Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з позовом пронадання їм окремого особового рахунку за житлово-комунальні послуги та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що вони та відповідачі є співаниками квартири [ADDRESS], в якій і разом проживають. До серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] сплачували комунальні послуги спільно однією квитанцією, однак [PERSON] не сплачував, оскільки не працював. З серпня 2013 року [PERSON] відмовився оплачувати свою частину комунальних послуг, оскільки йому не вистачає пенсії на оплату таких. Вважає, що відмова відповідачів щодо оплати за надання комунальних послуг, створює ряд їм незручностей, оскільки [PERSON] навчається, а [PERSON] сама не має змоги платити комунальні послуги за всіх сторін. При цьому позивачі займають тільки одну кімнату розміром 9кв.м. Добровільно вирішити вказане питання їм не вдалося , а тому змушені вони звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Позивач [PERSON] та представник третьої особи у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що слід проводити розгляд справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечили позивач [PERSON] та її представник. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про заслухання справи без їхньої участі, позови визнають повністю, а тому суд вважає, що слід проводити розгляд справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечили позивач [PERSON] та її представник. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по всі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільній сумісній власності позивачам [PERSON], [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON]. Вказана квартира складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 61,90 м2, житловою площею 44,40 м2. За правилами ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Положеннями статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до таких послуг належать комунальні послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів, а також послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Стаття 16 цього ж Закону передбачає, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства, а перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Основним нормативно-правовим документом в сфері оплати за користування житлом є постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. N 560 "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Вдповідно до п.п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що між позивачами і відповідачами виник спір щодо порядку оплати комунальних послуг з утримання квартири [ADDRESS], вирішити який в добровільному порядку сторони не можуть, а тому позивачі звернулись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобв'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, таке визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачками позову та враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів слід стягнути понесені останніми судові витрати в розмірі 229,40 гривень судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved