Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO]., звернулись до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач по справі [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], від виховання якого злісно ухиляється. Відомості про батька дитини [PERSON] були внесені до свідоцтва про народження дитини на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У зв'язку із скрутним матеріальним станом та неналежними житлово-побутовими умовами проживання, мати малолітнього [PERSON] просила тимчасово, на 6 місяців, влаштувати дитину до державної дитячої установи (заява від 10.04.2014 року). На підставі рішення виконавчого комітету Торезької міської ради №140 від 16.04.2014 року малолітній [PERSON], [INFO] був тимчасово влаштований до державного дитячого закладу на повне державне утримання строком на 6 місяців. 14.02.2015 року малолітній [PERSON] був тимчасово переведений з Артемівського спеціалізованого будинку дитини до Харківського обласного будинку дитини № 3. З моменту влаштування дитини мати жодного разу не відвідала сина, не цікавилась його долею, до закладу не листувала та не дзвонила, не виявила бажання забрати дитину додому. У зв'язку з тим, що закінчився термін перебування дитини у державному дитячому закладі, з метою визначення статусу малолітнього та враховуючи що [PERSON] свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, що, на думку позивача, є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] У зв'язку з вказаними обставинами, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача у порядку ст. 164 СК України, а також стягнути аліменти на користь дитячого закладу, де знаходиться дитина. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР - Голубова О.С., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала суду заяву про розгляд справи без її участі та просила винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток, а також наданням оголошення до офіційного друкованого видання. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилась в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Харківського обласного будинку дитини №3, у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю дитини - [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження [NUMBER] від 06.12.2011 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції у Донецькій області від 06.12.2011, актовий запис №575) (а.с.5). Відомості про батька дитини [PERSON] були внесені до свідоцтва про народження дитини на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 6). У зв'язку із скрутним матеріальним станом та неналежними житлово-побутовими умовами проживання 10.04.2014 року мати малолітнього [PERSON] з письмовою заявою просила тимчасово, на 6 місяців, влаштувати дитину до державної дитячої установи. Також [PERSON] попередили, якщо сплине шестимісячний термін, а відповідач не забере дитину, то до неї може бути подано позов щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього та її дитина може бути усиновлена іншими особами без її згоди (а.с. 9). На підставі рішення виконавчого комітету Торезької міської ради №140 від 16.04.2014 року малолітній [PERSON], [INFO] був тимчасово влаштований до державного дитячого на повне державне утримання строком на 6 місяців (а.с. 10). 14.02.2015 року малолітній [PERSON] був тимчасово переведений з Артемівського спеціалізованого будинку дитини до Харківського обласного будинку дитини № 3. Термін перебування малолітнього у будинку дитини закінчився 06.05.2015 року за цей час мати сина не відвідувала, не цікавилася його долею, до закладу не листувала та не дзвонила (а.с. 11). З висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вбачається, що у зв'язку з тим, що закінчився термін перебування дитини у державному дитячому закладі та з метою визначення статусу малолітнього, враховуючи що [PERSON] свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4). Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відсутні, вона свідомо ухиляється від їх виконання. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] в інтересах дитини. Враховуючи, що ч. 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.183 СК України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували незадовільний стан здоров'я відповідача, перебування чи необхідність перебування відповідача на стаціонарному лікуванні, наявність у відповідача інших дітей та/або непрацездатних батьків або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї суду не надано. З огляду на викладене, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про те, що з [PERSON] на користь КЗОЗ "Обласний будинок дитини №3" слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Одночасно відповідачу роз'яснюється, що, відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно зі ст.367, 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає необхідним з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, стягнути суму судового збору у розмірі 1378,00 грн. з відповідача на користь держави, відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved