Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , однак своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини не виконує. 08.01.2019 року рішенням ВК БМР малолітнього [PERSON] відібрано від матері та влаштовано на повне державне утримання в КЗ КОР «Центр Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», де він перебуває і на даний час. Після чого, як передбачено ст.170 СК України, Служба у справах дітей БМР звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 26.06.2019 року було відмовлено у задоволенні позову. По завершенню розгляду вищевказаної справи Службою у справах дітей БМР було організовано контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків і встановлено, що [PERSON] продовжує нехтувати своїми обов`язками, не змінила ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. З`ясовано, що у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] батьківських обов`язків, її сім`я з літа 2018 року перебуває на обліку Білоцерківського міського центру соціальних служб. Під час роботи з матір`ю дитини з`ясувалося, що вона зловживає алкогольними напоями, не розуміє потреб своєї дитини, не має теоретичних знань щодо виховання дитини та практичних навичок догляду за малолітнім сином, не працює, проживає зі своїм співмешканцем, в квартирі відсутнє дитяче ліжко та речі першої необхідності, наявний дитячий одяг не відповідає віку дитини. Позивач зазначає, що відповідач перебуває під профілактичним наглядом лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю з 2018 року. На думку адміністрації Білоцерківського міського центру соціальних служб через неусвідомлену поведінку [PERSON] щодо способу життя та відсутність у неї мотивації до змін на сьогодні повернення дитини в сім`ю є недоцільним. Позивач, посилаючись на вказані обставини, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1 / 4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10.02.2021 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.03.2021 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача згідно довіреності в справі [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник 3-ї особи - КЗ КОР «Спеціалізований будинок дитини м.Біла Церква», згідно довіреності в справі Михайлюк Н.С., в судовому засіданні підтримала позов. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] являється [PERSON] , а відомості про батька внесені до актового запису згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження від 26.06.2018 серія [NUMBER] та витягом з Державного реєстру тактів цивільного стану громадян (а.с.5,18). Згідно наказу №4 від 03.01.2019 року «Про взяття на облік дитини, яка опинилася в складних життєвих обставинах», з січня 2019 року, на обліку у Службі у справах дітей перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.14). На підставі рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №07 від 08.01.2019 року «Про негайне відібрання малолітньої дитини у матері та її влаштування» малолітній [PERSON] був відібраний від його матері [PERSON] та влаштований в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», де він перебуває і до тепер. Після чого, як передбачено статтею 170 Сімейного кодексу України, служба у справах дітей Білоцерківської міської ради звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. (а.с.6,7). Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2019 року, справа № 357/471/19, судом було відмовлено у задоволенні позову Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради до [PERSON] , третя особа: КЗ КОР «Спеціалізований будинок дитини м.Біла Церква» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с.8,9). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебуває під профілактичним нагляди лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, що підтверджується листом КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» від 04.09.2018 року № 1481.(а.с.13). Згідно листа №91 від 23.02.2021 року КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Біла Церква» вбачається, що з 17.01.2019 року на повному державному утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як дитина фактично позбавлена батьківського піклування (а.с.29). Як вбачається з матеріалів справи, місце проживання позивача і її малолітнього сина [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з реєстру територіальної громади м.Біла Церква від 22.03.2021 року індексний номер витягу: № 15.2-03/7357 (а.с.42). Згідно наданого акту обстеження умов проживання від 23.02.2021 року, складеного Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради, вбачається, що провести обстеження умов проживання [PERSON] не вдалося, оскільки остання не впустила до свого помешкання комісію, з квартири відчувався різкий неприємний запах. Зі слів сусідів, [PERSON] не працює, зловживає алкоголем, змінює співмешканців, веде аморальний спосіб життя, в квартирі постійно збираються особи сумнівної поведінки (а.с.40). Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини, складеним КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Біла Церква», [PERSON] , [INFO] , має діагноз ураження головного мозку неуточненої етиології G 93,9, рахіт 11 ступеню, залишкові явища, Е 55.0, гіперметропія Н 52,0. Інші вроджені вади серцевої перегородки (мін.ВОВ) Q 21,8. (а.с.45,46). Відповідно до висновку Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області №205 від 23.03.2021 року орган опіки та піклування - виконавчий комітет міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та вказують на відповідність зазначеного інтересам дитини (а.с.38,39). Представник позивача суду пояснив, що з січня 2019 року на обліку у Служби у справах дітей перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , якого 08.01.2019 року було відібрано від матері та поміщено в КЗ КОР «Центр Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», де він перебуває і на даний час. Похзивач вже звертався до суду з аналогічним позовом, але відповідач заперечувала позовні вимоги, казала, що виправить свою поведінку, просила надати їй шанс. Однак, відповідач не змінилася, продовжує зловживати спиртним, нехтує своїми обов`язками відносно дитини. Повернення дитини в сім`ю матері є неприпустимим, оскільки поведінка відповідача є загрозливою для життя та здоров`я дитини. Представник 3-ї особи суду пояснила, що з січня 20219 року малолітній [PERSON] був відібраний у його матері і влаштований в будинок дитини. Останній раз відповідач [PERSON] відвідала сина 20.02.2021 року, мала неохайний вигляд, брудний одяг, немите волосся, на вигляд мала хворобливий стан. Відповідач іноді телефонує в дитячий будинок, часто мова неадекватна, висловлює якісь погрози, про стан здоров`я, виховання й потреби дитини не запитує, щоразу каже, що забере дитину із закладу, але конкретних кроків для цього не робить. Адміністрація будинку дитини вважає, що [PERSON] на сьогоднішній день взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина, а тому позбавлення її батьківських прав в інтересах дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] , суду показала, що в червні 2018 року [PERSON] народила хлопчика, свідку відомо, що відповідач неналежно доглядає дитину, зловживає спиртним, були випадки коли мати поїла дитину пивом, щоб краще спав, дитина була в занедбаному стані, роздягнена, неодноразово свідок допомагала доглядати дитину, годувати, купати, оскільки відповідач не мала навичок по догляду. Восени 2018 року свідок зустріла в подвір`ї [PERSON] з коляскою на прогулянці та помітила, що дитина була одягнена не по сезону, холодно, а відповідач була п`яна, свідок змусила [PERSON] з дитиною повернутися додому. Свідок вказала, що [PERSON] змінює співмешканців, зловживає спиртним та не в змозі виховувати дитину. Якщо, раптом, відповідачу повернуть її дитину, то свідок відразу буде писати у відповідні організації, вимагати захистити дитину, оскільки [PERSON] не дасть ради своєму сину, поведінка матері є загрозливою для дитини. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає по сусідству з [PERSON] , яка веде непристойний спосіб життя. Відповідач, будучи вагітною, не припиняла вживати спиртне, дитину народила вдома, наразі неналежно піклується про сина. Свідок вважає, що дитину повертати матері не можна. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо (вона), він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] безпричинно ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям сина, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, про винну поведінку [PERSON] по вихованню та утриманню дитини. При цьому, суд звертає увагу, що судом вже розглядався аналогічний спір та відповідач не зробила для себе належних висновків, що вказує на неможливість змінити поведінку матері дитини в кращу сторону. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, а тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України вбачається, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За правилами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням наведенного, оцінюючи подані докази по справі в їх сукупності, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача по справі, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів, також, підлягає до задоволення. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 908,00 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved