Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на грошовий вклад. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 01 січня 2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, а саме на грошовий вклад в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 35\~000 грн. У встановлений законом строк вона звернулася з заявою про прийняття спадщини в Чорнобаївську державну нотаріальну контору, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки в неї відсутні документи на підтвердження вкладу в ПАТ КБ «Приватбанк». Тому позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 35\~000 грн. В судове засідання позивач не з*явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пославшись на їх необґрунтованість та безпідставність. Вислухавши думку представника відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с. 5/, який помер 01 січня 2015 року /а.с.7/, після смерті якого відкрилася спадщина. Чорнобаївською державною нотаріальною конторою 27 травня 2015 року відкрита спадкова справа спадкодавець [PERSON] /а.с.9/. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке визначається законом як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті та життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1220 ЦК України: "Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ". Відповідно до п. 1.2 гл. 10 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5 (далі- Порядок), при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців. наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно зі ст. 66 Закону України "Про нотаріат", на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 4.14 гл. 10 Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Частиною 1 ст. 1228 ЦК України встановлено, що вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Згідно з ч. 2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Оскільки право на грошовий вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (заповіт, заповідальне розпорядження), а тому, для оформлення своїх спадкових прав спадкоємцям вкладника необхідно звернутися на протязі шести місяців з дня смерті вкладника до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням видаються нотаріусами лише після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини на підставі документів, які будуть свідчити про факт смерті заповідача, місце відкриття спадщини, а також документа, що підтверджує право власності спадкодавця на грошовий вклад, наприклад, ощадна книжка Так, позивачем не надану суду належних доказів звернення до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом чи заповітом, та не надано доказів відмови нотаріусом у видачі такого свідоцтва, а тому суд вважає дані позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed