Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору № CVSNGB00000139 від 16 січня 2008 року остання отримала кредитні кошти в сумі 25800 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном повернення до 16 січня 2013 року. Зазначає, що згідно договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогошеної в строк заборгованості за кредитом. Вказує, на те, останній підтвердив свою згоду на те, що підписаний кредитний договір складений між [PERSON] та банком. Посилається на те, що протягом дії кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 15 лютого 2013 року виникла заборгованість в сумі 64288,07 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15 лютого 2013 року складає 513661,64 гривня, а тому просив задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному об'ємі та вказала на те, що відповідач, з 2009 року кредит не сплачувала і на її адресу направлений відповідний лист про збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором. Представник відповідачки позов не визнав повністю та просив відмовити, оскільки процентну ставку збільшено безпідставно і банк не мав права в односторонньому порядку змінювати умови договору. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно з укладеного договору № CVSNGB00000139 від 16 січня 2008 року, [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 25800 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном повернення до 16 січня 2013 року. Зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за його користування відповідач за вказаним договором належним чином не виконувала, як наслідок з рахунку загальної суми заборгованості вбачається, що сума заборгованості станом на 15 лютого 2013 року виникла заборгованість в сумі 64288,07 доларів США, яка складається з: 22063,59 доларів США - заборгованість за кредитом, 7290,86 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 231,53 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 31610,95 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 3059,85 доларів США (процентна складова). У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства у встановлений строк. Одним з видів забезпечення зобов'язання, згідно вимог ст.ст. 546, 549-552 ЦК України, є пеня - неустойка що стягується з боржника і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначає банківський кредит як будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Частина 1 ст. 651 ЦК України, передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 2.3.1, кредитного договору № CVSNGB00000139 від 16 січня 2008 року, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Відповідно до реєстру №302 USD, 10 жовтня 2008 року КБ «Приватбанк» відправлено рекомендований лист, на адресу [PERSON], із повідомленням від 29 вересня 2008 року, про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором № CVSNGB00000139 від 16 січня 2008 року, а саме з 12,00% на 15,12% на рік. Згідно цього листа підвищення відсоткової ставки за кредитом щодо змін умов кредитування за вказаним кредитним договором, буде здійснено 16 жовтня 2008 року. У випадку своєї незгоди, відповідачці був наданий строк не пізніше 20 жовтня 2008 року, надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Оскільки, від [PERSON] жодних повідомлень не поступало, банком робиться висновок, про те, що вона погодилась із зміненими умовами кредитування. Суд, також враховує те, що [PERSON] зверталася в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору № CVSNGB00000139 від 16 січня 2008 року і рішенням Кіцманського районного суду від 09 грудня 2013 року, їй було відмовлено в задоволенні. На рішення суду, нею було подано апеляційну скаргу, в якій вона просила скасувати його та ухвалити нове рішення, однак ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 27 лютого 2014 року, апеляційну скаргу [PERSON], відхилено, а рішення Кіцманського районного суду від 09 грудня 2013 року, залишено без змін. Згідно ухвали, від 27 березня 2014 року, Кіцманським районним судом за клопотанням представника відповідача, по даній справі призначено судову бухгалтерську експертизу, на вирішення якої було поставлено питання, чи відповідає розрахунок заборгованості за кредитним договором № CVSNGB00000139 від 16 січня 2008 року, станом на 15 лютого 2013 року, згідно умов вказаного кредитного договору. Однак, з не оплатою, ухвала суду про призначення експертизи, СП «Західно-Українським Експертно-Консультативним Центром» залишена без виконання. З положень ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше. Своїм підписом [PERSON], підтвердила те, що вона повністю ознайомлена з пунктами кредитного договору № CVSNGB00000139 від 16 січня 2008 року та надає свою згоду на порядок виконання умов зазначеного договору. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 2, 11, 14, 16, 525, 526, 527, 530, 611, 612, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року,

Outcome: approved