Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до Заводського районного суду з позовною заявою до Камянської міської ради, третіх осіб: Житлово-будівельного кооперативу «Строітель», Державного нотаріуса Першої Дніпродзержинської нотаріальної контори «про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом». За даним позовом, [PERSON] просила визнати квартиру [ADDRESS] спадковим майном після смерті [PERSON], померлої 10.02.2015 року; визнати за нею, [PERSON], право власності на житлове приміщення квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,7 кв.м, житловою площею 27,2 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої 10.02.2015 року, що є підставою для реєстрації права власності в органах державної реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 10.02.2015 року померла [PERSON], яка була бабуся позивачки. Після смерті [PERSON] позивачка протягом встановленого законом шестимісячного строку, а саме 23.02.2015 року, подала до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] від 04 вересня 2015 року № 111/2015 відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказану квартиру, посилаючись на те, що реєстраційне посвідчення не входить до переліку документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Дана квартира [ADDRESS], була отримана [PERSON] у житлово-будівельному кооперативі «Строітель» м. Дніпродзержинська. Дана квартира [ADDRESS], яка належала житлово-будівельному кооперативу «Строітель» м. Дніпродзержинська. Пайовий внесок за вказану квартиру до ЖБК «Строітель» виплачений [PERSON] ([PERSON]) повністю, що підтверджується відповідною довідкою. 07.08.1992 року [PERSON], було отримано реєстраційне посвідчення на квартиру [ADDRESS], яке на той час являлось правовстановлюючим документом. Враховуючи вищезазначене позивачка вимушена звертатись до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Позивачка в судове засідання подала заяву в якій прохала позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі та не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів та розгляду справи без застосування технічних засобів. Представники Камянської міської ради, треті особи: Житлово-будівельного кооперативу «Строітель», Державного нотаріуса Першої Дніпродзержинської нотаріальної контори, в судове засідання не зявилися, надав до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, з винесенням рішення згідно чинного законодавства. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідив матеріали справи, докази надані сторонами, приходить до наступного: З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії І-АП №440507 від 18.12.1978 року виданого Феодосійським відділом ЗАГС Кримської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.12.1978 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 912, після укладення шлюбу подружжя стало носити спільне прізвище [PERSON]. (а.с.5). Як вбачається з Довідки від 06.08.1992 року виданої Житлово-будівельним кооперативом «Строітель» м. Дніпродзержинська, [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу «Строітель» та одержала в ЖБК «Строітель» двохкімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS], пайовий внесок за отриману квартиру, в сумі 32,09 рублів сплатив повністю в 1992 році. (а.с.11). Так, згідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про право власності», який діяв станом на 22.05.1992 року, визначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Набуття права власності підтверджено виданим реєстраційним посвідченням на імя [PERSON] ([PERSON]), як члену ЖБК «Строітель», виданого начальником БТІ Дудник від 07.08.1992 року, на квартиру [ADDRESS] (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] померла 10.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №608669, яке видане 11.02.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №170. (а.с.4). Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на квартиру №45 по вулиці Бурхана у будинку №15 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, Державним нотаріусом був зроблений запит до Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 04.08.2015 року, про те, згідно даних інвентаризаційної справи право власності на квартиру №45, розташовану за адресою: м. Камянське (Дніпродзержинськ), вулиця Бурхана, будинок №15 станом на дату останньої реєстрації - 17.08.1992 року, було зареєстровано за [PERSON], на підставі довідки ЖБК «Строітель» від 06.08.1992 року, про було видане реєстраційне посвідчення 17.08.1992 року. (а.с.119). З Постанови Державного нотаріусу Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], від 04.09.2015 року (а.с.10), вбачається, що позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у звязку з тим, що реєстраційне посвідчення не входить до переліку документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, передбачених п. 27 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою КМУ від 22 червня 2011 року №703. У разі відкриття спадщини, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно з правилами статті 1220 ЦК України та статті 249 ЦПК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Як встановлено судом, [PERSON], померла 10.02.2015 року, тобто саме 10.02.2015 року і є час відкриття спадщини. Згідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7, визначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, що спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] сплатила повністю вартість квартири та пайовий внесок, що підтверджено довідкою від 06.08.1992 року, виданою Головою ЖБК «Строітель» (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що померла [PERSON], станом на час смерті, а саме на 10.02.2015 року, мала у власності квартиру [ADDRESS]. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно заповіту №4-2898 від 11.11.2005 року, завіреного державним нотаріусом Пятої Дніпропетровської нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], [INFO], усе майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати померлій на день смерті, та на що вона за законом матиме право, заповідає: [PERSON]. (а.с.84). Статтею 1279 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Також судом враховується перейменування міста Дніпродзержинськ на Камянське, на виконання постанови ВР України. На підставі викладеного та

Outcome: approved