Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13 грудня 2007 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк "Надра" та [PERSON] уклали кредитний договір № 12/МКЗІ/2007-980, згідно з умовами якого позивач надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 50 735,00 грн. на придбання Автотранспортного засобу із розрахунку 20.50 % річних строком з 13.12.2007 року по 12.12.2014 року. За договором поруки [PERSON] зобов'язалася відповідати перед Позивачем як солідарні боржники. Кредит було [PERSON] отримано. [PERSON] умови договору не виконував. У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір. Станом на 26.12.2013 року наявна заборгованість по кредитному договору становить 106970,91 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надіслав суду письмову заяву в якій підтримав позовні вимоги, та просив справу розглянути без участі представника позивача, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином, про причину неявки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] проти позову про стягнення з [PERSON] солідарно на користь банку заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 106970,91 грн. та витрат по сплаті судового збору заперечує та просить застосувати строки позовної давності, оскільки позивачем було тричі направлено [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредиту, а семе: 01.07.2009 року, 14.10.2011 року та 28.12.2012 року, а позовна заява до суду була подана лише 10.01.2014 року. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк "Надра" та [PERSON] уклали кредитний договір № 12/МКЗІ/2007-980. Згідно пункту 1.1. Кредитного договору Банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 50 735,00 грн. на придбання Автотранспортного засобу. Згідно пункту 1.1.3.1 Кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються Позивачем на підставі відсоткової ставки у розмірі 20,50 % відсотків річних. Відповідно до пункту 2.2.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід»ємною частиною кредитного договору. Відповідно до пункту 5.1. Кредитного договору у разі прострочення [PERSON] строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню Кредиту, позичальник сплачує Позивачу (Банку) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Під час отримання кредиту [PERSON] був наданий графік повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до вказаного графіку [PERSON] повинен був сплачувати суму платежу в розмірі 1150 грн., яка складалась із суми кредиту та відсотків. Перший платіж необхідно було здійснити 11.01.2008 року. В подальшому [PERSON] здійснив перший платіж. Але відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, було сплачено 601.07 грн. Вказана сума не відповідала графіку повернення кредиту та сплаті відсотків які повинен був повертати [PERSON] Всього [PERSON] здійснив десять про плат і кожний місяць порушував графік повернення кредити та відсотків. Відповідно [PERSON] з першої проплати став порушувати умови кредитного договору сплачуючи суми значно занижені ніж передбаченого графіком повернення кредити. Як зазначено в умовах кредитного договору, викладених в п.2.2.1, Позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, згідно з Графіком повернення кредиту та сплаті відсотків, який є невід'ємною частиною кредитного договору. Тому Позичальник порушив вимоги кредитного договору станом на 11.01.2008 року, тобто з першої про плати, а не з 26.12.2013 року як зазначено в позовній заяві. Окрім зазначеного, Позичальник [PERSON] відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом останній платіж здійснив 24.12.2008 року по тілу кредиту, а останній платіж по відсоткам здійснив 20.10.2009 року. Тому порушення вимог кредиту ніяк не можливо рахувати з 26.12.2013 року. В позовній заяві зазначено, що відповідно до п.4.2.5 кредитного договору Позивач має право вимагати від першого відповідача [PERSON] дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, якщо відповідач не вніс черговий платіж ( або вніс черговий платіж не в повному обсязі) у термін, визначений п.2.2.1 кредитного договору. Тобто позивач фактично визнає, що право вимоги дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту настав з першого платежу, тобто 11.01.2008 року, так як [PERSON] заплатив кошти не в повному обсязі. [PERSON] умови Договору не виконав і відповідно до Розрахунку заборгованості за договором станом на 26.12.13 року заборгував позивачу суму у розмірі 106970,91грн. Враховуючи те, що відповідач не виконав умови Договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] обґрунтовані, а тому позов про стягнення з відповідача [PERSON] в заборгованості у розмірі 106970,91грн задовольняється у повному обсязі, а про стягнення з [PERSON] солідарно суми боргу у розмірі 106970,91грн. слід відмовити, оскільки 13 грудня 2007 року громадянин [PERSON] відповідно до договору кредитування комерційного транспорту отримав кредит в сумі 50 735 грн. вказаний договір підписаний представником банку, позичальником та поручителем [PERSON] Відповідно 13 грудня 2007 року підписаний договір поруки між банком «Надра» та [PERSON] Стосовно другого відповідача [PERSON]: Згідно п.2 Порядок виконання Зобов'язання Поручителем зазначено, що Кредитор набуває права вимоги від Поручителя виконання Зобов'язання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником Зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконання Зобов'язання Позичальника в цілому (а бо в тій чи іншій частині). В матеріалах справи наявні докази які підтверджують направлення та отримання Поручителем повідомлення з вимогою про повернення боргу. Так, ВАТ КБ «Надра» 01.07.2009 року за №7236/0607 надіслана вимога [PERSON] про виконання зобов'язання Позичальника, якою було запропоновано погасити заборгованість в повному об'ємі, яка складала 50 565 грн. (а.с.168). 14.10.2011 року ВАТ КБ «Надра» надіслана вимога [PERSON] досудову вимогу про виконання зобов'язання Позичальника якою було запропоновано погасити заборгованість в повному об'ємі, яка складала 84 841,04 грн.(а.с.169). 28.12.2012 року ВАТ КБ «Надра» надіслана вимога [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №12/МК31,2007-980 від 13.12.2007 року якою було запропоновано достроково виконати зобов'язання в повному обсязі, яка складала 96 349,05 грн.(а.с.170). Відповідно до вказаних досудових вимог строк подачі позовної вимоги настав на протязі шести місяців з часу коли банком було запропоновано достроково виконати зобов'язання за кредитним договором. Відповідно банк пропустив строк подачі позову до Поручителя так як остання досудова вимога поручителю надіслана 28.12.2012 року якою кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором. А позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором подана до суду 29.01.2014 року. Також відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Договір поруки між банком та [PERSON] укладений 13 грудня 2007 року. В постанові від 21.01.2015 року по справі №6-190цс14 судовою палотою у цивільних справах Верховного суду України, висловлена така правова позиція: пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Виходячи з обставин справи суд дійшов висновку про те, що банк пропустив строк звернення позову до Поручителя. Тому позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними та не обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1069,71 грн та 420 грн за розміщення оголошення в газеті.. Враховуючи викладене та

Outcome: partial