Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про стягнення недоотриманої суми пенсії, набутої в порядку спадкування за законом у розмірі 36121,84 грн. В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . 26.07.2018 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Луганської області Мирошниченко Н.І. та зареєстроване в реєстрі за № 754 (спадкова справа № 141-2018) за яким вказано, що спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 160390,68 (сто шістдесят тисяч триста дев`яносто) гривень 68 копійок, що знаходиться на зберіганні в Управлінні Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області. На адвокатський запит, Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області надало відповідь від 27.02.2019 року № 2039/02 в якій зазначило, що «Згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ , нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно частини першої статті 46 Закон № 1058-ІУ. Оскільки 07.08.2018 року до управління надійшла заява на виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , то згідно статті 46 Закон № 1058-ІУ недоотримана пенсія нарахована та виплачена в сумі 124268,84 грн. Отже залишок недоотриманої пенсії, набутої позивачем згідно свідоцтва № 754, яка не була виплачена позивачу складає 36121,84 грн. (160390,68 грн. належних до виплаті спадкоємцю - 124268,84 грн. фактично виплачених спадкоємцю =36121,84 грн.). За викладених обставин, позивач звернувся до суду із дійним позовом і просить суд стягнути з УПФУ в Попаснянському районі Луганської області на свою користь грошові кошти, набуті ним в порядку спадкування за законом, недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю чоловіка [PERSON] у розмірі 36121,84 грн. На поданий позов до суду надійшов відзив УПФУ в Попаснянському районі Луганської області на позовну заяву, який мотивований тим, що на дату смерті [PERSON] недоотримав пенсію за минулі періоди в сумі 160390,68 грн. за період з 01.08.2014 року по 31.01.2018 року. Розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання виплати згідно частини першої статті 46 Закону. На підставі заяви про виплату спадщини [PERSON] від 26.07.2018 року управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області нараховано та сплачено неотриману пенсію [PERSON] в сумі 124268,84 грн. за період з 01.08.2014 року по 31.021.2018 року, тобто в межах ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Кошти в сумі 36121,84 грн. по недоотриманій пенсії [PERSON] обліковуються в управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області. В поданому відзиві УПФУ в Попаснянському районі Луганської області вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви, в якій просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача УПФУ в Попаснянському районі Луганської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, підтримав наданий відзив проти позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом даного позову є вирішення питання щодо отримання спадщини, що регулються положеннями Цивільного Кодексу України та положеннями ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Так, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1227 ЦК України - суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, зазначеною вище. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Також, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26 липня 2018 приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Луганської області, спадкоємцем зазначена дружина померлого [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться на зберіганні в Управлінні Пенсійного фонду України в Попаснянськеому районі Луганської області в розмірі 160390,68 грн.(а.с.12) Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 27.02.2019 року № 2039/02, «Згідно ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно частини першої статті 46 Закону. Оскільки 07.08.2018 року до управління надійшла заява на виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , то згідно статті 46 Закон № 1058-ІУ недоотримана пенсія нарахована та виплачена в сумі 124268,84 грн.(а.с.13) Розглядаючи даний позов, суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. А так, суд відкидає відзив відповідача, як такий, що не грунтується на законі та зазначає, що відповідач невірно користується положенням ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на нього у наданому відзиві, оскільки дана стаття закону регулює порядок отримання пенсіїї пенсіонером, а не спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЗУ , нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. При цьому також, суд зазначає, що отримавши свідоцтво про право на спадщину, позивач набув майно в порядку спадкування, у виді грошових коштів, а згідно в межах даного судового розгляду позивач захищає право власності, що передбачено положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України та положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст.10 ЦПК України. А так, стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Отже, суд вважає, що поданий позов є обгрунтований доведений позивачем належними доказами, а відзив відповідча не грунтується на законі , тому поданий позов необхідно задовольнити та стягнути з УПФУ в Попаснянському районі Луганської області на користь [PERSON] грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої пенсії у сумі 36121,84 грн. На підставі викладеного, ст.ст.1216, 1218, 1261, 317, 319 ЦК України, положень Конституції України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», "Про пенсійне забезпечення",

Outcome: approved