Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за угодою № 194027 в розмірі 151 656, 82 гривні та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.05.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Угоду № 194027 з Додатками № 1 та № 2 до неї, що є невід'ємними частинами Угоди. Дана Угода укладена в рамках створеної Позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів "Автоплан". Вказана система відома під назвою "придбання в групах" в багатьох країнах світу, зокрема в Аргентині, Португалії, Польщі та інших. Дана система продажу полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості - наприклад автомобіль - і які стають учасниками системи. Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні умов Угод, укладених з Учасниками в рамках системи Автоплан, Позивач надає Учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи Автоплан. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним Учасником системи Автоплан. Відповідач [PERSON] - в свою чергу, зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100 % Ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 (сто) щомісячних Повних внесків. 28 липня 2011 року на асигнаційному акті [PERSON] було надано право на отримання Автомобіля. 12 січня 2012 року [PERSON] отримав автомобіль Chevrolet Aveo, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], 2011 року випуску і зареєстрував його на своє ім'я у РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 09.02.2012 року, (д.н.з. [NUMBER]). 18.11.2011 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вони зобов'язались відповідати перед позивачем у разі невиконання зобов'язань [PERSON] за Угодою № 194027. [PERSON] протягом липня 2008 року - лютого 2014 року сплачував щомісячні внески, хоча і з порушеннями як строків, так і розміру внесків. Починаючи з березня 2014 року він припинив сплачувати внески. Неодноразові листи та телефонні звернення до відповідачів залишені без задоволення. У зв'язку з неможливістю врегулювання спору у досудовому порядку, позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка складається з чистих внесків в розмірі 107 341,90 грн. та заборгованості по сплаті внесків в оплату послуг позивача, в розмірі 51 Адміністративного внеску, що складає 44 314,92 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2008 р. між ЗАТ «АІСЕ Україна» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна») та [PERSON] укладено Угоду №194027, в рамках створеної відповідачем в Україні системи продажу автомобілів «Автоплан», відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов'язання надати позивачу систему послуг, спрямованих на придбання автомобіля, зазначеного в додатку №1 до угоди. Крім того, відповідно до додатків №№1,2 до даної угоди позивач зобов'язався щомісячно сплачувати наступні платежі: цілий чистий внесок, що являє собою частину щомісячного повного внеску, який використовується для формування чистого фонду та фонду для повернення коштів, і розмір якого розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків; внесок в оплату послуг, що становить частину щомісячного повного внеску, який є оплатою послуг АВТО ПРОСТО, розмір кожного з яких складає зазначений в додатку №1 відсоток від поточної ціни автомобіля; внесок в оплату страхового платежу - частину щомісячного повного внеску, який є оплатою за договором страхування, а також здійснити одноразовий платіж у вигляді плати за послуги, пов'язані з видачею автомобіля. 18.11.2011 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вони зобов'язались відповідати перед позивачем у разі невиконання зобов'язань [PERSON] за Угодою № 194027. Відповідно до п. 2.4 Договору поруки, на момент його підписання, розмір забезпечених порукою вимог складає 97 997, 25 грн. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 12 січня 2012 року [PERSON] отримав автомобіль Chevrolet Aveo, 2011 року випуску, д.н. [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУ МВС України в Одеській області 09 лютого 2012 року, доказів зворотного суду не надано. Оскільки, [PERSON] протягом липня 2008 року по лютий 2014 року сплачував щомісячні внески з порушенням строків та розміру, а з березня 2014 року припинив сплачувати внески. За приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України унормовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до розрахунку наданого позивачем та перевіреного в судовому засіданні, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 151 656, 82 грн. та складається з заборгованості з по Чистим внескам в розмірі 107 341, 90 грн. та заборгованості по сплаті внесків в оплату Послуг позивача в розмірі 51 Адміністративного внеску в розмірі 44 314,92 грн. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за Угодою № 194027на загальну суму 151 656 грн. 82 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати у сумі по 505 грн. 52 коп. з кожного, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 553, 554, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved