Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, уточнивши який, остаточно просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , який навчається, аліменти в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає та знаходиться на повному утриманні позивача. На теперішній час їх син є студентом Міжнародного Технологічного Університету "Миколаївська політехника" денного відділення і навчається у контрактній групі, стипендію не отримує; термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Посилаючись на те, що навчання сина вимагає додаткових витрат: на оплату навчання, на придбання підручників, на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, а відповідач має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, позивач просила позов задовольнити. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, просив визначити аліменти в розмірі 1000,00 грн., посилаючись на те, що ніде не працює, добровільно сплачує позивачу аліменти в розмірі 1000,00 грн. на утримання сина, також сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Третя особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, цінивши подані сторонами докази, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить наступного висновку. Як встановлюють ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду починаючи від дня пред`явлення позову. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який є студентом Міжнародного Технологічного Університету "Миколаївська політехника" денного відділення і навчається у контрактній групі, стипендію не отримує; термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Позивач в позовній заяві посилається на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., але на думку суду це твердження не було нею доведено, також не було обґрунтовано, чому саме в такому розмірі вона бажає отримувати аліменти на утримання повнолітньої дитини. Суд, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, виходячи з принципів розумності та справедливості, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 1000,00 грн., до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, в залежності від того, яка із цих обставин настане раніше. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial