Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 5667728 від 18.09.2007 року, за умовами якого останньому було надано кредит за цільовим призначенням у розмірі 41000 доларів США строком до 18.09.2022 року, зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом. З 01.11.2009 року відповідач систематично порушує умови кредитного договору щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом. 12.02.2013 року відповідачу був надісланий лист з вимогою дострокового повернення всієї суми кредиту, відсотків за користування кредитом та нараховану пеню. Внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором № 5667728 від 18.09.2007 р. у сумі 44210,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 353372,20 грн. з якої: заборгованість за основною сумою кредиту - 33157,66 доларів США, що еквівалентно 265029,17 грн.; заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користуванням кредитом 11052,55 доларів США, що еквівалентно 88343,03 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 5667728 від 18.09.2007 р. та понесені судові витрати по справі. Від [PERSON] надійшов зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про розірвання кредитного договору та свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» був укладений кредитний договір № 5667728 від 18.09.2007 р. Вважає, що у 2008 році відбулася істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні кредитного договору, а саме: відбулося значне зростання курсу долара США відносно національної валюти, що призвело до збільшення розміру щомісячного платежу по поверненню суми кредиту та сплати відсотків за його користування, також зазначив, що при достроковому стягненні всієї суми кредиту та відсотків за судовим рішенням, договір є фактично вичерпаним, кредитні правовідносини припиняються і переходять у площину виконання судового рішення, а у боржника виникає нове зобов'язання з виконання судового рішення, тому просить суд розірвати договір № 5667728 від 18.09.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк». В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» свої уточнені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Зустрічний позов не визнала в повному обсязі. Вказує, що посилання позивача на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні кредитного договору № 5667728 від 18.09.2007 року є безпідставними, оскільки беручи кредит строком на 15 років, [PERSON] міг передбачити коливання курсу національної валюти України до долара США у бік збільшення. Також було зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. У судовому засіданні [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав у повному обсязі, суду зазначив, що заборгованість не доведена, первинні документи, що могли підтвердити цей факт не надані, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про розірвання кредитного договору задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5667728 від 18.09.2007 року, відповідно до якого [PERSON] отримав в кредит 41000 доларів США, строком до 18.09.2022 року, зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язання за цим договором був укладений іпотечний договір, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 8-15). Внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 44210,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 353372,20 грн. з якої: заборгованість за основною сумою кредиту - 33157,66 доларів США, що еквівалентно 265029,17 грн.; заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користуванням кредитом 11052,55 доларів США, що еквівалентно 88343,03 грн. (а.с. 141-143). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.ст.207, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відтак позивач відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право достроково вимагати повернення тієї частини кредиту, строк повернення якої не настав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦПК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Отже, враховуючи вищезазначені засади цивільного законодавства та те, що подальше виконання кредитного договору на чинних умовах є неможливим (кредитор скористався правом на дострокове повернення тієї частини кредиту, строк повернення якої не настав) суд вважає за доцільне, з метою збереження балансу інтересів сторін та на підставі ст.217 ЦПК України розстрочити виконання рішення зі сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором строком на 36 місяців зі сплатою до 10 числа кожного місяця по 1228,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 9815,89 гривень, починаючи з березня 2014 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву про розірвання кредитного договору № 5667728 від 18.09.2007 р. та просить суд розірвати кредитний договір № 5667728 від 18.09.2007 р. між [PERSON] та Закритим Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк». (а.с. 63-71). У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи зі змісту ст. ст. 214 - 215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом. Не має правових підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання кредитного договору, при цьому виходить з наступного. Відповідно до ст. 652 ЦПК України, на яку посилався [PERSON], як на підставу позову: 1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. 3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. 4. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Вимагаючи розірвання договору на підставі статті 652 ЦК України, на позивача покладається, у відповідності до статті 60 ЦПК України, обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності обставин, які б давали передбачені законом підстави для розірвання кредитного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Крім того, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року N 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, відповідач приймав на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору він не мав будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. [PERSON] не доведено, що при укладенні кредитного договору він був впевнений в тому, що така зміна обставин не настане. Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Суд вважає, що відсутні передбачені законом чи договором підстави для судового захисту прав позивача з тих підстав, які викладені у позові про розірвання кредитного договору. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved