Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 01.09.2011 р. близько 09 год. 45 хв. в районі електроопори №579 по вул. Запорізьке шосе у м. Дніпропетровську з вини відповідача сталася ДТП. [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота Кемрі», державний номер [NUMBER], не виконавши вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.3 «б» Правил дорожнього руху, під час руху не був уважний до дорожньої обстановки, відволікся від керування транспортним засобом, допустив наїзд на належний йому автомобіль [NUMBER]. В наслідок даної ДТП належний йому автомобіль було пошкоджено, вартість матеріального збитку складає 12 655 грн. 08 коп. Заподіяння належному йому автомобілю механічних пошкоджень призвело до неможливості його використання, тому його близьким довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, йому довелось відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Діями відповідача йому завдані значні душевні страждання та заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 10 000 грн. З метою надання фахової юридичної допомоги для захисту своїх порушених прав в результаті ДТП він був вимушений укласти договір по наданню юридичних послуг на суму 2500 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 12 655 грн. 08 коп., на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставин, викладені в позові, заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. В дане судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість. В подальшому відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як встановлено в судовому засіданні, 01.09.2011 р. близько 09 год. 45 хв. [PERSON], керуючи автомобілем "Тойота Камрі", державний номер [NUMBER], в м. Дніпропетровську в районі електроопори № 579 по вул. Запорізьке шосе скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ-21061, державний номер [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. Після цього автомобіль позивача скоїв наїзд на автомобіль марки Опель Аскона, державний номер [NUMBER], який у свою чергу скоїв наїзд на невстановлений автомобіль. У наслідок даної ДТП автомобіль позивача "ВАЗ-21061 " було пошкоджено. Постановою інспектора з дізнання ВО ДТП та дізнання ВДАІ з ОАТ м.Дніпропетровська та АТІ підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 07.09.2011 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ст.6 КПК України із складанням у відношенні водія [PERSON] адміністративного протоколу за ст.124 КУпАП. Вина відповідача [PERSON] у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2011 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу на користь держави в розмірі 340 грн., тому відповідно до ст..61 ЦПК України встановлені цією постановою обставини щодо винуватості відповідача у вказаній ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Згідно Висновку експерта-автотоварознавця № 023/12 від 23.04.2012 року вартість заподіяної [PERSON] в наслідок ДТП матеріальної шкоди в зв»язку з пошкодженням автомобіля складає 12 655 грн. 08 коп. В судовому засіданні відповідач з представником вважали позовні вимоги позивача необґрунтованими. В обґрунтування своїх заперечень проти зазначеного розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди в запереченнях та в судовому засіданні посилалися на те, що у висновку експерта-автотоварознавця №023/12 від 23.04.2012 року не вказано остаточної вартості транспортного засобу, оскільки він був фізично знищений, тобто відшкодовується не матеріальні збитки та збитки на ремонтно-відновлювальні роботи, а саме підлягає відшкодуванню остаточна вартість транспортного засобу. Також зазначено, що в складеному висновку експерта не вказано амортизаційний знос вищезазначеного транспортного засобу, хоча автомобіль 1987 року випуску, а в експертизі цього не враховано, в зв»язку з чим сума завданих позивачу матеріальних збитків є значно меншою від вказаної в висновку експерта. В ході розгляду справи за клопотанням відповідача з представником судом було призначено проведення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої поставлені питання щодо визначення остаточної вартості автотранспортного засобу ВАЗ-2106, державний номер [NUMBER], з урахуванням його амортизаційного зносу; щодо визначення дійсної ринкової вартості вказаного автомобіля ВАЗ-2106, державний номер [NUMBER], до його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.09.2011 року за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], та після її скоєння; вказаної дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням всіх заподіяних йому ушкоджень; визначення розміру матеріальної шкоди, нанесеної власнику зазначеного автомобіля в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди. Проведення експертизи було доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідницького інституту судових експертиз. При призначенні експертизи судом сторонам були роз»яснені положення ст. 146 ЦПК України. Листом Дніпропетровського науково-дослідницького інституту судових експертиз від 20.03.2014 року та повідомленням №3181-13 суд був повідомлений про неможливість проведення вказаної судової експертизи в зв»язку з ненаданням для дослідження об»єкту дослідження - автомобіля ВАЗ-2106, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його з»ясуванні. Згідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов»язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наданих у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на наведені обставини та вказані положення цивільно-процесуального законодавства, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Як зазначено вище, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу в зв»язку з пошкодженням у зазначеній ДТП автомобіля позивача склав 12 655,08 грн., що підтверджується Висновком експерта-автотоварознавця № 023/12 від 23.04.2012 року, складеним з замовленням позивача. Як зазначав позивач в судовому засіданні, пошкоджений у ДТП автомобіль ВАЗ-2106, реєстраційний номер [NUMBER], був ним утилізований відразу після його дослідження судовим експертом [PERSON], оскільки в зв»язку з його значним пошкодженням його неможливо було експлуатувати та дорого було оплачувати послуги стоянки, тому він і не був наданий для експертного дослідження, призначеного судом. Як вбачається з Висновку експерта-автотоварознавця № 023/12 від 23.04.2012 року, вказаний автомобіль був оглянутий експертом, який визначив саме вартість матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві в наслідок його пошкодження у ДТП, а не вартість поновленого ремонту. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що цей Висновок складений неповно, неправильно відповідачем суду не надано. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана пошкодженням автомобіля в сумі 12 655 грн. 08 коп. Крім того, суд вважає такими, що підлягають задоволенню частково позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як встановлено в судовому засіданні в наслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, позивачу було дійсно заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив в 10 000,00 грн. В наслідок ДТП позивач переніс душевні страждання, переживання, у нього була відсутня можливість користування автомобілем, що змусило його докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що негативно вплинуло на його матеріальний та емоційний стан. Будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти даних вимог позивача відповідачем суду не надано. З урахуванням глибини душевних страждань позивача, зважаючи на те що розмір відшкодування моральної шкоди повинний бути співмірним завданій шкоді, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заподіяну моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. Згідно з ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача представляв адвокат [PERSON], що зокрема підтверджується договором №22-11 про юридичне обслуговування від 22.11.2012 року За послуги адвоката позивачем було сплачено 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією №509 від 05.09.2012 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплачених витрат на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування матеріальної шкоди - 12 655 грн. 08 коп., на відшкодування моральної шкоди - 1 000,00 грн., понесені витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн. 00 коп., а всього 16 155 грн. 08 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial