Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в котрій зазначено, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Їх сім"я розпалася. Згідно рішення Яготинського районного суду від 31.10.2016 року шлюб між ними розірвано. Вона з сином проживає в будинку її матері по [ADDRESS]. На даний час вона не працює, доходів не має. Відповідач проживає в будинку по [ADDRESS], матеріальної допомоги на утримання сина не надає, інших утриманців у нього немає. Вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв"язку з чим просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/2 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 вересня 2017 року і до повноліття сина. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач вимоги позивачки визнав частково та пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи довічно, страждає на хронічне захворювання, яке прогресує. Він не може повноцінно працювати та отримувати значні доходи, оскільки більшість часу та коштів він витрачає на лікування та профілактичні заходи з метою недопущення прогресування захворювання. Внаслідок захворювання він потребує протезування, вартість якого складає близько 120 тисяч гривень. Матеріальне становище позивачки є значно кращим у порівнянні з його матеріальним станом. Будь-яких доказів в підтвердження зростання витрат на утримання неповнолітнього сина чи погіршення матеріального стану позивачки, останньою не надано. Вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина необхідно визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень, щомісячно. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Стаття 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, (свідоцтво про народження, а.с. 4, довідка Яготинської міської ради, а.с.13). Позивачка проживає разом з матір"ю та сином в будинку, належному її матері, (а.с. 4), зареєстрована як безробітна в Яготинському РЦЗ з 4 вересня 20217 року та її дохід за період з 4 вересня 2017 року по 31 жовтня 2017 року становить 11226, 67 грн., (а.с.36). Відповідач не працює, є працездатною особою, має інвалідність ІІІ групи загального захворювання (довідка МСЕК, довідка Яготинської ЦРЛ, пенсійне посвідчення, а.с. 27-29), перебуває на обліку в Переяслав-Хмельницькому ОУ ПФУ, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання та загальна сума його доходу за період з вересня 2016 року по вересень 2017 року становить 17485 грн., (а.с. 30). З квітня 2016 року з відповідачем періодично проживає його син [PERSON], (а.с. 38). Інших утриманців [PERSON] не має, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи ті обставини, що відповідач є працездатною особою, є інвалідом ІІІ групи, інших утриманців не має, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня 2017 року складає 1777 гривень, то суд вважає, що вимоги позивачки необхідно задовольнити частково та стягувати щомісячно з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Outcome: partial