Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила вселити її у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди їй в користуванні квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Відповідачка [PERSON] та представник відповідачів адвокат [PERSON], який діє в інтересах відповідачки [PERSON] за договором доручення б/н від 02.10. 2014 року та довіреності № 01-П від 02.10 2014 року ( а.с. 32;33-34; 35) позовні вимоги не визнали, не заперечуючи факт конфліктної ситуації, яка виникла у зв'язку з користуванням спірної однокімнатної квартири, не заперечують проти її вселення та вручення останній ключі від спірної квартири . Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки [PERSON] та представника відповідачів [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Згідно з вимогами ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи відповідачка [PERSON] є матір'ю позивачки [PERSON] та [PERSON] та відповідно до довідки форми № 3 за вих. № 735 від 16.07. 2014 року , виданою ЖЕК- 202 у спірній не приватизованій квартирі [ADDRESS], яка складається із однокімнатної ізольованої квартири, житловою площею 18,0 кв. метри зареєстровані відповідачі з 08.05. 1987 року, позивачка з 26.06. 1987 року ( а.с. 5). Отже, позивачка є дочкою [PERSON] , і має право користуватися нарівні з наймачем усіма правами, однак відповідачі безпідставно чинять їй перешкоди. Вказані обставини щодо протиправних дій відповідачів по відношенню до позивачки підтверджуються свідченнями свідка [PERSON], який в судовому засіданні підтвердив той факт, що відповідачі безпідставно чинять перешкоди позивачці щодо вільного здійснення її права на користування квартирою у якій вона зареєстрована, добровільно не пускають, оскільки позивачка вагітна і перебуває на обліку у поліклініці по вул. Вербицького, 5, а також працює сімейним лікарем у КНП " Центр ПМСД № 3". Відповідачі ігнорують будь-які звернення, відмовляються впускати позивачку до квартири та надати їй ключі від квартири. Позивачка намагалася владнати спірне питання мирним шляхом, неодноразово телефонувала, але відповідачі не визнає її прав на спірну квартиру, не допускають до квартири, не дають можливості вселитися. Неодноразові звернення за захистом своїх прав до дільничного інспектора міліції Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, правоохоронних органів, житлових органів, тощо не надали позитивних результатів ( а.с.6; 8; 9-10 ). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також вказали в судовому засіданні на загострення конфліктної ситуації сторін, щодо користування спірною квартирою. Разом з тим, жоден із членів сім'ї, не має переваг у користуванні спірною квартирою і ненадання згоди у її користуванні не може тягти за собою обмеження права іншого члена сім'ї, а небажання відповідачів надати у користування житловим приміщенням позивачці , є порушенням її прав що підлягають судовому захисту. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, спірна квартира є єдиним житлом позивачки, іншого житла вона не має, зареєстрована, оплачує комунальні послуги, але відповідачі безпідставно чинять перешкоди щодо вільного здійснення права позивача на користування та проживання у спірній квартирі, а тому у суду є всі правові підстави для задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні квартирою № [ADDRESS], шляхом примусового вселення позивачки у спірну квартиру і це не призведе до порушення прав відповідачів. Разом з тим, оскільки позивачка не є фахівцем в галузі права та юридично не обізнана, то для захисту своїх порушених прав і законних інтересів звернулася за правовою допомогою до адвоката, який має досвід роботи та може надавати юридичну допомогу. Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У відповідності до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Правова допомога в цивільному судочинстві включає в себе: юридичні консультації, участь у позасудовому врегулюванні спору ( переговорах), підготовку проектів юридичних документів ( позовних заяв, пояснень, клопотань, довідок з юридичних питань, тощо), представництво інтересів в суді, інших державних органах, підприємствах, установах, організаціях, а також перед фізичними особами, інші фактичні та юридичні дії, які вчиняє особа, котра надає правову допомогу. Отже, 06 жовтня 2014 року між позивачкою та адвокатом [PERSON] , який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 24.10. 2002 року , укладений договір про надання юридичної допомоги № б/н ( а.с.31). Закон України від 20.12. 2011 року за № 4191-VI " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлює граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ. Стаття 79 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належить, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В статті 55 Конституції України зазначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. А тому понесені нею судові витрати на правову допомогу , позивачкою документально не підтверджені, а тому і не підлягають задоволенню в цій частині. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору. У положеннях статті 1 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved