Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON], уточнивши свої позовні вимоги звернувся в суд з позовом до відповідачів про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове нерухоме майно, в обґрунтування якого зазначив, що він, [PERSON] з березня 1997 року по листопад 1999 року проживав разом із своєю рідною бабусею - [PERSON] спочатку по [ADDRESS] а потім з квітня 2000 року вони разом проживали по [ADDRESS] однією сім»єю, де він, разом зі своєю дружиною та дітьми, доглядав і опікувався рідною бабусею - [PERSON], вони разом вели спільне господарство по день смерті бабусі, тобто до [INFO] року. Перед своєю смертю,24 листопада 1995 року [PERSON] вчинила заповітне розпорядження,яким заповіла належний їй на праві власності жилий будинок, що розташований по [ADDRESS] з домашнім майном своєму внуку - [PERSON]. З відмітки секретаря Гуто-Потіївської с/ради в Радомишльському районі вбачається, що згаданий Заповіт на день смерті не був змінений та не був відмінений. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2009 року у цивільній справі № 2-0-62/09 вирішено: «...[PERSON], яка померла [INFO] року у віці 91 років в с. Вихля, Радомишльського району Житомирської області, є рідною матір'ю [PERSON], померлого [INFO] року у віці 55 років, в с. Вихля, Радомишльського району Житомирської області, є рідною бабусею [PERSON] та [PERSON], а вони відповідно її онуками. ...». Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2009 року у цивільній справі № 2-296/09 вирішено: «...[PERSON], [INFO], визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини що відкрилась після смерті [PERSON] померлої [INFO] року у віці 91 років в с. Вихля, Радомишльського району Житомирської області, в межах 2 (двох) місяців з дня набуття рішенням законної сили. ...». Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2009 року у цивільній справі № 2-298/09 вирішено: «... [PERSON], [INFO], визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини що відкрилась після смерті [PERSON] померлої [INFO] року у віці 91 років в с. Вихля, Радомишльського району Житомирської області, в межах 2 (двох) місяців з дня набуття рішеннями законної сили. ...». Позивач зазначив,що підставою його звернення в суд з позовом стало на його думку незаконний та несправедливий розподіл спадкового майна як після смерті їх баби- [PERSON]. - Відповідач [PERSON], достовірно знаючи, що він є рідним онуком спадкодавиці [PERSON], при цьому відверто претендуючи на все її майно, свідомо ухилявся від надання їй допомоги бабусі, котра починаючи з березня 1997 року до дня смерті в листопаді 2005 року, через похилий вік, тяжку хворобу (перелом шийки бедра весною 1997 року ), фактичне каліцтво (вона не могла пересуватись без сторонньої допомоги), була у безпорадному стані, перебувала на повному утриманні його, [PERSON] та його сім»ї, що підтверджується відповідними довідками сільської ради та допитаними в суді свідками. Тобто у даному випадку Відповідач [PERSON], як спадкоємець за законом (рідний онук спадкодавиці) має бути усунутий від права на спадкування в силу судового рішення про усунення від права на спадкування за законом (ч.5 ст.1224 ЦК України), а тому враховуючи зазначене просив суд усунути [PERSON] від права на спадкування за Законом після смерті баби - [PERSON] та визнати за ним право власності на наступне спадкове майно: - цілого житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] - цілої земельної ділянки площею 4,4635 Га, кадастровий номер [NUMBER] ,вартістю 20 000,00 грн.з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і належить спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 30 квітня 2004 року на підставі розпорядження № 66 від 14.04.2004 голови Радомишльської райдержадміністрації Житомирської області на ім'я [PERSON]; зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за № 709; - цілої земельної ділянки площею 0,3144 Га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 2000,00 грн., з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і належить спадкодавці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 30 квітня 2004 року на підставі розпорядження № 66 від 14.04.2004 голови Радомишльської райдержадміністрації Житомирської області на ім'я [PERSON], зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за № 708. Відповідач за первісним позовом [PERSON], уточнивши свої позовні вимоги звернувся в суд з позовом до Потіївської об»єднаної територіальної громади в Радомишльському районі про визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно після смерті його баби - [PERSON], яка померла в с.Вихля Радомишльського району [INFO] року. Також зазначив про те, що перед своєю смертю, а саме - 24 листопада 1995 року [PERSON] вчинила заповітне розпорядження,яким заповіла належний їй на праві власності жилий будинок, що розташований по [ADDRESS] з домашнім майном своєму внуку - [PERSON], тобто йому. З відмітки секретаря Гуто-Потіївської с/ради в Радомишльському районі вбачається, що згаданий Заповіт на день смерті не був змінений та не був відмінений,а тому просив суд визнати за ним право власності на наступне спадкове майно після смерті баби. - на цілий житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] - цілу земельну ділянку площею 4,4635 Га, кадастровий номер [NUMBER] ,вартістю 20 000,00 грн.з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і належить спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 30 квітня 2004 року на підставі розпорядження № 66 від 14.04.2004 голови Радомишльської райдержадміністрації Житомирської області на ім'я [PERSON]; зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за № 709; - цілу земельну ділянку площею 0,3144 Га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 2000,00 грн., з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і належить спадкодавці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 30 квітня 2004 року на підставі розпорядження № 66 від 14.04.2004 голови Радомишльської райдержадміністрації Житомирської області на ім'я [PERSON], зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за № 708. В судовому засіданні [PERSON] та його представник за письмовою довіреністю [PERSON] свої заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просили відмовити,при цьому надали пояснення на підтвердження своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні [PERSON] та його представник за письмовою довіреністю [PERSON] з заявленими до них позовними вимогами не погодилися, просили відмовити в їх задоволенні, свої ж позовні вимоги підтримали в повному обсязі, при цьому надали пояснення на підтвердження своїх вимог та заперечень. Опитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що рідна баба сторін у справі - [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] до дня смерті знаходилась під наглядом онука - [PERSON] і проживала без реєстрації у будинку по [ADDRESS] у будинку його дружини - [PERSON], які доглядали і опікувались бабою [PERSON], разом вели спільне господарство. [PERSON] доглянув бабу, [PERSON], до дня смерті [INFO] року, за свій рахунок провів захоронения на кладовищі в селі Вихля, зробив по ній обряд поховання, проводив поминальні обіди тощо, незважаючи на те, що у неї були на той час онуки, в т.ч. [PERSON] Відповідач [PERSON] ухилявся від надання такої допомоги своїй бабі, не опікувався нею і не доглядав її, за винятком 5-6 місяців її знаходження у нього в Києві з листопада 1999 року по квітень 2000 року, після чого [PERSON] привіз спадкодавицю у село Нова Буда до брата [PERSON] і залишив її там аж до дня її смерті, тобто до [INFO] р. Представник Потіївської об»єднаної територіальної громади в Радомишльському районі в судове засідання не з»явився, надіслав до суду письмову заяву, просив справу розглянути без них, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності,суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Не заперечується сторонами у справі те, що [PERSON], яка померла в с.Вихля Радомишльського району Житомирської області [INFO] року у віці 91 років була і є рідною бабою для сторін у справі: [PERSON], який народився [INFO] року у с.Вихля Радомишльського району Житомирської області та [PERSON], який народився [INFO] року у с.Вихля Радомишльського району Житомирської області. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] року [PERSON],які досліджені в судовому засіданні вбачається,що спадщину після її смерті шляхом подачі заяви до Радомишльської нотконтори прийняв [PERSON], спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім»єю прийняв також онук померлої - [PERSON],однак Свідоцтв про право на спадщину вони не отримували. Перед своєю смертю,24 листопада 1995 року [PERSON] вчинила заповітне розпорядження, яким заповіла належний їй на праві власності жилий будинок, що розташований по [ADDRESS] з домашнім майном своєму внуку - [PERSON]. З відмітки секретаря Гуто-Потіївської сільської ради в Радомишльському районі вбачається, що згаданий Заповіт на день смерті не був змінений та не був відмінений. З довідок, виданих Потіївською с/радою Радомишльського району Житомирської області від 13.09.2017 року за №323,від 13.09.2017 року за №356 вбачається, що на день смерті [PERSON] ([INFO] рок) разом з нею за адресою.[ADDRESS] і разом з нею проживали: її онук - [PERSON], його дружина - [PERSON], які доглядали та опікувалися спадкодавицею з листопада 1997 року (за невеликою перервою в 1999 - 2000 рр.) і до дня її смерті (арк.спр.186,187). Подані Відповідачем за первісним позовом [PERSON] довідки з Потіївської та Гутио-Потіївської сільських рад інформаційного характеру про прийняття ним спадщини шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем суд не бере до уваги враховуючи те, що згадані довідки є застарівшими та не висвітлюють фактичні обставини спірних правовідносин. Судом також встановлено, що [PERSON] починаючи з весни 1997 року по день смерті в листопаді 2005 року тяжко хворіла, а тому потребувала стороннього догляду та систематичного лікування, зумовленого її хворобою. З пояснень свідків в судовому засіданні вбачається, що позивач [PERSON] свої обов'язки, як онука, виконував належним чином, піклувався про свою хвору бабу, здійснював систематичний догляд за нею, поховав бабу, організував поминальні обіди. В свою чергу, з досліджених судом доказів вбачається, що Відповідач [PERSON], постійно проживаючи зі своєю сім»єю в м.Києві належним чином не підтримував свою хвору бабу, перевівши догляд за нею на своїх братів та сестру, що і не заперечується ним самим в судовому засіданні. Суд також приходить до висновку про відсутність жодної реальної претензії з боку Позивача та Відповідача до в Потіївської с/ради Радомишльського району Житомирської області. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи зі змісту ст. ст. 214 - 215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом. Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови , якщо таке право на спадкування існує. Відповідно до положень другого абзацу ч. 3 та ч. 5 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за Законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Питання щодо визнання Заповіту недійсним з передбачених Законом підстав або незаконним - Позивачем [PERSON] не піднімалося ні перед судом ні перед відповідними правоохоронними органами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Згідно роз'яснень п.6 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Системний аналіз наведених норм законодавства приводить до висновку, що при вирішенні справи по суті підлягає доказуванню,як факт ухилення від надання спадкодавцеві допомоги так і факт перебування останнього в безпорадному стані та потребування ним допомоги пов»язано саме з таким його станом. Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві , який потребує допомоги, повинен полягати в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов»язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві, при цьому особа повинна усвідомлювати такий свій обов»язок та мати можливість його виконувати. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, як для Позивача так і для Відповідача усунення від спадкування породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки. На думку суду Позивачем [PERSON] надано належні, допустимі,достатні та заслуговуючі на увагу докази навмисного ухилення Відповідачем [PERSON] від надання спадкодавцеві [PERSON] посильної допомоги. Також суд дійшов висновку,що заявлені [PERSON] вимоги про визнання за ним права власності на жилий будинок з надвірними господарськими будівлями в порядку спадкування за Заповітом є правомірними. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про недоведеність Відповідачем інших своїх позовних вимог,в задоволенні яких слід відмовити за безпідставністю. Судові витрати вирішити у відповідності до ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного, згідно ст.ст. З, 4, 15, 31,58-61, 118-120, 123,124,131, 133, 134, 135 ЦПК України, ст.ст. 1224,1259 Цивільного Кодексу України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування",суд-

Outcome: partial