Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки-[PERSON] у якому просить позбавити останню батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO] народження та малолітньої [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] народження та малолітньої [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини із відповідачкою припинені у 2003 році. Вказує , що на даний час діти проживають із ним та знаходяться на його утриманні, він займається їх вихованням, він піклується про них та створює їм належні умови для їх розвитку; діти забезпечені усім необхідним, добре харчуються , ведуть активний спосіб життя, що вказує на сумлінне виконання ним своїх обов`язків. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідач не бере жодної участі у вихованні доньок; не цікавиться їх навчанням, здоров`ям, фізичним станом, моральним та духовним розвитком, особистим життям, тим самим ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Також позивач вказав на те, що відповідачка страждає на алкогольну залежність та внаслідок систематичного та неконтрольованого вживання алкогольних напоїв між нею та дітьми виникають конфліктні ситуації; відповідач застосовує до дітей фізичне насильство, у зв`язку із чим він неодноразово звертався до правоохоронних органів за результатами чого з відповідачкою проводились заходи профілактичного характеру та надавались рекомендації щодо проходження курсів лікування від алкогольної залежності в підтвердження чого послався на протокол бесіди фахівців із соціальної роботи від 28.01.2014 року , в якому остання пояснювала, що між нею та старшою донькою [PERSON] важкі психоемоційні стосунки; протоколом бесіди фахівців із соціальної роботи із донькою [PERSON] від 03.02.2014 року, в якому остання пояснює, що між нею та матір`ю стосунки складні, дрібні непорозуміння переростають у конфлікти; акт відвідування сім`ї від 27.03.2014 року складеним фахівцями із соціальної роботи відповідно до якого відповідачу було рекомендовано звернутися до психолога та нарколога. Також позивач послався на профілактичні бесіди проведені Солом`янським РУГУ МВС України із відповідачкою за результатами чого останній надано рекомендації щодо проведення курсів лікування від алкогольної залежності та попереджено про адміністративну відповідальність. На думку позивача відповідач від залежності не лікується, заходів щодо урівноваження свого психоемоційного стану не вчиняє. Окремо позивач в підтвердження факту аморальної поведінки відповідача, послався на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 27.03.2012 року у справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 статті 289 КК України відповідно до якого встановлено, що відповідач в компанії з підсудним [PERSON] вживали алкогольні напої, в стані алкогольного сп`яніння каталися на автомобілі-при цьому були присутні неповнолітні діти його та відповідачки. Також позивач вказав на те, що в апеляційній скарзі на вирок , відповідачка послалась на те, що у неї внаслідок вчиненого злочину виникли тяжкі психічні та фізичні захворювання та наводиться посилання на медичну картку , що підтверджує наявність проблем із психікою. Також вказав, що постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 03.05.2012 року відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Пізніше судом апеляційної інстанції адміністративне стягнення відповідачу було змінено на штраф. Виходячи із наведеного, а також посилаючись на те, що з квітня 2014 року відповідач взагалі не спілкується з дітьми , місце ії перебування не відоме, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей. В ході судового розгляду позивач та його представники позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення. В судовому засіданні відповідач та ії представник позовні вимоги не визнали. Заперечуючи проти позову, відповідач послалась на те, що посилання позивача є надуманими, не підтверджені доказами . Відповідач вказала на те, що ініціаторами конфліктів та сварок є саме позивач, в підтвердження фактів протиправної поведінки в сім`ї, зі сторони позивача, послалась на лист Солом`янського РУГУ МВС України у м. Києві, із якого вбачається , що протягом 2011-2014 р.р. від неї надходили заяви-повідомлення про сімейні конфлікти та сварки, які були зареєстровані у встановленому порядку, а 25.05.2013 року за ії заявою внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо побиття ії позивачем по справі із правовою кваліфікацією, що передбачена ч.1 статті 125 КК України. Представник відповідача послався на те, що протокол бесіди складений соціальною службою із донькою [PERSON], не є належним та допустимим доказом , оскільки бесіда проводилась у відсутність відповідачки, а також не містить підпису директора та печатки. Підтверджуючи участь відповідачки у вихованні дітей та їх фізичному та духовному розвитку, представник відповідача послався на відповідь дошкільного навчального закладу № 478 від 11.11.2014 року; відповідь Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 від 10.11.2014 року; депутатський акт № 17-14/305 від 17.11.2014 року; медичну картку [PERSON]; фіскальні чеки про купівлю відповідачкою своїй дитині ліків та продуктів харчування. Також вказав на те, що відповідачка на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, а також не знаходиться на обліку в будь-якому іншому спеціалізованому закладі; будь-якого лікування від алкогольної залежності не проходила. Спростовуючи посилання на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 27.03.2012 року , яким підтверджується аморальна поведінка відповідача, на думку позивача, представник відповідача послався на апеляційну скаргу прокурора, за наслідком чого вирок суду був скасований. Також послався на те, що відповідно до Апеляційного суду м .Києва від 11.06.2012 року із постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 03.05.2012 року згідно із якої відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності, із мотивувальної частини було виключено посилання на обтяжуючу обставину правопорушення - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Додатково представник відповідача у запереченнях послався на те, що після протиправної поведінки свого чоловіка, позивачка зверталась за консультаціями до спеціаліста Київської центральної міської клінічної лікарні з приводу головного болю на фоні психо-емоціонального напруження з приводу стресу. З підстав викладених вище відповідач та ії представник просили у позові відмовити. Представник третьої особи- Служби у справах дітей Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в ході розгляду справи підтримала висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей, вважаючи застосування судом таких заходів крайньою мірою , яка не може бути застосована до обставин , що склались у даній ситуації між сторонами з приводу виховання дітей. Суд, вислухавши позивача та його представників, відповідачку та ії представника, представника третьої особи, заслухавши думку неповнолітньої [PERSON], [INFO] народження, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити , виходячи із наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] мають двох спільних дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] народження та малолітню [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний 10 квітня 2003 року , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, серія [NUMBER]. Відповідно до довідки форми № 3 виданої 04 червня 2014 року Центром обслуговування споживачів № 1 КП Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду, відповідач із дітьми є зареєстрованими у приватному будинку [ADDRESS], житловою площею 108,5 кв.м., житловою площею 554,1 кв.м., власником якого є позивач. Встановлено, що на час розгляду справи неповнолітня [PERSON],[INFO] року проживала разом із батьком-позивачем по справі за місцем реєстрації за вищевказаною адресою: [ADDRESS] Малолітня [PERSON],[INFO] року проживала разом із позивачкою в [ADDRESS] за місцем проживання ії матері [PERSON]. В подальшому під час судового засідання 25.02.2015 року судом було встановлено, що малолітня [PERSON] змінила місце проживання та проживає разом із позивачем за місцем своєї реєстрації за згодою відповідачки, оскільки остання втратила місце роботи та не може утримувати самостійно дитину. Обгрунтовуючи підстави позову в ході розгляду справи позивач послався на те, що необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав обумовлена аморальним способом життя відповідачки, зловживання нею спиртними напоями, напруженими відносинами із старшою донькою та ухиленням ії від участі у фізичному, моральному та духовному розвитку дітей. В ході розгляду справи відповідачка послалась на те, що за час спільного проживання з відповідачем, у неї склались конфліктні відносини з позивачем, який спонукав ії до вжиття алкогольних напоїв, зловживаючи ними та на даний час продовжує зловживати алкоголем. Вказала на те, що конфліктні ситуації у сім`ї виникали на фоні вжиття алкогольних напоїв, після чого позивач неодноразово застосовував до неї фізичну силу, в тому числі у присутності дітей, у зв`язку із чим внаслідок побиття вона зверталась до правоохоронним органів. Послалась на те, що алкогольні напої вона вживала разом із відповідачем; внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень у неї виникли проблеми у психо - емоційному стані, підтверджуючи це медичними довідками. Відповідач вказала, що позивач участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться навчанням старшої дочки у школі, не турбується про стан здоров`я дітей. При цьому зазначила про те, що позивач має проблеми у емоційному стані, поводиться агресивно, особливо під час вживання алкоголю, поводиться агресивно та нервово у повсякденному житті. Одночасно, вказала на те, що приймає активну участь у вихованні молодшої доньки, яка проживає з нею; в той же час відповідачка не заперечувала, що має напружені відносини із старшою донькою, обумовлені проблемами у ії вихованні. Однак, зазначила, що старша донька [PERSON] приїжджає до неї у м. Бровари де вона проживає разом із донькою [PERSON]. При цьому відповідач категорично заперечувала проти позбавлення ії батьківських прав відносно дітей, вказавши на те, що позивач не зможе займатись вихованням дітей, так як не цікавиться їх життям. Позивач в ході розгляду справи пояснення відповідачки щодо обставин відносин із дітьми та жорстокого поводження із нею не спростовував, не заперечував вживання ним алкоголю, посилаючись на аморальну поведінку лише зі сторони матері дітей-відповідачки по справі. Відповідно до відповіді Солом»янського РУГУ МВС України у м.Києві від 14.07.2014 року [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, постійно виникають конфлікти в сім`ї. При перевірці даних згідно бази « АРМОР» неодноразово були виклики за адресою: [ADDRESS] з приводу сімейних конфліктів; з відповідачкою проводились бесіди профілактичного характеру; до відповідальності [PERSON] не притягувалась; на обліку у ОВС відповідачка не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно. За даними Солом`янського РУГУ МВС України у м.Києві до служби у справах дітей Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації направлявся лист про взяття родини на контроль. Разом із тим, відповідно до листа Солом`янського РУГУ МВС України у м.Києві від 12.11.2014 року № 50/вх. 125 повідомлено, що у період з 2011 року і до цього часу у Солом`янському РУГУ МВС України було зареєстровано 9 звернень [PERSON] щодо конфліктних ситуацій за місцем мешкання щодо сімейних конфліктів за місцем мешкання, а саме 26.10.2011, 23.08.2012- два рази; 25.05.2013 року-повідомлення про побиття ії чоловіком за наслідками чого заяву [PERSON] внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 125 КК України; 09.08.2013 року; 03.11.2013 року;13.02.2014 року; 16.02.2014 та 26.03.2014 року. Відповідно до консультативного висновку Олександрівської клінічної лікарні м.Києва [PERSON] за результатами лабораторного обстеження вставлено діагноз -головна біль внаслідок психо-емоціонального напруження. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Солом`янського району м.Києва від 24.01.2015 року надано інформацію про звернення [PERSON] до лікаря невропатолога та встановлення останнім діагнозу дисциркуляторнаенцефалопатія 2-3 ступеню, вегето-судинна дистонія та як наслідок призначення лікування , яке відповідачка проходила в умовах денного стаціонару філії № 4 КНП « КДЦ» з 02.04.2014 року по 15.04.2014 року. Одночасно вказано про рекомендацію щодо необхідності звернення відповідачки до лікаря-нарколога. Відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання «Психіатрія» у місті Києві від 06.01.2015 року встановлено, що відповідачка знаходилась на стаціонарному лікуванні в лікарні з 05.08.2013 року по -06.08.2013 року з діагнозом адаптаційний розлад із змішаними порушеннями емоцій та поведінки. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відвиховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Однак, оцінюючи обґрунтованість вимог та підстави, з якими закон пов`язує застосування таких заходів до батьків як позбавлення батьківських прав, що є крайньою мірою відповідальності, дії та поведінку відповідачки щодо здійснення своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, суд встановив наступне. Згідно із протоколом бесіди від 27.11.2014 року із малолітньою [PERSON] ,[INFO] року проведеного спеціалістом служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області з метою визначення емоційного ставлення дитини до матері встановлено, що малолітня [PERSON] відповіла , що раніше проживала в м.Києві, а тепер проживає в м.Бровари з мамою та бабусею. На запитання: « А де тобі більше подобається проживати,- в м. Києві чи в м.Броварах?», [PERSON] зазначила, що в Броварах. На прохання пояснити: « Чому?», [PERSON] розповіла, що коли вона проживала в м.Києві, бачила, як тато б`є маму. На запитання : « Що ти робила, коли це бачила?», [PERSON] відповіла: « Нічого», на запитання: « А що робила твоя сестра [PERSON]», [PERSON] розповіла, що ії сестра плакала тоді, коли тато бив маму. На запитання : « Чим ти займаєшся з мамою?», відповідь: « З мамою ми граємо в ігри». На запитання: « Чим ти займаєшся з татом? », відповідь: « Нічим». Службою у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області надано висновок за результатами бесіди, що [PERSON] має високу прихильність та стійкий емоційний контакт з матір`ю. Мама, у світогляді дівчинки, є першочерговою значущою фігурою, яка є головною складовою для відчуття емоційного комфорту дитини. Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON], за адресою: [ADDRESS] від 27.11.2014 року № 404 проведеним спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області вказано, що для розвитку дитини та ії подальшого проживання створені усі належні умови . Дитина забезпечена продуктами харчування, одягом, речами індивідуального користування, іграшками, речами для індивідуального розвитку. Згідно із актом складеним депутатом Броварської міської ради VI скликання [PERSON] від 17.11.2014 року встановлено за наслідками звернення [PERSON], мати відповідачки, що за адресою [ADDRESS] [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, веде зразковий спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, завжди чуйна до чужих проблем і турбот; скарг зі сторони сусідів до [PERSON] не надходило. Вказаним актом зафіксовано зі слів мати відповідачки, що ії дочка [PERSON] періодично протягом тривалого часу разом зі своїми дітьми [PERSON] 15 років та [PERSON] 6 років приїжджає до неї; [PERSON], перебуваючи разом зі своєю мамою [PERSON], постійно допомогає та піклується за нею, разом займаються домашнім господарством. Даний акт складений за участю сусідів по будинку [PERSON] та [PERSON] Згідно із листом Дошкільного навчального закладу № 478 від 05.11.2014 року [PERSON] відвідує ДНЗ № 478 з 27.09.2012 року по теперішній час. За вказаний час [PERSON] не відвідувала батьківські збори; дитину приводила та забирала не кожен день, але завжди цікавилась справами дитини в садочку, проявляла максимум турботи та зацікавленості в справах доньки та рівнем розвитку дитини; зверталась за консультаціями до фахівців дитячого садка, виконувала рекомендації, обстежувала дитину у рекомендованих лікарів. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2» Солом`янського району м.КиєваІшбулатова Анна та [PERSON] знаходяться на обліку та поліклініку відвідують у супроводі мами або батька. Відповідно до довідки Спеціалізованої школи № 115 ім. І.Огієнка [PERSON] навчається в школі з 7-го класу; батько вихованням дочки не займається, на батьківські збори не приходить; вчителі-предметники та класний керівник жодного разу батька не бачили. Відповідачкою в ході судового розгляду надана медична картка [PERSON], яка свідчить про те, що мати цікавиться станом здоров`я дитини та проявляє турботу щодо неї. Також відповідачкою надані фіскальні чеки в підтвердження купівлі дітям продуктів харчування. Службою у справах дітей Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації 04.12.2014 року наданий висновок про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей, оскільки позбавлення батьківських прав є крайньою мірою. Заслухана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON], 1999 року народження, зазначила про те, що незважаючи на те, що має складні відносини із матір`ю, не бажає того, що б вона була позбавлена батьківських прав. Послалась на те, що на даний час мати не має роботи та заробітку, а тому не має можливості утримувати їх із сестрою, та на даний час позбавляти ії батьківських прав не є вірним. Також неповнолітня [PERSON] не заперечувала зловживання батьком спиртними напоями , вказавши про те, що батьки разом вживали алкоголь. Крім того, дитина не заперечувала застосування батьком фізичного насильства щодо матері. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]-мати позивачки , вказала на те, що ії донька-відповідачка по справі, є матір`ю , яка завжди проявляє турботу до дітей, займається їх лікуванням та навчанням. Вказала про те, що позивач не має можливості повноцінно виховувати дітей, оскільки не має на це часу, крім того, послалась на вживання ним алкогольних напоїв та агресивну поведінку до оточуючих та нервовий емоційний стан. Оцінивши докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідачку та може застосовуватись лише при здійсненні [PERSON] дій, які суперечать та перешкоджають повноцінному розвитку дитини при наявності умислу останньої на такі дії, що в ході розгляду справи не встановлено. Оскільки, відповідач має намір та бажання брати участь у розвитку та вихованні дитини, здійснювати та виконувати свої батьківські обов'язки, суд вважає доцільним в позовних вимогах щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відмовити, попередивши ії про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. При цьому суд враховує, що обставини, на які посилається позивач не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав, в тому числі посилання на зловживання алкогольними напоями, оскільки хронічний алкоголізм , як підстава для позбавлення батьківських прав, мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Однак, належних та допустимих доказів у підтвердження захворювання відповідачки на алкоголізм , позивачем не надано. Позивачем у якості підтвердження вживання відповідачкою алкогольних напоїв надано постанову Апеляційного суду м.Києва від 11.06.2012 року відповідно до якої відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 130 КУпАП , а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Однак, відповідно до вказаної постанови Апеляційного суду м.Києва з мотивувальної частини постанови посилання на обтяжуючу обставину вчинення правопорушення - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, виключено , оскільки судом встановлено, що відповідачка перебувала у стані стресу, тривалий час проходить курс лікування, при якому алкогольні напої категорично заборонено вживати, а тому посилання позивача суд вважає необґрунтованими. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось ізбатьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органиопіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до статті 1 Закону України « Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» , здійснення соціального захисту дітей покладається в межах визначеної компетенції, зокрема на відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад. Отже, відмовляючи у позові , попередивши відповідачку про необхідність зміни ставлення до дітей, виходячи із обставин, встановлених судом та обставин, що склались між сторонами та їх стосунками між дітьми, з метою недопущення порушення прав дітей, суд вважає необхідним покласти на Службу у справах дітей Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків відносно доньок. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed