Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що є співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідно до Витягу №14180899 від 10.04.2007 року власниками квартири, як об"єкта реєстрації, реєстраційний номер 18353118 на праві спільної часткової власності, по 1/2 частині, станом на 10.04.2007 року були [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору дарування від 28.12.2015 року [PERSON] подарував свою 1/2 частину квартири [ADDRESS] доньці [PERSON] . Вказує, що право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Стверджує, що у вказаній квартирі на момент звернення до суду з позовною заявою є зареєстрованими: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із зареєстрованих осіб проживають в ній : [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] з квітня 2015 року не проживає у вищевказаній квартирі. На підставі вищевикладеного просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , у зв"язку з не проживанням в даній квартирі без поважних причин протягом одного року. У судовому засіданні позивачка вказала, що [PERSON] відповідно до договору дарування подарував свою 1/2 частину квартири [ADDRESS] своїй донці [PERSON] , та з квітня 2015 року не проживає за вказаною адресою. Проте на момент подання позовної заяви до суду не був знятий з реєстрації по [ADDRESS] , у зв"язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати. Також зазначила, що будь-яких речей, що належать відповідачу у квартирі [ADDRESS] - не має. Вона не зверталась до відповідача у позасудовому порядку з питанням щодо його зняття з реєстрації у вказаній квартирі. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки 30.07.2020 року він добровільно знявся з реєстрації по [ADDRESS] . Надав суду оригінал паспорту з відміткою про зняття місця реєстрації для огляду та копію просив долучити до матеріалів справи. Уточнив, що протягом п"яти років не проживає у вказаній квартирі. Свою 1/2 частину квартири подарував дочці і добровільно знявся з реєстрації у цьому житлі. Про нагальну потребу знятися з реєстрації позивачка не повідомляла. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 14180899, на праві спільної часткової власності станом на 10.04.2007 року були [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8) Відповідно до договору дарування від 28.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. - [PERSON] подарував свою 1/2 частину квартири [ADDRESS] своїй донці [PERSON] . (а.с.9) Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 51031886 від 28.12.2015 року, намер запису про право власності 12799152, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10) Станом на 19.06.2020 року у спірній квартирі були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . (а.с.13) Судом було встановлено, що [PERSON] у добровільному порядку 30.07.2020 року знявся з реєстрації по [ADDRESS] відповідно до відмітки відділу ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці Чернівецької міської ради в паспорті останнього. (а.с.36) Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статтей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. Конституції України, ст. ст. 316-319 ЦК), то власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом (ч. 1 ст. 346 ЦК), що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що між сторонами не існувало спору щодо права відповідача користуватися квартирою [ADDRESS] . У 2015 році [PERSON] розпорядився своєю 1/2 частиною квартири [ADDRESS] подарувавши її своїй дочці [PERSON] , а 30.07.2020 року добровільно знявся з реєстрації за цією адресою. Не проживав там та не претендував на право жити у вказаному житлі. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі ч.2 ст.80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що відповідач по справі не зареєстрований за спірною адресою та не проживає там і не претендує на це, а тому права власника квартири [ADDRESS] щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном порушувати ніяким чином не може. Зважаючи на вище викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір з відповідача не стягується.

Outcome: dismissed