Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить, з урахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з останнього 11000,00 грн. за продану йому не тієї якості (хутра та завищеної ціни) шубу та 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.03.2014 року в магазині № [NUMBER] на ТЦ «Барабашова» м. Харків, власником якого є згідно візитки «[PERSON]», він же по документам [PERSON], придбала шубу за 10000,00 грн. Після приїзду додому при розгляді шуби виявилося, що вона виготовлена неякісно (клеєна, вовна лізе). 20.03.2014 року вона з чоловіком приїхала на ринок з метою повернути шубу та забрати гроші. Відповідач запропонував їй обміняти шубу на іншу з хутра бобра гарної якості, на що вона погодилася, забравши іншу шубу, за яку доплатила 1000,00 грн. Після приїзду додому, оглянувши дану шубу, вона побачила, що шуба не з хутра бобра, а з овчини (стриженої) та її ціна на ринку близько 4000-5000 грн. 25.03.2014 року вони знову приїхали на ринок до відповідача, щоб повернути шубу та забрати гроші, але останній відмовився. До магазину, де вони перебували, зайшла жінка та представилася «[PERSON]», сказавши, що вона власниця магазину та на даний час вона не має коштів, щоб повернути їх за шубу, та запропонувала прийти в серпні місяці і вона обміняє шубу, від чого вони відмовились та звернулись на ринку до міліції із заявою на неправомірні дії [PERSON] 01.04.2014 року з такою ж заявою звернулись в інспекцію про захист прав споживачів в Харківській області. Міліція, згідно її заяви (ЖЕО № 292/5086 від 25.03.2014 року) проводила перевірку, та згідно постанови провадженням зупинило. Сам же відповідач після того, як почалася перевірка за її заявами, по телефону запрошував її з чоловіком на ринок в магазин, щоб вони привезли шубу, після реалізації якої він поверне їм 11000,00 грн., на що вони не погодились. В судовому засіданні представник позивача стисло виклав зміст та підстави своїх вимог щодо предмета спору так, як викладено в позовній заяві, просив їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.13 ст.128, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення SMS-повідомлення, надав письмові пояснення, в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити, у зв'язку з безпідставністю та недоведеністю заявлених вимог позивача, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом викладених у позовній заяві обставин, 18.03.2014 року в магазині № [NUMBER] на ТЦ «Барабашова» м. Харків, власником якого є згідно візитки «[PERSON]», він же по документам [PERSON], [PERSON] придбала шубу за 10000,00 грн. Після приїзду додому при розгляді шуби виявилося, що вона виготовлена неякісно (клеєна, вовна лізе). 20.03.2014 року вона з чоловіком обміняла шубу на іншу з хутра бобра гарної якості, за яку доплатила 1000,00 грн. Після приїзду додому, оглянувши дану шубу, вона побачила, що шуба не з хутра бобра, а з овчини (стриженої) та її ціна на ринку близько 4000-5000 грн. 25.03.2014 року вона хотіла повернути шубу, але відповідач відмовився. Потім позивач зверталася на ринку до міліції із заявою на неправомірні дії [PERSON] 01.04.2014 року з такою ж заявою звернулась в інспекцію про захист прав споживачів в Харківській області. Міліція, згідно її заяви проводила перевірку, та висновком за фактом, викладеним в ЖЕО № 292/5086 від 25.03.2014 року, її припинила. Обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах. Суд звертає увагу, що у справах про захист прав споживачів доказуванню підлягає: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів"); письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк, - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону). Вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Матеріали справи містять накладну від 20.03.2014 року, в якій зазначено: товар - шуба, ряд 34, магазин [NUMBER], ціна 11 000,00 грн., але в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів" це не є розрахунковим документом (а.с.13а). Висновком ДІМ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майором міліції Велентеєнко Д.В. перевірку за фактом, викладеним [PERSON] в ЖЕО №292/5086 від 25.03.2014 року, припинено, що також не свідчить про придбання позивачем товару неналежної якості (а.с.15). Також даний факт не підтверджений Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області під час проведення позапланової перевірки ФОП [PERSON], відповідно до листа від 13.05.2014 року. Таким чином, тягар доказування факту придбання товару неналежної якості покладається на споживача. Відповідно до п.2, 3 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Згідно зі ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Матеріали справи не містять даних про те, що позивач у встановленому законом порядку повторно зверталася до позивача для обміну зазначеної шуби, навіть після роз'яснення цього права інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області в листі від 13.05.2014 року, який надісланий позивачу 12.07.2017 року. При вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суд виходить як із загальних положень Закону або статей ЦК, так і зі спеціальних норм законодавства, а також з умов укладеного сторонами договору. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 06 липня 2017 року по справі призначалась комплексна товарознавча-біологічна експертиза, за для вирішення саме тих питань, які підлягають з'ясуванню та доказуванню споживачем. Дана ухвала постановлена за клопотанням представника позивача та згідно її резолютивної частини оплата за проведення експертизи покладена на [PERSON], роз'яснено сторонам положення ст.146 ЦПК України (2004 р. в редакції на час постановлення ухвали судом) про наслідки ухилення від участі експертизи (а.с.157, 158). 16.11.2017 року дана цивільна справа повернута до Чугуївського міського суду Харківської області, оскільки вимога ухвали в частині оплати судової експертизи не була виконана. Разом з тим, відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в його визнанні. Тому, відмова позивача без зазначення поважних причин сплатити вартість експертизи для доказування факту придбання товару неналежної якості, в контексті вказаної норми ст. 109 ЦПК України, є свідомим ухиленням позивача від обов'язку підтвердити належними та допустимим доказами викладені в позовній заяві обставини. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо її заподіяння було небезпечне для життя і здоров'я людини. Суд приходить до висновку, що позивач документально не підтвердив факт придбання неналежної якості товару та спричинення збитків. Вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною, підстав для їх задоволення не встановлено. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed