Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач просить в рахунок основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 660 080 гривень 25 копійок за кредитним договором № 11228232001 від 30.01.2009 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: квартиру під №55, загальною площею: 44 кв.м, житловою площею: 18,5 кв.м, яка знаходиться у будинку під [ADDRESS] (на підставі договору іпотеки №б/н від 03.10.2007 року) шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказану квартиру; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS]; припинити право власності іпотекодавця [PERSON] на квартиру [ADDRESS], в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають та зареєстровані за вказаною адресою. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 03.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 11228232000, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 60 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,5 % річних з кінцевим терміном повернення - 03.10.2028 року. З часу отримання кредиту боржниця, належним чином не виконувала грошове зобов'язання в наслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до додаткової угоди №1 від 30.01.2009 року до договору про надання споживчого кредиту, згідно якої номер договору змінено на №11228232001 та відповідачу подовжено термін повернення кредиту до 03.10.2037 року. В забезпечення усіх грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11228232001 від 03.10.2007 року між АІКБ «УкрСиббанк», яке в свою чергу змінило своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 03.10.2007 року укладено договір іпотеки № б/н, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним номером Д-494. Предметом іпотечного договору є квартира [ADDRESS]. Сторони за умовами Іпотечного договору дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 305 621 гривень 00 копійок. Внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 19.03.2013 року у боржниці [PERSON] утворилась заборгованість у загальному розмірі 660 080 гривень 25 копійок. 08.12.2011р., ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги у зазначеному зобов'язанні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з наведених у ньому підстав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є письмові повідомлення, з заявою про слухання справи у її відсутність до суду не зверталася. Судова повістка про виклик відповідача повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз.2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що він був повідомлений належним чином. (а.с.128). У зв'язку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 03.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 11228232000, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 60 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,5 % річних з кінцевим терміном повернення - 03.10.2028 року. (а.с.15-22,23-30). Відповідно до додаткової угоди №1 від 30.01.2009 року до договору про надання споживчого кредиту, згідно якої номер договору змінено на №11228232001 та відповідачу подовжено термін повернення кредиту до 03.10.2037 року (а.с.31-32); В забезпечення усіх грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11228232001 від 03.10.2007 року між АІКБ «УкрСиббанк», яке в свою чергу змінило своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 03.10.2007 року укладено договір іпотеки № б/н, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним номером Д-494. Предметом іпотечного договору є квартира [ADDRESS]. Сторони за умовами Іпотечного договору дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 305 621 гривень 00 копійок (а.с.33-36,37-38); Відповідачка [PERSON] належним чином не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим, станом на 19.03.2013 року виникла заборгованість - 660 080 гривень 25 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 59 019 доларів США 65 центів, що згідно курсу НБУ складає 471 744 гривень 06 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 23 562 доларів США 64 центи, що згідно курсу НБУ складає 188 336 гривні 19 копійок (а.с.42); 08.12.2011р., ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги у зазначеному зобов'язанні (а.с.64-64); [PERSON] була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед ПАТ «Дельта Банк». Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була (а.с.55-56). Таким чином, відповідачка [PERSON] порушила договірні зобов'язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до статтей 553, 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.42 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст.39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Разом з тим, у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII, що набрав чинності 07.06.2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З урахуванням отримання кредиту в іноземній валюті, реєстрації і проживання відповідача у вказаній квартирі, загальна площа якої становить 44 кв.м., та відсутності доказів наявності іншого нерухомого житлового майна у позичальника або майнового поручителя, дія мораторію поширюється до встановлених правовідносин. Ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. При цьому, з урахуванням вимог ст.10 ЦПК України щодо змагальності сторін, суд позбавлений можливості з власної ініціативи витребувати будь-які докази. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed