Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 12.06.2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [INFO]. Позивач зазначає, що між ними відсутнє взаєморозуміння, виникають постійні конфліктні ситуації, втрачено повагу, внаслідок чого збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, вона не має наміру проживати спільно однією сім'єю з відповідачем, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд шлюб між ними розірвати та стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, та стягненню аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON]. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 12.06.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]., що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини.(а.с.6,7). Позивач в судовому засіданні пояснила, що підставою для звернення до суду з даним позовом є подружня зрада відповідача, приниження людської гідності позивача та різні погляди сторін на сімейне життя. Відповідач ствердив обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають за однією адресою, проте не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано на те, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Судом було запропоновано сторонам застосування строку на примирення подружжя, від чого позивач категорично відмовилася, вказавши на те, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, вона не має наміру зберігати сім'ю, рішення про розірвання шлюбу є виваженим та обдуманим, її позиція не зміниться ні за яких умов. Відповідач зазначив, що останній рік у відносинах сторін існує конфлікт і наданий строк для примирення нічого не змінить. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка категорично не бажає поновлювати шлюбні стосунки і наполягає на розірванні шлюбу. А тому враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити на даний час прізвище - [PERSON]. Позивач одночасно просить суд вирішити питання про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, щодо чого відповідач не заперечує. За ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 цього Кодексу за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку -з 22.12.2016 року. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі-за подання позовів про стягнення аліментів. В своїй позовній заяві позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 551,20грн. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. та на корсить позивача 551,20 грн.

Outcome: approved