Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив встановити розмір аліментів, що стягуються з нього, [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому посилався на те, що рішенням Московського районного суду від 16.08.2018р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повнолітня дитини з дня подачі заяви 11.05.2018р. На даний час позивач не має роботи і аліменти вираховуються виходячи з середнього місячного заробітку по регіону, що становить на січень 2019р. 8029 грн. і розмір належних до сплати аліментів складає 2007 грн. 25 коп. на місяць, що є непомірною сумою. Позивач доходів і соціальних виплат не отримує та має статус безробітного з 18.02.2019р., тому його матеріальний стан змінився. Крім того, позивач уклав шлюб 26.09.2018р. та змінив прізвище на [PERSON] Дружина позивача також не працює, перебуваючи у нього на утриманні, витрати на комунальні послуги складають 3500 - 4000 грн. Батько позивача є пенсіонером, хворіє, отримує лише пенсію та щомісячні перерахування від позивача у розмірі 1000 -1200 грн. Таким чином на утриманні позивача знаходяться дві повнолітні особи, що є підставою для зміни розміру аліментів. Також стан здоров`я позивача погіршився, на лікування він витратив близько 19000 грн., що також є підставою для перегляду аліментів. У зв`язку із виходом судді Бондаренко В.В. у відставку, системою авторозподілу дану справу передано судді Проценко Л.Г. Ухвалою від 28 травня 2019 було відкрито провадження у даній справі та її призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачка письмових заперечень на позов до суду не подала. Поштову кореспонденцію за вказаними у позові адресами не отримує. Від позивача та відповідача не надходило клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.38) У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , про що вчинено відповідний запис за №1053. (а.с. 16) Постановою Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018р. скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2018р., яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повнолітня дитини залишено без змін.(а.с. 4-6, 85-87) Як вбачається з постановиХарківського апеляційного суду від 12 грудня 2018р. суд апеляційної інстанції відхилив доводи [PERSON] про його безробітність як на підставу зменшення розміру та способу стягнення аліментів - за їх безпідставністю, оскільки відповідач звільнився за власним бажанням, коли йому вже було достеменно відомо про пред`явлення до нього позову про стягнення аліментів, тому колегія суддів розцінює як спробу [PERSON] штучно створити умови для зменшення розміру аліментів, що не відповідає найкращим інтересам дитини. ДовідкуПодільської районної філії Київського центру зайнятості від 04.09.2018р. колегія суддів не приймає як доказ, оскільки [PERSON] на час ухвалення рішення не перебував на такому обліку. Також не прийнято в якості доказів пояснення особи, у зв`язку з неможливістю встановити особу, що їх надала і документ не посвідчений належним чином та копія фіскального чеку на придбання медикаментів, оскільки він датований 02.09.2018р. після прийняття оскаржуваного рішення і документ не містить інформації стосовно особи покупця або особи, в інтересах якої здійснена покупка. [PERSON] 14 вересня 2018 р. змінила прізвище на «[PERSON]», про що здійснено відповідний запис за №72. (а.с.21) [PERSON] та [PERSON] 26.09.2018р. зареєстрували шлюб, про що вчинено запис за №1930. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON]. (а.с.18) Як вбачається з трудової книжки [NUMBER] [PERSON] [INFO] . звільнена за угодою сторін за ч.1 ст.36 КЗпП України. (а.с.24) [PERSON] сплачує комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] та проводить розрахунки зі своєї банківської картки АТ «УкрСиббанк». (а.с.23-26) Згідно довідки Подільської районної філії Київського центру зайнятості від 04.09.2018р. [PERSON] облікований в центрі як такий, що шукає роботу. Відповідно довідки філії від 19.02.2019р. [PERSON] облікований як такий, що шукає роботу з 18.02.2019р., статус безробітного надано з 18.02.2019р. (а.с.19,20) Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 11.01.2019р. [PERSON] за 3 квартал 2018р. отримав дохід у розмірі 15044 грн.49 коп.(а.с. 27) За актами про надані медичні послуги та чеками вбачається, що «представник замовника» [PERSON] сплатив Медичному центру «Мати та дитина» 21.01.2019р. - 1876,00 грн., 21.01.2019р. - 814,00 грн., а за медичне супроводження - 15637,00грн. (а.с.28-37) Батько позивача - [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком, який страждає на остеохондроз, гіпертрофію лівого шлуночка, первинний поліостеоартроз, реактивний синовиит, медулярну гіперплазію простати, варикозну хворобу.(а.с.39-45) За вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.13, ч.ч.1,3 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Щодо посилання позивача на його статус безробітної особи, судом встановлено наступне. Позивач звільнився з останнього місця роботи 04.09.2018р., та станом на 19.02.2019р. мав статус безробітної особи, як такої, що шукає роботу. Відомостей про працевлаштування станом на час розгляду справи позивач до суду не подав. Таким чином, з поданих доказів та викладених обставин, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є безробітним протягом одинадцяти місяців. В своїй постанові від 12.12.2018р. Харківський апеляційний суд надав оцінку обставинам безробіття позивача - що він звільнився за власним бажанням, коли йому було достеменно відомо про пред`явлення до нього позову про стягнення аліментів, тому колегія суддів розцінила це як спробу [PERSON] штучно створити умови для зменшення розміру аліментів, що не відповідає найкращим інтересам дитини. Аналізуючи подані докази, суд приходить до висновку, що з лютого 2019р. по теперішній час позивач [PERSON] , протягом тривалого строку не скористався своїм правом на труд та до цього часу не працевлаштувався, щоб покращити своє матеріальне становище та отримувати постійний дохід в якості постійного джерела існування та вирішення соціально-побутових потреб - у тому числі й утримувати власну родину, надавати матеріальну допомогу батьку, піклуватися власним здоров`ям та виконувати аліментні обов`язки. Наявність перелічених соціально-побутових потреб позивача, про які він зазначає в позові, навпаки, мали б стимулювати його на скоріше вирішення питань працевлаштування, оскільки статус безробітного має тимчасовий характер і не може бути єдиною поважною причиною для зменшення обсягу аліментних зобов`язань. Окрім того, [PERSON] , який є працездатним, не наводить суду доказів неможливості працевлаштування за станом здоров`я. Як вбачається з трудової книжки дружини позивача - [PERSON] , 1988 року народження, вона була звільнена з останнього місця роботи за угодою сторін 20.06.2018р. Доказів неможливості її працевлаштування за станом здоров`я позивачем до суду не надано. Як вбачається з викладених в позові обставин - [PERSON] до цього часу також є безробітна і позивач вимушений утримувати її. Суд сприймає критично дану обставину в якості підстави для зменшення розміру аліментів, так як [PERSON] є працездатною особою, була звільнена майже рік тому за угодою сторін та до цього часу не працевлаштувалася, щоб мати постійне джерело існування. Що стосується посилання позивача на необхідність утримання свого батька - [PERSON] , який є пенсіонером за віком, та страждає на ряд захворювань, то позивачем дійсно надано докази, що підтверджують медичні діагнози, встановлені [PERSON] . Разом із цим, позивачем не надано відповідних медичних висновків про призначене [PERSON] лікування або придбані позивачем лікарські засоби за відповідними лікарськими рекомендаціями. Також, не надано відповідних лікарських висновків про потребу [PERSON] у сторонньому догляді. Таким чином, посилання позивача на утримання свого батька [PERSON] , і неможливості його існування без матеріальної допомоги з боку позивача [PERSON] є недоведеним. Позивачем вказано на понесення ним витрат в розмірі 19000 грн. на лікування в лютому 2019р. у лікаря-уролога. На підтвердження даних обставин надано чек та акти про надані медичні послуги, що містяться на аркушах справи 28-37, в яких позивач [PERSON] вказаний у якості «представника замовника», а не замовника медичних послуг. Оплата проводилася на користь Медичного центру «Мати та дитина». При цьому відсутній медичний діагноз [PERSON] , та медичні рекомендації лікування (у тому числі хірургічного втручання), які би свідчили про необхідність отримання саме [PERSON] вказаних медичних послуг. Дана обставина не дає суду змоги достовірно впевнитися, що лікування в Медичному центрі «Мати та дитина» отримував саме [PERSON] , а не інша особа. Факт здійснення позивачем витрат на таку суму розбігається з наведеним [PERSON] посиланням у позові на відсутність доходу та скрутний матеріальний стан, що не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом. Посилаючись на тривалу відсутність джерел доходу у себе та своєї дружини, позивач не зазначає, яким чином він мав змогу в лютому 2019 року сплатити 19000 грн. Аналізуючи в сукупності усі докази, які були подані [PERSON] на підтвердження його позову, суд приходить про до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають. Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумцій щодо фактів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed