Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 32/33/64 в розмірі 15072,93 доларів США, 10493,53 гривень та судові витрати в розмірі 6170,22. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.04.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами було укладено кредитний договір на суму 27000 доларів США з терміном повернення кредиту до 02.04.2027, процентна ставка 12,5% річних Відповідачі взятих на себе зобов`язань не виконали, а тому станом на 02.04.2018 у них виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. Ухвалою судді від 02.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 02.11.2018, визначено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. 02.11.2018 підготовче судове засідання відкладено через неявку позивача на 03.12.2018. 03.12.2018 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 20.12.2018 20.12.2018 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача на 21.01.2019. 21.01.2019 підготовче провадження у даній справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 01.02.2019. 31.01.2019 представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебування представника в іншому судовому засіданні. 01.02.2019 судове засідання відкладено на 18.02.2019. 18.02.2019 представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з не можливістю прибути в судове засідання через зайнятість в іншому судовому процесі. 18.02.2019 судове засідання відкладено на 14.03.2019. 14.03.2019 судове засідання відкладено через неявку представника позивача на 02.04.2019. 02.04.2019 представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. 02.04.2019 представник відповідача [PERSON], [PERSON]. подав до суду клопотання про витребування у ПАТ «Універсал Банк» відомості та документи: на яких правових підставах відбулась зміна розміру відсотків котрі нараховувались по кредитному договору №32/33/64 від 03.04.2007 з з 12,5% до 12,95% визначених договором з 15.07.2008 та наступна зміна розміру відсотків з 02.04.2018 до 12,50% та чи укладались у зв`язку із зазначеними змінами відсоткової ставки будь-які додаткові угоди до кредитного договору та/чи договору поруки, якщо такі угоди укладались то надати їх копії. Ухвалою суду від 02.04.2019 клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 16.04.2019. 15.04.2019 представник позивача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю подати суду витребувані документи. 16.04.2019 розгляд справи відкладено на 08.05.2019. 08.05.2019 розгляд справи повторно відкладено у зв`язку із невиконанням ухвали суду на 11.06.2019. 11.06.2019 судове засідання відкладено через неявку сторін на 02.07.2019. 02.07.2019 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] , [PERSON] . на 26.07.2019. 26.07.2019 справа слухалась по суті, оголошено перерву для надання можливості врегулювання спору в позасудовому порядку на 27.09.2019. 27.09.2019 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Водночас, на виконання ухвали суду про витребування документів подав до суду лист, яким відповідача було повідомлено про зміну відсоткової ставки. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. 23.09.2019 представник відповідачки [PERSON] [PERSON] подав до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції або відкладення розгляду справи. Вказане клопотання суд розцінює як зловживання процесуальними обов`язками, спрямованим на затягування розгляду справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч.1, 2 , 4 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Не дивлячись на те, що завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться не перед сторонами процесу, а перед органом судової влади, вказана обставина жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь в справі, направлене на те, що умисне перешкодило досягнення органом судової влади вказаних завдань. Особи, що беруть участь в справі, не мають прямого юридичного обов`язку сприяти суду в правильному і своєчасному розгляді і вирішенні цивільної справи, проте зобов`язані утримуватися від дій, здатних перешкоджати досягненню названих завдань. Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Проблеми, пов`язані із недобросовісним виконання своїх процесуальних обов`язків та зловживанням процесуальним правом, можуть ущемити право кожного на судовий розгляд протягом розумного строку, що захищається гарантіями статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами. Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу. Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними. Зважаючи на встановлені законодавцем строки розгляду цивільних справ, відкладень судових засідань з тих чи інших причин, зокрема за клопотаннями сторін, те, що відповідачі не скористались своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву, суд вирішив здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відхиливши чергове клопотання про відкладення розгляду справи, розцінюючи таке як зловживання стороною процесуальними правами та обов`язками. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Вимогами ст.ст.13,81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Матеріалами справи встановлено, що 03.04.2007 між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами було укладено кредитний договір № 32/33/64 на суму 27000 доларів США з терміном повернення кредиту до 02.04.2027, процентна ставка 12,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідач 1 за кредитним договором додатково було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON] від 03.04.2007 з якого вбачається, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. За змістом ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, яка є не тільки способом забезпечення виконання зобов`язань, а також і однією з форм цивільно-правової відповідальності. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно Розрахунку заборгованості за договором №32/33/64 заборгованість [PERSON] станом на 02.04.2018 становить 15072, 93 доларів США та 10493,53 гривень, а саме: 1583,85 доларів США - прострочена заборгованість, 11614,53 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту, 1475,66 доларів США - відсотки, 398, 89 доларів США - підвищені відсотки/пеня та 10493, 53 гривень - пеня. Частинами 1-2 статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно ст.554 вищезгаданого Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткової /субсидіарної/ відповідальності. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Стягуючи з поручителя в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором №32/33/64 від 03.04.2007 суд виходить з того, що в забезпечення виконання зобов`язань основного боржника, був укладений окремий договір поруки з поручителем, а відповідно до норм законодавства у такому випадку кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, а кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарні боржники. Згідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 02.04.2019 представником позивача представлено лист про зміну відсоткової ставки адресований [PERSON] та повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що [PERSON] отримав такий 11.01.2018. Згідно з ч.ч.1-5 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Врахочуючи те, що вищевказані копії документів не засвідчені на відповідність оригіналу, суд вважає такі докази неналежними. Позивачем не представлено суду доказів про повідомлення поручителя [PERSON] про зміну відсоткової ставки. Проте, відповідачем [PERSON] не заявлено про заперечення позову чи про припинення поруки. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Згідно зі статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет) операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України (далі - НБУ). Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Крім того, НБУ на виконання положень статті 11 Декрету 14 жовтня 2014 року прийнято Положення № 483 «Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу». Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов`язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. В судовому засіданні встановлено, що за кредитним договором станом на 02.04.2018 року існує заборгованість, яка становить 15072, 93 доларів США та 10493,53 гривень, а саме: 1583,85 доларів США - прострочена заборгованість, 11614,53 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту, 1475,66 доларів США - відсотки, 398, 89 доларів США - підвищені відсотки/пеня та 10493, 53 гривень - пеня. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення коштів на його користь з відповідачів солідарно підлягають задоволенню. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3085,11 грн. з кожного. Враховуючи викладене і

Outcome: approved