Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача 26 049 гривень 66 копійок заборгованості за кредитним договором. Вимоги обґрунтовують тим, що 01 березня 2012 року, з метою отримання банківських послуг щодо кредитування, [PERSON] підписав заяву, яка є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання, відповідач отримав кредит у розмірі 20000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Своєю заявою відповідач підтвердив свою згоду на те, що повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані йому у письмовій формі і що власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Вказане передбачено п.1.1.1.5.7 договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору, а позичальник зобов`язаний оплачувати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Договором передбачено порядок та умови сплати кредиту, однак відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, тому, 30 жовтня 2014 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2014 року з [PERSON] на користь АТ КБ « ПриватБанк» стягнуто заборгованість в сумі 28 141 гривня 67 копійок, нараховану станом на 30 вересня 2014 року. Оскільки винесення рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 18 661 гривня 55 копійок. Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішення суду від 01 грудня 2014 року, тобто за період з 01 березня 2012 року по 30 вересня 2014 року, то за період після подання позовної заяви від 30 жовтня 2014 року, з 31 жовтня 2014 року по 31 серпня 2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 26 049 гривень 66 копійок, яка складається з 22 780 гривень 57 копійок індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3 269 гривень 09 копійок - трьох процентів річних від простроченої суми. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання за кредитним договором, тому і звертаються до суду. Також, просять стягнути з відповідача 2 102 гривні судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомленим у встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 527 ЦК України передбачає виконання зобов`язання належними сторонами, а стаття 530 ЦК України - строк виконання зобов`язання. Згідно із статтею 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що 01 березня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір , за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 20 000 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку за кредитом.(а.с.15). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2014 року з [PERSON] на користь АТ КБ « ПриватБанк» стягнуто заборгованість в сумі 28 141 гривня 67 копійок, нараховану станом на 30 вересня 2014 року. (а.с.5). За поданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] за період з 31 жовтня 2014 року по 31 серпня 2020 року становить 26 049 гривень 66 копійок, яка складається з 22 780 гривень 57 копійок індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3 269 гривень 09 копійок - трьох процентів річних від простроченої суми. (а.с. 6,7). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися між сторонами та зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (постанова Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі № 6-40цс11). Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 269 гривень 09 копійок та індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання в сумі 22 780 гривень 57 копійок нарахованих на суму несплаченої заборгованості яка склала 18 661 гривню 55 копійок. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, що узгоджується з положеннями частини другої статті 625 ЦК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач правом на подання відзиву на позов та доказів на його підтвердження не скористався, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 102 гривні .

Outcome: approved