Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 547,68 доларів США, що еквівалентно 7 094, 62 грн.; відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 10,79 доларів США, що еквівалентно 139,77 грн.; 3 % річних на суму утримуваних коштів в розмірі 3,06 доларів США, що еквівалентно 39, 64 грн., пеню за прострочення зобов'язання у розмірі 1115,29 доларів США, що еквівалентно 14447, 41 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 листопада 2013 року між ПАТ «Фінростбанк» та ним було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Максимальний прибуток» № 2198-Д з помісячною сплатою процентів за ставкою 10,6 %річних строком 18 місяців до 19 травня в іноземній валюті на суму 20000 доларів США. В той же день ним внесено через касу Банку відповідну суму валюти готівкою на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER]. Для сплати відсотків йому було відкрито поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] та видано платіжну картку [NUMBER]. Починаючи з 2 квітня 2014 року відповідач в односторонньому порядку припинив виконувати зобов'язання за вказаним договором - припинив виплату нарахованих відсотків. В подальшому 08 квітня 2014 року, 09 квітня 2014 року, 16 квітня 2014 року, 18 квітня 2014 року 28 квітня 2014 року він звертався до відповідача з заявами, претензією та досудовою вимогою про виплату нарахованих відсотків. Проте, станом на 05 листопада 2014 року відсотки за користування коштами не були йому повернуті. Станом на 05 листопада 2014 року заборгованість відповідача перед ним, по нарахованим, але не сплаченим відсоткам становить: на рахунку [NUMBER].840 - 301,95 доларів США (залишок несплачених відсотків за березень-квітень); на рахунку [NUMBER] - 245,73 доларів США (залишок несплачених відсотків за травень-червень); по відсоткам за час користування коштами до дня запровадження тимчасової адміністрації 10,79 доларів США; 3 % річних за затримку у виплаті грошових коштів - 3,06 доларів США, пеня за порушення зобов'язання передбачена ЗУ «Про захист прав споживачів» - 1115,29 доларів США. Крім того, вважає, що такими діями відповідач йому завдана і моральна шкода, яку він оцінює в 1000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Фінростбанк» до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповіщав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника ПАТ «Фідобанк». Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року між ПАТ «Фінростбанк» та [PERSON] було укладено Договір строкового банківського вкладу № 2198-Д з щомісячною сплатою процентів «Максимальний прибуток», відповідно до якого позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв в депозит грошові кошти, на умовах визначених цим договором. Сума первинного внеску за договором становить 20 000 доларів США, вклад розміщується на строк 546 з 19 листопада 2013 року по 19 травня 2015 року. Нарахування банком процентів здійснюється на суму вкладу щомісячно. Проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 10,6 % річних. Сплата нарахованих процентів за попередній місяць здійснюється починаючи з 1-го числа місяця наступного за місяцем внесення грошових коштів на вкладний рахунок. Відповідно до п. 1.9 договору, для виконання умов цього договору відповідач відкриває позивачу депозитний [NUMBER], на якому обліковується сума вкладу. Для сплати відсотків позивачу було відкрито поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] та видано платіжну картку [NUMBER], доказів зворотного суду не надано. Позивач умови договору виконав, кошти в сумі 20 000 доларів США на рахунок відповідача вніс, що підтверджується квитанцією № ТR.70723.183.163 від 19.11.2013 року. Банком умови договору не виконані належним чином, у зв'язку з чим позивач, починаючи з 8 травня 2014 року, звертався до відповідача з заявами про виплату йому нарахованих відсотків відповідно до Договору № 2198-Д, що підтверджується відповідними заявами, претензією та досудовою вимогою.(а.с. 11-15) Проте, вимоги позивача банком виконані не були. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, у нього утворилась заборгованість перед позивачем станом на 05.11.2014 р., яка складається: з нарахованих, але не виплачених відсотків за користування грошовими коштами - 547,68 доларів США, що еквівалентно 7 094, 62 грн.; відсотків за користування грошовими коштами починаючи з березня 2014 року до 16 липня 2014 року (запровадження тимчасової адміністрації) в розмірі 10,79 доларів США, що еквівалентно 139,77 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК Україна, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, вимоги про стягнення 3 % річних нарахованих на суму утримуваних коштів в розмірі 3,06 доларів США, що еквівалентно 39, 64 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, акті законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України унормовано, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: нараховані, але не виплачені відсотки за користування грошовими коштами - 547,68 доларів США, що еквівалентно 7 094, 62 грн.; відсотки за користування грошовими коштами починаючи з березня 2014 року до 16 липня 2014 року (запровадження тимчасової адміністрації) в розмірі 10,79 доларів США, що еквівалентно 139,77 грн. та 3% річних нарахованих на суму утримуваних коштів в розмірі 3,06 доларів США, що еквівалентно 39, 64 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за порушення зобов'язання не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Частиною 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено відповідальність виконавця роботи (послуги) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені. Судом установлено, що ПАТ «Фінростбак» надав позивачу послугу, яка зводилася до прийняття ним від позивача грошової суми з обов'язком виплати проценти на неї. Надання такої послуги було оформлено укладеним банком з позивачем договору банківського вкладу. Після укладення цього договору між банком та позивачем виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладеного договору банківського вкладу. Положення ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють. Крім цього, суд не вбачає підстав і для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування такої шкоди договором не передбачено. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. В ч. 3 ст. 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звернувся до суду з даним позовом на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», у зв'язку з чим від сплати судового збору звільнений. Проте, в даному разі виниклі між сторонами правовідносини не регулюються вказаним законом, а тому з урахуванням розміру задоволеної та відхиленої частини позовних вимог із позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 484,20 грн., з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 727,27 грн.

Outcome: partial