Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25 жовтня 2016 року Відповідач отримав кредит у розмірі 9646,46 грн. у вигляді встановленного кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у ромірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця Відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. АТ КБ Приватбанк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання відкритих в банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед Банком. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 12 серпня 2019 року має заборгованість в розмірі 36794,57 грн., яка складається з наступного: 8787,38 грн. - заборгованість за кредитом; 3231,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10896,19 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також 13879,26 грн. - штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. Просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ Приватбанк вказану заборгованість. У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, але до його початку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5\~ст. 81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року витребувано докази. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2016 року між сторонами була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої Відповідач отримав кредит у розмірі 9646,46 грн. у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у ромірі 1,083 % на місяць (13% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців - до 31 жовтня 2017 року. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця Відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом (щомісячний платіж) в сумі 861,60 грн (а.с.7). Відповідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25 жовтня 2016 року, виписки по\~картковому рахунку\~ відповідача,погашення заборгованості відповідачем останній раз було здійснено 25 листопада 2016 року в сумі 880,00 грн. Станом на 12 серпня 2019 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 36794,57 грн, яка складається з наступного: 8787,38 грн. - заборгованість за кредитом; 3231,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10896,19 грн. - заборгованість за комісією та пенею; а також 13879,26 грн - штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди (а.с. 5). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено парафом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах після спливу погодженого сторонами строку кредитування права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином,\~вимоги банку\~про стягнення\~процентів,\~комісії та\~пені після\~31\~жовтня 2017року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Як встановлено судом, [PERSON] було порушено умови укладеного сторонами договору, та ст. ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та неустойки. Відповідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25 жовтня 2016 року, станом на 31 жовтня 2017 року сума заборгованості [PERSON] становить 23927,81 грн, яка складається з наступного: 8787,38 грн. - заборгованість за кредитом; 1261,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3514,90 грн. - заборгованість за комісією та пенею. Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25 жовтня 2016 року при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах, за кожен день прострочки. Періодична сплата комісії за даним кредитним договором не передбачена, тому в даному випадку, суд приймає наданий позивачем розрахунок заборгованості АТ КБ "ПриватБанк" за договором б/н від 25 жовтня 2016 року в графі "Сума комісії та пені" як розрахунок пені. Пунктом 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25 жовтня 2016 року сторони визначили, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в даній угоді та Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, строк яких настав, строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 14 379,26 грн. Як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, банком крім пені також нарахований штраф в розмірі 13 879,26 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, враховуючи положення ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому заявлені позивачем вимоги про одночасне їх стягнення з відповідача за прострочення сплати суми кредиту та відсотків суперечать вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення постановою у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення пені такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного суду України, а тому останні задоволенню не підлягають. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, зобов`язання по договору відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості по тілу, процентам і пені підтверджена документально і підлягає стягненню на користь позивача. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» має бути стягнута заборгованість за договором б/н від 25 жовтня 2016 року у розмірі 23927,81 грн, яка складається з наступного: 8787,38 грн - заборгованість за кредитом; 1261,17 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 13879,26 грн штраф. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої\~статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1249 грн 24 коп. (23927,81 грн/36794,57 грн * 1921 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial