Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25.07.2012 року, згідно якого отримав кредит у розмірі 3600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору ПАТ КБ Приватбанк виконала свої зобов`язання з надання кредиту, проте [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконала, тому станом на 09.12.2018 року виникла заборгованість в сумі 24053,82 гривень, яка складається із тіла кредиту 124,90 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 4061,05 гривень, заборгованості по пені в сумі 18246,26 гривень, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процента складова) в сумі 1121,61 гривень. Відповідач зобов`язався здійснювати повернення кредиту зі сплатою процентів за користування кредитними коштами щомісячно, але він добровільно не розрахувався. Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом та просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість по кредиту в розмірі 24053,82 грн. і витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 1762 гривень. Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника банку. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить виносити рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій справу просить розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує частково, згодна сплатила 124,90 гривень тіла кредиту, 4061,05 гривень нарахованих відсотків та пеню за річний термін в сумі 1200 гривень. До решти пені просить застосувати позовну давність, а щодо штрафів вважає, що це подвійне стягнення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Заєць Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечує проти стягнення заборгованості в сумі 5385,95 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 124,90 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 4061,05 гривень, заборгованості за пенею в сумі 1200 гривень. В решті позовних вимог просить відмовити. Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25.07.2012 року станом на 09.12.2018 року (а.с.7-) судом встановлено. що існує заборгованість за кредитним договором в сумі 24053,82 гривень, яка складається із тіла кредиту 124,90 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 4061,05 гривень, заборгованості по пені в сумі 18246,26 гривень, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процента складова) в сумі 1121,61 гривень. Із копії анкети-заяви (а.с.9), копії Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт (а.с.10), копії Витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.11-25) судом встановлено, що відповідач отримав кредит у розмірі 3600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.258 ч.2 п. 1, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до наданого до позову розрахунку (а.с.7-8) судом встановлено, що пеня за несвоєчасну сплату процентів на суму від 100 гривень за період з 01.01.2018 року по 10.01.2019 року становить 1200 гривень, які і підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] , а решта пені в сумі 17046,26 гривень до стягнення не підлягає, оскільки перевищує строк позовної давності. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача: штраф (фіксована частина)в розмірі 500,00 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 1121,61 грн. за порушення позичальником строків платежів, однак розрахунку штрафних санкцій суду не надано. Суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Разом з тим умовами спірного договору, а саме пунктом 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені (додаткової комісії) як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору (а.с. 18). У той самий час згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів більше ніж на 30 днів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим кредитним договором (а.с. 27). Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року в справі № 6-2003цс15. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов`язання, оскільки з кредитного договору вбачається, що штраф і пеня це відповідальність за один і той же вид порушення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 5385,95 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 124,90 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 4061,05 гривень, заборгованості за пенею в сумі 1200 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручень про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 1762,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 5385,95 грн. х 100% : 24053,82 грн. ціни позову = 22,39 % тобто 22,39 % від суми сплаченого судового збору 22,39 % х 1762,00 грн:/100% = грн), що складає 394,53 грн.

Outcome: partial