Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона позбавлена батьківських прав відносно свого сина [PERSON], [INFO] за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03.04.2012 р. На теперішній час вона виховує малолітню дитину - [PERSON], [INFO], перебуває у шлюбі. Син, [PERSON] на даний час перебуває у прийомній сім»ї [PERSON] та [PERSON] Вона бажає мати право на періодичне побачення з малолітнім сином, спілкуватися з ним та вподальшому поновити батьківські права відносно нього. Просить надати їй право на періодичне побачення з малолітнім сином [PERSON], [INFO], відносно якого вона позбавлена батьківських прав, щомісячно у вигляді 3 днів зустрічей у п»ятницю, суботу та неділю з періодом 1-2 тижні. Позивач уточнила позовні вимоги та просила надати їй право на періодичне побачення з малолітнім сином - [PERSON], який народився [INFO] року, відносно якого вона позбавлення батьківських прав, у вигляді трьох днів зустрічей: у п»ятницю, суботу та неділю кожного тижня з правом ночівлі. У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали, не заперечували проти того, щоб [PERSON] зустрічалась зі своїм сином [PERSON] три дні кожного тижня: п»ятницю, суботу та неділю з правом ночівлі. Третя особа - представник органу опіки та піклування Селидівської міської ради в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та висновок виконавчого комітету Селидівської міської ради. Суд, вислухавши позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та правовідносини. Частиною 1ст. 168 СК України визначено право матері, батька, позбавлених батьківських прав, на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03.04.2012 року, яке набуло законної сили, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з даного рішення суду, підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав було ухилення її від виконання свої батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, зловживання спиртними напоями, незабезпечення належних умов проживання дитини. В силу ч. 2 ст. 168 СК України, суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] виховується в прийомній сім»ї [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] з 21.12.2013 року перебуває у шлюбі з [PERSON]. Подружжя виховує малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, не вживає спиртні напої, характеризується позитивно. За місцем проживання родини створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Згідно висновку виконавчого комітету Селидівської міської ради № 02-23/5-278 від 17.03.2016 р. орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним призначення періодичних щотижневих побачень [PERSON] з малолітнім [PERSON], [INFO](субота-неділя) за попередньою домовленістю з прийомними батьками та в їх присутності. Відповідно дост. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї (ч. 8 ст. 7 СК України). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Нормами статей 11,15 Закону України "Про охорону дитинства"встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд, враховуючи висновок органів опіки та піклування, а також те, що заявниця перебуває у шлюбі, виховує малолітню дитину, не зловживає спиртними напоями, позитивно характеризується за місцем проживання, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 1-3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11,15 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.7,19,153,168 СК України,

Outcome: approved