Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою і просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3329,32 грн. та сплачені судові витрати в сумі 243,60 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач повідомив, що 23.11.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказуючи на те, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 03 серпня 2015 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 3329,32 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 172,82 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 851,97 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1669,80 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 134,73 грн. Представник позивача - ПАТ КБ "ПриватБанк", - в судове засідання не з'явився, але в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому він позовні вимоги підтримує в повному обсязі Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, вказав, що заперечує проти задоволення позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду. Просив суд застосувати до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" строк позовної давності та у зв'язку з цим відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, заяву відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Судом встановлено, що 23.11.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 03 серпня 2015 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 3329,32 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 172,82 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 851,97 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1669,80 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 134,73 грн. Позивач звернувся до суду 28.08.2015 року, про що свідчить відмітка на конверті. З розрахунку заборгованості видно, що відповідач здійснював останній платіж по кредиту 24.07.2012 року, про що позивачу було відомо. Отже, відповідач припинив належним чином виконувати зобов'язанння за кредитним договором саме 24.07.2012 року. Таким чином, звернувшись до суду 28.08.2015 року, позивач пропустив трирічний строк звернення до суду за захистом порушеного права, який закінчився 24.07.2015 року. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем не ставилось питання про поновлення строку позовної давності, а суд з власної ініціативи не знаходить поважних причин для поновлення строку позовної давності. За таких обставин, суд констатує, що позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності, а оскільки відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. ст. 10, 11, 31, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

Outcome: dismissed