Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачі є власниками спірної квартири та не виконують зобов'язання по оплаті за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 94 177,74 грн., заборгованості за послуги з опалення за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 5 317,19 грн., три відсотки річних у розмірі 6 027,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 49298,03 грн. та судові витрати.. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд установив наступні фактичні обставини. Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 5-8). Згідно розрахунку заборгованість відповідача по сплаті за надані житлово-комунальні послуги станом на 18 січня 2016 року становить 154 820 грн. 27 коп., що складається з заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 94 177,74 грн., заборгованості за послуги з опалення за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 5 317,19 грн., трьох відсотків річних у розмірі 6 027,31 грн., інфляційних втрат у розмірі 49298,03 грн. (а.с. 9). Дослідивши добуті докази, суд дійшов такого висновку. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі ж вимоги зазначені і в п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, згідно яких власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хорива (а.с.10-11,12-20, 23-27). З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню повністю: [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» грошові кошти у розмірі 99 494,93, що складається з заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 94 177,74 грн., заборгованості за послуги з опалення за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 5 317,19 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Тому за прострочення виконання зобов'язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, що складається з заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 94 177,74 грн., заборгованості за послуги з опалення за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 5 317,19 грн. з урахуванням загальної суми заборгованості у розмірі 99494,93 грн. та індексів інфляції сума інфляційних втрат становить у розмірі 49298,03 грн. Також судом перевірено розрахунок трьох відсотків річних та встановлено таке. За прострочення зобов'язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, щзо складається з заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 94 177,74 грн., заборгованості за послуги з опалення за період з 18 вересня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 5 317,19 грн. з урахуванням загальної суми заборгованості у розмірі 99494,93 грн. три відсотки річних становить у розмірі 6 027,31 грн. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню повністю. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру в розмірі 1 відсотка ціни позову в сумі 2 322 грн. 30 коп. (а.с. 33). Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі по 1161 грн. 15 коп. з кожного.

Outcome: approved