Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач по справі ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON] коштів в сумі 476387,92 ( чотириста сімдесят шість тисяч триста вісімдесят сім гривень 92 копійок). Свою заяву позивач пояснює тим, що має право вимоги згідно Договорів факторингу від 28 листопада 2012 року, які були укладенні між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Договір факторингу від 28 листопада 2012 року, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» в частині відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором №2301/0608/88-1025 від 17.06.2008 року, що був укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА БАНК» та [PERSON] Оскільки [PERSON], свої обов'язки щодо повернення кредиту належним чином не виконує, то станом на 01.12.2014 року має прострочену заборгованість у сумі 476387,92грн, в тому числі заборгованість за кредитним договором 261691,85 грн., за відсотками - 139325,87 грн., та 75170,20 грн. - пеня за прострочення сплати, а тому ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення вказаної заборгованості за кредитним договором із [PERSON] У судове засідання представник позивача не з'явився, до матеріалів справи долучена заява представника позивача, в якій представник ствердив свої позовні вимоги, просив суд повністю їх задовольнити, розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив суду, що Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2012 року вимоги ПАТ "Сведбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором №,2301/0608/88-1025 від 17.06.2008 року, були задоволені, та стягнуто з [PERSON], борг в сумі 169260 грн. 39 коп., та судові витрати в сумі 1820,00грн. Так, з ухваленням та набранням законної сили судовим рішенням, правові відносини щодо повернення заборгованості за кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], ґрунтуються вже не на підставі кредитного договору, а на підставі судового рішення, відповідно цивільно-правові відносини змінилися на адміністративні, а ПАТ «Сведбанк» набуває статусу як стягувач, зобов'язаною стороною є не [PERSON], як позичальник, а [PERSON], як боржник, що і є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 17.06.2008 року між відповідачем [PERSON], та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір № 2301/0608/88-1025, згідно якого відповідач [PERSON]., отримав грошові кошти у сумі 20000 дол. США на строк з 17 червня 2008 року по до 16 червня 2018 року зі сплатою 11,09 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, згідно якого відбулось відступлення права вимоги щодо заборгованостей, зазначених у Реєстрі Заборгованостей. 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги щодо заборгованостей, зазначених у Реєстрі Заборгованостей. Пунктом 1.1. договору факторингу визначено перелік документів, що стосуються заборгованостей окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта до боржників по заборгованостям (право вимоги яких відбувається згідно умов цього договору), а також є необхідними для пред'явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, серед яких є: оригінали або засвідчені клієнтом копії меморіальних ордерів/оригінали або засвідчені клієнтом копії заяв на видачу готівки за умови, що такі вимагаються в судовому порядку під час примусового стягнення заборгованості боржників за кредитами, за виключенням справ боржників, по яким є таке, що набрало законної сили, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом та/або справа знаходиться на стадії примусового виконання рішення суду/виконавчого напису нотаріуса в органах Державної виконавчої служби. Згідно до п. 1.2. даного договору клієнт гарантує, що на дату укладення цього договору йому належать права вимоги щодо заборгованостей, зазначених у Реєстрі Заборгованостей. А п. 2.1. договору визначено, що клієнт відповідно до умов даного договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованостей боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу, згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2012 року вимоги ПАТ "Сведбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором №2301/0608/88-1025 від 17.06.2008 року, були задоволені, та стягнуто з [PERSON]., борг в сумі 169260 грн. 39 коп., та судові витрати в сумі 1820,00грн. Таким чином, після ухвалення рішення суду від 20.04. 2012 року та набрання ним чинності було відкрито виконавче провадження і правові відносини щодо повернення заборгованості за кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], змінилися, оскільки банк став стягувачем, а позивальник боржником. Тому в подальшому дані правовідносини щодо стягнення заборгованості на підставі рішення суду здійснюються вже в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України. З огляду на викладене, після ухвалення рішення суду та набрання ним чинності, ПАТ «Сведбанк» мав можливість передати іншій особі в частині стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним із [PERSON], лише ті права, які має стягував у виконавчому провадженні. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Із п. 2.1. договору факторингу вбачається, що клієнт відповідно до умов даного договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованостей боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників. Також даним пунктом договору передбачено, що після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. В свою чергу, пунктом 1.1. договору визначено перелік документів, що стосуються заборгованостей окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнту до боржників по заборгованостям (право вимоги яких відбувається згідно умов цього договору), а також є необхідними для пред'явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, за виключенням справ боржників, по яким є таке, що набрало законної сили, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом та/або справа знаходиться на стадії примусового виконання рішення суду в органах Державної виконавчої служби. Виходячи із умов договору факторингу, вбачається, що банк передав позивачу право вимоги по кредитних договорах, що також було зазначено позивачем у позові, у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином правове регулювання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі ухваленого з цього приводу судового рішення здійснюється не на підставі норм ЦК України, а в порядку, визначеному Законом України « Про виконавче провадження» та ЦПУ України. Відповідно до ст..10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А тому, враховуючи, що позивачем не надано беззаперечних доказів на ствердження своїх позовних вимог, суд погоджується з доводами представника відповідача, зазначеними у письмовому запереченні та приходиться до висновку, що позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed