Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Посилаючись на те, що він з 07.11.2011 року по 24.10.2013 року працював на ПАТ «Капустянський граніт» на посаді охоронника та звільнився з займаної посади за згодою сторін у відповідності ст. 36 КЗпП України. На день звільнення ПАТ «Капустянський граніт» не виплатило позивачу заборгованість по заробітній платі, мотивуючи відсутністю коштів на підприємстві. 17 грудня 2013 року відповідач звертався до позивача з вимогою про проведення розрахунку по нарахованій але невиплаченій заробітній платі, та його вимога залишилася без задоволення, тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі, оскільки вказав, що після вирішення питання про звільнення позивач звертався до бухгалтерії ПАТ «Капустянський граніт» з вимогою про розрахунок, але у відповідь дізнався про відсутність коштів на підприємстві. Представник відповідача в судове засідання не з"явився про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Свої пояснень та заперечень суду не надали, на запит суду надіслали довідку про розмір заборгованості по заробітній платі. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, відповідно до ст.ст. 116, 117, 221, 237-1КЗпП України, п.32 ППВС України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено слідуюче. Згідно відомостей трудової книжки виписаної на ім"я позивача 16.02.1979 року, вбачається, що він з 07.11.2011 року по 24.10.2013 рік працював охоронником в ПАТ "Капустянський граніт" та звільнився з займаної посади за згодою сторін за ст. 36 КЗпП України, що підтверджується (а.с. 6). Згідно довідки ПАТ «Капустянський граніт» №40 від 17.07.2014 року станом на 17.06.2014 року заборгованість по заробітній платі позивача складає 10947 грн. 50 коп.. У відповідності ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в цей день не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У відповідності із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вказано, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв»язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред»явлення ним работодавцеві вимог про розрахунок. Також з пояснень позивача вбачається, що він усно звертався в день звільнення до бухгалтерії підприємства з приводу розрахунку, а також 17.12.2013 року надіслав на адресу ПАТ «Капустянський граніт» письмову вимогу (а.с.8), але дана вимога залишилася без задоволення. На підставі встановлених у судовому засіданні обставин, суд ввжає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. У довідці від 17.07.2014 року №40 по нарахуванню та виплаті заробітної плати [PERSON] зазначено, що заборгованість по заробітній платі становить 10947 грн. 50 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Оскільки позивача, згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі ст.ст. 116, 117, 221, 237-1 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про Практику розгляду судами трудових спорів», та

Outcome: approved