Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на його утримання в розмірі 600 грн. посилаючись на те, що вона проживала разом з відповідачем [PERSON] однією сім'єю, вели спільне господарство. Від сумісного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]., актовий запис про народження № 993 складений 27.11.2008р. відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 27.11.2008р. відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні. Цим же відділом видано 27.11.2008р. довідку №415/07-81 про те, що реєстрація народження проведена відповідно до ст. 126 СК України, тобто відповідач визнав своє батьківство щодо сина. Стосунки між ними не склалися, і вони припинили сумісне проживання з листопада 2008 року. За цей період відповідач жодного разу не відвідав свого сина, не цікавився його розвитком, самопочуттям. Відповідач не бере педагогічної матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини, не надає кошти необхідні для його утримання, не бере участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дитини, лікуванням та ін. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Вказані факти підтверджено довідкою Білоцерківського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №15 «Теремок» від 20.10.2014 року № 166 та довідкою Дулицької сільської ради Сквирського району №350 від 24.10.2014р. На даний час вона разом із сином проживає у селі Безпечна Сквирського району Київської області, що підтверджено копією паспорта та довідкою Дулицької сільської ради Сквирського району № 351 від 24.10.2014р. Після досягнення дитиною трирічного віку працевлаштувалася, що підтверджується довідкою ФГ «Чудова марка» №493 від 06.10.2014р., орендує житло, що підтверджується договорамиоренди. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надав, тому суд, за відсутності заперечень з боку позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Представник третьої особи, органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільної дитини: [PERSON], [INFO]. Дитина народилася від спільного проживання у сторін без реєстрації шлюбу. Згідно довідки № 415/07-81 виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.. 126, 133, 135 Сімейного кодексі України. З листопада 2008 року і по даний час малолітній [PERSON] знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Відповідач не проявляє інтересу до сина, не цікавився його здоров'ям, не допомагає матеріально. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачем без участі та підтримки відповідача, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Відповідач не виконує жодних з батьківських обов'язків, покладених на нього законом та моральними засадами суспільства, зокрема: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовку до самостійного життя; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із сином, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Тобто, відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з сином, його виховання та утримання і свідомо нехтує своїми обов'язками. Зазначені обставини підтверджуються висновком ради опіки та піклування при виконкомі Дулицької сільської ради Сквирського району від 24.10.2014 року та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання своєї дитини. Оскільки відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, суд вважає відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу Українипозбавити [PERSON] батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК Україниаліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги вище наведене та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, вважає визначити аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити обов'язкове негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved