Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання станом на 01.07.2014 року в розмірі 1 408 грн. 74 коп., мотивуючи тим, що позивач надавав послуги теплопостачання в квартиру, яка належить відповідачам до 2009 року. У зв'язку з неналежною оплатою за надані послуги виникла заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задоволити позов повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, оскільки заборгованість в сумі 1408 грн. 74 коп. нарахована поза межами строку позовної давності, ще в 2006 році. В травні 2009 року квартира відповідачів відключена від системи теплопостачання. Відповідачка [PERSON] суду пояснила, що жодних платежів протягом останніх трьох років за послуги теплопостачання вона не вносила. Відповідачі просили застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачами-відповідачами зобов'язання по оплаті наданих послуг теплопостачання. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, позивач надавав послуги теплопостачання відповідачам-споживачам, які проживають в квартирі [ADDRESS]. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. В силу дії п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Нарахування по оплаті наданих послуг позивачем проводились у відповідності до п. 17 вище зазначених правил, за змістом якого вартість послуг опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження вартості теплової енергії за 1 м. кв. квартири на її загальну площу. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року, Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Внаслідок неналежного виконання споживачами - відповідачами зобов'язання по оплаті наданих послуг станом на 01.07.2014 року виникла заборгованість відповідачів перед позивачем в загальній сумі 1 408 грн. 74 коп. вказана заборгованість утворилась ще до травня 2009 року. Даного факту не заперечив представник позивача. Згідно акту про відключення гарячого водопостачання квартира відповідачів відключена від систем ще 28.05.2009 року. Згідно розрахунку боргу за теплоенергію, проведеного ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» по особовому рахунку станом на 01.07.2011 року за споживачами квартири [ADDRESS] рахується борг в сумі 2008 грн. 74 коп. Проте повного розрахунку за який період виник вказаний борг позивачем не надано. За 2011-2012 роки відповідачкою [PERSON] сплатила 600 грн., тобто заборгованість становить 1408 грн. 74 коп. Та обставина, що мали місце випадки оплати послуг, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки вказані дії не свідчать про те, що відповідачі були повідомлені про наявність в них заборгованості, таку визнавали і саме проводили оплату в рахунок її погашення. В судовому засіданні відповідачі заявили клопотання про застосування строку позовної давності. Загальна позовна давність, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З наведеного слідує, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» 17.11.2014 року пред'явило позов про стягнення з відповідачів заборгованості, що утворилась до 2009 року року, тобто поза межами строку позовної давності. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За змістом ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, а тому помилковим є твердження представника позивача про переривання строку позовної давності у зв'язку із зверненням до суду із заявою про видачу судового наказу. Представник позивач в судовому засіданні визнав, що в розрахунок внесено заборгованість, яка перебуває за межами строку позовної давності, однак відповідачі перервали строк позовної давності. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за спливом позовної давності. На підставі викладеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №-630 від 21.07.2005 року, ст.ст. 257, 261, 264, 267, 526 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed