Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу №2630/45/131029 від 09.09.2013 року, укладеного між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON], в розмірі 37 000 грн. та пені в розмірі 180 930 грн., та заборгованості за договором банківського вкладу №2630/45/166173 від 12.03.2014 року, укладеного між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON], в розмірі 13 000 Євро та пені 49 140 Євро. Вимоги мотивує тим, що 09.09.2013 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу в національній валюті №2630/45/131029. Договір був укладений строком депозиту до 09.04.2014 року з сумою вкладу 37 000 грн. Після спливу строку дії договору на вимогу повернути кошти позивачу повернення коштів здійснено не було. Позивачу також було запропоновано відкрити ще один поточний рахунок з метою повернення коштів, проте виплату також не було проведено. Окрім цього, сторонами було укладено договір банківського вкладу №2630/45/166173 від 12.03.2014 року із строком депозиту - 92 дні та сумою банківського вкладу - 13 000 Євро. Проте, всупереч умовам договору відповідачем кошти не повернуті. Оскільки строк повернення коштів за договорами минув, просить позов задоволити. Окрім цього, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просить також стягнути пеню у зв'язку із невиконанням умов договорів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним вище. Представник відповідача у судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, подав на адресу суду заперечення. Зазначив, що у зв'язку із відтоком коштів існує проблема із підкріпленням кас відділень грошовими коштами, в зв'язку з чим банк не повернув зроблені позивачем вклади, однак вживає всіх заходів для виконання взятих на себе зобовязань. Розрахунки пені відповідач вважає незрозумілими та необґрунтованими. Оскільки позовні вимоги є безпідставними, просить в задоволенні позову відмовити. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши зібрані докази, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 09.09.2013 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу в національній валюті №2630/45/131029. Договір був укладений строком депозиту до 09.04.2014 року з загальною сумою вкладу 37 000 грн. (а.с.5-9) Як вбачається із копій квитанції (а.с.12), позивач здійснив поповнення депозиту на загальну суму 37 000 грн. відповідно до умов договору. Окрім цього, встановлено, що сторонами також було укладено договір банківського вкладу №2630/45/166173 від 12.03.2014 року із строком депозиту - 92 дні, тобто до 12.06.2014 року та сумою банківського вкладу - 13 000 Євро. (а.с.24-25) Як вбачається із копій квитанції (а.с.26), позивач здійснив поповнення депозиту на загальну суму 15 000 Євро. Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Крім того, згідно п.3.3 Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою повернути внесені кошти у зв'язку із закінченням терміну дії договору, проте кошти повернені не були (а.с.15). Як вбачається із заперечення відповідача, останній мотивує відмову у видачі коштів відсутністю їх у касах відділення, проте згідно з положеннями ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А тому суд вважає такі безпідставними. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору, а тому слід позовні вимоги задоволити та стягнути з відповідача кошти за договором банківського вкладу №2630/45/131029 від 09.09.2013 року в розмірі 37 000 грн. та, з врахуванням офіційного курсу Євро, який станом на день постановлення рішення становить 16,22 грн., за договором банківського вкладу №2630/45/166173 від 12.03.2014 року в розмірі 13 000 Євро, що станом на день постановлення рішення становить 210 860 грн. Разом з тим, в частині стягнення пені позивач посилається на положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Судом встановлено, що ПАТ «Міський комерційний банк» надав позивачу послугу, яка зводилася до прийняття ним грошових сум з обов'язком виплати процентів на них. Надання такої послуги було оформлено укладеними банком з позивачами договорами банківських вкладів. Після укладення цих договорів між банком та позивачами виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладених договорів банківських вкладів. Положення ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють та не поширюється на порушення зобов'язання з повернення депозитних коштів, а тому в цій частині слід в задоволенні позову відмовити. Задовольняючи позов, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 2 478 грн. 60 коп.

Outcome: approved