Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 роки відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/2 частці в даному господарстві. [INFO] помер [PERSON] .. Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку вищевказаного господарства. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняли за законом його дружина, оскільки вона має обов`язкову частку, а саме 1/3 частку та за заповітом внук [PERSON] 1/6 частку даного дворогосподарства. 09 липня 2010 за життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] .. Після її смерті відкрилася спадщина в цілому на 5/6 частки вищевказаного господарства, а саме на Ѕ частку яку вона набула як колишній член колгоспного двору та 1/3, яку вона успадкувала після смерті чоловіка. Постановами нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Також позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була рідною бабою по лінії матері [PERSON] , [INFO] , оскільки в свідоцтві про народження його мами [PERSON] в графі матір записана [PERSON] , а в свідоцтві про шлюб баби ( [PERSON] ) дошлюбне прізвище його баби записане як « [PERSON] » за прізвищем її цивільного чоловіка. Даний факт просить встановити, оскільки спадщина успадкована після смерті баби або діда не підлягає оподаткуванню. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Позивач просить встановити факт, що [PERSON] була його рідною бабою по лінії матері та визнати за ним право власності. В підготовчому судовому засіданні представник позивача не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не з`явився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності. Суд враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] його сусід. [PERSON] його рідна бабуся по лінії матері [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] її рідний син. [PERSON] ї рідна матір. Дівоче прізвище її матері [PERSON] , вона проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] , коли вийшла заміж за [PERSON] і прізвище дівоче записали як [PERSON] замість [PERSON] . Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Матеріалами справи судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що складений актовий запис № 13 сільською радою с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 20 травня 1970 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складений актовий запис № 13 Рідківською сільською радою, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . З довідки № 72 від 24 січня 2019 року виданої Магальською сільською радою вбачається, що [PERSON] , 1929 року народження, [PERSON] , 1929 року народження та [PERSON] , 1929 року народження одна і та ж особа, яка проживала в с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області. [INFO] народився [PERSON] , про що складений актовий запис № 31сількою радою с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" відповідно до п.1 ст.273 ( 1502-06 ) ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Отже суд вважає, що викладені докази у своїй сукупності з зазначеними правовими нормами з однозначністю та достовірністю доказують факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була рідною бабою по лінії матері [PERSON] , [INFO] . Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 роки відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , про що свідчить довідка № 5 від 02 січня 2019 року видана Магальською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало двом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства [PERSON] та [PERSON] мали рівні часки по 1/2. Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис № 72 виконавчим комітетом Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частку господарства по [ADDRESS] . 06 березня 2000 року [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 72, яким все своє майно заповів [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] своєчасно прийняли за законом його дружина [PERSON] , оскільки вона має обов`язкову частку в спадщині, а саме 1/3 частку (2/3 частки від Ѕ частки дорівнює 1/3 частка) та за заповітом прийняв внук [PERSON] 1/6 частку дворогосподарства по [ADDRESS] , оскільки вони проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та вступили в управління та володіння спадковим майном, про що свідчить довідка № 3 від 02 січня 2019 року видана Магальською сільською радою Новоселицького району. Відповідно до ст.. 535 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Постановою нотаріуса від 23 вересня 2010 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. При житті 09 липня 2000 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 242, яким все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що складений актовий запис № 51 виконавчим комітетом Магальської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина в цілому на 5/6 частки господарства по [ADDRESS] , а саме на Ѕ частку яку вона набула як колишній член колгоспного двору та 1/3, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] .. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка № 4 від 02 січня 2019 року видана Магальською сільською радою. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою нотаріуса від 17 грудня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що позивач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог. Суд вирішуючи питання, щодо судових витрат приймає до уваги, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до квитанції від 31 січня 2019 року в сумі 1890 грн., які є обґрунтованими та пропорційними заявленому позову. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені позовні вимоги, тому на підставі викладеного суд вважає за необхідним, повернути з державного бюджету 945 грн. (дев`ятсот сорок п`ять гривень) сплаченого при поданні позову на користь [PERSON] .

Outcome: approved