Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Представник позивача\~[PERSON]\~ [PERSON] в судовому засіданні вимоги, висловлені в позові позивача, підтримала та просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири № 4 в житловому будинку № 2 по вул. Л.Чайкіної в м. Покров Дніпропетровської області. Проти уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечувала в повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача\~[PERSON]\~ [PERSON] в судовому засіданні зустрічну та уточнену позовну заяву [PERSON], підтримав та просить визначити [PERSON] додатковий строк на прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері - [PERSON], померлої 04.09.2016 року, протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/3 частину квартирі [ADDRESS], після смерті його матері - [PERSON], померлої 04.09.2016 року; стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] судові витрати по справі. У задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] - відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву про підтримку позовних вимог [PERSON] та незгоду з позовними вимогами [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свою зустрічну та уточнену позовну заяву підтримав та просить її задовольнити. У задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (м. Орджонікідзе) просить відмовити у повному обсязі. Пояснив, що в 1999 році приїхали з Росії, купили вказану квартиру, мешкали в ній. [PERSON] співмешканець його матері, мешкає в Росії. Він постійно доглядав за квартирою. Після смерті матері він не звертався до нотаріуса, так як вважав, що ця квартира в будь-якому випадку залишиться йому і його сестрі. Мати померла в Росії в м. Санкт-Петербург. Він з нею не проживав. Він знав про дату її смерті. Він не знав, що треба написати заяву про прийняття спадщини. Квартира йому не належить. В останнє судове засідання не зявився. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її син, [PERSON] була її невістка, [PERSON] її син від першого шлюбу. Її син [PERSON] купив в м. Покров квартиру по вул. Л.Чайкіної за гроші від продажу квартири на Півночі. [PERSON] його мати віддала квартиру і будинок, які він продав, гроші витратив, пропив, був судимий за крадіжку. Вона знала, що її невістка [PERSON] померла у вересні 2016 року. [PERSON] до квартири по вул.. Л.Чайкіної ніякого відношення не має і на неї не претендував. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона двоюрідна сестра [PERSON] [PERSON] його син колишньої дружини [PERSON], яка померла в 2016 році. З [PERSON] вона спілкується і на даний час. В 35-му мікрорайоні по вул. Л.Чайкіної її брат з дружиною купили квартиру за гроші від продажу квартири на Півночі, яку отримав [PERSON] Ще у брата був автомобіль. [PERSON] вживав наркотики. В судовому\~засіданні свідок\~[PERSON] пояснила, що [PERSON] вона знає, вони жили на півночі, потім приїхали в м. Покров, купили квартиру в 35-му мікрорайоні по вул. Л.Чайкіної, деякий час мешкали в ній, потім поїхали на Північ, де [PERSON] розійшлась зі своїм чоловіком, потім померла. У [PERSON] є діти [PERSON] і [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] вимоги, а також зустрічні позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що 07 вересня 2016 року померла [PERSON], з якою [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з 21.08.1987 року і по 10.08.2012 року. 11.08.2012 року їх шлюб був припинений, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу у них є двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу з [PERSON] позивач з нею на спільні кошти подружжя на ім'я колишньої дружини [PERSON] за договором купівлі - продажу від 27.08.1999 року придбали у спільну сумісну власність подружжя квартиру № 4 в житловому будинку № 2 по вул. Л.Чайкіної в м. Покров (колишній м. Орджонікідзе) Дніпропетровської області загальною площею 61,4 кв. м. і житловою площею 37,8 кв. м. Вказаний договір купівлі - продажу квартири був посвідчений нотаріально, після чого була здійснена державна реєстрація права власності на вказану квартиру на ім'я колишньої дружини КП «МБТІ» в м. Нікополь. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином,\~кожен з\~них придбав\~право власності\~на 1/2\~частину вказаної\~квартири.\~Вартість вказаної\~квартири відповідно\~до висновку\~фахівця складає\~99745,00\~грн.,\~відповідно вартість\~1/2\~ її частини\~складає 49872,50\~грн..\~До дня\~своєї смерті\~[PERSON]\~не оспорювала\~прав позивача\~на вказану\~квартиру і\~у нього\~не було\~підстав до\~дня її смерті звертатися до суду за захистом своїх майнових прав на частину вказаної квартири. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке належало їй на праві власності і на яке вона мала право. [PERSON] не залишила заповіту на випадок своєї смерті. Спадкоємцями першої\~черги за\~законом після\~її смерті\~є їхні\~діти,\~а також\~її син\~від іншого\~шлюбу.\~Протягом встановленого\~законом строку\~донька звернулася\~з заявою\~про прийняття\~спадщини після\~смерті її матері до приватного нотаріуса Покровського (Орджонікідзевського) нотаріального округу [PERSON], а син звернувся з заявою про відмову від спадщини. \~ \~ \~ \~Від іншого спадкоємця за законом [PERSON] ніяких заяв протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини не надходило. Крім того, він не проживав разом з померлою матір'ю на час відкриття спадщини і не був зареєстрований разом з нею за однією адресою. Він був і зараз є зареєстрований за іншою адресою. Позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом внаслідок того, що [PERSON] почав оспорювати його права на ? частину вказаної квартири, а також права інших спадкоємців і фактично здав квартиру в оренду стороннім особам без їхньої згоди та відома. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 68 Cімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 19 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», - вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, позивач має право на ? частину всього сумісно нажитого майна подружжя, у тому числі на ? частину зазначеної квартири. Позивач змушений звернутися до суду за захистом свого права, яке порушується і не визнається іншими особами. В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що 04 вересня 2016 року померла мати [PERSON] - [PERSON], яка мешкала в Росії в м. Санкт-Петербург, про що свідчить копія свідоцтва про смерть та свідоцтво про його народження. [PERSON], як синові, з Росії було направлено урну з прахом його матері для поховання її на цвинтарі в м. Покров (м. Орджонікідзе), оскільки це була її воля за життя, що підтверджується листом ритуальної служби «ІнтерСпецСервіс». Після смерті матері [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], яку вона придбала за договором купівлі - продажу від 27.08.1999 року, перебуваючи у шлюбі з відповідачем [PERSON], який був в подальшому розірваний між ними 11.08.2012 року. Як стало відомо [PERSON], від цього шлюбу його мати мала ще двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На час смерті мати [PERSON] у шлюбі не перебувала та проживала сама в Росії в м. Санкт-Петербург. За час свого життя і після розлучення 11.08.2012 року зі своїм чоловіком - відповідачем [PERSON], мати [PERSON] мала волю та бажання залишити йому квартиру [ADDRESS] (колишнє м. Орджонікідзе). Про такий її намір і материнське бажання свідчить нотаріально засвідчена нотаріусом нотаріального округу міста Нижнєвартовськ, Ханти - Мансийського автономного округу - Югри Тюменської області [PERSON] письмова згода від 16.07.2014 року про його проживання та реєстрацію за місцем проживання в належній їй квартирі [ADDRESS] (колишнє м. Орджонікідзе). Як стало відомо [PERSON] зі слів приватного нотаріуса [PERSON], після смерті його матері спадкоємцями першої черги є її діти, а саме - це він і двоє дітей від другого шлюбу: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Донька [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу [PERSON] з заявою прийняття спадщини, а син [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON]. Після смерті матері та її поховання вітчим [PERSON] - відповідач [PERSON] неодноразово телефонував йому і запевняв в тому, що після поховання матері він може стовідсотково розраховувати на отримання у спадщину квартири [ADDRESS], оскільки ні він, ні його діти - [PERSON] і [PERSON] не мають наміру приїжджати до України та оформлювати спадщину на цю квартиру, а воля матері про залишення цієї квартири йому - буде виконана беззаперечно. [PERSON] фактично проживав в цій квартирі, але без реєстрації свого місця проживання за цією адресою, оскільки був впевнений, що це він зможе зробити у будь - який час, тому що мав письмову згоду матері, як власника, мав запевнення від вітчима та і робота його пов'язана з тривалими відрядженнями та ризиком для життя, так як він працює ще і висотником на будівництві багатоповерхових будинків. В перших числах березня 2017 року [PERSON] прийшов особисто до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу [PERSON] з проханням прийняти від нього заяву про прийняття спадщини після смерті його матері, але нотаріус [PERSON] йому повідомила, що він вже пропустив шестимісячний строк і йому потрібно домовлятися з іншими спадкоємцями, які вже подали заяви про прийняття спадщини або звертатися до суду. Після цього у телефонній розмові вітчим - [PERSON] повідомив [PERSON], щоб він звільнив квартиру, оскільки не має на неї жодних прав і він разом із своїми дітьми має намір її успадкувати та в подальшому продати, для чого уповноважив довіреністю в м. Покрові відповідних представників, які нібито вирішать всі питання на будь - якому рівні. Зрозумівши зі слів вітчима - [PERSON], що він має намір позбавити [PERSON] його законної частки у спадковому майні, він все ж таки 16 червня 2017 року переконав приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу [PERSON] прийняти видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті рідної матері [PERSON]. Проте, 16 червня 2017 року нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва, вказавши на те, що він не подав заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк і не надав доказів сумісного проживання з померлою за однією адресою. Але [PERSON] вважає, що строк ним пропущено з поважних причин, а проживати за однією адресою з померлою матір'ю він не міг фактично, оскільки вона останні роки мешкала в Росії в м. Санкт-Петербург та там і померла, а він фактично постійно проживав у [INFO], маючи на це право та волю матері, яку вона висловила у нотаріально засвідченій нотаріусом нотаріального округу м. Нижнєвартовськ, Ханти - Мансийського автономного округу - Югри Тюменської області [PERSON] письмовій згоді від 16.07.2014 року про його проживання та реєстрацію за місцем проживання в належній їй квартирі [ADDRESS] в м. (колишнє м. Орджонікідзе). [PERSON] до останнього дня мав намір та бажання прийняти спадщину після смерті своєї матері, але спочатку цього не робив з причин запевнень відповідача у залишенні йому квартирі, а потім з причин його тривалої хвороби та відряджень. В силу ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При дослідженні питання поважності причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини та необхідність його поновлення, він просить врахувати ту обставину, що все ж таки звертався до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, але вона йому відмовила в її прийнятті, проте письмової відмови не надала. Крім того, на протязі шести місяців після смерті матері, яку [PERSON] самостійно ховав у рідному місці, у нього були об'єктивні труднощі, які виникали під час його хвороби та тривалих відрядженнях, що унеможливлювало завчасно подати заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Дніпропетровської області. В силу ст. 1261 Цивільного кодексу України, він є спадкоємцем першої черги, а тому вважає, що його частка у спадковому майні після смерті його матері повинна складати ? частини квартирі [ADDRESS]. Разом з цим, [PERSON] категорично заперечує проти первісного позову [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частину квартири, оскільки [PERSON] ніколи в цій квартирі не проживав, не знай майже, де вона знаходиться, а тим паче ніколи спільних зусиль в її придбанні не докладав, а тому не має правових підстав для набуття ним права на 1/2 частину квартири з причин відсутності належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, як того вимагають приписи ст. 59-61 ЦПК України. [PERSON] вважає, що задоволення первісного позову стане нічим іншим, як безпідставне позбавлення його права на належну йому частку у спадковому майні, як спадкоємця першої черги, який поховав свою матір, воля якої була направлена на забезпечення його спадковим майном, що в контексті практики Європейського суду з прав людини та загальних засад цивільного законодавства України, визначених у п. 6 ст. 3 ЦК України, буде вважатися порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності, а також ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує кожному право на справедливий розгляд справи безстороннім судом. З доводами позивачів [PERSON] та [PERSON], а також їх представників, викладених в позовній заяві і в зустрічній позовній заяві та в судовому засіданні суд погодитись не може, оскільки вони є безпідставними, недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Але вказані вимоги закону позивачами та їх представниками не були виконані і всупереч вимогам ст. ст. 12, 76 ЦПК України позивачами та їх представниками не були доведені ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2016 року померла [PERSON], з якою позивач [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з 21.08.1987 року і по 10.08.2012 року. Від цього шлюбу у них є двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], а також у [PERSON] є син від першого шлюбу [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру № 4 в житловому будинку № 2 по вул. Л.Чайкіної в м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 61,4 кв. м. і житловою площею 37,8 кв. м.. Спадкоємцями першої\~черги за\~законом є\~їхні діти\~[PERSON],\~[PERSON]\~та [PERSON].\~Протягом встановленого\~законом строку\~донька [PERSON]\~звернулася з\~заявою про\~прийняття спадщини\~після смерті\~її матері до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу [PERSON], а син [PERSON] звернувся з заявою про відмову від спадщини. Вказану спадщину діти не оформили у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1\~статті 1296 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1\~статті 1298 Цивільного кодексу України\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, ні [PERSON] ні [PERSON] протягом встановленого законом строку не зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема наданими матеріалами спадкової справи встановлено, що представник [PERSON] [PERSON] в його інтересах лише 10 березня 2017 року звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON]. Окрім того, лише 14 червня 2017 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON]. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання\~\~в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до\~статті 67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Пунктом 4.14 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~визначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.\~\~ Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до Узагальнення від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що главою 86\~ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування"\~. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Судом\~встановлено, що ні представник [PERSON] [PERSON] ні [PERSON] не отримали від приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу [PERSON] будь якої відмови у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] та передчасно та безпідставно звернулися до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні сторони не надали суду достовірні докази, які б беззаперечно свідчили про те, що\~ вони отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності.\~ А тому, відповідно до ст.ст. 12,\~76 ЦПК України, вказані вище позивачами обставини суд вважає недоведеними і не підтвердженими доказами. Також в судовому засіданні\~ та відповідно до наданої нотаріусом спадкової справи встановлено, що жодних постанов про відмову в оформлені права на спадщину, нотаріусом не видавалася. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що законні права та інтереси позивача та відповідача по справі порушені не були, що позбавляє їх законного права на звернення до суду з дійсним позовом. \~ \~ \~ \~ Таким чином суд прийшов до висновку, що заявлені позивачами та їх представниками позовні вимоги цілком є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, ґрунтуються на доказах, наданих позивачами та які не відповідають дійсності та обставинам справи і є недостовірними і спростовуються матеріалами справи в їх сукупності. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] окрім однієї та головної вищевказаної підстави для відмови в задоволенні позовних вимог суд звертає увагу на те, що позивачем [PERSON] не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про важливість пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], а вирішити вимоги щодо визнання за ним права власності без вирішення питання щодо надання додаткового строку є взагалі передчасним та безпідставним. За таких обставин суд, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed