Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивачка в заяві просить розірвати з відповідачем шлюб та стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на такі обставини: 12 червня 2003 року між нею та відповідачем [PERSON] А укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №208 Від спільного проживання у них народилася донька- Бойко В. В., [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22 жовтня 2003 року, серії I-EЛ за № 072120, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області. Спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що у них різні погляди на життя, поступово вони стали чужі, перестали розуміти один одного. Вже 4 роки та 5 місяців вони проживають окремо. Вона вживала заходів щодо їхнього примирення, але це не дало бажаних результатів. Вважає, що шлюб остаточно розпався і подальше спільне подружнє життя неможливе. Крім того, відповідач добровільно кошти на утримання їхньої доньки надає, але не у відповідному розмірі. Відповідач має постійне місце роботи, перебуває на посаді т.в.о. начальника Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській обл., отже має постійні доходи. Вважає, що відповідач, як батько, зобовязаний утримувати їхню неповнолітню доньку, і має таку можливість, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву ,в якій,уточнюючи свої позовні вимоги щодо стягнення розміру аліментів, просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі не 1/4 частини від всіх видів його доходів,а 1/6 частини та справу розглядати за її відсутності, в іншій частині позов підтримала повністю та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнав частково, в заяві зазначив, що на розірвання шлюбу згоден. З вимогою про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку не згоден, оскільки вже сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини своїх доходів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], а тому згоден, щоб з нього стягувалась 1/6 частина розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] Згоден на стягнення з нього судових витрат. Просить справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, зокрема, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони відповідно до копії свідоцтва про шлюб перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2003 року (а.с. 12). Згідно копій свідоцтва про народження сторони мають спільну дитину- Бойко В.В., [INFO] (а.с. 11). Дитина сторін проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою від 01.02.2016 р. (а.с. 13). Згідно довідки ВДВС Ніжинського МРУЮ від 09.02.2015 року у відділі перебуває виконавчий лист № 2-347, виданий 09.04.2009 Ічнянським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини- доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Спільне життя сторін не склалося, відповідач до суду заперечення проти позову не надав, на розірвання шлюбу згоден,а тому вбачається, що шлюбні відносини сторін фактично припинені. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої дитини. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 \~Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів\~суд\~враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Конституцією України\~визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8\~ст.7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1\~ст.8 Закону України " Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В частині 1\~ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"\~закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень\~ст.141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з того, що відповідач працює, а отже має постійний заробіток, із якого можливо присудити частку від його доходу, враховуючи, наявність виплати відповідачем аліментів на утримання іншої дитини, те, що сторони зобовязані однаково на рівних умовах забезпечувати рівень життя їхньої дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини- Бойко В. В., [INFO], починаючи з 01.02.2016 року і продовжуючи до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає розподіл судових витрат.

Outcome: approved