Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на праві власності їй належить будинок [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані вона її дочка [PERSON] та колишній чоловік дочки - відповідач у справі..Фактично в будинку проживає вона сама. Шлюб між дочкою та відповідечем було розірвано у вересні 2015 року, але з травня 2014 року дочка зі своїм чоловіком проживали окремо в місті Києві. Відповідач фактично проживає у своїх батьків в [ADDRESS]. На проживання на спірній житловій площі відповідач протягом зазначеного строку не претендував, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали йому у приміщенні немає, квартплати не платив, а тому вважає, що втратив право на користування житловою площею. Причиною звернення з даним позовом зазначає ту обставину, що вона не може здійснювати в повному обсязі своє право власника на власний розсуд. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач, якому судові повістки надсилалися за останнім відомим місцем проживання, повторно в судове засідання не з"явився. Повістки надіслані відповідачу [PERSON] повернуті без вручення. Тому суд прийняв рішення про розгляд справи у його відсутність з ухваленням заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що власником буд.[ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується договором дарування від 20.10.1990 року /а.с.4-5/. Згідно довідки про склад сім'ї №22 від 01.02.2016 р. в спірному будинку зареєстровані и позивач, [PERSON] - її дочка, [PERSON]- відповідач. Проживає в будинку лише [PERSON], а [PERSON] з травня 2014 року в спірному будинку не проживає (а.с. 8). Відповідно до акту обстеження умов домогосподарства та факту проживання зареєстрованих осіб складеного членами комісії: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в присутності свідків /а.с.7/, [PERSON] проживає в будинку одна. Стаття 383 ЦК України визначає права власника житлового будинку, а саме його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідач, як зазначила позивач у позові та в судовому засіданні, був чоловіком її дочки і зареєстрований в спірному будинку за її згодою, як член сім"ї. На даний час він не є членом ні її сім"ї, ні сім"ї дочки. Він спірне житлове приміщення залишив добровільно, на проживання на спірній житловій площі не претендував, вселятися не намагався, особистих речей та (або) речей повсякденного використання, які б належали гр. [PERSON] у приміщенні немає, ніякої участі в утриманні житла не приймає. Про те, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім тверджень позивача, показами свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами і підтвердили, що [PERSON] не проживає у квартирі з травня 2014 року і по цей час. Особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали у приміщенні будинку вони не бачили. Аналізуючи докази, суд вважає, що в суді знайшло своє підтвердження не проживання відповідача в будинку позивача понад один рік. Сам по собі факт реєстрації відповідача в спірному будинку не породжує для нього права користування будинком, оскільки власником є позивач. Судом не встановлено, що відповідачу чинились перешкоди в проживаннні. Реєстрація відповідача в спірній квртирі заважає позивачу вільно здійснювати своє право власності Відповідно до ст. 391 ЦК України позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved