Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частку земельної ділянки, що розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №802597, яка належала її покійному чоловікові [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.2011 року. В позові позивач вказує, що 04 травня 2012 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на законом. До кола спадкоємців першої черги за законом увійшла вона, як дружина спадкодавця, та їх спільна дочка [PERSON] Свій намір на прийняття спадщини вона реалізувала шляхом подачі заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини у межах шестимісячного строку, а дочка [PERSON] від своєї частки у спадщині відмовилась на її користь. До складу спадкової маси увійшла ? частка земельної ділянки, що розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка належала її покійному чоловікові [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.2011 року. Проте постановою державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори у видачі на її, [PERSON], імя свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку було відмовлено, оскільки заявником не було надано нотаріусу правовстановлюючого документа в підтвердження права власності спадкодавця. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке її право невизнається, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] не зявились, однак в поданій до суду заяві зазначили, що позовні вимоги підтримують, не заперечують проти їх задоволення, просили суд розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник відповідача сільський голова Зозівської сільської ради в судове засідання також не зявився, в адресованій суду заяві вказав, що не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити за їх відсутності. Правилами ст.158 ч.2 ЦПК України, визначено право осіб заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. 04 травня 2012 року в місті [PERSON] Святошинського району Київської області, помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК №242353. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. Як убачається із матеріалів Спадкової справ до майна померлого [PERSON], що була витребувана судом з Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, своїм правом на спадкування в межах шестимісячного строку скористалась дружина спадкодавця [PERSON], про що свідчить заява відповідного змісту, а перебування у шлюбі із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 57). [PERSON], будучи дочкою спадкодавця, відмовилась від своєї частки у спадщині після смерті батька, висловивши свою волі в заяві, яку також адресувала нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Наведене свідчить, що єдиним спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина, тобто позивач у справі [PERSON], прізвище якої змінено, у звязку із реєстрацією нового шлюбу, про що вказує свідоцтво про шлюб серія І-БК №245158, яка спадщину прийняла. 02.09.2014 року державним нотаріусом Київської обласної державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії та видачі на імя [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 1,7089 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зозівської сільської ради, що належала померлому [PERSON]. Вказаний нотаріальний акт мотивований тим, що заявником не було предявлено державного акту на право власності спадкодавця на нерухоме майно. У той же час, належність майна у виді ? частки у спадковому майні після смерті батька [PERSON], який помер 06.11.2010 року його синові [PERSON] підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом серія БРМ №335848, яке було видане 02.08.2011 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за №1225. До складу спадщини, яка була успадкована [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 3,4577 га, кадастровий номер 0522281400:06:000:0073, в межах згідно з планом, розташована на території Зозівської сільської ради. Належність майна [PERSON] підтверджується Державним актом серія ЯА №802597, а також листом Відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі від 16.06.2016 року (а.с.14), відповідно до якого констатовано, що Державний акт серія ЯА №802597 видано [PERSON], вартість земельної частки 127 273, 92 грн. Відповідно до ст.1299 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент видачі свідоцтва на імя [PERSON], право на спадщину на нерухоме майно підлягало державній реєстрації у відділі Держкомзему у Липовецькому районі Вінницької області, строків вчинення таких дій законодавець не визначив. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", судам розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач скористався наданим йому правом на звернення до суду за захистом порушеного права, яке оспорюється, шляхом звернення до суду із даним позовом в порядку цивільного судочинства. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст.1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (1261 ЦК України). За правилами ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог статті 1225 ЦК України право власності і земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що Набок (дошлюбне прізвище [PERSON]) М.Г. є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], спадщину прийняла, право власності спадкодавця підтверджено свідоцтвом про право на спадщину. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження зібраними та перевіреними судом доказами, а відтак підлягають до повного задоволення шляхом визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1223, 1225, 1261, 1268 -1270 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",

Outcome: approved