Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», треті особи: центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, ПАТ КБ «ПриватБанк» про скасування постанови про арешт коштів боржника. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що Соснівський районний суд м.Черкаси 23.06.2010 видав виконавчий лист № 2-2359 про стягнення з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 113048,13 грн. На підставі вказаного виконавчого листа було відкрите виконавче провадження № 20453197 та з метою примусового виконання рішення суду державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Горбатюк Д.Л. 09.08.2013 винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] у межах суми 113048,13 грн., що могли бути на рахунках: код 2433102171, МФО 354347, р/р [NUMBER] Черкаське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк»; код 2433102171, МФО 354347, р/р [NUMBER] Черкаське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк»; код 2433102171, МФО 354347, р/р [NUMBER] Черкаське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк». У 2013 ним в добровільному порядку погашено заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк», чим виконано виконавчий лист № 2-2359 від 23.06.2010. Станом на 2013 щодо зняття арешту з коштів боржника на вищевказаних рахунках Центральний відділ ДВС не здійснив, тому просить скасувати постану про арешт коштів Представник позивача - адвокат Дмитрик С.В. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, скерував заперечення проти позову в та просив відмовити і розглянути без їх представника. Представник третьої особи - Центральний відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції та ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явилися причина неявки суду не відома про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. У зв'язку з неявкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено, що Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа ; 2-2359 виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 23.06.2010 було винесено постанову про арешт коштів боржника від 09.08.2013, а саме на рахунки які належать [PERSON] у межах суми 113048,13 грн. [PERSON] звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з заявою, але йому було відмовлено листом від 21.08.2017 №141-36/22263 по те, що на підставі п. 8ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» 05.12.2013 завершено виконавче провадження, у зв'язку з фактичним його виконанням та згідно з п. 9.9, п. 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, виконавчі провадження, які завершені в 2013, станом на 21.08.2017 знищені. У зв'язку з чим, у посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відсутня можливість для надання більш детальної інформації. Відповідно до приписів п. 2 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року N 5 від 3 червня 2016 року N 5 «Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідній орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів, зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачені законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-ХІУ "Про виконавче провадження". Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 4 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. За змістом п. п. 2, 6, 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи те, що у позивача відсутня заборгованість перед відповідачем, вважає, що накладений арешт на кошти [PERSON] підлягає зняттю у судовому порядку (із урахуванням знищення матеріалів виконавчих проваджень, на підставі яких такий був накладено), а саме постанова державного виконавця від 09.08.2013 про арешт коштів боржника підлягає скасуванню.

Outcome: approved