудовому порядку вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини біля неї, але відповідач відмовився виконувати рішення комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській РДА від 22.09.2015 року, тому вона звернулась до суду з позовом. Останнім часом відповідач почав перешкоджати їй в спілкуванні з дитиною. Коли вона наприкінці березня і на початку квітня приїздила до дитини, то їй повідомили, що дитини вдома немає, вона перебуває нібито у родичів, але у подальшому з'ясувалось, що дитина була хвора і перебувала у лікарні, але їй про це не повідомили. Поросила визначити місце проживання сина біля неї, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. [PERSON] та його представник проти задоволення первісного позову заперечували. Просили визначити місце проживання дитини біля батька, оскільки це, на їхню думку, буде відповідати інтересам дитини. [PERSON] заперечував проти визначення місця проживання сина біля матері, оскільки, на його думку, вона мало часу проводила з дитиною, крім того, має співмешканця, ставлення якого до дитини йому невідоме. При цьому не заперечував, що дійсно в серпні 2014 року позивач працевлаштувалась до Лоцкинської ЗОШ, оскільки в них не було достатніх коштів для оплати її навчання у вищому учбовому закладі. Рішення щодо тимчасового проживання позивача окремо було їхнім спільним рішенням. Домовлялись, що після облаштування позивачкою житлово-побутових умов він із сином переїдуть для спільного проживання у с. Лоцкине. У подальшому у позивача склалась інша сім'я, а сина позивачу він не віддав, оскільки, на його думку, у його сім'ї дитині буде краще. Не заперечував, що дійсно він та члени його родини дозволяли позивачу спілкуватись з дитиною лише у них у будинку, або у їхній присутності, оскільки боялися, що вона забере сина. Не заперечував, що позивач надавала сину матеріальну допомогу, у тому числі і придбавала необхідні ліки. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступного: у судовому засіданні встановлено, що сторони у шлюбі не перебували, але проживали однією сім'ю та мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.11.2015 року [PERSON] - відповідача за первісним позовом, визнано батьком дитини [PERSON], [INFO]. Шлюбно- сімейні стосунки між сторонами припинено з жовтня 2014 року. Згідно з висновком №1-60/14-15 комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській РДА про визначення місця проживання дитини від 22.09.2015 року, встановлено, що місце проживання малолітнього [PERSON], комісією визначено біля матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно з характеризуючими матеріалами, [PERSON] зарекомендувала себе за місцем свого проживання та роботи лише з позитивної сторони, скарг та нарікань на її поведінку не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувалася. Згідно з довідками №61 від 29.07.2015 року, виданої КУ "Баштанський РСЦОЗО" та №8 від 10.02.2016 року, виданої Лоцкинською ЗОШ І-ІІІ ступенів, встановлено, що [PERSON] дійсно працює вчителем англійської мови в вищевказаній школі з 15.08.2014 року. Її заробітна плата за період з грудня 2014 року по травень 2015 року склала 14039 грн. 84 коп., а за період січень - лютий 2016 року становить 6832 грн. 13 коп. Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській РДА від 04.04.2016 року з метою захисту прав та інтересів дитини доцільним є визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] біля матері [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.8,11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблею ООН від 20.11.1959 року, малолітня дитина не повинна бути розлучена з матір'ю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини. Доводи відповідача щодо відсутності у позивача належних умов для проживання і виховання малолітньої дитини спростовуються довідкою КУ "Баштанський районний сервісний центр по обслуговуванню закладів освіти" Баштанської районної ради від 29.07.2015 року, згідно з якою, [PERSON], як молодому спеціалісту, надано житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Також у судовому засіданні з показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що ініціатором щодо працевлаштування позивача [PERSON] на роботу у с. Лоцкине була мати відповідача, [PERSON] Рішення щодо тимчасового проживання малолітньої дитини біля батька було обумовлено необхідністю закінчення [PERSON] навчального закладу. Саме неможливість без працевлаштування [PERSON], оплатити її навчання і змусила останню тимчасово залишити дитину для проживання в сім'ї [PERSON] Не заслуговують на увагу і твердження [PERSON] щодо відсутності у позивача належних умов для проживання дитини, оскільки вказане спростовується висновком комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській РДА та показами свідків. Також не знайшли свого підтвердження і доводи [PERSON] щодо неналежної поведінки співмешканця позивача, оскільки останній працює і як за місцем проживання, так і роботи характеризується виключно позитивно. За такого, при розгляді справи не встановлено будь яких підстав (виняткових обставин) для розлучення малолітнього [PERSON], [INFO] з матір'ю, що є підставою для задоволення первісного позову і відмови у задоволенні зустрічного позову. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved