Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.09.2015 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах, які на даний час офіційно розірвані. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Усі обов'язки по вихованню дитини несе вона самостійно. Дитина проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дитини, просила стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, просила слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить стягнути на її користь аліменти для утримання їх спільної з відповідачем дитини. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позов визнає повністю, згоден щоб з нього стягнули кошти на утримання дитини. Суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу у відсутність сторін, оскільки це передбачено чинним законодавством. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивачки в обґрунтування позову та визнання позову відповідачем, та ті обставини, що відповідач ухиляється від добровільної сплати коштів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів," відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено факт несплати відповідачем коштів на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд погоджується із вимогами позивачки і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дитини, доньки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, так як відповідач має можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня перегляду позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і визнання позову. Позивачка довела обставини, на які вона посилалася, а саме факт несплати відповідачем коштів на утримання дитини та наявність умов для сплати аліментів відповідачем на неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для стягнення аліментів від дня подання позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним віднести за рахунок відповідача і стягнути з нього 487,20 грн. судового збору в дохід держави. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: approved