Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила , що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов»язків, не спілкується з донькою після розірвання шлюбу між нею та відповідачем в 2007 році , не турбується про духовний та розумовий розвиток дитини, а навпаки намагається створити перешкоди в її розвитку. Оскільки, [PERSON] вчиняє дії , які суперечать інтересам дитини , самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, вимушена звернутися до суду . У вступному слові позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві , наполягали на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце судового засідання , до суду не з»явився без поважних причин , в зв»язку з чим справу на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України розглянуто у його відсутність. В наданому суду відзиві на позов , [PERSON] в задоволенні позовних вимог просив відмовити за необґрунтованістю . В обґрунтування своїх заперечень зазначив , що він був позбавлений можливості спілкуватися з донькою, оскільки мати дитини [PERSON] вчиняє йому перешкоди у спілкуванні з дитиною , крім того він належним чином виконує обов»язки з утримання дитини. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказавши, що з урахуванням думки неповнолітньої дитини, досліджених обставин справи, орган опіки вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , думку неповнолітньої [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Згідно ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO]. В свідоцтві про народження її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. 03 липня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER]. З цього часу неповнолітня дитина проживає з матір»ю. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх доходів щомісячно з 17.02.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2010 року та від 29 вересня 2011 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто додаткові витрати на утримання дитини . Позивачем не оспорювалося, що відповідач сплачує аліменти за рішенням суду , також вказані обставини підтверджені звітом про здійснені відрахування та виплати , який наданий [PERSON]. Також, в ході розгляду справи встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2009 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з нею, затверджено мирову угоду між сторонами . За умовами мирової угоди : [PERSON] приводить дитину [PERSON] за місцем мешкання батька кожну суботу об 11-00 годині, дитина знаходиться у батька до 20-00 годин, при передачі дитини з обох сторін повинні бути присутні незацікавлені треті особи; [PERSON] щорічно один з місяців влітку проводить час з донькою на морі з метою оздоровлення; [PERSON] присутній на святі дня народження дитини, при проведенні новорічних свят. Разом з тим, наявними в матеріалах справи характеристикою учениці 7-В класу Запорізького ліцею № 34 [PERSON], довідками Позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості Шевченківського району» , Центру навчання іноземними мовами «Мовна академія Запоріжжя» встановлено, що вихованням , розумовим та естетичним розвитком дитини [PERSON] займається мати [PERSON]. Батько дитини жодного разу не відвідував батьківські збори, творчі покази , концерти . Вислухана у відповідності до вимог ст. 171 СК України неповнолітня [PERSON] зазначила, що вона наполягає на позбавленні її батька [PERSON] батьківських прав відносно неї. Дівчина вказала, що за останні дев»ять років побачила батька вперше на засіданні органу опіки та піклування , де вирішувалося питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав. Батько з нею не спілкується, не займається вихованням , не приймає жодної участі у її житті , натомість , через його відмову надати їй дозвіл на виїзд закордон для участі у фестивалі, вона була позбавлена можливості приймати участь у конкурсі, що негативно вплинуло на її розвиток. Також, [PERSON] зазначила, що з боку матері їй не чинилися перешкоди у спілкуванні з батьком. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], також підтвердили суду, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] вихованням дитини займається [PERSON]. [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини , жодного разу не був присутній на дні народженні доньки, святах, не відвідував концерти, де виступала [PERSON] у складі творчого колективу, [PERSON] матеріальної допомоги колективу "Вихиляс", де займається дитина, не надавав . Висновком Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському районувід 20.02.2018 року визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] ,2003 року народження. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Враховуючи вищевикладене , думку неповнолітньої дитини, суд погоджується з наданим висновком Органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. У зв'язку з свідомим невиконанням відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання доньки , суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Слід зазначити, усі докази надані відповідачем [PERSON] на підтвердження того, що йому цікаве життя доньки ,а саме: направлення запитів до школи , закладів охорони здоров»я, стосуються періоду коли [PERSON] подала даний позов до суду. Крім того, [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після укладання мирової угоди [PERSON] чинила йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved