Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки з тих підстав, що 23 червня 2006 року між його матір`ю [PERSON] та ПСП "Лан" було укладено договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 5,56 га, що знаходиться на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, який зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 08.08.2006 за № 49. Відповідно до пункту 40 зазначеного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов договору або розірвання договору. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивач оформив свої спадкові права та 19 листопада 2020 року повідомив ПСП "Лан" про розірвання договору оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін, однак отримав відмову. Позивач вважає, що дії відповідача, які полягають у відмові у розірванні договору оренди порушують його права як власника земельної ділянки. В судове засідання представник позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не має можливості забезпечити участь свого представника в судовому засіданні. Однак у відповідності до вимог п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд визнає неявку представника із зазначених підстав не поважною, що не є перешкодою у розгляді справи по суті за відсутності такого учасника справи. Крім того, відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги стороною не визнаються з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2020 року визнано за позивачем право приватної власності на земельну ділянку площею 5,5628 га, що розташована на території Новоархангельського району Кіровоградської області, в межах згідно з планом на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 037244, що виданий 26 грудня 2001 року Новоархангельським селищним головою Ради народних депутатів на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в смт Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 037244, виданого Новоархангельською селищною радою Новоархангельського району Кіровоградської області 26 грудня 2001 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть. За час свого життя, 23 червня 2006 року [PERSON] , як орендодавець з одного боку та ПСП «Лан», як орендар, уклали договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на двадцять п`ять років. Договір зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 08 серпня 2006 року за № 49. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 6 ЦК України та ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У пункті 40 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Вказаний пункт договору є чинним та в установленому законом порядку недійсним не визнавався. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено статтею 32 Закону України «Про оренду землі». Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Сторони договору орендодавець та орендар, скориставшись принципом свободи договору, за згодою між собою передбачили у пункті 40 договору оренди землі від 23 червня 2006 року умову про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. Тому, оскільки така підстава припинення договору шляхом його розірвання передбачена в самому договорі, відповідає чинному законодавству та умовам укладеного сторонами договору, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд проводить розподіл судових витрат. Стягненню підлягає судовий збір з відповідача, сплачений позивачем при подачі позовної заяви, а також витрати на правничу допомогу, оскільки згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, представником відповідача заявлено до суду вимогу щодо стягнення із відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та надано належні докази понесених витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved