Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що на обліку в Службі у правах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації перебуває малолітній [PERSON], [INFO], батьками якого є відповідачі. Малолітній [PERSON] має інвалідність по захворюванню (патологічний стан): вроджена постгеморалічна гідроцефалія - G 91; помірна розумова відсталість - F 71.0, F 80.1; сколіоз - М 41.9; двохсторонній крипторхізм - Q 53.9; атрофія дисків зорових нервів - H 47.2; затримка етапів розвитку - R 62.0. Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 570 від 20.12.2012 року [PERSON] тимчасово влаштовано до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне забезпечення терміном на п'ять років. На даний час дитина перебуває в Київському міському будинку дитини "Берізка". За час перебування дитини в дитячому будинку родичі дитину не відвідують, крім батька, який відвідує сина один раз на рік - на його день народження. 05.02.2014 року відповідачі надали згоду на усиновлення їх дитини, а у липні 2016 року надали заяви про те, що вони відмовляються від батьківських прав, виховання і утримання їх дитини, та не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав. У зв'язку з чим звернулися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача, який є і представником третьої особи, не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала частково, не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, в частині стягнення аліментів заперечувала, так як на її утриманні перебуває дитина (близнюк [PERSON]), який є інвалідом, діагноз ДЦП, та потребує постійного догляду та лікування, що унеможливлює її працевлаштування. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно чинного законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 22.02.2012 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO], батьками записано [PERSON] та [PERSON]. З медичних документів встановлено, що малолітній [PERSON] має інвалідність по захворюванню (патологічний стан): вроджена постгеморалічна гідроцефалія - G 91; помірна розумова відсталість - F 71.0, F 80.1; сколіоз - М 41.9; двохсторонній крипторхізм - Q 53.9; атрофія дисків зорових нервів - H 47.2; затримка етапів розвитку - R 62.0. Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 570 від 20.12.2012 року [PERSON] тимчасово влаштовано до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне забезпечення терміном на п'ять років. На даний час дитина перебуває в Київському міському будинку дитини "Берізка". Встановлено, що за час перебування [PERSON] в дитячому будинку родичі дитину не відвідують, крім батька, який відвідує сина один раз на рік - на його день народження. 05.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] надали згоду на усиновлення їх дитини. У липні 2016 року відповідачі надали заяви про те, що вони відмовляються від батьківських прав, виховання і утримання їх дитини, та не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.08.2016 року № 6372/41/2/103, вони вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення від виконання батьківських обов'язків це є відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Згідно із частиною 4 статті 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як було встановлено в суді, та підтверджено Висновком Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, які по суті своїх обов'язків захищають права дітей, батьки дитини утриманням, вихованням не займаються. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. По даній справі позивач просить стягнути аліменти в розмірі - по 1/4 частині доходів відповідачів, і на думку суду, розмір аліментів є відповідним. Однак, враховуючи те, що на утриманні [PERSON] є малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (брат-близнюк [PERSON]), який від народження також має інвалідність, та потребує постійного догляду та лікування, суд вважає, що аліменти мають стягнуті лише з батька дитини - [PERSON]. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір за вимогу немайнового характеру складає 551,20 грн., за вимогу майнового характеру мінімальний розмір судового збору становить 551,20 грн. Таким чином з [PERSON] має бути стягнуто судовий збір в розмірі 275,60 грн., а [PERSON] судовий збір в розмірі 826,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial