Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що 10 березня 2014 року він уклав кредитний договір з Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк". 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем був вчинений виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 8753, яким стягнуто з позивача га користь відповідача (як правонаступника ПАТ "Платинум банк") заборгованість за кредитом у розмірі 26765,86 грн. Позивач вважає цей напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості, відповідачем на його адресу не направлялось будь-яке повідомлення про фактичне визначення розміру заборгованості, при тому, що ним у період з 2014 року проводилось часткове погашення заборгованості по вказаному договору. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, представником відповідача подано до суду заяву про визнання позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до вимог пункту 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, на підставі виконавчого напису не виникає право стягувача на стягнення з боржника грошей або майна, а відбувається лише підтвердження, що таке право виникло раніше, і воно є безспірним. Виконавчий напис здійснюється нотаріусом на підставі ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» за умови подання стягувачем пакету документів, що підтверджують безспірну заборгованість. Проте сам факт подання такого пакету документів, ще не означає автоматично безспірність заборгованості, якщо боржник оскаржує виконавчий напис у суді. З іншого боку законодавством не встановлений виключний перелік обставин, якими боржник може заперечити безспірність заборгованості після вчинення виконавчого напису. Тому суд кожен раз повинен перевірити доводи боржника та оцінювати надані ним докази. З матеріалів справи слідує, що 29 січня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович вчинив виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 8753. Даним виконавчим написом запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за період з 20 липня 2015 року по 20 грудня 2019 року включно суму у розмірі: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5036 грн. 97 коп.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією у розмірі 520 грн. 00 коп; - заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею у розмірі 21058 грн. 89 коп; - плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 150 грн. 00 коп., що у загальному розмірі становить - 26765 грн. 86 коп. Матеріали нотаріальної дії містять у собі сам виконавчий напис, заяву відповідача, кредитний договір зі страхування життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника № 1607/7424ES5D1IPG, розрахунок заборгованості, письмову вимогу про усунення порушень, повідомлення про відступлення права грошової вимоги, витяг з реєстру заборгованостей до Договору факторингу. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. За таких обставин нотаріусом не було встановлено безспірність заявлених вимог, нотаріус не пересвідчився у тому, що боржник дійсно отримав претензію, не був наданий відповідно сам кредитний договір для вчинення нотаріальної дії, боржником заперечується сума боргу, а тому нотаріус порушив процедуру вчинення виконавчого напису і за таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved