Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно, зокрема, за [PERSON] , як за спадкоємцем за законом, право власності на 1/12 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого в [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; за [PERSON] , як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері дружини [PERSON] , право власності на 3/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого в [ADDRESS] , з яких 1/6 частина належала спадкодавцю особисто, 1/12 частина спадкового будинковолодіння належала померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина, [PERSON] , посилаючись на те, що нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне майно. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Петровський Т.І. у поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити у його та позивачів відсутності, позовні вимоги позивачів підтримує в повному обсязі та просить задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача Сапогівської сільської ради в поданій до суду заяві просить справу слухати у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно рішення чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Сапогівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області від 11 січня 1994 року, [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,03 га, призначену для обслуговування житлового будинку. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого ПП «Земля Поділля» 30 січня 2018 року, зокрема короткої характеристики будинку, дійсна вартість вказаного житлового будинку становить 183238 грн, житловий будинок побудовано в 1973 році. З довідки Сапогівської сільської ради від 04 лютого 2018 року №55/02-12 та доданих до матеріалів справи копій особового рахунку з погосподарських книг с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області за 1991-1995 рр., вбачається, що двір в [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до колгоспного двору. Членами даного двору станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності Законом України "Про власність" від 07 лютого 1991 року N 697-XII) були: голова двору [PERSON] , [INFO] року народження, [PERSON] , [INFO] народження, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO]. Згідно чинних на той час ст.ст.120, 123 ЦК (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 «а» постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на відповідній правовій підставі набули право на домоволодіння, яке розміщене по [ADDRESS] , в рівних частках, кожен по 1/6 частині, однак у визначеному законом порядку не оформила своє право власності на домоволодіння. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 13 червня 2018 року). Згідно довідки Сапогівської сільської ради від 04 лютого 2019 року №52/02-12, померлому [INFO] року [PERSON] , 1936 року народження, який до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований в с [ADDRESS] , на праві приватної власності належала частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . За даними довідки Сапогівської сільської ради №64/02-12 від 06 лютого 2019 року, після смерті [PERSON] прийняли спадщину та вступили в управління спадковим майном його дружина [PERSON] та донька [PERSON] Той факт, що позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим повторно Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та свідоцтвом про шлюб позивача серії [NUMBER] , виданим Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 06 травня 1984 року. Крім того, факт перебування спадкодавця [PERSON] та спадкоємиці [PERSON] у шлюбі підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00021178441 від 10 жовтня 2018 року, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 30 червня 1955 року зареєстрували шлюб у Сапогівській сільській раді, про що зроблено відповідний актовий запис №05. Таким чином, дружина померлого [PERSON] - [PERSON] та донька [PERSON] мають право на спадкове майно останнього кожен по 1/12 частині домоволодіння. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 09 серпня 1999 року). Ще за життя, а саме 18 вересня 1998 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Сапогівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №26, яким зробила таке розпорядження: все своє майно, житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку і все те, що належатиме їй на день смерті за законом, заповіла [PERSON] , який проживає в с. Сапогів. Згідно довідки Сапогівської сільської ради від 04 лютого 2019 року №54/02-12, померлій [INFO] року [PERSON] , яка до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS], належала частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Заповіт [PERSON] склала на ім`я [PERSON] , який посвідчений виконкомом Сапогівської сільської ради 18 вересня 1998 року за Р №26. За даними довідки Сапогівської сільської ради №65/02-12 від 06 лютого 2019 року, після смерті [PERSON] прийняв спадщину та вступили в управління спадковим майном [PERSON] , так як проживав разом з нею в одному будинку. Враховуючи, що в справі, яка розглядається, спадщина відкрилася після смерті [PERSON] 02 грудня 1995 року та [PERSON] 06 серпня 1999 року і була прийнята позивачами, до даних правовідносин слід застосовувати норми діючого на той час Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК 1963 року). Згідно ст. 548 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 ЦК 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже судом встановлено, що позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] на підставі закону. Крім того, позивач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] на підставі заповіту. Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно, немає. Борщівська державна нотаріальна контора листом №923/02-14 від 13 листопада 2018 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, 1/12 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в [ADDRESS] , що належала її батькові [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Окрім того, Борщівська державна нотаріальна контора листом №924/01-16 від 13 листопада 2018 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , на спадкове майно, 1/6 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташований в [ADDRESS] , що належала спадкодавцеві особисто, та з 1/12 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом була його дружина, [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановлений законом строк, але не оформила своїх спадкових прав, померла. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити: визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно, 1/12 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, розташованого в [ADDRESS] як за спадкоємцем за законом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS]; визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно, 3/12 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, розташованого в [ADDRESS] як за спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] На підставі п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 524, 525, 529, 535, 548, 549 ЦК 1963 р.,

Outcome: approved