Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звертається до суду з позовними вимогами до відповідача, а саме: - стягнути з [PERSON] [INFO] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба термінового кредитування" 46 681,70 (сорок шість тисяч шістсот вісімдесят одна гривня 70 копійок) грн., в тому числі 1 667,43 грн. основного боргу, 0,65 грн. - проценти за договором, 43234,00 грн,- пеня за договором. В мотивуванні свої вимог позивач вказав, 10.08.2014 року [PERSON] уклала з ТОВ "Служба термінового кредитування" Кредитний договір № 40810-102128 та отримала кредит в розмірі 1700,00 грн. Відповідно до п. 3.3. Договору Відповідач зобов`язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 1700,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 475,92 грн., що разом складає 2175,92 грн., у строк до 23.08.2014 р. За п. 3.1. Договору проценти за користувач редитом у розмірі 475,92 грн., а саме 14 алендарних днів по 34,00 гривень - щоденні нарахування наведені у Розрахунку заборгованості. Згідно з п.6.2. договору у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 (два)% за кожен день прострочення платежу. Таким чином, сума заборгованості разом із пенею та часткову сплату процентів за договором у розмірі 3163,68 грн. станом на 19.12.2018 р. Становить 1667.43+3164.33+43234-3163.68=44 902,08 (сорок чотири тисячі дев`ятсот дві гривні 08 копійок) грн. Отже, позивач заявляє позовні вимоги на вказану суму, згідно наведеного розрахунку. Відповідач відзиву на позовні вимоги не надав. Заявив про застосування строку позовної давності. Судом на підставі наданих доказів встановлені наступні факти та обставини: 10.08.2014 року сторони уклали договір кредитну № 40810-102128 та отримала кредит в розмірі 1700,00 грн. Відповідно до п. 3.3. Договору Відповідач зобов`язаний повернути кредит у розмірі 1700,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 475,92 грн., що разом складає 2175,92 грн., у строк до 23.08.2014 р. За п. 3.1. Договору проценти за користувач кредитом у розмірі 475,92 грн., а саме 14 календарних днів по 34,00 гривень - щоденні нарахування наведені у Розрахунку заборгованості. Згідно з п.6.2. договору у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 (два)% за кожен день прострочення платежу. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Між сторонами виникли права та обов`язку на підставі договору кредиту, що визначено ч. 1 ст. 1054 ЦК України: За кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Тому, позивач зобов`язання за договором виконав належним чином у вигляді наданого кредитного ліміту платіжної картки. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно дозвичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до договору, позичальник зобов`язаний повертати кредит щомісяця в строки визначені договором, тобто вчиняти дії в межах виконання договірних зобов`язань. На час звернення 28.12.2018р. до суду по договору кредиту є заборгованість відповідача перед позивачем а саме: за період часу з 10.08.2014р. по 19.12.2018р. у сумі 46681.70грн. Отже, наявна заборгованість за кредитом відповідача свідчить про порушення прав позивача, що визначено ст..610 ЦК України. Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином наявна заборгованість по оплаті передбачених договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань по договору, що дає право вимоги позивача та звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Отже, сукупність доказів, щодо заборгованості відповідача перед позивачем в межах виконання умов договору, яки свідчать про невиконання умов договору з боку відповідача згідно наданого розрахунку заборгованості відповідача. Але суд не погоджується с заявленою сумою позовних вимоги в частині стягнення пені, розмір якої перевищує розмір суми тіла кредиту. Вимогами статті 551 ч.3 ЦК України визначено: Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що відповідачка є інвалідом першої групи, суд вважає доцільним зменшити розмір неустойки до 1700грн., що буде відповідати інтересам сторін. Щодо правової позиції відповідача про застосування строку позовної давності до правовідносин, суд вважає: Вимогами статті 259 ч.1 ЦК України визначено:. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно розділу 9 договору, сторони домовились про позовну давність 10років. Таким чином, з урахування заяви та умов отримання споживчого кредиту сторони досягли згоди, щодо збільшення строку позовної давності, що було оформлено у письмовій формі. Таким чином, вимоги підляють частковому задоволенню.

Outcome: partial