Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

позивачі 08 липня 2015 року звернулися до суду з позовом, зазначивши, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № Д-902 від 07.09.2007 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності їм та [PERSON], який помер 30 березня 2013 року. Після смерті [PERSON] єдиними спадкоємцями усього спадкового майна стали позивачі, як дружина та син померлого. 27.06.2015 року позивачі звернулися до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно 1/3 частки квартири, однак отримали відмову нотаріуса, оскільки державна реєстрація права власності на 1/3 частку квартири померлого відсутня. За позивачами зареєстровано право власності на вказану квартиру у розмірі 1/3 частки за кожним. Тому позивачі просять визнати за кожним з них право власності на 1/6 частку в квартирі [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявами про слухання справи у їх відсутність, на задоволенні вимог наполягають (а.с. 26,27). Представник відповідача - виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не зявився, до суду надійшов відгук завідувача відділу з правових питань виконкому Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника, при винесенні рішення виконком покладається на розсуд суду (а.с. 28). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2013 року помер [PERSON] (а.с. 14\~копія свідоцтва про смерть). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на 1/3 частку квартири [ADDRESS] за (а.с. 15 витяг з спадкового реєстру). [PERSON] є дружиною померлого, а [PERSON], є його сином (а.с.13 свідоцтво про народження, свідоцтво про укладання шлюбу). \~ Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна від 16.06.2015 р., частки спірної квартири зареєстровані лише за [PERSON], [PERSON] по 1/3 частці за кожним (а.с. 10,11\~копії витягів). Той факт що 1/3 частки вказаної квартири дійсно була власністю померлого, підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № Д-902 від 07.09.2007 року, а тому даний факт згідно законодавства України доказуванню не підлягає. (а.с. 9 свідоцтво). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкової квартири позивачам нотаріусом було відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.06.2015 року , у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, оформлений належним чином на імя померлого.(а.с. 8- постанова нотаріуса). За таких обставин, суд вважає встановленим факт володіння померлим [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності\~\~1/3 частки квартир, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Симонова 8/31 А отже у [PERSON], [PERSON], як у спадкоємців першої черги, є повне право прийняти спадщину після свого померлого чоловіка і батька, за законом. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України в16.05.2013 № 4753/0/4-13 «\~\~Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» , - при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право пред'явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо,тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved