Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Представник заявника, звернувшись до суду з даною заявою посилається на те, що [INFO] року померла мати заявника, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом на 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS]. Прийнявши спадщину після смерті матері, заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як він не був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та пропустив строк її прийняття. Вказує, що мати заявника постійно проживала разом із ним в [ADDRESS], де і померла. Просить суд встановити факт постійного проживання заявника із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Представник заявника в судове засідання не з»явився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення заяви не заперечив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що будинковолодіння в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, що стверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 20 жовтня 1994 року виконкомом Нижньовербізької сільської ради народних депутатів Коломийського району Івано-Франківської області на підставі розпорядження № 8 від 19 жовтня 1994 року. Право власності зареєстроване в Коломийському МБТІ за реєстровим № 280 (а.с.14). [INFO] року [PERSON] померла, про що співробітником ЗАТ «Похоронним бюро Трініті» [ADDRESS] травня 2016 року складено підтвердження про смерть (а.с.7). Померла залишила заповіт, посвідчений 29 жовтня 2014 року приватним нотаріусом міського нотаріального округу м. Едмонтон, провінція Альберта, Канада Френком Залевскі і легалізований в Генеральному консульстві України в Канаді, згідно якого все своє майно заповіла своєму синові, [PERSON] (а.с.10). Прийнявши спадщину після смерті матері, заявник в червні 2018 року звернувся до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Трачук із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, так як не був зареєстрований разом із спадкодавцем час відкриття спадщини та не подав заяву про її прийняття у встановлений законом термін. (а.с.8). Стаття 256 ЦПК України передбачає, що суд може встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Встановлення такого факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому реалізувати право на спадкування. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вказує, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.1 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право. Факт постійного проживання заявника із спадкодавицею [PERSON] в [ADDRESS] стверджується копією паспортів заявника і матері та свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.6, 15, 20). Таким чином беручи до уваги досліджені докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника із спадкодавицею [PERSON] на момент відкриття спадщини, а тому заявлені вимоги слід задовольнити На підставі наведеного та ст.ст. 256, 257, 259 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved