Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником автомобіля Mitsubishi Outlander, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. 17.03.2014 року вночі даний автомобіль під керуванням позивача потрапив в ДТП в м. Ржищів по вул. Шевченка. Вранці після ДТП, у зв'язку з тим, що автомобіль позивача внаслідок пошкодження не міг їхати власним ходом, він за допомогою кількох осіб закотили автомобіль у двір його знайомого, який проживає в будинку по [ADDRESS], щоб звідти згодом доставити його на ремонт. Через деякий час до позивача зателефонував [PERSON] та попросив продати йому роздаточну коробку з автомобіля позивача та пообіцяв через декілька днів поставити на його автомобіль іншу коробку, аналогічну за якістю, але за нижчою вартістю. Позивач погодився на його пропозицію, оскільки ще остаточно не вирішив, чи буде ремонтувати свій автомобіль, чи продасть його без ремонту із знижкою, враховуючи ступінь пошкодження авто. Тому позивач дозволив [PERSON] зняти з його автомобіля роздаточну коробку, за яку він з ним розрахувався та пообіцяв через декілька днів поставити аналогічну запчастину, не гіршу за якістю, і до того ж, безкоштовно для позивача. Через кілька днів позивач навідався до місця знаходження свого автомобіля і побачив, що автомобіль розібрано повністю, лишився тільки кузов. Позивач відразу зателефонував до відповідача на що той пояснив, що автомобіль розібрав дійсно він, і хоча це було зроблено ним без його погодження, сказав, що вже почав успішно продавати зняті запчастини та запропонував віддати йому за автомобіль 600 доларів США. Позивач категорично не погодився на пропозицію відповідача та заявив вимогу, щоб він у найкоротший термін повернув незаконно зняті ним автозапчастини та самостійно привів автомобіль до попереднього стану. Оскільки відповідач проігнорував вимогу позивача, то 27.06.2014 року він вимушений був звернутися до Кагарлицького РВ ГУМВС України в Київській області з заявою про протиправне заволодіння його майном [PERSON] 02.07.2014 року на своє звернення позивач отримав письмову відповідь начальника Кагарлицького РВ ГУМВС України в Київській області, у якому його було повідомлено про відсутність в діях [PERSON] ознак кримінального та адміністративного правопорушення з одночасною рекомендацією звернутися до суду з цивільним позовом щодо повернення коштів та відшкодування завданих збитків. Таким чином, відповідач набув та зберігав у себе майно позивача без достатніх правових підстав та зобов'язаний повернути його позивачу у повному обсязі. Але оскільки майно позивача відповідач вже продав і тому не може його повернути і, тим більше - привести автомобіль позивача до попереднього стану, позивач змушений звертатися до суду з позовом про відшкодування вартості майна, набутого відповідачем безпідставно. З метою визначення вартості завданого позивачу відповідачем матеріального збитку позивач звернувся до ФОП [PERSON], яка здійснює ремонт та технічне обслуговування автомобілів. Згідно довідки, виданої ФОП [PERSON] про вартість запчастин на автомобіль Mitsubishi Outlander, 2005 року випуску, з урахуванням вартості зносу, загальна вартість незаконно знятих та привласнених відповідачем запчастин з автомобіля позивача становить 6920 доларів США. Згідно офіційного курсу гривні до долару США станом на день складання позову 02.02.2015 року вартість 100 доларів США становить 1614,6996 грн. Таким чином, станом на 02.02.2015 року борг відповідача становить 111737,24 грн. Посилаючись на викладене, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь кошти у сумі 111737,24 грн. в рахунок компенсації вартості безпідставно набутого ним майна та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1117,37 грн., а всього стягнути 112854,61 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився з поважних причин, надав заяву, згідно якої позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" № 42 (5416) від 06.03.2015 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів підлягає до задоволення повністю, обгрунтовуючи своє рішення нижчезазначеними доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою заволодів належним майном позивачу [PERSON] - запчастинами на автомобіль Mitsubishi Outlander, 2005 року випуску. Згідно довідки, виданої ФОП [PERSON] 17.12.2014 року про вартість запчастин на автомобіль Mitsubishi Outlander, 2005 року випуску, з урахуванням вартості зносу, загальна вартість незаконно знятих та привласнених відповідачем запчастин з автомобіля позивача становить 6920 доларів США (а.с.10). Станом на 02.02.2015 року офіційний курс гривні до долара США Національного Банку України за 100 доларів США становить 1614, 6996, що підтверджується довідкою № 1159 від 02.02.2015 року, виданою Ржищівським відділенням Київської регіональної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" (а.с.12). Таким чином, суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно мали місце правовідносини, до яких можуть застосовуватись положення передбачені ст. 1212-1213 ЦК України. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов'язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення є: - набуття або збереження майна; - набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); - відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 111737,24 грн. в рахунок компенсації вартості безпідставно набутого ним майна підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 1117 (одна тисяча сто сімнадцять) гривень 37 копійок підтверджується квитанцією № NOR8T51576 від 04.02.2015 року (а.с. 1). Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 1117 (одну тисячу сто сімнадцять) гривень 37 копійок судового збору.

Outcome: approved