Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом вказуючи, що вона працювала у Володарсько - Волинській ЦРЛ з 2005 року на посаді бібліотекаря та звільнена 14.01.2013 р. за ст.36 КЗпП України по переводу. Зазначає, що за період її роботи в Володарсько - Волинській ЦРЛ підприємство при звільнені не виплатило їй компенсацію за не використану відпустку за період з 1.06.2011р. по 31.05.2012р.. При зверненні до керівництва Володарсько- Волинської ЦРЛ про виплату компенсації за невикористану відпустку їй було відмовлено, до теперішнього часу повний розрахунок не проведений. У зв'язку з тим, що відповідач в день її звільнення і до теперішнього часу не провів повного розрахунку, це заподіяло їй моральні страждання, втрати нормальних життєвих зв'язків, додаткові зусилля для організації свого життя, позбавлення її нормального ритму, використання додаткового часу для отримання юридичної консультації, оформлення позовної заяви, збирання довідок. Позивачка просить суд стягнути з Володарсько - Волинської ЦРЛ на її користь заборгованість за невикористану відпустку за період з 1.06.2011р. по 31.05.2012р., компенсацію за невиплачені оздоровчі за період з 2010 по 2012 роки. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та дала пояснення по суті заявленого позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що у зв'язку з реорганізацією Володарсько-Волинської районної лікарні частина працівників переведено до новоствореного Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Фактично позивачка залишилася працювати на тій же посаді і переведення її проведено у зв'язку з реорганізацією, позивачці не виплачена компенсація за невикористану відпустку за період з 1.06.2011 року по 31.05.2012 року. Що стосується оздоровчих, то позов визнає частково, оскільки пропущено 3-х місячний термін звернення до суду. Представник третьої особи Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги та представник відділу охорони здоров'я Володарсько-Волинської райдержадміністрації в судове засідання не з`явилися, надіславши заяви з проханням справу розглянути без їх участі. Заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за слідуючих обставин. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 2005 року по 14.01.2013 року працювала на посаді бібліотекаря у Володарсько-Волинській ЦРЛ і була звільнена у зв'язку з переведенням до Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги за ст.36 КЗпП України. 15.01.2013 року позивачка прийнята на посаду бібліотекаря Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Підставою переведення позивачки є реорганізація Володарсько-Волинської ЦРЛ та створення на підставі рішення Володарсько-Волинської районної ради № 253 від 21.12.2012 року Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Тобто, позивачка фактично не змінила місце роботи, а була переведена з однієї установи до іншої у зв'язку з реорганізацією, де продовжує працювати до даного часу. Судом встановлено, що позивачка перебувала у черговій відпустці з 12.09 по 9.10.2011 року за період з 04.01.10р. по 3.01.2011 року всього 28 календарних днів і їй не виплачені оздоровчі в сумі 525 гривень 50 копійок. Відповідно до вимог ч.3 ст.9 Закону України "Про відпустки" у разі, якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, повністю або частково не використав відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи. За правилами частин 1 та 3 статті 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпустки. У разі переведення його на роботу у інше підприємство така грошова компенсація за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке працівник був переведений. Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за невикористану відпустку провадиться згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року за №100, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація за невикористану відпустку за період з 1.06.2011 року по 31.05.2012 року в сумі 1744 грн. 14 коп., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком, правильність якого перевірено в судовому засіданні та не спростовано позивачем. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку суд виходить із вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України, які передбачають стягнення середнього заробітку при звільненні працівника у разі наявності заборгованості з часу звільнення по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що позивачка не була звільнена з роботи, а переведення проведено у зв'язку з реорганізацією підприємства, тому вимога позивачки про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягає. Безпідставними є вимоги позивачки про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення за всі періоди відпусток, оскільки така допомога виплачується лише у разі відпустки. [PERSON] не використала своє право на відпустки. Доказів того, що її було позбавлено права на відпустку, позивач суду не надав. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial