Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 01 жовтня 2015 року уклала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] Під час шлюбу за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори придбали житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований по вул.Чкалова, 17 в смт.Аули Криничанського району Дніпропетровської області. Рішенням від 12 квітня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, з даного часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вищевказаний будинок є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому просить поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку господарськими та побутовими спорудами, який розташований по вул.Чкалова, 17 в смт.Аули Криничанського району Дніпропетровської області, виділити у власність їй 2/3 частини домоволодіння, яке розташоване по вул.Чкалова, 17 в смт.Аули Криничанського району Дніпропетровської області. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день слухання справи сповіщений. Перевіривши матеріали та оцінивши докази по справі суд встановив, що 01 жовтня 2005 між сторонами був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу вони придбали житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований по вул.Чкалова, 17 в смт.Аули Криничанського району Дніпропетровської області за спільні кошти, де постійно проживали. У відповідності до ст.355 ЦК України, ст.ст.60,61 СК України суд дійшов висновку, що будинок №17 по вул.Чкалова в смт.Аули Криничанського району Дніпропетровської області є спільною власністю подружжяГорбунових, частки яких у цій власності є рівними. У квітні 2016 році шлюб сторін розірваний і позивачка, у відповідності до ст.ст.68-70 СК України має право вимагати визнання права власності на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ Відповідно до ч.3\~ст.368 Цивільного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Згідно ст.60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 70 СК України зазначено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст. 71 СК України\~встановлено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При ухваленні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Враховуючи вище викладене, те, що домоволодіння придбано під час перебування у шлюбі сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved