Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 жовтня 2007 року по 22 лютого 2018 року у розмірі 102042,50 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей. Діти проживають разом із нею та знаходиться на її повному утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2006 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 26.03.2003 року та до їх повноліття. У 2006 році нею було пред`явлено до виконання виконавчий лист за вказаним рішенням суду. Відповідач не виконував рішення суду та не сплачував аліменти, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 22.02.2018 року становить 95837,55 грн. та станом на 01.10.2007 року становить - 17112,09 грн. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що ним перераховувалися аліменти на картковий рахунок позивачки. Крім того, виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на утримання дитини закінчено. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача у справі, позовні вимоги підтримує. Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи та, враховуючі наявність відзиву, те що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, відсутність необхідності заслуховувати додаткові пояснення сторін, відсутність інших заяв, клопотань, тощо, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ленінським районним судом м. Миколаєва від 14.03.2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 26.03.2003 року і до їх повноліття. 22 березня 2006 року по вищевказаній справі видано виконавчий лист. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.06.2016 року, вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам наданого Інгульським відділом державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, станом на 01.10.2007 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 17112,09 грн. та станом на 22.02.2018 року - 95837,55 грн. Відповідачем долучено до матеріалів справи копії квитанції про перерахування коштів на картковий рахунок позивачки починаючи з січня 2015 року по січень 2017 року включно у розмірі 500,00 грн., та про перерахування коштів в квітні 2017 року у розмірі 500,00 грн., в жовтні 2017 року у розмірі 502,51 грн., в лютому 2018 року у розмірі 502,51 грн., в березні 2018 року у розмірі 201,01 грн., в листопаді 2018 року у розмірі 1005,03 грн., в квітні 2019 року у розмірі 502,51 грн., в червні 1005,02 грн. (а.с. 58-91). Проте, судом дані докази не беруться до уваги, оскільки в коментарях до платежу зазначено "переказ особистих коштів...", а тому не зрозуміло, яке саме призначення даних коштів та у зв`язку з чим відповідач здійснював переказ на картковий рахунок позивачці дані кошти. Державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долиною Д.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1145 від 22.03.2006 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для подання даного виду стягнення. З матеріалів виконавчого провадження № 6929754 з виконання виконавчого листа № 2-1145 від 22.03.2006 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, вбачається, що відповідач до виконавчої служби не звертався та квитанцій про сплату ним аліментів починаючи з січня 2015 року по січень 2017 року включно у розмірі 500,00 грн. не надавав. В Єдиному реєстрі боржників станом на 24.03.2020, відсутня інформація щодо боржника [PERSON] . Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 196 СК України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів. Частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц дійшла правового висновку про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. В постанові по справі № 333/6020/16-ц (Провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %». Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідачем [PERSON] у жовтні 2013 року сплачено аліменти у розмірі 700 грн. та у листопаді 2013 року - 500 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам ( а. с. 13-15). За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв`язку із юридичним фактом порушення обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. Згідно, наданого позивачем до суду розрахунку розмір пені за прострочення сплати аліментів, за період з жовтня 2007 року по лютий 2018 року склав 102042,50 грн. Проте, судом здійснено власний розрахунок пені від суми несплачених аліментів за період з жовтня 2007 року по лютий 2018 року (згідно розрахунку заборгованості з аліментів наданий старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області станом на лютий 2018 року), який складає 25170 грн. 09 коп. (з жовтня 2007 року по грудень 2007 року - 305,56 грн.; з січня 2008 року по грудень 2008 року - 1574,83 грн.; з січня 2009 року по грудень 2009 року - 1766,90 грн.; з січня 2010 року по грудень 2010 року - 2067,19 грн.; з січня 2011 року по грудень 2011 року - 2400,06 грн.; з січня 2012 року по грудень 2012 року - 2806,22 грн.; з січня 2013 року по грудень 2013 року - 2736,30 грн.; з січня 2014 року по грудень 2014 року - 3148,16 грн.; з січня 2015 року по грудень 2015 року - 2072,39 грн.; з січня 2016 року по грудень 2016 року - 2449,07 грн.; з січня 2017 року по грудень 2017 року - 3351,13 грн.; з січня 2018 року по лютий 2018 року - 492,28 грн.). Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: partial