Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач Львівський державний університет внутрішніх справ(надалі-ЛьвДУВС) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 18714,21 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до наказу ЛьвДУВС №297 від 06.08.2010 року відповідач був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання. 10.08.2010 року між ЛьвДУВС, ГУ МВС України в Тернопільській області та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п.2.3.6 вказаного договору [PERSON] зобов»язаний у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати, пов»язані з його утриманням у навчальному закладі. Наказом ГУ МВС України у Львівській області №111о/с від 21.04.2015 року [PERSON] звільнено з ОВС за власним бажанням згідно п.64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Згідно з проведеним розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеним відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов»язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №313 від 01.03.2007 року, Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ЛьвДУВС в сумі 18714,21 грн. Станом на день звернення до суду відповідач добровільно не відшкодував кошти пов'язані з його утриманням. У зв'язку з чим, позивач просить позовні вимоги задовольнити повному обсязі. Представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив та просить у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 25 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ передбачено порядок підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах офіцерського складу. Так, зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу (яким виповнилося 18 років), військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання). Судом встановлено, що наказом ЛьвДУВС №297 від 06.08.2010 року відповідач [PERSON] був зарахований з 10.08.2010 року курсантом першого курсу денної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр на факультет кримінальної міліції за спеціальністю правознавство за державним замовленням. 10.08.2010 року на виконання вимог Закону України від 20.12.1990 року №565 XII "Про міліцію" та наказу МВС від 14.05.2007 року №150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України" між відповідачем, ЛьвДУВС та ГУ МВС України в Тернопільській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. У п.2.1.3 вказаного договору позивач зобов'язався забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України. Пунктом 2.3.5 договору передбачено, що після закінчення навчання відповідач зобов»язується прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов»язків за посадою, на яку призначений Замовником(ГУ МВС України в Тернопільській області), і відпрацювати не менше трьох років. У відповідності до п. 2.3.6. даного договору у разі відрахування з навчального закладу звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3.2 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов»язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв-п.4.1 договору. У пункті 4.4 договору визначено, що у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати на утримання їх стягнення здійснюється в судовому порядку. Наказом Управління МВС України в Тернопільській області №111 о/с від 21.04.2015 року [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил за п.64 «Ж»( за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. На момент виникнення спірних правовідносин, підстави та порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України були врегульовані чинними на той час Законом України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 року, постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313, про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (далі - Порядок № 313), а також діючими на даний час Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №964 від 12.07.2006 року(надалі-Порядок №964) та Порядком розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженим наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534(надалі- Порядок № 419/831/240/605/537/219/534. У відповідності до ст.18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Згідно частини шостої цієї статті Закону курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. У відповідності до п.п.3,4 Порядку №964 Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Згідно п. 5 Порядку №964 витрати на навчання відшкодовуються в повному обсязі курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк. Відповідно до п. 2.1 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення ; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Згідно з пунктами 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.6. Порядку розрахунку витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування. Витратами на речове забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов'язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях. До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Оскільки відповідач після закінчення навчання звільнився з органів внутрішніх справ протягом перших трьох років, він має відшкодувати позивачу фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. Згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з навчанням у ЛьвДУВС [PERSON] №192 від 28 вересня 2015 року за період з серпня 2010 року по лютий 2014 року відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у сумі 18714,21 грн. з яких витрати на грошове забезпечення:7505,57 грн.; витрати на продовольче забезпечення:4515,85 грн.; витрати на речове забезпечення:2601,24 грн.; витрати на медичне забезпечення:42,5 грн.; оплата вартості комунальних послуг та спожитих носіїв:4049,05 грн. Відповідно до довідок №4/511-411 від 24.01.2013 року, 4/17-133 від 20.02.2014 року за підписом начальника ВФЗБО [PERSON] грошове забезпечення курсанта [PERSON] за період з січня 2010 року по серпень 2012 року становить 5134,06 грн.; за період з вересня 2012 року по лютий 2014 року-4726,00 грн. Згідно довідки-розрахунку №121 від 18.02.2014 року про вартість речового майна витрати на речове забезпечення відповідача форменим одягом за період навчання з червня 2012 року по лютий 2014 року склали 2601,24 грн. Окрім цього, відповідач за період навчання звертався за медичною допомогою та отримав в медико-санітарній частині ЛЬвДУВС медикаменти на загальну суму 42,5 грн., що підтверджується довідкою начальника медико-санітарної частини від 27.02.2014 року. Згідно рапортів начальника курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції [PERSON] та заступника начальника факультету [PERSON] від 25.10.2012 року та 27.02.2014 року відповідач на протязі навчання у ЛЬвДУВС перебував на харчовому забезпеченні та проживав у гуртожитку навчального закладу в НТЦ «Верещиця» з серпня 2010 року по червень 2012 року та з серпня 2012 року по лютий 2014 року. За цей період з 01.01.2010 року-по 31.01.2011 року, з 23.07.2011 року-по 29.08.2011 року, 30.12.2011 року-по 16.01.2012 року, з 01.08.2012 року -по 29.08.2012 року, з 01.08.2012 року-по 31.08.2012 року, з 29.12.2012 року-по 27.01.2013 року, з 01.08.2013 року-по 30.08.2013 року [PERSON] перебував у канікулярних відпустках, а з 23.06.2011 року-по 22.07.2011 року, з 05.07.2012 року-по 31.07.2012 року, з 05.07.2012 року-по 31.07.2012 року, з 06.07.2013 року-по 31.07.2013 року та з 09.12.2013 року-по 09.01.2014 року-проходив навчальну практику. За період з серпня 2010 року по червень 2012 року та серпня 2012 року по лютий 2014 року підлягають до утримання витрати на харчування курсанта [PERSON] у сумі 3903,62 грн. та 612,23 грн. відповідно, що підтверджується наданим позивачем розрахунком за підписом завідувача відділення продовольчого забезпечення. Також, відповідач під час навчання користувався комунальними послугами та послугами з енергопостачання в сумі 4049,05 грн., на які позивач витрачав грошові кошти з метою забезпечення навчально-виховного процесу курсантів, що підтверджується довідкою про витрати на комунальні послуги 2010-2014 навчальні роки, складеними заступником начальника ВФЗБО. Суд вважає, що розрахунок витрат здійснено позивачем у відповідності до встановленого порядку. Належних і допустимих доказів, які б спростовували факт витрачання позивачем коштів у зазначеному розмірі на утримання відповідача у навчальному закладі протягом зазначеного періоду або невідповідності розміру цих витрат вимогам діючих нормативних актів, відповідач не надав. З висновку службового розслідування за фактом звільнення з ОВС оперуповноваженого сектору карного розшуку КМ Тернопільського РВ лейтенанта міліції [PERSON] від 20.04.2015 року вбачається, що відповідач з вересня 2010 року по березень 2014 року навчався на денній формі навчання у ЛьвДУВС, після закінчення якого призначений на вказану посаду.14.04.2015 року подав рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням і йому було роз»яснено необхідність відшкодування у повному обсязі витрат пов»язаних із його утриманням у ВНЗ МВС України. Станом на час розгляду справи відповідачем самостійно не відшкодовано витрати пов»язані з його утримання у ЛьвДУВС та не надано суду доказів, що спростовують викладені в позовній заяві обставини. Враховуючи наведене вище та те, що витрати, пов'язані з утриманням [PERSON] у ВНЗ у сумі 18714,21 грн. відповідачем не відшкодовано, те, що заборгованість у вказаному розмірі підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не надано відомостей про вжиття заходів для добровільного відшкодування [PERSON] витрат на утримання, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами, а саме укладеним між сторонами 10.08.2010 року тристороннім договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, пунктом 2.3.6 якого передбачено обов»язок відповідача відшкодувати завдані збитки, пов»язані з його утримання у ВНЗ у разі звільнення зі служби до закінчення трирічного строку після закінчення навчання та висновком службового розслідування від 20.04.2015 року у якому зазначено, що [PERSON] перед звільненням зі служби в ОВС було роз»яснено необхідність відшкодування у повному обсязі витрат та утримання. Зазначені докази свідчать про те, що позивачем вживались заходи з метою досудового врегулювання спору, однак відповідач, знаючи про необхідність відшкодування зазначених витрат, з часу звільнення зі служби в ОВС за власним бажанням, а саме з 21.04.2015 року і до моменту звернення позивача до суду у грудні 2016 року в добровільному порядку їх не сплатив. Також суд не приймає до уваги твердження представника відповідача необґрунтованість розміру суми втрат, яка підлягає до відшкодування, оскільки факт понесення позивачем витрат, пов»язаних із утриманням відповідача доводиться наявними у матеріалах справи довідкою-розрахунком, а також довідками №4/511-411 від 24.01.2013 року, №417-133 від 20.02.2014 року про отримання грошового забезпечення; Довідкою-розрахунком №121 від 18.02.2014 року щодо вартості речового майна;довідкою від 27.02.2014 року щодо вартості наданих медикаментів; рапортами начальника курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції [PERSON] та заступника начальника факультету [PERSON] від 25.10.2012 року та 27.02.2014 року відповідач на протязі навчання у ЛьвДУВС перебував на харчовому забезпеченні та проживав у гуртожитку навчального закладу в НТЦ «Верещиця»; розрахунком витрат на харчування за період з серпня 2010 року по лютий 2014 року; довідкою щодо вартості витрат за комунальні послуги та енергоносії за період вересень 2010 року-лютий 2014 року. Суд вважає ЛьвДУВС належним позивачем у справі, оскільки Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України укладався між вищим навчальним закладом в особі його ректора, ГУ МВС України в Тернопільській області і особою, зарахованою на навчання-відповідачем [PERSON] Відповідно до п.1.1. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14.02.2008 року №62 вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС. Кошти на навчання виділяються із державного бюджету України після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України. Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства- п.9.9. Положення. Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС-п.9.10 Положення. Згідно з п. 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534 сума відшкодування витрат на утримання під час навчання курсантів відображається у наказі про його звільнення та вноситься до книги обліку нестач вищого навчального закладу. Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ є університет, а кошти які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає ЛьвДУВС. З огляду на вищенаведене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З відповідача на користь позивача слід стягнути фактичні витрати, пов'язані з навчанням в сумі 18714,21 грн. В силу вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved