Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із вимогами до [PERSON] та [PERSON] і просить звернути стягнення на Предмет іпотеки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», а саме: квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] (надалі - «Предмет іпотеки») в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № МL- 007/207/2007 від 16 листопада 2007 року у розмірі 192 359, 57 долари США, що еквівалентно 4 003 514,71 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку, та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 14 612 828,69 гривень, що разом складає : 18 616 343,10 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а кошти, отримані від реалізації Предмета іпотеки, направити для погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором № МL-007/207/2007 від 16 листопада 2007 року; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у місті Києві зняти з реєстраційного обліку [PERSON], зареєстровану з 11.06.2009 року за адресою: [ADDRESS], а також виселити [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з жилого приміщення, а саме - з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору взятих на себе зобов'язань не виконує, чим завдає збитків позивачу. Під час судового розгляду представник [PERSON] підтримала вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON], яка діє від свого імені та імені малолітньої [PERSON],[INFO], а також третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені через оголошення в пресі. Заяв, клопотань або письмових заперечень по суті поданого позову від цих осіб на адресу суду не надходило. Представник Печерської районної у м. Києві державної адміністрації Колєнченко Ю.В. заперечувала проти задоволення вимог позивача, вказуючи на те, що у цьому випадку будуть порушені права малолітньої особи - [PERSON] ГУ ДМС України подало заяву про розгляд справи у їх відсутність, одночасно вказуючи на те, що на даний час територіальні підрозділи ДМС не здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи Колєнченко Ю.В., вивчивши письмові докази надані сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 16 листопада 2007 р. між [PERSON] (надалі - «Відповідач-/Позичальник/Іпотекодавець») та Закритим акціонерне товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі - «Банк») був укладений Кредитний договір № МL-007/207/2007 (надалі - «Кредитний договір»). Позовна заява подається Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», що є новим кредитором за Кредитним договором № МL-007/207/2007 за 16 листопада 2007 року. Згідно з умовами Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року, Договору про відступлення права вимоги від 05 листопада 2010 року та у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № МL-007/207/2007 від 16 листопада 2007 року та Договором іпотеки № РСL-007/207/2007 від 16 листопада 2007 року. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Відповідача за Кредитним договором Кредитним № МL-007/207/2007 від 16 листопада 2007 року та Договором іпотеки № РСL-007/207/2007 від 16 листопада 2007 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 листопада 2007 р. між [PERSON] з однієї сторони та Банком був укладений Договір іпотеки № РСL-007/207/2007 (надалі - «Договір іпотеки»), що посвідчений у цей день державним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстраційним номером 6431. За Договором іпотеки в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] (надалі - «Предмет іпотеки»). Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банкові вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Кредитному договорі (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися Відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені Кредитним договором. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Позивачем було з'ясовано, що згідно довідки Форми 3, виданої 29 березня 2013 року КП «ЛИПКИЖИТЛОСЕРВІС» за адресою: [ADDRESS] зареєстровано двоє осіб, а саме: [PERSON], [INFO] та її донька [PERSON], [INFO] Згідно ст.12 Закону України «Про іпотеку» та п.6.2. Договору іпотеки, право звернення стягнення на Предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобов'язань по кредитному договору виникає у Іпотеко держателя в момент настання терміну виконання зобов'язань по Кредитному договору. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» та п.6.1. Договору іпотеки передбачає, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов Іпотечного договору. Відповідно до умов Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право задовольнити, із вартості предмету іпотеки свої вимоги щодо повернення суми наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів, відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням Кредитного договору, у випадку несплати Відповідачем [PERSON] Іпотекодержателю будь - якої суми у такому розмірі, в такій валюті, у такий строк та в такому порядку, як це встановлено в Кредитному договорі. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР та ч. 1 і 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. В п.п. «h» п. 5.2 Статті 5 Договорів іпотеки Іпотекодавець зобов'язався не прописувати (не реєструвати) право проживання будь-яких третіх осіб на території (площі) предмета Іпотеки, без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус Іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Як вказує у позові Позивач, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2009 року було задоволено вимоги АТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує на те, що станом на 21 травня 2015 року за Кредитним договором № МL-007/207/2007 від 16 листопада 2007 року існує заборгованість перед Позивачем в сумі 192 359, 57 (сто дев'яносто два триста п'ятдесят дев'ять, 57) долари США, що еквівалентно 4 003 514,71 (чотири мільйони три тисячі п'ятсот чотирнадцять, 71) гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку, та 14 612 828,69 (чотирнадцять мільйонів шістсот дванадцять тисяч вісімсот двадцять вісім, 69) гривень, що складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі 172 886, 69 (сто сімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят шість, 69) долари США. що еквівалентно З 598 232, 24 (три мільйони п'ятсот дев'яноста вісім тисяч двісті тридцять дві, 24) гривень; суми несплачених відсотків за користування кредитом -19 472, 88 (дев'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят два, 88) долари СЩА, що еквівалентно 405 282, 47 (чотириста п'ять тисяч двісті вісімдесят дві, 47) гривень; пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 21.05.2014 року по 21.05.2015 року в розмірі 14 612 828,69 (чотирнадцять мільйонів шістсот дванадцять тисяч вісімсот двадцять вісім, 69) гривень. Позивач направив Відповідачу вимогу № 395 від 14 лютого 2014 року про добровільне звільнення з квартири та вимогу №530 від 04 березня 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором. Проте в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження направлення даної вимоги у відповідності до п.6.4.2 договору іпотеки №PCL-007/207/2007, як і належне підтвердження отримання вимоги про виселення, відповідно до положень ст. 40 Закону України "Про іпотеку". Крім цього, Позивач просить включити до заборгованості нараховану пеню в розмірі 14 612 828,69грн., яка розрахована за період 21.05.2014р. по 21.05.2015р. в розмірі 702 112,43 долари США виходячи з курсу НБУ на 21.05.2015р. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Крім цього Позивачем не надано відомостей про вартість предмета іпотеки на даний час, враховуючи те, що суд у своєму рішення відповідно до положень ст.39 Закону України «Про іпотеку» зобов'язаний вказати початкову ціну для його подальшої реалізації. Згідно ч. 4 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Під час судового розгляду не було встановлено можливість застосування положень ст. 132-2 цього Кодексу, враховуючи наявність у малолітньої [PERSON] права на користування іпотечним майном. Встановлені під час судового розгляду обставини свідчать про відсутність на даний час обгрунтованих та законних підстав для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed