Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні бабусі та дідусю своїх прав щодо виховання малолітнього онука, мотивуючи свої вимоги тим, що з червня 2010 року по лютий 2012 року їхній син [PERSON] та відповідач перебували у стосунках. У лютому 2012 року відповідач завагітніла від їхнього сина та народнила онука [PERSON] . Рішенням Южного міського суду Одеської області від 02.12.2013 року було визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , який зараз проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . З самого дня народження майже до п`яти місяців онук проживав з позивачами, поки його мати влаштовувала своє особисте життя. Весь свій час вони проводили з онуком, він ріс у них на руках. Надалі обставини складалися так, що протягом п`яти років, онук жив то з ними, дідом та бабою, то з матір`ю. І не зважаючи на деякі непорозуміння з відповідачем стосовно виховання онука, вони завжди знаходили компроміс. Онук відвідував дитячий садок №3, щотижня вони бачилися з онуком, спілкувалися з ним. Окрім цього, кожні новорічні свята, всі літні місяці онук проводив з ними, дідом та бабою. Останнього разу дитина була з ними майже 6 місяців - з 30 березня по 20 вересня 2017 року. З 20.10.2017 року відповідач почав уникати спілкування з позивачами і не дозволяв спілкуватися з онуком без його присутності. Вони були дуже здивовані такою поведінкою і пов`язували такі обставини з переїздом відповідача до м.Одеси до чергового співмешканця. У них склалося враження, що щось стосовно [PERSON] приховується і взагалі відповідач боїться їхнього спілкування з онуком наодинці. У зв`язку з таким становищем вони змушені були звернутися до органу опіки і піклування Приморської районної адміністрації. Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації від 24.01.2018 року № Ко-15 визначено час їхніх зустрічей з онуком. Проте ніяких позитивних змін не відбулося, ситуація тільки погіршилась. В травні 2018 року [PERSON] розірвала стосунки і повернулася з дитиною до м.Южне за місцем реєстрації. Проте ставлення відповідача на їхні прохання запросити онука до них, повести його на виставу, в цирк, тощо, так і лишилося негативним з невідомих причин. Відповідач відмовляється виконувати рішення органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації про систематичні зустрічі їх з онуком. Позивачі звернулись до виконавчого комітету Южненської міської ради щодо вирішення даного питання. Позивачі просять суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] та визначити такі способи їхніх зустрічей з онуком [PERSON] (без присутності матері): систематичні щомісячні зустрічі діда з бабусею та онука кожні треті вихідні місяця з 18.00 години п`ятниці до 18.00 години неділі; спільне безперервне перебування онука з дідусем та бабусею: взимку 7 (сім) днів та в літній період 21 (двадцять один) день. Ухвалою суду від 14.11.2018 року відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.04.2019 року закрито підготовче провадження по справі, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачі та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок та встановлений графік побачень позивачів з онуком, не заперечувала проти задоволення позову. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 02.12.2013 року було визнано, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 300 від 27.10.2012 року, виданий відділом ДРАЦС Южненського міського управління юстиції Одеської області: в графі відомості про батька внести - батько [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , громадянин України, уродженець м. Южне, Одеської області, прізвище дитини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.10). 07.05.2014 року відділ ДРАЦС реєстраційної служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області видав повторне свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , де батьком дитини записан [PERSON] (а.с.11). Позивачі проживають окремо від матері та малолітньої дитини, але добровільно спосіб участі у вихованні онука та порядку побачення з нею не визначили. В 2017 році відповідач разом з дитиною переїхала до м.Одеси. 24.01.2018 року Приморська районна адміністрація надала висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого зобов`язано [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню діда та баби у спілкуванні та вихованні малолітнього онука, [PERSON] , [INFO] та визначено способи участі діда та баби у вихованні малолітнього онука, [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних зустрічей діда та баби з дитиною щотижня з 11.00 години суботи до 11.00 неділі, а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю матері с дідусем та бабусею. В травні 2018 року [PERSON] разом з дитиною повернулася до м.Южне. 11.06.2019 року Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради надано висновок, яким встановлено наступний графік зустрічей: кожний третій тиждень місяця з п`ятниці по неділю; спільний відпочинок під час літніх та зимових канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, [PERSON] (а.с.52). Відповідач [PERSON] вказаний графік не виконує. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 257 СК України визначено, що баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки з якими проживає дитини, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом свої прав щод виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться вони мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст.263 СК України спіл щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Нормами ч.ч.2, 3 до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування на перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, аналізуючи варіант визначення способів спілкування із дитиною, запропонований позивачами, суд вважає, що він в цілому, за певними виключеннями, відповідає інтересам дитини та сприяє її нормальному розвитку, не суперечить правам та інтересам сторін у справі, а також буде відповідати інтересам дитини. Таким чином, враховуючи те, що сторони не досягли згоди щодо порядку спілкування з дитиною, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітньої дитини шляхом встановлення днів для систематичних побачень з нею, що буде відповідати вимогам закону та інтересам дитини. Разом з тим, вирішуючи спір між сторонами щодо визначення участі бабусі та дідуся у вихованні дитини, суд дійшов висновку, що інтересам дитини відповідатиме встановлення наступного часу побачень з ними: щомісяця кожні треті вихідні дні з 18.00 годин суботи до 18.00 годин неділі, під час літніх та зимових канікул за згодою сторін, враховуючи висновок Комісії з питань захисту прав дитини. Взявши до уваги вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на вищевикладені аргументи.

Outcome: partial