Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] в частині 1/4 житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала [PERSON] та котра фактично прийнята [PERSON] після смерті його дружини - [PERSON] з метою подальшого спадкування [PERSON] ; встановити факт прийняття нею спадщини у формі 39/100 житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , за заповітом та законом після смерті [PERSON] (у т.ч. в частині 1/4 житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала [PERSON] , та 1/4 житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала [PERSON] та котра успадкована [PERSON] після смерті його дружини, що у сукупності складає 39/100 житлового будинку) та визнати за неюправо власності на спадкове майно - 39/100 житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що заповітом від 21 березня 1972 року [PERSON] заповів належну йому на праві приватної власності 1/4 частину житлового будинку і надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] своій онучці [PERSON] та заповітом від 21 березня 1972 року [PERSON] заповіла належну їй на праві приватної власності 1/4 частину житлового будинку і надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] своій онучці [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , однак [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом після смерті бабусі (у т.ч. не подавала заяву про прийняття спадщини). [PERSON] та [PERSON] також не прийняли спадщину за законом щодо спадкового майна [PERSON] , оскільки їх дідусь [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом та співвласником спадкового майна, котре належало його дружині, та фактично проживав у будинку до моменту смерті та після її смерті, у з`язку з чим фактично прийняв спадщину. Будь-яких претензій на спадкування за законом саме [PERSON] вони не мали. [PERSON] з 10 липня 1987 року фактично прийняв спадщину за законом після смерті своєї дружини [PERSON] й використовував успадковану поруч із своєю власною частину приміщення для свого проживання та зберігання товарно-матеріальних цінностей. Свідоцтво про право на спадщину не було йому видано зважаючи на фактичне використання успадкованого майна й відсутністю правової обізнаності щодо необхідності отримання такого свідоцтва й перереєстрації права власності на нерухоме майно на себе. [PERSON] помер [INFO] . Вона фактично прийняла спадщину за заповітом (в частині 1/4 житлового будинку, що належала [PERSON] ) та за законом (в частині 1/4 житлового будинку, що належала [PERSON] , яка була успадкована [PERSON] ) й використовувала частину житлового будинку для власного проживання. Свідоцтво про право на спадщину не було нею отримане зважаючи на фактичне використання успадкованого майна, несприятливі сімейні обставини (хвороби батьків та скрутне матеріальне становище) й відсутність правової обізнаності щодо необхідності отримання такого свідоцтва й перереєстрації права власності на нерухоме майно. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку, оскільки нею пропущено строк прийняття спадщини та не надано документів, що підтверджують дії, які свідчать про прийняття спадщини, а також подано правовстановлюючі документи на житловий будинок, які не відповідають технічному паспорту та виписці з матеріалів інвентаризаційної справи. Ухвалою від 23 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунені. Ухвалою від 8 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 12 листопада 2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. 7 грудня 2020 року третя особа [PERSON] подала до суду письмові пояснення щодо позову, в яких не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи просить провести у її відсутності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. В підготовчому засіданні вказував на невідповідність часток житлового будинку, зазначених в правовстановлюючих документах та в прохальній частині позову. Третя особа [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є відповідно дідом та бабою позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] [PERSON] на підставі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 11.03.1977 року змінила своє прізвище на [PERSON] . [PERSON] на підставі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 10.01.1986 року змінила прізвище на [PERSON] , а згодом (після розірвання першого шлюбу) повторно на підставі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 21.05.1993 року змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до заповіту від 21 березня 1972 року, посвідченого нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори, [PERSON] заповів належну йому на праві особистої власності 1/4 частину жилого будинку і надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , онучці [PERSON] [PERSON] заповіла належну ій на праві особистої власності 1/4 частину жилого будинку і надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , онучці [PERSON] , що підтверджується заповітом від 21 березня 1972 року, посвідченим нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори. [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 19.12.1990 року. [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом після смерті баби та не подавала заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] також не прийняли спадщину за законом щодо спадкового майна [PERSON] , оскільки їх дід [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом та співвласником спадкового майна, котре належало [PERSON] , та фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини. Постановою від 19 серпня 2020 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Сивоглаз С.С. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , належного [PERSON] , оскільки спадкоємцем [PERSON] пропущено строк прийняття спадщини та не надано документів, підтверджуючих дії, що свідчать про прийняття спадщини, а також подано правовстановлюючі документи на житловий будинок, які не відповідають технічному паспорту та виписці КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" з матеріалів інвентаризаційно\\ справи на домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За положеннями ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодаства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Вихнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. З огляду на вказані вимоги у справі в частині позовних вимог про встановлення факту повинні застосуватися положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живми на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, врівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер до смерті батьків [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до ст.548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне воловиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строк, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою нехгоду прийняти спадщину. Таким чином, для визначення тієї обстаивни, з якою ст.549 ЦК УРСР пов`язувала факт прийняття спадщини, необхідно встановити, чи фактично такий спадкоємець вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] після смерті дружини [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки і надалі проживав та використовував належну їй частину житловому будинку по [ADDRESS] , а отже фактично прийняв спадщину за законом після смерті дружини, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також доводиться записами будинкової книги, технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленим 21 березня 1989 року. Позивач після смерті діда також фактично прийняла спадщину за заповітом (в частині 1/4 житлового будинку, що належала [PERSON] ) та за законом (в частині 1/4 житлового будинку, що належала [PERSON] та була успадкована [PERSON] після її смерті), що підтверджується записами Будинкової книги щодо будинку по [ADDRESS] , й показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки продовжувала проживати в будинку [ADDRESS] , користувалася нерухомим майном та земельною ділянкою, сплачувала житлово-комунальні послуги та страхові платежі. За таких обставин позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 23 квітня 1962 року [PERSON] належить половина домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , на підставі рішення Рівненського міськвиконкому депутатів трудящихся від 5 квітня 1962 року № 526. 1 березня 1972 року [PERSON] видано свідоутво про право власності на частку в спільному майні подружжя на 1/4 частину жилого будинку та надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . Рішенням народного суду міста Рівне Рівненської області від 8 вересня 1982 року у справі № 2-1303/82 визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 39/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] . З довідки КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" № 5154 від 2 грудня 2020 року встановлено, що станом на 1 січня 2013 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] - 61/100 на підставі рішення народного суду м.Рівне від 8 вересня 1982 року та за [PERSON] та [PERSON] - 39/100 на підставі рішення народного суду м.Рівне від 8 вересня 1982 року, про що зроблено запис в реєстрові книзі м.Рівне 19-25-2514. Враховуючи, що приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в тому числі з мотивів невідповідності правовстановлюючих документів, досліджені в судовому засіданні докази підтверджують право власності [PERSON] та [PERSON] на 36/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання права власності на спадкове майно. Разом з тим, в задоволенні позовної вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини необхідно відмовити з огляду на таке. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.1 листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що у випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред`явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні. Оскільки суд встановив факт прийняття позивачем спадщини, відсутні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадшини. Інформація про наявність іншого спадкового майна після смерті [PERSON] та [PERSON] в справі відсутня. На підставі наведеного та

Outcome: partial