Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно рахунків-повідомлень, отриманих ним, йому нараховується борг по оплаті житлово-комунальних послуг, який сформувався давно і з лютого 2013 року не збільшується. На звернення щодо списання боргу, у зв'язку зі спливом трирічного строку позовної давності позивач отримав відмову. Наявність такої заборгованості порушує права позивача, оскільки наявність такого боргу не дозволяє позивачу реалізувати своє право на отримання субсидії по оплаті житлово-комунальних послуг в органах соціального захисту населення. З цих підстав, просить суд визнати заборгованість у розмірі 13 485,55 грн. нечинною та зобов'язати відповідача списати її з особового рахунку позивача. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені у справі вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Також позивач зазначив те, що він є особою з інвалідність 1 групи, має ряд хронічних захворювань, потребує постійного гемодіалізу нирок та трансплантації, що потребує значних матеріальних затрат. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив про те, що відповідачем не вчиняються дії щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з позивача. Зазначив, що відповідачем пропонувалось позивачу скористатись своїм правом на реструктуризацію боргу, від якої він відмовився. Реструктуризація боргу надала б можливість позивачу використати своє право на отримання субсидії. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно квитанції по платі житлово-комунальних послуг станом на лютий 2013 року позивач має заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 13 485,55 гривень (а.с.9). З січня 2010 року по січень 2018 року позивачем сплачено щомісячно нараховану поточну плату за житлово-комунальні послуги в повному розмірі. Станом на 31.01.2018 року заборгованість за житлово-комунальні послуги [PERSON] по особовому рахунку [NUMBER], відкритому за адресою: [ADDRESS] становить 13 482,27 грн. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно частини другої статті 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Положення Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З урахуванням принципу верховенства права, необхідності забезпечення державою ефективного засобу правового захисту, суд, діючи у відповідності до вимог ст.5 ЦПК України, вважає, що нарахування заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг позивачу, яка утворилась до 2010 року протягом 8 років з часу її формування, невчинення комунальним підприємством юридично значимих дій для її стягнення в позасудовому та судовому порядку або її списання з особового рахунку позивача, є порушенням його інтересу, що підлягає судовому захисту, виходячи з наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 в справі №1-10/2004 надано офіційне тлумачення поняттю «охоронюваний законом інтерес» та визначено, що дане поняття, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Кожен громадянин України має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (статті 47, 48 Конституції України). Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення та надання житлових субсидій встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій, затвердженого Постановою КМ України №848 від 21.10.1995 року, після закінчення терміну субсидії, після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення, осіб, яким субсидія була призначена за зареєстрованим місцем перебування, та осіб, які звертаються за субсидією на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива). Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (непризначення) субсидії та інформують про прийняте рішення громадян. У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг, загальна сума якої перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (у тому числі до винесення рішення судом), субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. Позивачу було призначено субсидію на період з вересня 2016 року по квітень 2017 року. Згідно інформації Управління праці та соціального захисту населення, в травні 2017 року Центр комунального сервісу надав інформацію про наявність боргу на утримання будинків та прибудинкової території у позивача [PERSON] у розмірі 14 061,99 грн. станом на 01.05.2017 року. Дана обставина унеможливила призначення житлової субсидії з травня 2017 року. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру... У Рішенні від 11 березня 2010 р. № 8-рп/20101 Конституційний Суд України зазначив, що правова визначеність є універсальним правовим началом, дія якого поширюється на такі важливі сфери правовідносини між державою і особою, як реалізація та забезпечення прав і свобод людини і громадянина, встановлення юридичної відповідальності, підстав та порядку притягнення до неї, недопустимість дій та бездіяльності, спрямованих на безпідставне обмеження прав і свобод людини, встановлення пропорційності застосованих до особи обмежень, здійснення повноважень органами державної влади у межах, визначених Конституцією і Законами України. Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 12.03.2009 року в справі «Отиченко та Федіщенко проти України» (Заяви №1755/05 та 25912/06 ) зазначив, що держава несе відповідальність за борги державних підприємств, що належать та підконтрольні місцевим органам влади, так само як і за борги державних підприємств (див., mutatis mutandis, "Александрова против России" (Aleksandrova v. Russia), №28965/02, пп. 17 та 18, рішення від 6 грудня 2007 року). В зв'язку з цим Суд зазначає, що підприємства-боржники у справах заявниць були комунальними підприємствами, тому вони належали та місцевій владі (див. пп. 5 та 13 відповідно), за дії та/або бездіяльність яких відповідальність несе держава (п.26). Отже, наявність у позивача заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг позбавила його гарантованого права на автоматичне призначення субсидії на наступний період (після закінчення попереднього опалювального сезону). Давність формування такої заборгованості, відсутність юридично значимих дій та бездіяльність відповідача щодо стягнення цієї заборгованості в позасудовому чи судовому порядку або її списання порушує принцип правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права, оскільки така бездіяльність обмежує права позивача, гарантовані Конституцією та Законами України. При цьому, відповідач - комунальне підприємство є «агентом держави», а тому відповідальність за його дії (бездіяльність) може бути покладена на державу. Вирішуючи спір [PERSON] та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва», з метою захисту конституційних прав позивача, суд вважає правильним зобов'язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» (04214, м.Київ, вул.Північна, 22, код. ЄДРПОУ 39611267) скасувати заборгованість за житлово-комунальні послуги [PERSON] по особовому рахунку [NUMBER], відкритому за адресою: [ADDRESS] у розмірі 13 482 гривень 27 копійок, яка існує станом на 31.01.2018 року. У зв'язку з ефективністю даного способу захисту цивільного інтересу позивача, в іншій частині позовних вимогах [PERSON] суд вважає правильним відмовити. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вирішує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial