Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач заявляє позовні вимоги, а саме: Визнати [PERSON] , [PERSON] особами, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . В мотивуванні змісту позовних вимог позивач вказав, вона має у приватній власності частку в житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2019р. Інші співвласники будинку, проживають окремо, не належать до моєї родини, це [PERSON] та [PERSON] . Право власності позивачка набула в порядку спадкування за заповітом, та договором дарування, тому право на частину будинку є виключним. За вказаною адресою у будинку зареєстровані її родичі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 20.02.2019р., а саме: мій чоловік [PERSON] , донька [PERSON] , чоловік доньки [PERSON] , онук [PERSON] . Жоден із зазначених в довідці, окрім позивачки, майнових прав на будинок, або його частку не має. У вересні 2017 року, вже понад рік, відповідачі поїхали з будинку забравши усі свої речі. Через наявність реєстрації в житлі відповідачів, позивачка не має можливості отримати субсидію на житлово-комунальні послуги, що підтверджується довідкою про отримання (неотримання) допомоги 28.02.2019р Тому позивачка заявляє позовні вимоги. Відповідач відзиву стосовно позовних вимог не надав. Позивач на позові наполягав, що вказала в заяві в наданої суду. Судом встановлено наступні факти та обставини: Позивачки на праві приватній власності належить частка в житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2019р. Інші співвласники будинку, проживають окремо, не належать до моєї родини, це [PERSON] та [PERSON] . Право власності позивачка набула в порядку спадкування за заповітом, та договором дарування, тому право на частину будинку є виключним. За вказаною адресою у будинку зареєстровані її родичі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 20.02.2019р., а саме: мій чоловік [PERSON] , донька [PERSON] , чоловік доньки [PERSON] , онук [PERSON] . Жоден із зазначених в довідці, окрім позивачки, майнових прав на будинок, або його частку не має. У вересні 2017 року, вже понад рік, відповідачі поїхали з будинку забравши усі свої речі. Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Частиною 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно статті 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405\~ЦК України та статей 64, 150. 156 ЖК УРСР. слід дійти висновку, що положення статей 383.\~391\~ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150.\~156\~ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16). За змістом частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права на користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Крім того, як зазначено у п. 34 Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72, 116, 156 ЖК УРСР: стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту мої порушених прав. Отже, заявлені позовні вимоги в частині визнання особи втративши право користування житловим приміщенням обґрунтовані допустимими доказами, та відповідають вимогам вказаного закону.

Outcome: approved