Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона знаходилася в фактично-шлюбних відносинах з відповідачем по справі з 2008 року по 2009 рік. Від даного шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. В даний час позивачка разом з донькою мешкають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, інвалідом не є, інших утриманців не має, на даний час не працює, має тимчасові заробітки. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони з 2008 року по 2009 рік знаходилися в шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від даного шлюбу в них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно даного свідоцтва вбачається, що відповідач по справі є батьком дитини, оскільки в свідоцтві про її народження він записаний батьком. В теперішній час сторони проживають окремо, донька проживає з позивачкою, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка на даний час не працює, її коштів не вистачає на належне утримання дитини. Сторонами не надано доказів того що батьками досягнута угода про утримання дитини. Також сторонами не надано доказів щодо добровільного виконання відповідачем своїх обов'язків по утриманню дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Сім'я позивачки має доходи, які складаються з соціальної допомоги, значно нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом "Про державний бюджет України" на кожного члена сім'ї. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, не працює, але має тимчасові заробітки, стягнень по виконавчим листам з нього не проводяться. Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на свою неповнолітню доньку в розмірі 600 гривень щомісячно, суду не надав. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобов'язаний утримувати свою дитину. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 184 Сімейного кодексу України в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved