Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на будинковолодіння в с. Томашівка Ярмолинецького району, вул. Набережна, 28, яке належало його матері [PERSON], що померла 04.05.2006 р. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Батько позивача [PERSON] від спадщини відмовився, подавши нотаріусу відповідну заяву. Однак, свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця отримати позивач не зміг в силу відсутності правовстановлюючих документів на будинковолодіння на імя спадкодавця. В судових засіданнях позивач позов підтримав повністю. Ствердив, що на дату смерті спадкодавця він не був зареєстрованим із нею за однією адресою, але прийняв спадщину, вчасно подавши заяву нотаріусу. Разом із матірю на дату її смерті був зареєстрований лише батько позивача, який відмовився від спадщини, подавши у межах 6-місячного строку відповідну заяву. Покликається на те, що після смерті матері залишилось спадкове майно будинковолодіння в с. Томашівка, побудоване у 1944 р., правовстановлюючі документи на яке мати за життя не виготовила. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач довідкою №386 від 22.03.2016 р. позов визнав, просив розглядати справу у відсутності представника. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення суд встановив наступне. 04.05.2006 р. у віці 82 роки в с. Томашівка померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-БВ№033832 від 15.05.2006 р.. Позивач є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-АВ№533303 від 29.01.1970 р., а [PERSON] є батьком позивача та був чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження І-БВ№094132 від 01.12.2004 р.. На дату смерті [PERSON], разом із нею був зареєстрований та проживав [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Томашівської сільської ради №384 від 05.05.2015 р. Позивач разом із спадкодавцем зареєстрований не був, адреса реєстрації у його паспорті визначена в с. Нове Село. У відповідності до довідки виконкому Томашівської сільської ради №384 від 05.05.2015 р., [PERSON] належало будинковолодіння в с. Томашівка Ярмолинецького району, вул. Набережна, 28, побудоване до 1991 р.. Згідно із технічним паспортом, складеним на 16.04.2015 р., зазначене будинковолодіння складалось із житлового будинку літ. А-1 загальною площею 48,9 кв.м., літньої кухні літ. Б загальною площею 17,4 кв.м., сараю літ. В загальною площею 24,8 кв.м., сараю літ. в загальною площею 3,9 кв.м., погрібу літ. Г загальною площею 5,4 кв.м.. Рік побудови 1944, що підтверджується записом у Характеристиці будівель та споруд. Однак, право власності на це будинковолодіння за спадкодавцем не реєструвалось, що підтверджується відповідним записом у довідці - характеристиці обєкту нерухомого майна, виданій КП «Ярмолинецьке бюро технічної інвентаризації» від 16.04.2015 р. На даний час у вказаному будинковолодінні ніхто не зареєстрований та не проживає, що підтверджується довідкою виконкому Томашівської сільської ради №387 від 22.03.2016 р. Згідно із ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час \~відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом\~ строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів спадкової справи №340/2006 вбачається, що батько позивача [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини 05.09.2006 р. у межах встановленого законом шестимісячного строку. З довідки виконкому Томашівської сільської ради №391 від 23.03.2016 р. вбачається, що спірне будинковолодіння до смерті належало на праві приватної власності [PERSON] як таке, що було успадковане після смерті 20.07.1975 р. її матері [PERSON] шляхом вступу у володіння. Згідно із ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Лише за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу \~або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування\~за\~місцем відкриття спадщини. З інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 31.03.2016 р., матеріалів спадкової справи №340/2006, заведеної 05.09.2015 р. вбачається, що 05.09.2006 р. за заявою [PERSON] було заведено спадкову справу №340/2006. Таким чином, позивач вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини та 13.02.2015 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оформленні спадкових прав позивача на спірне будинковолодіння листом Ярмолинецької районної державної нотаріальної контори №120/01-16 від 10.03.2015 р. було відмовлено тільки з підстави відсутності у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. З технічного паспорту вбачається, що спірне будинковолодіння було збудоване у 1944 р. На відповідний період державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що власником спірного будинковолодіння на момент смерті була [PERSON] і це майно було успадковане позивачем. Факт належності спірного будинковолодіння лише спадкодавцю визнаний відповідачем у довідці №384 від 05.05.2015 р. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позов слід задовольнити, у звязку із чим, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved