Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 26 лютого 2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого він передав відповідачу в позику грошові кошти у сумі 32 100,0 доларів США. В підтвердження укладення договору та отримання коштів відповідач надав йому розписку, згідно якої зобов'язався повернути всю суму позики не пізніше 26 травня 2011 року. На порушення своїх договірних зобов'язань в обумовлений строк відповідач позику не повернув, на його прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не прореагував та надалі ухиляється від вирішення питання в позасудовому порядку, що й стало причиною його звернення до суду із даною позовною заявою. Вказує, що станом на 22.05.2014 року розмір заборгованості за договором позики становить 376 533,0 гривень, а тому просив стягнути з [PERSON] на його користь заборговану за договором позики суму грошових коштів у розмірі 32 100,0 доларів США та судові витрати у розмірі 3 654,0 гривень. В подальшому під час розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги та посилаючись на зміну офіційного курсу гривні до долара США станом на 21.11.2014 року просив стягнути з [PERSON] на його користь заборговану за договором позики суму грошових коштів у розмірі 32 100,0 доларів США, що за курсом НБУ складає 485 994,0 гривень та судові витрати у розмірі 3 654,0 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, представник відповідача суду пояснив, що до цього сторони один з одним не зустрічались, відповідачка жодних коштів у позивача не брала, будинок, вказаний у розписці є недобудованим і знаходиться на земельній ділянці матері відповідача. Пояснив, що [PERSON], яка займається нерухомістю, запропонувала [PERSON] , що вона вкладе свої гроші для узаконення самочинної забудови. Всього було складено 3 розписки, в яких збільшувалася сума, а попередні розписки рвалися, останній раз було запропоновано відповідачці написати розписку на ім."я [PERSON] Через деякий час з'ясувалося, що [PERSON] попала в аферу, ніякого узаконення будинку не відбулося. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача вона не знає, розписку писала вона і підпис на розписці її, до правоохоронних органів з приводу вчинення відносно неї незаконних дій вона не зверталася; будинок по [ADDRESS] побудований її матір'ю, мати давала їй довіреність на її ім."я для узаконення будинку, вона зробила державний акт на землю, в конторі по нерухомості по вул. Енергетиків в м. Буча їй порадили звернутися до [PERSON], яка їй запропонувала свої послуги по оформленню будинку. Вона писала [PERSON] розписки за надані послуги, за два роки сума виросла до 32 тисяч доларів, але вона продовжувала писати такі розписки. Також пояснила, що її ніхто не примушував писати ці розписки, вона не була позбавлена можливості самостійно звернутися до відповідних установ для узаконення будинку. Просили у позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 26 лютого 2011 року відповідач [PERSON] взяла у борг у позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 32 100,0 доларів США строком на три місяця, у випадку фінансових труднощів зобов'язалася повернути борг з продажу будинку за адресою [ADDRESS]. Дана розписка засвідчена [PERSON] Встановлено, що відповідач борг позивачу не повернула. Наведені обставини підтверджуються пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], свідка [PERSON], копією розписки від 26 лютого 2011 року та оглянутим в судовому засіданні оригіналом цієї розписки, іншими матеріалами справи. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він займався брокерською діяльністю в період 2000-2010 роки, приблизно у 2004-2005 року він познайомився з [PERSON], яка через спільних знайомих попросила продати будинок по [ADDRESS], але він не був готовий до експлуатації, не було повного пакету документів, був тільки державний акт на землю на ім."я [PERSON], матері [PERSON] Вони познайомились з [PERSON], яка погодилась зробити весь пакет документів на будинок, але не зробила його до даного часу. Йому відомо, що [PERSON] було написано 3-4 розписки і останній раз [PERSON] попросила [PERSON] написати розписку на ім."я [PERSON], пояснивши, що так їй буде спокійніше. В його присутності [PERSON] написала розписку, а він своїм підписом засвідчив цю розписку. На момент написання розписки передачі грошей при ньому не було, йому було прочитано цю розписку, він її не читав, але підписав тільки тому, що перед цим вже було написано 3 розписки, гроші [PERSON] з її слів давав [PERSON]. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.ст. 1047, 1049 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем борг в сумі 32 100,0 доларів США позивачу не повернутий. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як встановлено в судовому засіданні згідно розписки від 26 лютого 2011 року відповідач [PERSON] взяла у борг у позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 32 100,0 доларів США строком на три місяця, у випадку фінансових труднощів зобов'язалася повернути борг з продажу будинку за адресою [ADDRESS]. Дана розписка засвідчена [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що розписку писала вона і підпис на розписці її, до правоохоронних органів з приводу вчинення відносно неї незаконних дій вона не зверталася, її ніхто не примушував писати ці розписки. Таким чином, доводи відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що вона не отримувала в борг у позивача зазначеної суми, на думку суду, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і, виходячи з положень ст. 1051 ЦК України показами свідка [PERSON] підтверджені бути не можуть. Інших належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, а також доказів написання розписки від 26.02.2011 року під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що доводи позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 32 100,0 доларів США, що еквівалентно сумі 485 994,0 гривень знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 3 654,0 гривень. На підставі викладеного ,

Outcome: approved