Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач ПУАТ «Фідобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, зазначивши, що 26.05.2008 р. між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/10614/5/16075. Відповідно до цього договору відповідач отримав кредит в розмірі 196798,00 грн. зі сплатою 15 % річних протягом 1 року користування кредитом; 14,5% протягом 2 року користування кредитом; 14% річних протягом 3 року користування кредитом; 13,5 % річних протягом 4 року користування кредитом; 13% річних протягом 5 року користування кредитом; 12,5% річних протягом 6 року користування кредитом; 12% річних протягом 7 року користування кредитом. Відповідач зобовязався здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу Кредитора щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місця наступним за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту , відсотків за фактичне використання кредитних коштів відповідно до Графіку платежів. Також позичальник зобовязався сплачувати неустойку за порушення строків повернення кредиту. В ході судового розгляду позивачем було зменшено позовні вимоги в частині розміру заборгованості. Так, за змістом уточненої позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/10614/5/16075 від 26.05.2008 року в розмірі 83\~622,67 грн, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 53\~146,69 грн., прострочену заборгованість за відсотками 87,36 грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту 29\~243,15 грн., пеню за несвоєчасне погашення відсотків 1\~146,47 грн та судові витрати. В звязку з тим, що Банк повністю виконав свої зобов'язання відповідно до договору, та надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін, позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Позовні вимоги обґрунтувала непогашеною заборгованістю зі сторони відповідача та обставинами, вказаними в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, та зазначила, що вимоги про стягнення пені та відсотків з [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню в звязку з тим, що відповідач був позбавлений можливості проводити платежі за кредитним договором. Так, представник відповідача надала суду пояснення, що [PERSON] неодноразово намагався сплатити борг за кредитом, однак в звязку з тим, що була розпочата процедура ліквідації банку та розрахунковий рахунок вказаний у договорі закритий, заборгованість за кредитом не була погашена. Лише у лютому 2017 року після звернення з письмовою заявою до Банку відповідачу стало відомо реквізити для сплати, у звязку з чим, вимоги про стягнення пені за цей час не підлягають задоволенню. Невизнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення пені ґрунтуються й на тому, що відповідно до квитанції, [PERSON] сплатив заборгованість у сумі 49500,00 грн 05.05.2017 р., однак зараховані вказані грошові кошти були лише 11.05.2017р. з вини банку. Окрім того, сплачуючи зазначені кошти, [PERSON] зазначив призначення платежу «Погашення тіла кредиту», а банком безпідставно зараховано частину коштів на погашення пені. Така ж сама ситуація була із платежем в березні 2017 року. Також представник відповідача вважає, що вимога про нарахування та сплати неустойки за договором кредиту є явно завищеною, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементом загального конституційного принципу верховенства права. Таким чином, на думку представника відповідача, Банк не має підстав для стягнення пені за прострочення погашення кредиту. Суму боргу за тілом кредиту в розмірі 53\~146,69 грн. відповідач визнає та не оспорює. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.05.2008 р. між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПУАТ «Фідобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/10614/5/16075. Відповідно до цього договору відповідач отримав кредит в розмірі 196798,00 грн. зі сплатою 15 % річних протягом 1 року користування кредитом; 14,5% протягом 2 року користування кредитом; 14% річних протягом 3 року користування кредитом; 13,5 % річних протягом 4 року користування кредитом; 13% річних протягом 5 року користування кредитом; 12,5% річних протягом 6 року користування кредитом; 12% річних протягом 7 року користування кредитом. Додатковою угодою №014/10614/5/16075/1 до кредитного договору від 26.05.2008 року внесені зміни до підпункту 1.1 пункту 1 Кредитного договору, а саме: «Кредитор, на умовах на положеннях цього Договору, надає Позичальнику кредит в сумі 196 79,00 грн зі строком користування кредитними коштами до «26» травня 2016 року включно, із сплатою 15 відсотків річних. На протязі дії кредитного договору між сторонами ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПУАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено додаткові угоду №2, №3 від 02.12.2009р., 08.11.2012р. , відповідно до яких сторони вносили зміни у договір, що стосувалися обслуговування кредиту. Договір та додаткові угоди були підписані та отримані позивачем, із чого вбачається, що [PERSON] був ознайомлений та згоден з усіма умовами кредитного договору, в тому числі і розміром відсотків за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 15.05.2017 року у [PERSON] існує заборгованість перед ПУАТ "ФІДОБАНК" за кредитом на загальну суму 83\~622,67 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 53\~146,69 грн., прострочена заборгованість за відсотками 87,36 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 29\~243,15 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків 1\~146,47 грн. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно ст. 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязань (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] вчасно сплатив кредит, а гроші було несвоєчасно переведено, і як наслідок пеня за несвоєчасність погашення кредиту нарахована не повинна була бути, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного. 19 липня 2016 року рішенням №1263 виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації Публічного Акціонерного Товариства «Фідобанк» з 20.07.2016 року по 19 липня 2018 року включно. В результаті чого, всі рахунки були закриті, а платежі проводились через інші банки України. Ця інформація є загальнодоступною та була розміщена на офіційному сайті «ПУАТ Фідобанк» Статтями 1089, 1090, 1091, 1092 ЦК України визначено, що за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Платіжне доручення платника приймається банком до виконання за умови, що сума платіжного доручення не перевищує суми грошових коштів на рахунку платника, якщо інше не встановлено договором між платником і банком. Банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перераховувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього кодексу та закону. Згідно з п. 8.4 статті 8 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі 49500,00 - 05 травня 2017 року. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 №850-р "Про перенесення робочих днів у 2017 році", 8 травня було вихідним днем, утворюючи чотириденні канікули з 6 по 9 травня 2017року. У звязку з тим, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів, 5 травня 2017 року то був останній робочий день, тому гроші були зараховані до «ПУАТ Фідобанк» 11 травня 2017 року, тобто в межах, встановлених законодавством. Твердження представника відповідача про безпідставно зараховані грошових коштів на погашення пені, всупереч тому, що [PERSON] було сплачені грошові кошти із зазначенням платежу «Погашення тіла кредиту» спростовуються п. 3.5 кредитного договору № 014/10614/5/16075, відповідно до якого, Позичальник доручає Кредитору самостійно визначати порядок погашення заборгованості за цим Договором ( кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів і пені та іншої заборгованості). В звязку з вищезазначеним, банк самостійно розподілив грошові кошти, сплачені [PERSON]: -в березні 2017 року: всього сплачено 6\~500 грн, з яких банком зараховано 5\~534,71 грн на погашення відсотків та 965,29 на погашення тіла кредиту; -в травні 2017 року: всього сплачено 49 500,00 грн, з яких банком зараховано 47\~150,59 грн на погашення тіла кредиту та 2349,41 грн на погашення відсотків. Оспорюючи суму неправильно, на думку відповідача, нарахованих коштів за сплату відсотків та пені, представник позивача не надав суду свого розрахунку, який би спростовував розрахунок, наданий позивачем. При тому що, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином відповідачем не доведено обставин, на які він посилається, оспорюючи заявлені вимоги банком. За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved