Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 07.05.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Відповідач), [INFO], уклали кредитний договір № ZHB0RX03810060 (далі - Договір). Відповідно до вищевказаного договору, Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 2298,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00%, а відповідач зобов'язувася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених п.1.2, п.2.2. кредитного договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 26.11.2013 року становить 22362,82 гривень (двадцять дві тисячі триста шістдесят дві гривні 82 копійок), позивач також просить стягнути понесені судові витрати на свою користь. Представник банку за довіреністю Українець М.Ю. в судове засідання з'явився, надав суду заяву про розгляд цивільного позову без його участі, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином згідно ст.74-76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечення на позов суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.05.2007 року Банк та [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № ZHB0RX03810060, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 2298,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00%, мета кредиту - споживчі цілі (а.с.5-10). Доказів про визнання даного кредитного договору недійсним, чи його розірвання відповідачем не надано, а отже кредитний договір дійсний і підлягає виконанню. Відповідач зобов'язань з повернення кредитних коштів, передбачених договором, належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у нього станом на 26.11.2013 року становить 22362,82 гривень (двадцять дві тисячі триста шістдесят дві гривні 82 копійок) (а.с.3-4). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 525, 526, 527, 530, 536, 549, 1050, 1054, гл.19 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», укладеним між сторонами Договором. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з аналізу ст. 1 та ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" вказаний кредит є споживчим кредитом. А отже, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону "Про захист прав споживачів". Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 229,40 гривень.

Outcome: approved