Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду, після уточнення позовних вимог (а.с. 29 - 31) просить суд визнати за ним права та обов"язки набувача [PERSON] за договором довічного утримання, посвідченим Сьмою криворізькою державною нотаріальною конторою від 24 травня 2006 року за реєстром № 2983, укладеним між [PERSON] та [PERSON]; визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; зняти заборону на відчуження даної квартири, що накладена на підставі договору довічного утримання, у зв"язку з припиненням обтяження внаслідок смерті [INFO] відчужувача - [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2006 році його син [PERSON] згідно договору довічного утримання, який був укладений з [PERSON], отримав у власність квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Особи, які уклали вказаний договір померли, що підтверджується свідоцтвами державного органу реєстрації актів цивільного стану про їх смерть. Після смерті сина у 2010 році позивач продовжував виконувати його обов"язки за договором довічного утримання та доглядав за [PERSON] до її смерті у грудня 2013 року. Позивач як єдиний спадкоємець після смерті сина прийняв спадщину. Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини та отримав свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало [PERSON] Однак після смерті [PERSON] стало відомо, що на спірну квартиру [ADDRESS], при укладенні договору довічного утримання, нотаріусом було накладено заборону відчуження нерухомого майна та померлим [PERSON] не було зареєстроване право власності. З цих підстав приватний нотаріус Криворізького міського нотаірального округу [PERSON] відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Наявність заборони відчуження об'єктів нерухомого майна чинить перешкоди спадкоємцю набути права власності на це майно в порядку спадкування за законом. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача та позивача. Представник відповідача надала суду заяву, просить розглядати справу без її участі та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Сьома криворізька державна нотаріальна контора про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON], померлого [INFO]. що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 6), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 7). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та договору довічного утримання від 24 травня 2006 року померлому [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання. (а.с. 10, 11). Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Судом встановлено, що 24 травня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої криворізької нотаріальної контори Лігутою Л. В. та зареєстрований в реєстрі за № 2983 (а.с. 10). Згідно умов договору [PERSON] передає у власність квартиру [ADDRESS], [PERSON], який в свою чергу зобов'язується довічно утримувати [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Як вбачається з матеріал справи [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14) Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS] накладено заборону, підставою обтяження є договір довічного утримання від 24 травня 2006 року; заборону накладено 24 травня 2006 року (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 757 ЦК України обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Лігути Л.В. 25 листопада 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з наявністю арешту на зазначену квартиру та зазначенням в реєстрі прав власності власником квартири [PERSON] ( а.с.19) Згідно копії спадкової справи № 76/2012, інші особи крім позивача до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини не звернулись (а.с. 70 -94). Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи, що позивач відноситься до кола спадкоємців першої черги, в межах шестимісячного строку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та за [PERSON] слід визнати право власності на спадщину за законом, що відкрилась після смерті [PERSON], на квартиру [ADDRESS], а аткож визнати за [PERSON] права та обов"язки набувача [PERSON] за договором довічного утримання, посвідченим Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою від 24 травня 2006 року за реєстром № 2983, укладеним між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що підлягаєть задоволенню і вимога позивача про зняття арешту з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] - накладений на підставі договору довічного утримання. На підставі викладеного,

Outcome: approved