Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: - змінити спосіб стягнення аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнутих відповідно до рішення Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] ; - позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідно до рішення Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 300 грн. Однак відповідач рішення суду не виконує, матеріальної допомоги доньці не надає. Дані обставини стали причиною того, що вироком Горняцького районного суду м. Макіївка Донецької області [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України. На даний час [PERSON] постійно проживає на тимчасово окупованій території, аліменти не сплачує, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. При розгляді справи по суті предметом розмір аліментів ставився в твердій грошовій сумі зважаючи на те, що відповідач працює за наймом та регулярно отримує заробітну плату, має інші доходи. Позивачка вважає, що визначена судом сума аліментів на утримання дитини є незначною, зважаючи на дохід відповідача, тому вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів т Посилаючись на дані обставини просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , а також змінити спосіб та розмір стягуваних на її утримання аліментів. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами. Повідомлення відповідача [PERSON] про дату, час та місце слухання справи здійснювалось через оголошення на офіційному веб-сайті Роздільнянського районного суду Одеської області - https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/. Третя особа - служба у справах дітей Роздільнянської міської ради на розгляд справи в судове засідання не з"явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили. Враховуючи вказані факти, згоду позивачки, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 04.09.2009 року Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] . (а.с.9) Від спільного життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження наявним в матеріалах справи. Її батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] (а.с.13) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання виданої відділом надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16) З характеристики, наданої Роздільнянською ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 на [PERSON] , судом встановлено, що дівчинка виховуються матір`ю. Батько участі у вихованні дитини не бере, батьківські збори не відвідує. (а.с.22) Згідно акту обстеження умов проживання від 23.06.2021 року [PERSON] з матір`ю та вітчимом проживає по [ADDRESS] . Для дитини є всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини. (а.с.21) Вироком Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. (а.с.26) Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі по 300 грн щомісячно., що підтверджується виконавчим листом Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області ВІД 27.04.2009 року по справі №2-1592/2009 (а.с.25) Також судом встановлено, що службою у справах дітей Роздільнянської міської ради було проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно - [PERSON] , [INFO] та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] . Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України . За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Також спори щодо стягнення аліментів на користь дітей регулюються наступними нормами права. Частиною першою статті 192 СК України і відповідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України - 30%). Між тим, Верховний Суд України у пункті 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснював, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно їх спільних дітей на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як останній злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також змінити спосіб та розмір стягуваних аліментів на користь дітей, стягнувши їх в твердій грошовій сумі. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно установлено, що [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки відносно своїї доньк [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач життям дитини не цікавиться, не з"явився на слухання справи і на засідання комісії щодо позбавлення його батьківських прав. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини». Тому суд вважає можливим задовольнити позов в цій частині та позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] . Також суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки належить задовольнити виходячи з наступного. Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі по 300 грн щомісячно. Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Із змісту рішення вбачається, що розмір аліментів на користь позивачки, визначений судом у твердій грошовій сумі. Позивачка просить переглянути спосіб стягнення аліментів та проводити стягування у частині всіх видів заробітків та доходів відповідача. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника, зміною матеріального та сімейного стану стягувача аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.. Підстави для збільшення розміру аліментів визначені в ст.192 СК України, а підстави для зміни способу їх присудження їх визначення аліментів в грошовій твердій сумі визначені в ст.184 СК України. Суд, вважає, що зміна способу стягнення аліментів в даному випадку правомірно обгрунтована матеріальним станом сім"ї, де проживає дитина і недостатністю коштів в розмірі 300 грн на її утримання, так як дана сума є значно нижчою від встановленого прожиткового мінімуму в державі на одну дитину відповідно віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: approved