Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.01.2013 року з відповідача вирішено стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 14.12.2011 року. Відповідач вживав заходів щодо свідомого й умисного зменшення розміру аліментів на утримання дитини. [PERSON] не піклується і не дбає за дочку, не забезпечує її усім необхідним щодо фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та матеріально не забезпечує. Маючи стабільний матеріальний стан, він намагається ухилитись від обов'язку утримувати дитину. Позивач знаходиться в гіршому матеріальному стані ніж відповідач, та змушена збирати інформацію про збільшення доходу відповідача. Згідно з витягом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] займається різноманітною видавничою діяльністю згідно КВЕД. На запит позивача до ДПІ в м. Івано-Франківськ про дохід відповідача за 2014-2016 роки, відповіддю від 22.08.2017 року їй відмовлено у наданні інформації через відсутність правових підстав. Вважає, що дії відповідача спрямовані на приховання свого дійсного доходу від підприємницької діяльності. Тому просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] з 1000грн. на 15000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти за минулий час в твердій грошовій сумі у розмірі 36000грн., виходячи з отриманого ним доходу від підприємницької діяльності. В судовому засдінанні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на те,що підстав для зміни розміру аліментів, передбачених нормами СК України позивачем не зазначено. Крім того, не має підстав для стягнення аліментів за минулий час. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ №029698 (а.с.6). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.01.2013 року задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON], вирішено стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердому грошовому розмірі 1000грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 14.12.2011 року (а.с.7-8). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.03.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Івано-Франківського міського суду від 24.01.2013 року залишено без змін (а.с.9-11). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.06.2013 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.01.2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.03.2013 року залишено без змін (а.с.12-13). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується витягом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, має постійний дохід, що підтверджується довідкою ДПІ у м.Івано-Франківську та копіями податкових декларацій (а.с.17-18). Крім того, відповідачу на праві власності належить 3 квартири та гараж. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів за минулий час в твердій грошовій сумі у розмірі 36000грн., виходячи з отриманого ним доходу від підприємницької діяльності, суд вважає що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Відповідно до\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивач не надала суду доказів у підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача а той ухилявся від їх сплати. За положеннями\~ст. 194 СК України\~аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Оскільки з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на підставі рішення суду, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК Ураїни, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача слід стягнути 640 гривень судового збору в дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 181, 182, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»,

Outcome: partial