Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно яких просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним\~ договором у розмірі 22968,68 грн. На обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 09 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н., згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.\~ Згідно умов договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію. Крім того, встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Згідно позовної заяви, відповідач не виконав зобовязання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2016 року становить 22968,68 грн. та складається: 4998,76 грн. - заборгованість за кредитом; 13750,09 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2649,89 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1069,94 грн. - штраф (процентна складова). Отже, позивач проси суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 22968,68 грн. і судові витрати.\~ В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надавши суду заяву з клопотанням справу слухати при його відсутності, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали суду заяви з клопотанням по розгляд справи за їх відсутності, просили відмовити в задоволенні позову через сплив строку позовної давності. Також були надані письмові заперечення, в яких зазначено, що 09 грудня 2010 року в ПАТ КБ «Приватбанк» він дійсно отримав платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що збігається з терміном дії платіжної картки. Останній платіж на погашення заборгованості у розмірі 2329 грн. ним був здійснений 16 січня 2012 року. На підтвердження повного розрахунку та відсутності боргу відповідач здав банку платіжну картку, іншої він не отримував. Вважає, що право на позов у позивача виникло з 16 січня 2012 року, але з позовом до суду банк звернувся лише 30 серпня 2016 року, тобто за межами строку позовної давності. Крім того, відповідач не погоджується з посиланнями позивача на п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, стосовно дії договору протягом 12 місяців, так як платіжна картка йому видавалась на три роки та термін її дії був встановлений до 31 грудня 2013 року. Вважає недоведеним, що саме додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг діяли на момент отримання кредиту, так як не містять його підпису. Просив застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць. Згідно довідки про умови кредитування, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. За змістом частини 1 статті 626, статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами кредитний договір. Відповідно до пункту 1.1.7.1.2. Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суду не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, що відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є\~підставою виникнення зобовязань. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті\~256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті\~267 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.10, 60 кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.\~257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга ст.\~258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.\~253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого\~права або про особу, яка його порушила (частина перша ст.\~261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом,\~повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття\~257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття\~261 ЦК України\~), а не закінченням строку дії договору. Згідно матеріалів справи останній платіж по картці здійснено 16 січня 2012 року. Позивач звернувся до суду з позовом 30 серпня 2016 року та не обґрунтував свою позицію щодо дотримання ним строку позовної давності, не зазначив обставин, які заважали йому звернутися до суду з відповідним позовом, з моменту настання строку погашення чергового платежу, який не сплатив відповідач. Отже, позивач мав право звернутися до суду з відповідним позовом до 1 лютого 2015 року. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. [PERSON] така правова позиція і викладена в постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06.11.2013 року. В постанові зазначено, що початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Верховним судом зроблений правовий висновок про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст.\~266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви в якості письмового доказу представником позивача, вбачається, що [PERSON] передбачені умовами договору платежі не вносив з 16 січня 2012 року. Ніяких дій, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності після цієї дати, відповідачем не було вчинено. \~ \~ \~ \~Враховую все вище викладене,\~суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з даним позовом, пропустив без поважних причин позовну давність, установлену ст. 257 ЦК України, що виключає можливість судового захисту порушеного права позивача у відповідності до положень ст. 267 ЦК України, а відтак, це є підставою для відмови у задоволені позову у звязку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed