Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору : Мукачівський міський відділ ДМС України у Закарпатській області про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивують тим, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 вересня 2010 року, позивачі ([PERSON] та [PERSON]) являються власниками квартири [ADDRESS]. 16 вересня 2010 року відповідач по справі [PERSON] зареєструвався в їх квартирі, що стверджується відміткою в будинковій книзі, який відповідно до акту від 10 червня 2014 року за №50, за вищевказаною адресою не проживає з березня 2012 року. Реєстрація відповідача відображається на праві володінні, тобто спричиняє їм перешкоди в користуванні квартирою, зокрема, при оплаті житлово-комунальних послуг та оформленні відповідних юридичних документів. На підставі вищенаведеного, просять суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO]. Позивачі - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України, причину неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа - представник Мукачівського міського відділу головного управління ДМС України у Закарпатській області у судове засідання не з'явився, від начальника відділення Плескач І.І. надійшов до суду лист про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССР №229441 від 13 вересня 2010 року, власниками квартири [ADDRESS] - являються [PERSON] та [PERSON] на підставі Договору міни від 21 серпня 2010 року (а.с.6). -2- Згідно довідки за №1-07260 від 10 червня 2014 року виданою управляючою компанією ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» та копії Будинкової книги, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-12). У відповідності до Акту №50 від 10 червня 2014 року, [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] - не проживає з березня 2012 року, що підтверджується підписами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування житлом внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Матеріалами справи встановлено, що підстав для збереження за відповідачем право на проживання за адресою [ADDRESS] - не має, [PERSON], [INFO] не проживає за вищевказаною адресою з березня 2012 року, а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає до задоволення. Розглядаючи позовну вимогу про зняття з реєстраційного обліку відповідача, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації. З урахуванням вказаної норми Закону, у задоволенні позовної вимоги про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку- слід відмовити, оскільки така вимога, на думку суду, окремого вирішення у даному випадку не потребує, так як задоволення попередньої - є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації за адресою [ADDRESS], що передбачено ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 121,80 грн. судового збору.

Outcome: approved