Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

ПрАТ "ПРОСТО-страхування" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 5 063 грн., посилаючись на те, що 07.06.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля «Lexus IS200», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] (власником якого є [PERSON] ) та автомобіля «КІА», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2019 року відповідача визнано винною у вчиненні вказаної ДТП. 30.10.2018 року між ПрАТ "ПРОСТО-страхування" та [PERSON] було укладено договір №АК/9183420 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно умов якого було застраховано відповідальність транспортного засобу «Lexus IS200», д.н.з. [NUMBER] . Позивачем згідно страхового акту №139378 від 17.09.2019 року було виплачено [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля «КІА», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі суми страхового відшкодування 5 063 грн. У зв`язку з тим, що позивачем виплачено в повному обсязі страхове відшкодування власнику [PERSON] за ремонт автомобіля «КІА», д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 5 063 грн., позивач просить стягнути на його користь з відповідача, як з винної особи у ДТП, витрати по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу, а також судові витати, які складаються з 5 000 грн. витрат на правничу допомогу та 2 102 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, перед початком судового засідання надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з будь-якими заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не зверталась. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечував представник позивача, що відповідає положення ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.10.2018 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування»та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АК/9183420, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Lexus IS200», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно умов договору ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 0 грн. Строк дії даного договору з 30.10.2018 року по 29.10.2019 року (а.с.5). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2019 року, 07.06.2019 року, близько 11 год. 56 хв., в Київській обл., Києво-Святошинського району, в с. Ходосіївка, по вул. Обухівське шосе, 2, на території «Мега Маркета» воді [PERSON] , керуючи автомобілем «Lexus IS200», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, для забезпечення безпеки руху, не звернулась за допомогою до інших осіб, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «КІА», д.н.з. [NUMBER] , який стояв припаркований позаду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. [PERSON] визнано винною у порушенні п. 10.9 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. на користь держави. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили (а.с.8). Відповідно до висновку/калькуляції №139378 від 28.08.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «КІА», д.н.з. [NUMBER] , становить 5 063 грн. (а.с.20-21). Відповідно до страхового акту №139378 від 17.09.2019 року розмір страхового відшкодування становить 5 063 грн. (а.с.23), яке ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання від 18.09.2019 рокувиплатило [PERSON] (а.с.25). 04.12.2019 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» направляло на адресу відповідача регресну вимогу на відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 5063 грн. (а.с.26), яка не була виконана відповідачем. За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, відповідач [PERSON] , як винна особа у ДТП, має відшкодувати ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрати по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 5 063 грн. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до позивача, як страховика, перейшло право регресної вимоги до відповідача, як винної особи за понесені витрати у вигляді виплаченого страхового відшкодування. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року, реєстром справ, платіжним дорученням №299 від 09.01.2020 року на суму 56 000 грн., а тому, оскільки позов задоволено, витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача в сумі 5 000грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 102 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 81, 82, 133, 137, 141, 247, 263, 265, 280, 284, 287-289 ЦПК України та

Outcome: approved