Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 03 грудня 1999 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO], та після смерті якої відкрилась спадщина. Спадкове майно померлої складається з 1/1 ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями за вказаною вище адресою. Позивач, будучи спадкоємцем відповідно до закону, та за заповітом, звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] нотаріусом було їй відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно у спадкодавця.. Інших спадкоємців, першої черги по закону немає. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно , в порядку спадкування, після померлої її матері [PERSON], а саме на 1/1 ідеальних часток житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування, як спадкоємцем по заповіту . У судовому засіданні позивач позовні вимоги, викладені у позові підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача\~[PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився. Надав суду листа, в якому\~\~позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Просить справу розглянути у\~\~відсутності його представника. Відповідно до ч.1, 4\~ст. 130 ЦПК України\~при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому\~ст.174 ЦПК України. Згідно з ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи\~\~з наступних підстав. 03 грудня 1999 року померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть .Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області,\~\~по вул.Польова,13. Встановлено, що даний будинок, який знаходиться в с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області,\~\~по вул.Польова,13\~\~\~\~ станом\~\~на\~\~15\~\~квітня\~\~1991\~\~року відносився\~\~до\~\~категорії\~\~«господарство колгоспника», в якому на той час проживала лише [PERSON], про що свідчить довідка сільської ради. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6\~постанови "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991\~року Закону України "Про власність"\~застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року N 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. Крім того слід зазначити , що згідно з положеннями\~статтей 120-127 ЦК УРСР 1963 року, ст. 17\~Закону України «Про власність»,постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», членами колгоспного двору вважалися особи, які приймали участь в громадському господарстві колгоспу, отримували в ньому основні прибутки і приймали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. \~\~\~\~У звязку з введенням\~Закону України «Про власність»\~така організаційно-правова форма як колгоспи, і відповідно колгоспний двір були припинені. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п. 4 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію\~Закону «Про власність»\~загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1950 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 року у справі № 6-137цс13, яка згідно зі статтею\~3607\~ЦПК\~є обов'язковою для судів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 6 Інструкції ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року № 5-24/26, жилі будинки, господарські, побутові будівлі у сільській місцевості, включені у господарські книги, до категорії самовільних відноситися не можуть. Отже суд бере до уваги ту обставину, яка встановлена судом , що житловий будинок, що знаходиться в с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області,\~\~по вул.Польова,13 було збудовано [PERSON] для проживання її сім'ї, на відведеній, в установленому законом на той час порядку, земельній ділянці, будинок був фактично прийнятий в експлуатацію та зареєстрований в сільській раді за [PERSON], а відтак з часу реєстрації вона є власником вказаного будинку. За життя [PERSON], залишила від свого імені заповіт, згідно якого заповідала усе майно, де б воно не було б, та з чого воно не складалося б, і взагалі усе те, що буде належати на день смерті і на, що вона за законом матиме право заповідає своїй дочці [PERSON]К, про що свідчить заповіт укладений 23 жовтня 1999 року( а.с.6) \~\~\~ \~Тому, виходячи з наведеного, так як спадкодавиця [PERSON] була власницею вищезазначеного житлового будинку, та заповідала його своїй дочці [PERSON],суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання права власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування за заповітом за [PERSON]К , в звязку з тим, що у досудовому порядку позивач оформити своє право власності не може з підстав незалежних від її волі. Також слід зазначити, що після смерті [PERSON] позивач повністю вступила у володіння спадковим майном та фактично прийняла спадщину в повному обсязі. Самостійно продовжує утримувати будинок, оплачує комунальні послуги та обробляє земельну ділянку. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції від 18.07.1963 року з наступними змінами), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції від 18.07.1963 року з наступними змінами), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, суд проаналізувавши в судовому засіданні надані позивачем докази по справі і співставивши їх відповідно до вимог законодавства, приходить до висновку про те, що після смерті спадкодавця матері позивачки [PERSON] , яка померла 03 грудня 1999 року, позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом та за законом, фактично прийняла та вступила в володіння спадковим майном своєї матері як єдина спадкоємиця, до якого належить 1/1 ідеальної частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою : с. Мужилів вул.. Польва,13 Підгаєцького району, але юридично не оформила Оскільки згідно запису в погосподарській книзі власником житлового будинку в с. Мужилів вул.. Польва,13 Підгаєцького району, вважалася [PERSON], спадкоємцем якої є позивач, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушено.

Outcome: approved