Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне. 17 листопада 2015 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" як Кредитором, та [PERSON] як Позичальником був укладений кредитний договір №2425/15. Згідно умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу-1 кредитні кошти у сумі 19 170 грн. 00 коп. строком на 24 місяці, починаючи з 17 листопада 2015 року по 16 листопада 2017 року, а відповідач-1 [PERSON] зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем-1 17 листопада 2015 pоку, що підтверджується Видатковим касовим ордером № 5762 від 17 листопада 2015 року на суму 19 170 грн. 00 коп. Відповідно до умов Кредитного договору № 2425/15 від 17 листопада 2015 року, [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості по Кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий Відповідачем-1 у строк до 16 листопада 2017 року. Відповідач-1 повинен був повернути 19 170,00 грн., що є сумою кредиту, та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів, відповідно до п.4.1. Кредитного договору із розрахунку 12,3 % на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. Проте, відповідач-1 неналежним чином не виконував свої зобов`язання по Кредитному договору. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що відповідач-1 несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушив запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно до п.4.4 Кредитного договору за кожен день простроченого платежу. Термін дії Кредитного договору № 2425/15 від 17 листопада 2015 року закінчився 16 листопада 2017 року, але сума кредиту не повернена та залишок за кредитом складає 12 760,66 грн. (19 170,00 грн. (сума кредиту) 6 409,34 грн. (фактично сплачено кредиту) = 12 760,66 грн.). Згідно до Кредитного договору та розрахунку заборгованості, відповідач-1 повинен повернути: залишок по кредиту 12 760,66 грн., проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 19 972,82 грн. (26 883,48 - 6 910,66 = 19 972,82 грн.). Тобто, заборгованість становить 32 733 (тридцять дві тисячі сімсот тридцять три) грн. 48 коп. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідачем-1 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сумм штрафних санкцій був укладений Договір поруки № 2425/15 від 17 листопада 2015 року між позивачем (Кредитором за Договором поруки), \~ \~ \~ \~відповідачем-1(позичальником за Договором поруки), відповідачем-2, відповідачем-3 (поручителями за Договором поруки). Відповідно до умов Договору поруки, відповідач-2 [PERSON] та відповідач-3 [PERSON] прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням відповідача-1, визначених Кредитним договором. Згідно зі ст.553 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. Порука - це договір, за яким до обов`язку основного боржника додатково приєднано зобов`язання іншої особи, яка за нього поручається. Та, згідно ст.554 ЦК України, у випадку порушення боржником зобов`язання, яке забезпечено порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому, поручитель відповідає у тому ж об`ємі, як боржник, в тому числі, відповідає за сплату відсотків, за відшкодування збитків, за сплату неустойки. Згідно діючого законодавства, солідарна відповідальність передбачає, що Кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ст.543 ЦК України). Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, оскільки відповідач-2 та відповідач-3, згідно з Договором поруки № 2425/15 від 17 листопада 2015 року є солідарними боржниками, то вимоги позивача до [PERSON] та [PERSON] є цілком законні та не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до п.2.1. Договору поруки, відповідальність відповідача-2 та відповідача-3 наступає в разі, коли відповідач-1 не виконує та/або неналежним чином виконує свої зобов`язання за Кредитним договором. П.2.2. Договору поруки встановлено, що відповідач-1, відповідач-2 та відповідач-3 несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] відповідають по зобов`язанням [PERSON] в повному об`ємі, тобто за повернення кредиту, сплату процентів за його користування, за оплату додаткових процентів, а також за погашення збитків, які поніс Кредитор (позивач) через невиконання або неналежне виконання відповідачем-1 умов Договору кредиту. Також, умовами Договору поруки встановлено, що в разі невиконання зобов`язань боржником за Кредитним договором відповідач-2, відповідач-3 та відповідач-1 несуть відповідальність перед позивачем як солідарні боржники, при цьому позивач вправі вимагати виконання зобов`язань як від всіх відповідачів разом, так і від кожного з них окремо, як в цілому, так і в частині боргу. Представники позивача неодноразово спілкувались з відповідачем-1, відповідачем-2 та відповідачем-3, вимагаючи погасити суму наявної заборгованості, та попереджали, що у разі невиконання даних вимог позивач буде вимушений звернутися до суду. Проте, відповідач-1, відповідач-2 та відповідач-3 жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинили. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-3 направлялись претензії з вимогами погасити існуючу заборгованість, але відповідачі -1; -2; -3 проігнорували вимоги та самоусунулись від виконання зобов`язань. Таким чином, відповідачем-1 порушені зобов`язання за Кредитним договором, а відповідачами-2;-3 - зобов`язання за Договором поруки. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Принцип забезпеченості кредиту означає наявність для захисту своїх інтересів, недопустимість збитків від неповернення боргу з-за неплатоспроможності боржника. Кредит видається також на принципі повернення, строковості та платності, що означає, що кредит може бути повернутий позичальником у встановлений в кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування, тобто сплатою відсотків. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на підставах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вище наведенного, позивач вимагає від солідарних боржників: відповідача-1 та відповідача-2 погасити заборгованості за кредитом. На сьогоднішній день заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 2425/15 від 17 листопада 2015 року складає 32 733 (Тридцять дві тисячі сімсот тридцять три) грн. 48 коп. За таких обставин звернулись до суду і просять стягнути на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 2425/15 від 17 листопада 2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем-1 в загальній сумі 32733(тридцять дві тисячі сімсот тридцять три) грн. 48 коп., з яких: 12 760,66 грн. - залишок по кредиту; 19 972,82 грн. - проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. Судовий збір у сумі 1 600 грн.00 коп. покласти на відповідачів. Скориставшись своїм правом на подання до суду відзиву на позов, надане їм ЦПК України, відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду відзив на позовну заяву в порядку ст.178 ЦПК України, в якому посилались на наступне. 17 листопада 2015 року фактично [PERSON] на підставі Кредитного договору № 2425 від 17 листопада 2015 року було отримано кредит на ремонт квартири у розмірі 19 170 грн. У той же день ними було сплачено за користування кредитом суму у розмірі 4 170 грн., що підтверджується квитанцією від 17.11.2015 року. Сума у 19 170 грн. була розділена на частки, відповідно до графіка. [PERSON] здійснювалось погашення кредиту, відповідно до цього графіку, що підтверджується наявними квитанціями. Відповідно до п.3.2.2 Договору та п.4.5 Додаткового договору від 19.09.2016 року, через скрутне матеріальне становище 02.03.2017 він, [PERSON] звертався до позивача з письмовою заявою про реструктуризацію на той час виниклого боргу. 16.03.2017 року було підписано інший Додатковий договір № 2, відповідно до якого у разі непогашення боргу на протязі 30 днів даний договір є недійсним, хоча у п.6 цього Додаткового договору написано, що він є частиною Договору. Відповідно до графіку погашення кредиту Додаткового договору № 2, вся черговість сплати платежів була зазначена по-новому: тобто, кожного разу сума сплати зменшувалась на 1 500 грн. Відповідно до цього графіку, ним, [PERSON] , 02.03.2017 року сплачено 1 500 грн. Але, у зв`язку з фінансовими труднощами, він, [PERSON] , знову звернувся до позивача, але йому було відмовлено через неможливість погасити ними борг, який утворився через несплату декількох платежів, які треба було погасити одразу. 31.07.2017 року вони внесли знову 1 500 грн. на рахунок позивача, але позивач переніс його на 31.04.2017 року. Через фінансові труднощі, він, [PERSON] , знову письмово звернувся із заявою до позивача про відстрочку платежів, але йому було відмовлено і позивач почав нараховувати штрафи та проценти, відповідно до Договору. Вважають, що позивач діяв незаконно, оскільки, відповідно до Додаткового договору № 2 , який є його невід`ємною частиною, п.5 та п.6 суперечать один одному. Вони почали просити позивача, щоб їм було надано довідку про платежі, але знову було відмовлено. 11.11.2017 року вони перерахували на рахунок позивача ще 200 грн. Додатковий договір № 2 було анульовано. Вважають, що позивач діяв незаконно, оскільки сплачені ними суми перераховував на проценти, а не на погашення боргу за тілом кредиту. Вважає, що тіло кредиту на момент звернення до суду складає 9 272 грн, які вони зобов`язуються сплатити. На підставі наведеного просять суд позовні вимоги Кредитної спілки «Союз Дніпро» задовольнити частково і стягнути лише 9\~272 грн. Позивач, після отримання відзиву на позов, надав до суду відповідь на відзив, в якій посилався на те, що 17 листопада 2015 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» як Кредитором та [PERSON] як Позичальником був укладений Кредитний договір № 2425/15, згідно з яким відповідач-1 отримала кредитні кошти в сумі 19 170 грн. 00 коп., строком на 24 місяці та зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Пунктом 1.1. Кредитного договору № 2425/15 передбачена сплата процентів в день отримання кредиту, тобто кошти у сумі 4 170 грн. 00 коп., сплачені відповідачем -1, відповідно до умов Кредитного договору. В пункті 4.2. Кредитного договору № 2425/15 наданий графік погашення кредиту (та виплати процентів), відповідно до якого потрібно було сплачувати заборгованість по кредиту. Підпис на Кредитному договорі відповідача-1 свідчить про її ознайомлення з умовами договору та є прямим підтвердженням погодження з усіма умовами вищезазначеного договору. Відповідно до ст.628 п.1 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України, Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Далі, в своєму відзиві відповідачі -1,-2 доводять інформацію до суду про неодноразове звернення до Кредитної спілки із заявами. Дійсно, від відповідача - 1 надійшла заява від 25.08.2016 року, в якій вона зобов`язується з жовтня 2016 року своєчасно сплачувати заборгованість. Кредитна спілка «Союз-Дніпро» пішла назустріч позичальнику, враховуючи його фінансові труднощі, був укладений Додатковий договір № 1 від 19 вересня 2016 року та дія Кредитного договору подовжена. Після укладання Додаткового договору, дії відповідача-1 стали не зрозумілі, тому що жодного платежу з серпня 2016 року в рахунок погашення заборгованості не було зроблено. Пунктом 5 Додаткового договору передбачено, що в разі порушення позичальником умов, викладених в пункті 4 цього договору, а саме - в разі виникнення прострочення сплати кредиту та процентів, яке перевищує 30 (тридцять) календарних днів, цей Додатковий договір автоматично стає недійсним і Кредитор діятиме в порядку та на умовах, встановлених Кредитним договором № 2425/15, в тому числі, має право розірвати Кредитний договір в судовому порядку без попередження про це позичальника. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, то сплати процентів та кредиту не було чотири місяці. Далі в своєму відзиві відповідачі-1,-2 доводять суду інформацію, що вони зверталися ще із двома заявами до Кредитної спілки «Союз-Дніпро». Дійсно, 02 березня 2017 року надійшла заява від відповідача-2 з проханням реструктуризації Кредитного договору з щомісячним платежем у сумі 1 500,00 грн. Дана заява була розглянута, прийняте рішення, але відповідач-2 навіть не підписав укладену Додаткову угоду. У своєму відзиві відповідачі -1 та 2 звинувачують Кредитну спілку «Союз-Дніпро» в незаконних діях, посилаючись на те, що сплачені ними платежі (02.03.2017 року в сумі 1 500,00 грн.; 31.07.2017 року в сумі 1 500,00 грн.; 11.11.2017 року в сумі 200,00 грн.) були перераховані на проценти, а не на погашення тіла кредиту. З приводу цього зазначають, що 17 листопада 2015 року був укладений двосторонній Кредитний договір за добровільним волевиявленням [PERSON] . Відносини, які склалися між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про кредитні спілки». Умови кредитування по Кредитному договору № 2425/15 і частині процентної ставки та ціни договору повністю відповідають нормам чинного законодавства України, зокрема, Закону Україні «Про кредитні спілки». Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язанний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, Кредитним договором в двосторонньому порядку передбачено (п.4.4), що сторони дійшли згоди, що при порушенні позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п.4.2. договору, більш, ніж на 15 календарних днів, з 16 дня Кредитодавець нараховує проценти (плату) за користування кредитом із розрахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення. З даним пунктом відповідач-1 був ознайомлений та погоджувався на дані умови. Із розрахунку заборгованості, який наданий разом із позовною заявою до суду, вбачається, що з серпня 2016 року позичальник припинив виконувати свої зобов`язання за Кредитним договором, відповідно графіку погашення (пункт 4.1 Кредитного договору). Саме тому і був застосований п.4.4. Кредитного договору. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.2 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами. На підставі вищенаведеного, Кредитна спілка «Союз-Дніпро» вважає, що позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подана без порушень чинного законодавства України, Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» виконані усі умови Кредитного договору, в той час, як відповідачі намагаються уникнути відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору та вводять суд в оману. Тому просять позовні вимоги за позовом Кредитної спілки «Союз-Дніпро» про стягнення заборгованості за Кредитним договором із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що вони йшли назустріч відповідачам, коли вияснилось, що у них немає грошей для погашення кредиту. Але їх намагання допомогти відповідачам виплутатись із ситуації, що склалась, ні до чого не призвели. Під час укладання кредитного договору, цей договір був ретельно вивчений Шабрамовим і лише після цього підписаний. Спочатку кредит платився вчасно, потім почались затримки. Вона особисто дзвонила Шабрамовим та запрошувала їх до позивача. Вони надавали відповідачам змогу платити борг, не нараховуючи відсотки. Але гроші в необхідній та визначеній сумі все одно не сплачувались. В них є декілька заяв Шабрамових на додаткові угоди. Але й ці Додаткові угоди відповідачами не погашались. В пункті 4.6 Договору вказано, що при надходженні грошей від позичальників, спочатку зараховуються відсотки, а потім тіло кредиту. Додаткова угода № 1 анульована, на теперішній час вона недійсна. Гроші, які сплачували позивачі, вони брали, згідно основного кредитного договору. Кредитна спілка йшла відповідачам назустріч завжди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог категорично заперечувала і просила вислухати свого захисника. Представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги визнав частково і суду пояснив, що вони визнають лише суму в 9\~057 грн. 25 коп., яка була визначена як сума боргу на момент укладення Додаткової угоди № 2. В інших позовних вимогах просять відмовити. Відповідач [PERSON] позов визнав також частково на суму 9\~057 грн. і суду пояснив, що йому дзвонили з Дніпра і питали, чи зможе він заплатити всю суму боргу. Він відповів, що не зможе. Тоді чоловік, що дзвонив, сказав, що якщо він не заплатить суму боргу та відсотки за 2 місяці, то Додатковий договір буде анульований. З першою Додатковою угодою він не погоджувався, але вимушений був її підписати. Він не погоджується з діями Спілки і вважає, що ті 3\~200 грн., які він сплатив, повинні були погасити частину тіла кредиту, а не борг по пені. Кредитна спілка спеціально не гасила тіло кредиту, а переводила кошти, які він сплачував, на проценти, пеню тощо, щоб його борг не зменшувався. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність в зв`язку з хворобою його дружини, вважає, що розрахунки позивача відносно суми боргу завищені (а.с.66). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на підставах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Принцип забезпеченості кредиту означає наявність для захисту своїх інтересів, недопустимість збитків від неповернення боргу із-за неплатоспроможності боржника. Кредит видається також на принципі повернення, строковості та платності, що означає, що кредит може бути повернутий Позичальником у встановлений в кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування, тобто сплатою відсотків. Як встановлено в судовому засіданні, 17.11.2015 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2425/15 (а.с.5). Згідно умов Кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 19 170 грн. 00 коп. строком на 24 місяці, починаючи з 17.11.2015 року по 16.11.2017 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем [PERSON] 17.11.2015 pоку, що підтверджується видатковим касовим ордером № 5762 від 17.11.2015 року на суму 19 170 грн. 00 коп. (а.с.8). Відповідно до умов Кредитного договору № 2425/15 від 17.11.2015 року, [PERSON] зобов`язалась погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості по Кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий [PERSON] у строк до 16.11.2017 року. [PERSON] повинна була повернути 19 170,00 грн. (що є сумою кредиту) та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів, відповідно до п.4.1. Кредитного договору із розрахунку 12,3 % на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. Проте, [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов`язання по Кредитному договору. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що [PERSON] несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Термін дії Кредитного договору № 2425/15 від 17.11.2015 року закінчився 16.11.2017 року, але сума кредиту не повернена і залишок складає 12 760,66 грн. (19 170,00 грн. (сума кредиту) 6 409,34 грн. (фактично сплачено кредиту) = 12 760,66 грн.). Відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] повинна повернути: залишок по кредиту 12 760,66 грн. і проценти за користування кредитом (з урахуванням прострочення платежів) 19 972,82 грн. (26 883,48 грн.- 6 910,66 грн. = 19 972,82 грн.). Тобто, загальна сума заборгованості за кредитом становить 32 733 (тридцять дві тисячі сімсот тридцять три) грн. 48 коп. (а.с.4). В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сумм штрафних санкцій був укладений Договір поруки № 2425/15 від 17.11.2015 року між позивачем, \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до умов Договору поруки, [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] . Згідно зі ст.553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. Порука - це договір, за яким до обов`язку основного боржника додатково приєднано зобов`язання іншої особи, яка за нього поручається. Відповідно до ст.554 ЦК України, у випадку порушення боржником зобов`язання, яке забезпечено порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому, поручитель відповідає у тому ж об`ємі, як боржник, в тому числі, відповідає за сплату відсотків, за відшкодування збитків, за сплату неустойки. Солідарна відповідальність передбачає, що Кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ст.543 ЦК України). Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні, з метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялись претензії з вимогами погасити існуючу заборгованість (а.с.9-11), але відповідачі борг не сплатили. Тому суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за кредитним договором примусово. Однак, при визначенні суми, яка підлягає стягненню, суд зазначає наступне. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за кредитним договором. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. За таких обставин, суд вважає розмір процентів, визначений банком, непомірним і вважає за необхідне знизити їх до розміру тіла кредиту. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів і судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial