Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач - Служба у справах дітей та сім`і Подільської районної в м. Києві державної адміністраці звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] [INFO] , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. з кожного але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично не виконують та самоусунулися від виконання батьківських обов`язків по відношеню до своєї дитини - сина [PERSON] . 5 листопада 2019 р. до Служби у справах дітей та сім`і Подільської районної в м. Києві державної адміністраці надійшло повідомлення з Дитячої клінічної лікарні №9 Подільського району м.Києва про дитину позбавлену батьківського піклування, яку згідно акту органу внутрішніх справ України та її доставку від 1 листопада 2010 р. було влаштовано до медичного закладу. В зазначеному акті зазначено, що о 23:22 год. працівниками Подільського УП ГУНП у м.Києві виявлено дитину чоловічої статі приблизно 3 - х років, яку було передано до Дитчої клінічної лікарні №9 Подільського району м. Києва. Протягом перебування дитини в медичному закладі ні до поліції чи до служби у справах дітей батьки малолітнього не зверталися, пошуком останього ніхто не займався. Начальником Служби у справах дітей та сім`і Подільської районної в м. Києві державної адміністраці робилися спроби щодо встановлення батьків чи рідних малолітнього шляхом надання коментарів телеканалам «1+1» та «Україна» з метою встановлення його особи, так як малолітній в зв`язку з затримкою в його розвитку не міг повідомити навіть своє ім`я. 11.11.2019 р. за клопотання Служби у справах дітей та сім`і Подільської районної в м. Києві державної адміністраці малолітнього було переведено до Київського міського будинку дитини «Берізка» з метою медико - соціальної реабілітації малолітнього. 11.11.2019 р. до Служби у справах дітей та сім`і Подільської районної в м. Києві державної адміністраці прибули відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , що назвалися батьками малоітнього, в підтвердження цього надали свідоцтво про народження малолітнього на ім`я [PERSON] [INFO] та пред`явтили спільні фото, на яких були зображені малолітній [PERSON] та відповідачі по справі. Відповідно до паспортних даних відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до 2015 р . , в подальшому постійне місце проживання останьої не відоме. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] постійного місця проживання не має. Зі слів відповідачачів 01.11.2019 р. [PERSON] прибув разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] до Подільського району м.Києва щоб в аптеці придбати наркотичний засіб « Таb .Methadoni», згідно листка призначень Медичного центру ТОВ «Медичний центр «Санрайз» та після придбання даного препарату та його вживання відповідач [PERSON] перебував в неадекватному стані та не міг розуміти значення своїх дій за дитиною не доглядав. Зі слів відповідачів останні арендують тимчасово житло в в Голосіївському районі м.Києва за адресою: [ADDRESS] , але відповідно до відповіді Служби у справах дітей та сім`і Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації відповідачі за вказаної адресою не проживають в телефоній розмові відповідачі повідомили Службу про те, що вини виїхали до населеного пункту Часів Яр, Донецької обл., при цьому не вказали точної адреси свого проживання. Станом на час подачі позову до суду 23.12.2019 р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] до Служби у справах дітей та сім`і Подільської районної в м. Києві державної адміністрації чи до дитячого будинку «Берізка» не зверталися, подальшою долею свого малолітнього сина [PERSON] не цікавилися, участі в його утримані чи виховані не приймали. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують та не бажають виконувати батьківські обов`язки по відношеню до свого малолітнього сина [PERSON] , в зв`язку з чим відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав стосовно малолітнього сина, а також стягнути з відповдіачів аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі розмірі по 1000 грн. з кожного відповідача але не менше 50% прожиткового мінінмуму для дитини відповідного віку. В судове засідання представник позивача надав заяву про слухання справи в його відсутність, наполягав на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в зал судовго засіданне не з`явилися, сповіщалися про день, місце та час розгляду справи у встановлений законом спосіб. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи судом було встанволено, що у відповідачів [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] ( а.с.10). 5 листопада 2019 р. до Служби у справах дітей та сім`і Подільської районної в м. Києві державної адміністраці надійшло повідомлення з Дитячої клінічної лікарні №9 Подільського району м.Києва про дитину позбавлену батьківського піклування, яку згідно акту органу внутрішніх справ України та її доставку від 1 листопада 2010 р. було влаштовано до медичного закладу. В зазначеному акті зазначено, що о 23:22 год. працівниками Подільського УП ГУНП у м.Києві виявлено дитину чоловічої статі приблизно 3 - х років, яку було передано до Дитячої клінічної лікарні №9 Подільського району м. Києва. ( а.с.11, 14) Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 11.11.2019 р. у малолітнього [PERSON] виявлена затримка мовного розвитку та педагогічна запущеність F.80.1 ( а.с.12). Розпорядженням Подільської районної в м.Києві державної адмінітсрації від 3.12.2019 р. за №1084 малолітнього [PERSON] [INFO] влаштовано до Київського міського будинку дитини «Берізка». Відповідачі не мають постійного місця проживання, дитина не забезпечена належними житловими та побутовими умовами. На час розгляду справи доствірно встановити місце проживання відповідачів не виявилося за можливе, крім того відповідачі [PERSON] та [PERSON] не цікавляться долею свого сина [PERSON] та будь якої участі у його виховані, розвитку, утримані не приймають. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Подільська районна в м. Києві державна адміністрація у своєму висновку від 19.03.2020 року № 106-2193 вважає за доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 15 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст.ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину,піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральнийрозвиток, навчання, сторювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Також як було встановлено в судовому засіданні, що відповідачі не намагаєся встановити контакт зі своїм сином, не приймають участі в його вихованні та утриманні. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Також статтями 80,81 даного Кодексу визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази на підставі вказаних норм закону, суд приходить до висновку про доцільність в задоволенні заявлених вимог про позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачі повинні у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідачі здатні надати таку допомогу. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням викладено, а таккож те, що відповідачі офіційно не працюють , мають мінливий дохід, в зв`язку з чим суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів аліменти саме в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до Глави 8 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з відповідачів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] користь державного бюджету України судовий збір в сумі по 768,4 грн.з кожного.

Outcome: approved