Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким витребувати з незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] належне їй на праві приватної власності майно, а саме: холодильник Samsung RL26 вартістю 2040 грн. та пральну машину Saturn ST1613 вартістю 840 грн., а також стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила суду, що ніяких речей з будинку покійного брата вона не брала, а житловий будинок, у якому проживав [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав їхньому покійному батькові, а брат за життя не встиг оформити право власності на даний житловий будинок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] не визнав так, як ні пральної машини "Сатурн", ні холодильника "Самсунг" у господарстві покійного брата він не брав (а.с.17). Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.. Крім цього, ч. 1 ст. 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала Крім того, за змістом п.26 вказаної Постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5, передбачено, що відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 21 грудня 2012 року до часу смерті [PERSON], [INFO]. Вони проживали разом в будинку батьків [PERSON] у [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON]. Дані факти встановлено в рішенні Недригайлівського районного суду Сумської області від 20 серпня 2014 року (а.с.5-7). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст.ст.59-61 ЦПК України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Після смерті батька [PERSON], [PERSON] спадщину не переоформляв так, як відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно [PERSON] належить спадкове майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). В судовому засіданні стороною позивача не було доведено належними та допустимими доказами, що саме холодильник Samsung RL26 та пральна машина Saturn ST1613 знаходяться у володінні відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed