Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до АТ «Українська охоронно-страхова компанія», просив суд, з урахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 32656,09 грн., пеню - 15849,38 грн, інфляційні втрати 14877,29 грн., 3% річних 1070,94 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 квітня 2014 року на Південному мосту в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Мегсedes" (державний номерний знак [NUMBER]), автомобіля «Грет Вол» (державний номерний знак [NUMBER]) та автомобілю «Mitsubishi» (державний номерний знак [NUMBER]), внаслідок якої автомобілю позивача «Mitsubishi» завдано механічних пошкоджень. Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини власника автомобіля "Мегсedes" [PERSON], що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2014. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у відповідача (номер полісу АС/3879979 від 28.05.2013), 29.05.2014 позивачем була подана відповідачеві заява про виплату страхового відшкодування. У вересні 2014 року позивач дізнався про прийняте відповідачем рішення виплатити йому страхове відшкодування у розмірі 32656 грн 09 коп. Однак станом на 30.09.2015 позивачем виплату страхового відшкодування не отримано. За розрахунком позивача, до стягнення з відповідача також підлягає 15849,38 грн пені, 14877,29 грн інфляційних втрат, 1070,94 грн 3% річних, які просить стягнути з відповідача. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник надав до суду заяву, у якій збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, справу слухати у їх відсутність. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Вподальшому в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2014 о 16.14 год. по Південному мості в м. Києві, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху не дотримався безпечної дистанції в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Грет Вол» д.н.з. [NUMBER], після чого автомобіль «Грет Вол» д.н.з. [NUMBER] зіткнувся з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження всіх транспортних засобів. Отримання механічних пошкоджень автомобілем «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] також підтверджується довідкою УДАІ ГУ МВС України. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2014 у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано винним водія автомобілю [NUMBER] [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Цивільно-правова відповідальності [PERSON] була застрахована в АТ «Українська охоронно-страхова компанія» (номер полісу АС/3879979 від 28.05.2013). 29 травня 2014 року [PERSON] звернувся до АТ «УРСК» із заявою про страхове відшкодування. Згідно повідомлення АТ «Українська охоронно-страхова компанія» вих.№7136 від 08.08.2014 про прийняте рішення по події, яка мала місце 25.04.2014, було прийнято рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування в сумі 32656 грн 09 коп, франшиза по полісу АС/3879979 становить 1000 грн. Таким чином, вказаними листами підтверджується факт визнання відповідачем настання страхового випадку. Як зазначив позивач, станом на 15.12.2014 відповідачем розмір страхового відшкодування 32656,09 грн не перерахований. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст.36.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вказаних позовних вимог. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 15849,38 грн та надає її розрахунок. У відповідності до п.36.5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивачем подано до суду розрахунок суми пені та у вказаному розрахунку посилається на нормативно-правові акти, якими затверджено розрахунок суми пені за встановленою формулою. Обчислюючи суму пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, позивач надає докази на закріплення встановленої формули розрахунку, якою він користується. Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати 14877,29 грн, 3% річних 1070,94 грн та зазначив, що період прострочення складає з 28.08.2014 по 30.09.2015. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку із затримкою виплати страхового відшкодування слід зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином положення статті 625 ЦК регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами, і не поширюються на правовідносини, що виникають у зв'язку iз завданням шкоди. Слід зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, тому нараховування процентів за користування чужими грошовими коштами в даному випадку є фактично подвійною мірою відповідальності, аналогічна позиція міститься також і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 16.01.2013 року № 10-74/0/4-13, тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. За таких обставин суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому суд, виходячи із часткового задоволення позовних вимог,

Outcome: approved