Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до Першотравневого районного суду з позовомдо [PERSON] про розірвання шлюбу вказавши на таке. З відповідачем вони перебувають у шлюбі з 11 вересня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутність взаєморозуміння, відмінності поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам та інтересам дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази, що є в матеріалах цивільної справи, а саме свідоцтво про шлюб (а.с.3), свідоцтво про народження дитини (а.с.6), вважає, що підстави для розірвання шлюбу є, оскільки сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, миритися не бажають, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вказане положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Судом з`ясовано фактичні взаємини подружжя, установлено дійсні мотиви розлучення, причини позову про розірвання шлюбу, які вказують, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є такими, що суперечать інтересам позивача, тому є всі підстави даний шлюб розірвати. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка (ст.21 СК України), при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, шлюб необхідно розірвати, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved