Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 14053,15 грн. за кредитним договором № б/н від 10.08.2009 року та судові витрати в розмірі 1218,00 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що свої зобовязання за договором від 10.08.2009 року позивач виконав, надавши відповідачу по справі кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до договору та станом на 31.10.2015 року має заборгованість за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заперечила щодо поданих відповідачем заперечень проти позову . Пояснила, що згідно виписки по рахунку вбачається, що сам відповідач вносив кошти на свій рахунок для погашення заборгованості по своїй картці 01.02.2013 року. Підстав для застосування строку позовної давності не вбачає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. В наданих до суду 28.01.2016 року запереченнях проти позову зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності до суду, так як остання проплата погашення за кредитним договором ним була внесена в сумі 460 грн. 05.11.2010 року, а позивач звернувся до суду з позовом більше ніж через три роки після останньої проплати. Позивач ніяким чином не давав йому знати про заборгованість по кредиту, а вернувся до суду з позовом лише через пять років після останньої проплати за кредит. Хоча позивач додав до позову розрахунок заборгованості за договором б/н від 10.08.2009 року де вказано, що ним 01.02.2013 року внесено проплату за кредит в сумі 254,5 грн., якої він не вносив, а позивач спеціально вказав цю суму, бо завчасно знав, що строк позовної давності для звернення до суду пропущено. Вважає, що пеня понад встановлений законом строк у 1 рік не може бути з нього стягнута, а також штраф в сумі 500 грн. фіксована частина, 645,39 грн. (процентна складова). Просив відмовити в задоволені позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг договір позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязання за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту ( утому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди банку. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 10.08.2009 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком Договір, підтверджується підписами у заяві ( а.с. 6-13). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.08.2009 року (а.с. 4-5), відповідач [PERSON] станом на 31.10.2015 року має заборгованість яка складається з наступного: 2979, 19 грн. заборгованість за кредитом, 7783,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2145,50 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. штраф (фіксована частина), 645,39 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно ч.4 ст.267 ЦК України. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності : загальну і спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у 3 роки - ст. 257 ЦК України. У відповідності до ч.2 ст.258 ЦК України визначено застосування позовної давності в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання , згідно із ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події , якою пов'язаний його початок ( ст.253 ЦК України). Як роз'яснив Верховний Суд України у постанові від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14 за загальним правилом , перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України ). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з наданої суду виписки по рахунку за період з 01.08.2009 року по 01.02.2016 рік (а.с.46-50) востаннє відповідач [PERSON] 01.02.2013 року поповнював картковий рахунок (погашав заборгованість за наданим кредитом), що також підтверджується наданим розрахунком заборгованості від 31.10.2015 року (а.с.4) Так як з вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 2979,19 грн., по процентам за користування кредитом у сумі 7783,03 грн., а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 645,39 грн. штраф (процентна складова) у розумінні ст.1054 ЦК України позивач звернувся в межах строку позовної давності, то в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення і з відповідача слід стягнути 11 907,61 грн. Посилання відповідача про те, що стягнення пені понад встановлений законом у один рік не може бути з нього стягнутий є обґрунтованим та відповідно до ст. 258 ЦК України, суд вважає необхідним застосувати позовну давність в один рік до позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею і комісією, та стягнути пеню за один рік з дня виникнення у позивача права на позов у розмірі 600 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на загальну суму 12 507 грн. 65 коп. В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1218,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial