Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що він є власником автомобіля RENAULT Mеgane II 1.4 16V реєстр. № [NUMBER]. 01 лютого 2016 року, близько о 11:35 год. по пл. Покровська в м. Суми, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля RENAULT Mеgane II 1.4 16V реєстр. № [NUMBER] та автомобіля Fiat н.з. [NUMBER], під керування відповідача [PERSON], внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2016 р. у справі № 591/549/16-п, відповідач, керуючи автомобілем Fiat н.з. [NUMBER] перед початком руху не переконалась в безпеці та допустила зіткнення з автомобілем Renault н.з. [NUMBER]. Відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПрАТ «СК «Провідна» за договором страхування №АЕ/5885904/1902/15 від 23.11.2015 р. ПрАТ «СК «Провідна» своїм повідомленням № 17-05/3274 від 15.03.2016 р. виплатило позивачу страхову виплату по події від 01.02.2016 р., в якій пошкоджений автомобіль RENAULT Mеgane II 1.4 16V реєстр. № [NUMBER], за договором страхування АЕ/5885904/1902/15 від 23.11.2015 р., у сумі 10 572,03 грн. Позивачем було ініційовано проведення незалежної експертної оцінки розміру матеріального збитку заподіяного у зв'язку з пошкодженням автомобіля RENAULT Mеgane II 1.4 16V реєстр. № [NUMBER], за результатами якої складено Звіт від 01 квітня 2016 року. За висновками вказаного звіту, сума матеріального збитку, без врахування ПДВ на роботи, матеріали і запасні частини з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, заподіяного власникові в результаті пошкодження RENAULT Mеgane II 1.4 16V реєстр. № [NUMBER], 2007 року випуску, без врахування величини втрати товарної вартості складає 14 877 грн. ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» своїм повідомленням № 17-05/6577 від 23.05.2016 р. доплатило до страхової виплати по події від 01.02.2016 р., в якій пошкоджений автомобіль RENAULT Mеgane II 1.4 16V реєстр. № [NUMBER], за договором страхування АЕ/5885904/1902/15 від 23.11.2015 р., суму 2257,04 грн. Таким чином, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснила страхове відшкодування по події від 01.02.2016 р., в якій пошкоджений автомобіль RENAULT Mеgane II 1.4 16V реєстр. № [NUMBER] в сумі 12829,07 грн. Позивач вважає, що ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» необґрунтовано не виплатило всю суму матеріального збитку 14 877 грн., як це визначено у звіті незалежної експертної оцінки, і просить достягнути з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» ще 2047 грн. 93 коп. Вимоги до відповідача [PERSON] позивач обґрунтовує наступним. Так, згідно Звіту від 01.04.2016 р. та ремонтної калькуляції № 206 до Звіту, вартість відновлюваного ремонту автомобіля склала 21850,47 грн. Така вартість обумовлена тим, що деякі складники підлягають заміні, а саме двері передні праві та декоративна накладка на двері передні праві, вартість яких, згідно звіту, складає 12564,88 грн. Приватним підприємцем [PERSON] було проведено відновлювальні роботи з ремонту пошкодженого автомобіля RENAULT Mеgane II 1.4 16V реєстр. № [NUMBER], вартість цих робіт склала 21770 грн., в тому числі заміна дверей передніх правих та декоративної накладки на двері передні праві. Вказані кошти позивач сплатив ПП [PERSON]. Враховуючи те, що страхова компанія виплатила позивачу частину суми, він просить стягнути з відповідача [PERSON] як з особи винної у ДТП, залишок непокритої страховим відшкодуванням суми матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в сумі 6893 грн. А також просить стягнути з [PERSON] та з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» солідарно на його користь витрати на проведення незалежної експертної оцінки ринкової вартості колісного транспортного засобу і розміру матеріального збитку заподіяного його власнику в результаті пошкодження автомобіля в сумі 808, 68 грн. та вирішити питання судових витрат - стягнути з відповідачів судовий збір та витрати на правовому допомогу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти позову. Свої заперечення виклали в письмовому вигляді, згідно яких відповідач [PERSON] не погоджується з наступних причин: вважає, що суду не надано належних доказів спричинення позивачу матеріальної шкоди в сумі 21770,00 грн., зокрема, в частині витрат на заміну передніх правих дверей. З акту виконаних робіт не зрозуміло, де та ким придбавались нові двері та чи придбавались взагалі. При цьому, під час розгляду справи в суді ні позивач, ні особа, яка виконувала ремонтно-відновлювальні роботи - ФОП [PERSON], всупереч ухвалі суду про витребування доказів, відповідних документів не надали. На прохання представника відповідача надати суду пошкоджені двері представник позивача повідомив суд, що вказану деталь позивач викинув. У зв'язку з цим вважають, що заміни передніх правих дверей автомобіля позивача не відбулося, а відновлення пошкоджень дверей було усунуто шляхом ремонту пошкоджених дверей. Тобто, позивач надав суду завідомо неправдиві документи від ФОП [PERSON], який взагалі не має відповідних умов для здійснення господарської діяльності з ремонту колісних транспортних засобів. Крім того, вважають, що наданий висновок експертного дослідження, в тому числі щодо визначення необхідності заміни передніх правих дверей, не є належним доказом у справі, так як його зміст не відповідає вимогам Наказу Фонду державного майна Мінюст від 24.11.2003, № 142/5/2092 "Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", зокрема: огляд провадився за відсутності відповідача [PERSON], доказів отримання відповідачем повідомлення про дату, час та місце огляду до його початку позивачем до суду не надано. відповідно пп. "н" п. 4.4. розділу IV Методики передбачено, що у звіті повинно бути зазначено відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів. Проте, звіт № 32 від 01.04.2016р. не містить відповідного обґрунтування необхідності заміни передніх правих дверей замість їх відновлювального ремонту. В судому засідання особа, яка складала звіт - ФОП [PERSON] обґрунтувати, з посиланням на відповідні пункти Методики, прийняте в цій частині рішення не зміг, зазначивши, що прийняття відповідних рішень є правом оцінювача. Відповідальність відповідача [PERSON] застраховано у ПрАТ СК «Провідна», що підтверджується відповідним полісом, граничний розмір страхового відшкодування згідно вказаного полісу визначений в сумі до 50000,00 грн. перевищений не був, франшизу вказаним страхових полісом не передбачено. За вказаною подією страхова компанія здійснили відповідні виплати, які були узгоджені з позивачем, у зв'язку з цим вважають, що позов подано за відсутності відповідних правових та фактичних підстав. Крім того, відповідач [PERSON] та її представник зазначають, що з документів, отриманих представником відповідача від ПрАТ СК «Провідна» вбачається, що 02.02.2016р. позивач звернувся до страхової компанії відповідача. На підставі поданих позивачем документів ПрАТ СК «Провідна» складено страховий акт №1 від 14.03.2016р. на суму 10 572,03 грн. та страховий акт № 2 від 20.05.2016р. на суму 2257,04 грн. Тобто, страховиком по вказаній події було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, розмір якої був погоджений з позивачем, про що чітко значено в заяві про виплату страхового відшкодування. Рішення страховика відповідно до ч. 36.7. ст. 37 Закону позивачем оскаржено не було, у зв'язку з чим вимоги позивача до [PERSON] та ПрАТ СК «Провідна» також є безпідставними, так як відповідну суму виплати було узгоджено з позивачем. Тому просили суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПрАТ СК «Провідна» та [PERSON] відмовити повністю, та стягнути з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] витрати з оплати послуг адвоката в сумі 4000,00 грн. Представник відповідача ПрАТ СК «Провідна» в судове засідання не з'явився, надав в судове засідання письмові заперечення, в яких зазначив, що 02.02.2016 р. із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернувся позивач [PERSON], стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01.02.2016 р. по пл. Покровська у м. Суми за участю застрахованого транспортного засобу, який знаходився під управлінням [PERSON] та автомобіля «RENAULT Megan» державний номер [NUMBER], який знаходився під його керуванням. В заяві про виплату страхового відшкодування позивач та ПрАТ «СК Провідна» досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Так, позивач зазначив, що бажає отримати відшкодування по калькуляції складеній спеціалістом Страховика у відповідності до вимог ст. 36.2 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. № 1961 -IV», з розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком Страховика згоден. На виконання вимог ст. 34 вищевказаного Закону, в присутності Позивача із застосуванням фотозйомки було проведено огляд пошкоджень автомобіля «RENAULT Megan» державний номер [NUMBER], за результатами якого складено акт огляду транспортного засобу, який підписаний Позивачем, заяв та зауважень від Позивача не надходило, що свідчить про те, що позивач погодився з даним актом, правильність та достовірність даних, викладений в цьому акті погодив своїм підписом. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 10 527,03 грн. Коефіцієнт фізичного зносу 0,5725. 24.04.2016 р. позивачу [PERSON] було перераховано страхове відшкодування у розмірі 10 527,03 грн., що не заперечується позивачем. Позивач [PERSON] звернувся із заявою про перегляд розміру сплаченого страхового відшкодування, до якого надав докази проведення відновлювальних робіт, що містять нарахування суми податку на додану вартість. 13.05.2015 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було переглянуто розмір виплаченого відшкодування та здійснено відповідний перерахунок на підставі якого прийнято рішення про доплату страхового відшкодування у розмірі 2 257,04 грн., а 23.05.2016р. позивачу [PERSON] було перераховано страхове відшкодування у розмірі 2 257,04 грн., що не заперечується позивачем. Посилаючись на викладені обставини, просив суд відмовити у позові до ПрАТ СК «Провідна». Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові заперечення відповідачів проти позову, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля RENAULT Mеgane II 1.4 16V реєстр. № [NUMBER]( а.с.9). Згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2016 року (справа № 591/549/16-п, провадження №3/591/203/16) [PERSON] визнано винною у вчинені в ДТП, що відбулося 01.02.2016 року близько 11:35 год. по пл. Покровській в м. Суми за участю автомобіля Renault, н.з. [NUMBER], та піддано її адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. (а.с.10) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Провідна» Договором Страхування № АЕ/5885904/1902/15 (а.с.113). За заявою [PERSON], ПрАТ «Провідна» здійснила страхові виплати [PERSON] двома сумами: 10 572, 03 грн. та 2 257,04 грн.( а.с.11,12). Дані обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. 22.1-22.2 ст.22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна - транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що дорівнює сумі оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Після того, як потерпіла особа надасть документи про фактичну сплату цього податку страховик здійснює доплату цієї суми. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги до ПрАТ СК «Провідна» про відшкодування різниці між розміром завданої шкоди, встановленим звітом незалежної експертної оцінки, і страховою виплатою, з урахуванням частково сплаченої компенсації, яку суд розраховує наступним чином. Згідно висновку звіту незалежної експертної оцінки матеріальні збитки, завдані позивачу, визначено в розмірі 14877 грн. (а.с. 13-19). Вбачається, що ПрАТ СК «Провідна» визначила суми страхових виплат відповідно до первинного огляду транспортного засобу (а.с.115), на підставі розрахунків по системі експрес виплат, зроблених спеціалістом ПрАТ СК «Провідна», зі зменшенням суми оціненої шкоди на суму ПДВ (а.с.116-120, 122-126). При цьому суд звертає увагу, що вартість робіт, так і вартість матеріалів, так і вартість складників пошкоджених або потребуючих заміни, згідно звіту незалежної експертної оцінки, визначено без врахування ПДВ (а.с.18-19). Суд вважає необґрунтованими посилання ПрАТ СК «Провідна» щодо не включення у суму відшкодування суми податку на додану вартість, оскільки, як вбачається зі звіту незалежної експертної оцінки, вартість робіт, вартість матеріалів, вартість складників пошкоджених або потребуючих заміни, визначено без врахування ПДВ (а.с.18-19). При цьому посилання СК «Провідна» на розрахунки суми матеріального збитку по системі експрес виплат, які виконані спеціалістом страхової компанії (а.с.116, 122), суд не приймає до уваги, оскільки з вказаних розрахунків не зрозуміло, який саме розмір вартості відновлювального ремонту страхова компанія зменшила на суму ПДВ. З суми, визначеної звітом незалежної експертної оцінки (14877 грн.). фактично страховою компанією «Провідна» відшкодовано позивачу суму 12829,07 грн. (10 572, 03 + 2257,04). Отже, сума невідшкодованих страховою компанією матеріальних збитків складає: 14877- 12829,07 = 2047,93 грн., які належить стягнути з відповідача ПрАт СК «Провідна». Стосовно позовних вимог до відповідача [PERSON], судом встановлено наступне. Згідно правової позиції Верховного Суду України висловленої у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16, відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Такий же правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15. Судом встановлено, що позивач [PERSON] отримав від ПрАТ СК «Провідна» страхове відшкодування у сумі 12829,07 грн. Водночас з наданих позивачем доказів вбачається, що його фактичні витрати по відновлювальному ремонту пошкодженого автомобіля склали 21770 грн. (а.с.20-22). Таким чином, одержаного потерпілим [PERSON] страхового відшкодування у сумі 12829,07 грн. недостатньо для повного покриття шкоди, а тому деліктні зобов'язання [PERSON], як винної особи, яка завдала шкоди, не припинились, і тому вона залишається зобов'язаною перед потерпілим відшкодувати шкоду в повному розмірі. Доводи відповідача [PERSON] та її представника з приводу неналежності і недопустимості в якості доказу звіту незалежної експертної оцінки - суд не приймає до уваги, оскільки відповідач [PERSON] та її представник не були позбавлені можливості провести судову автотоварознавчу експертизу і таке їх клопотання було судом задоволено, експертиза призначена, на розгляд експертизи поставлені питання, визначені сторонами (а.с.78-79). Однак в подальшому сторона відповідача, яка ініціювала проведення експертизи, відмовилась від проведення експертизи без експертного огляду транспортного засобу та пошкоджених дверей, тобто фактично сторона відповідача заперечувала проти клопотання експерта щодо зазначення про проведення експертизи без огляду ТЗ, за відомостями, що містяться в матеріалах справи. Також відмовились оплачувати проведення експертизи. За вказаних обставин суд відкликав ухвалу про проведення автотоварознавчої експертизи (а.с.82, 93, 101). Доводи відповідача [PERSON] про те, що огляд пошкодженого транспортного засобу відбувся без її присутності, а тому звіт незалежної експертної оцінки є неналежним доказом - суд також не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення [PERSON] про те, зо 30.03.2016 року відбудеться експертиза автомобіля Рено Меган за адресою: м. Суми, пл.. Привокзальна, 1, автостоянка, прохання прибути особисто або представника (а.с.152). За вказаних обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в сумі 6893 грн., яка розрахована наступним чином: 21770 грн. (сума, фактично сплачена за ремонт автомобіля) - 12829,07 грн. (сума страхової виплати) - 2047,93 грн. (сума додатково стягнута судом з СК «Провідна» в якості страхової відшкодування) = 6893 грн. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] витрати позивача на проведення експертної оцінки у сумі 808,68 грн., так як відповідач [PERSON] не з'явилась на проведення експертної оцінки, а страхова компанія «Провідна» направляла свого представника по місцезнаходженню пошкодженого майна, і тому особа, яка сплатила витрати по складанню експертизи (звіту оцінки), тобто позивач [PERSON] має право на повернення сплачених коштів за складання дослідження не з Страхової компанії, а з особи, винної у заподіянні шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з повним задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу 3000 грн. (а.с.2, 62) у рівних частках з кожного відповідача, тобто по 275,60 грн. судового збору та по 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved