Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] кредитного договору № б/н від 19.05.2008 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] [PERSON] померла, та її спадкоємцем є [PERSON]. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за вказаним кредитним договором становить 8711,53 грн. Враховуючи приписи ст. 1281 ЦК України 09.09.2016 року до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, та 22.09.2016 року було отримано відповідь, згідно якої спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії банку. Від прийняття спадщини протягом встановленого законом строку відповідач [PERSON] не відмовлявся, отже є таким що прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов'язання померлого позичальника. 15.08.2017 року [PERSON] було направлено лист - претензію, яку відповідач залишила без задоволення, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.05.2008 року у розмірі 8711,53 грв., та судові витрати у розмірі 1762,00 грв. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача Кармаков В.М. раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про слухання справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України» та рекомендованою поштою. В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір (а.с. 9 -15) який складається з заяви та Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно наданих позивачем статутних документів, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний банк "ПриватБанк" . АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ\~ БАНК «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язківПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.21). Позичальник [PERSON] у повному обсязі не виконала взяті на себе грошові зобов'язання за кредитним договором від 19.05.208 року, заборгованість становить 8711,53 грн. (а.с. 7-8 розрахунок), з яких: 1228,03 грн. - заборгованість за кредитом, 7483,50 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ч. 1ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270ЦК України строк. Відповідно до норм ст.ст.11,525 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, акти цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.ст.610,611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 09.09.2016 року позивач направив претензію кредитора від 06.09.2016 року до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 22-24), в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком. До зазначеної претензії банком було долучено копію свідоцтва про смерть [PERSON]. яка не містить будь-яких відомостей про те, коли ця копія отримана банком. Із копії повідомлення завідувача державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. від 13.09.2016 року (а.с. 25), яка банком отримана 22.09.2016 року, вбачається, що після смерті [PERSON] 11.10.2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину. Відомості про коло спадкоємців нотаріус надати не має можливості на підставі ст. 8 ЗУ «Про нотаріат». 15 серпня 2017 року позивач направив [PERSON] лист-претензію від 03.08.2017 року з пропозицією сплати заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2008 року, укладеного між банком та [PERSON] (а.с.26-28). Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців вiд дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року вiд настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії , може реалізувати своє суб'єктивне право. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги. Таким чином, вимога кредитора до спадкоємців може бути заявлена як шляхом звернення до державної нотаріальної контори з відповідною претензією, так і шляхом звернення до суду з позовом. Аналіз норм статей 1216,1218,1219,1231,1268,1269,1296,1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, ( які є присічними, преклюзивними ) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Відповідно до ст. 1281 ЦК України законодавець допускає два способи пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: безпосередньо до спадкоємців;опосередковано через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. За приписами ст. ст. 12,81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожан сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вже вище зазначалось 09.09.2016 року за вих. № SAMDN20000022023075 від 06.09.2016 року банк звернувся з претензією кредитора до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначив, що на теперішній час, тобто станом на 06.09.2016 року, вони дізналися про смерть боржника [PERSON] 13.09.2016 року банк було повідомлено про те, що 11.10.2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину(повідомлення отримано банком 22.09.2016 року). 15.08.2017 року банк надіслав [PERSON] лист - претензію від 03.08.2017 року за вих. № SAMDN20000022023075 , доказів отримання відповідачем якої в матеріалах справи немає,а з даним позовом до відповідача звернувся лише 03 березня 2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку визначеного законом для звернення з відповідною до спадкоємця боржника. Крім того АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON], прийняв після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. У позові позивач зазначає, що спадкоємцем у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] та на підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника [PERSON] та відповідача [PERSON], де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] Однак сул прийшов до висновку, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлої спадщину. Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог, а саме доказів того, що відповідач прийняв спадщину, та яка вартість спадкового майна та таких доказів судом не здобуто, оскільки позивачем не заявлялося клопотання про витребування доказів, а відповідно до ч.7 ст.81, 84 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, витребовування доказів здійснюється судом лише за клопотанням учасника справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову про задоволення вимог кредитора спадкоємцем боржника шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1762 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: dismissed