Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій зазначає, що 12.12.2014 року з вини [PERSON] сталася ДТП, внаслідок чого пошкоджено належний позивачеві автомобіль, заподіяно матеріальну і моральну шкоду. ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 4\~641,53 грн., що є значно заниженим розміром шкоди. З урахуванням уточнень позову позивач просив стягнути зі [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн., а із ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 29 839 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали повністю, посилаючись на заподіяння позивачеві шкоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON], звернення до страхової компанії, яка оцінила розмір шкоди, однак занизила розмір шкоди і не виплатила страхове відшкодування без поважних причин, через пошкодження автомобіля, послідуючі відмови у виплаті відшкодування, позивачеві також була заподіяна і моральна шкода, оскільки він хвилювався, порушились нормальні життєві звязки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково на суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн., посилаючись на те, що відшкодовувати іншу шкоду повинна страхова компанія. Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання повторно не зявився, хоч про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань чи заперечень суду не подавав, про причини неявки не повідомив. Вислухавши позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 12 грудня 2014 року близько 07 год. 40 хв. на 29 км +700 м автодороги Р-1 на території Обухівського району Київської області відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Форд», державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України і вчинив зіткнення із автомобілем «Опель», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого останньому автомобілю було спричинено механічні пошкодження, що підтверджується постановою судді, довідкою ДАІ. Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 05.11.2014 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у звязку із скоєнням ним вказаної дорожньо-транспортної пригоди 12.12.2014 року. Власником автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER], на час ДТП був позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою Враховуючи викладене, шкода, заподіяна внаслідок ДТП позивачеві повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] як винним у ДТП у порядку, визначеному чинним законодавством. Відповідно до полісу № АС/7916037 в період вчинення ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована іншим відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта». Згідно із п. 1 ст. 15 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 р., застрахованою є відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Як вбачається із повідомлення, страхового акту ПАТ «НАСК «Оранта» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 4\~641 грн. 72 коп. За таких обставин, суд вважає доведеним факт звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та факт прийняття відповідачем страховою компанією рішення про виплату страхового відшкодування. Оцінюючи розмір заподіяної у ДТП шкоди суд надає перевагу висновку проведеної в межах розгляду справи судової автотоварознавчої експертизи, якою встановлено, що розмір матеріального збитку складає 93\~346, 54 грн., а висновки оцінювача при визначення розміру страхового відшкодування суд вважає необґрунтованими. За таких обставин, предявлена до стягнення в межах цього позову сума - 29 839 грн. не перевищує розміру спричиненої у ДТП матеріальної шкоди. Враховуючи викладене, вище, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми матеріальної шкоди із ПАТ «НАСК «Оранта» ґрунтуються на законі та наявних у справі доказах, тому підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позовні вимоги стосовно відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню частково, оскільки відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 5 від 31.03.1995 р., у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд вважає доведеними посилання позивача на заподіяння йому моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях позивача в звязку із пошкодженням належного йому майна та неправомірною відмовою відповідача відшкодувати завдані збитки, зміні життєвого укладу позивача внаслідок неможливості використання автомобіля. Оцінюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що грошова сума 5 000 гривень відповідає фактичним обставинам справи, є достатньою і обґрунтованою, а також відповідає вимогам ст.23 ЦК України щодо розумності і справедливості при визначенні судом розміру такої шкоди. Згідно п.22.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (435-15). Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України (435-15). При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (435-15), таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. У звязку з вищевикладеним суд вважає, що обовязок відшкодування моральної шкоди слід покласти саме на відповідача [PERSON] Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивачем всупереч вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України доведено належними і допустимими доказами позов лише частково, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судові витрати слід покласти на відповідачів відповідно до вимог ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial