Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] в лютому 2013 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення їй перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] мотивуючи свої вимоги тим , що ще до одруження з відповідачем , а саме 30 травня 1989 року вона отримала вищевказану однокімнатну квартиру . В даний час квартира є приватизованої і єдиним її власником є вона [PERSON] З 31 жовтня 1991 року по 18 грудня 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В спірній квартирі відповідач не зареєстрований , оскільки має інше житло , однак в квартирі він проживає . [PERSON] не може повноцінно користуватися своєю власністю, оскільки відповідач [PERSON] постійно ображає її , кричить , постійно влаштовує гучні скандали , та навіть піднімає руку . При цьому нормою їх спільного життя стало те , що відповідач погрожує їй фізичною розправою.З приводу чого вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів , однак - це впиву на відповідача не вчинило і їх спільне проживання в одній квартирі є жахіттям. Позивачка боїться за своє життя , в неї погіршився стан здоров" я . В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просила суд постановити рішення ,який усунути ї перешкоди в користуванні квартирою та виселити [PERSON] з квартири ,яка належить позивачу на праві приватної власності . Відповідач в судовому засіданні не визнаючи позов [PERSON] пред"явив зустрічний позов про визнання спірної квартири спільною власністю , вказав , що дійсно він має інше житло , і в спірній квартирі не зареєстрований , однак він не чинить перешкоди в користуванні спірною квартирою позивачці , між ними непорозумінь не існує . Позивачка ввадить суд в оману . Вівдповідач приймає участь у утриманні квартири , здійснює поточні ремонтні роботи . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне . На підставі рішення виконкому Московської районної ради народних депутатів від 23 травня 1989 року за № 430 (а.с.8) [PERSON] було видано Ордер на жиле приміщення № 52485 сервя Б , на право заняття житлового приміщення площею 18,52 кв.м. , яке складається з однієї кімнати квартири [ADDRESS] Вказана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1991 року (а.с.15 ) .Вказаний шлюб було розірвано 18 грудня 2008 року .(а.с.16) . У вказаній квартирі є зареєстрованою лише позивач [PERSON], що стверджується Довідкою ф.№ 3 від 20 лютого 2013 року № 943 (а.с.17) . Сам відповідач в судовому засіданні не заперечив, що у вказанй квартирі він не зареєстрований , оскільки в нього є інше житло в межах м. Києва . Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України передбачено , що громадяни ,які мають у приватній власності будинок ( частину будинку ) , квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд . Стаття 383 ЖК України вказує на те ,що власник житлового будинку , квартири має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім"ї ,інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва . В судовому засіданні встановлено , що між сторонами по справі склалися напружені стосунки , відповідач всіляко чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою , яка є власністю позивачки , створючи сварки та скандали , погрожуючи фізичною розправою . Внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачка неодноразово зверталася за своїм захистом до правоохоронних органів ( а.с.90 , 91, 124) .У всіх випадках з [PERSON] дільничими інспекторами міліції було проведено профілактичну бесіду на недопущення протиправних дій відносно [PERSON] . Сам відповідач [PERSON]в судовому засіданні не спростував вказані обставини , а його доводи про те , що позивачка вводить суд в оману своїми позовними вимогами ,не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються вищевикладеними обставинами . За наведеного вище позивач по справі [PERSON] , як власник квартири , не може повноцінно використовувати спірну квартиру для особистого проживання , оскільки відповідач систематично вчиняє скандали , ображає позивачку , погрожує фізичною розправою, сам є занадто агресивною особою , при цьому має власне житло , де є зареєстрованим та не є членом сім"ї позивачки . Спільне проживання фактично сторонами в однокімнатній квартирі є неможливе .Добровільно залишати помешкання [PERSON] не бажає . Згідно вимог ст. 391 ЦК України , власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні , у відповідності до вимог ст. 321ч.1 ЦК України . За наведеного вище вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню , оскільки судом встановлено , що власник квартири [PERSON] не має реальної можливості в повній мірі розпоряджатися своєю власність , так як відповідач [PERSON] чинить їй в цьому перешкоди , порушує її законні права як власника квартири , ображає , принижує , чинить фізичний тиск , погрожує фізичною розправою . Не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання спірної квартири спільною власністю , як такі , що не грунтуються на вимогах Закону . На підставі викладеного та

Outcome: approved