Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання спільної дитини, посилаючись на наступні обставини. З 29 січня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому Відділом запису актів цивільного стану Адміністрації м.Обнинська Калузької області (Російська Федерація), актовий запис № 57, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та дитини. Фактично подружнє життя припинено з 2015 року. Дитина проживає з позивачем Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача про визнання позову, який просив розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 29 січня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому Відділом запису актів цивільного стану Адміністрації м.Обнинська Калузької області (Російська Федерація), актовий запис № 57, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.24). Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сім`ї. Як вбачається із позову та доданих до нього копій документів, позивач є громадянкою України та мешкає на її території, а відповідач - громадянин Російської Федерації та має зареєстроване місце проживання на її території. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.2 ст.28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Україною 10.11.1994, якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Частиною другою статті 29 Конвенції визначено - по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один із подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Дитина сторін - [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем за адресою її реєстрації, що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.13,19). Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, з урахуванням факту проживання батька окремо від позивача та їхньої спільної дитини та наявності заяви відповідача щодо визнання визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. Крім цього, суд вважає за доцільне встановити місце проживання дитини з матір`ю. На підставі ст.110, 112, 160, 161 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved