Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить зобов'язати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити їй та її сину - [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS]. В обгунтування вимог покликається на те, що 08.11.2007р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, після чого вони почали проживати у спірній квартирі, яка належить батькам чоловіка - [PERSON] та [PERSON] 20.05.2008р. зі згоди відповідачів її було зареєстровано у вказану квартиру. [INFO]. у них народився син [PERSON], який був зареєстрований у вказаній квартирі. Починаючи із травня 2012р. сімейні відносини почали погіршуватись і вона змушена була залишити квартиру та разом із сином перебратись на тимчасове проживання до своїх батьків. У червні та листопаді 2012р. було зроблено спроби повернутись проживати у квартиру, однак зі сторони відповідачів чинились перешкоди, були поміняні замки, її особисті речі та речі її сина були з квартири переміщені, її повідомлено, що в цій квартирі проживають інші люди. Окрім того, відповідачі звернулись до суду з вимогою визнання її та її сина такими, що втратили право на проживання у квартирі. 11.10.2013р. ухвалено рішення відповідно до якого, суд відмовляючи у задоволенні позову зазначив, що вона та її син [PERSON] мають право на користування житловою площею у квартирі [ADDRESS] і такого права не втратили. Незважаючи на це відповідачі і надалі не дають їй можливості скористатись її правом на проживання у вказаній квартирі, не надають ключів від вхідних дверей, у квартирі з невідомих їй підстав проживають сторонні особи (не родичі), які назвали себе орендарями, жодної можливості вселитись у квартиру вони із сином не мають. Мирно вирішити спір є неможливо. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги повністю підтримали, пояснення дали аналогічні до викладеного у заяві. Представник позивача додатково зазначив, що його довіритель не може реалізувати своє право на проживання у даній квартирі, відповідачі замінили ключі у квартирі, визнають даний факт, а відтак такий не підлягає доказуванню. Окрім того, неодноразові телефонні переговори з приводу вселення результатів не дали. 18.02.2014р. [PERSON] письмово звернулась до відповідачів, 28.02.2014р. приїхавши у квартиру, яку відкрили сторонні люди зрозуміла, що в добровільному порядку її туди ніхто не впустить, зверталась в міліцію. У спірній квартирі зареєстрована [PERSON] та її син-[PERSON], однак реалізувати своє законне право на проживання з вищевикладених причин не можуть. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з"явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи даними. Так, в матеріалах справи наявна письмова розписка представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи. Відповідач [PERSON] згідно поштових повідомлень повідомлявся про розгляд справи за адресою [ADDRESS], що підтверджується наявними поштовими повідомлення, які повертаються на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», одночасно в матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON], який зазначає місце свого проживання: [ADDRESS], яка подана в ході розгляду справи представником відповідача [PERSON] - [PERSON], а відтак суд, вважає, що останній належним чином повідомлений про розгляд справи. Окрім того, в матеріалах справи наявне письмове клопотання [PERSON] у якому він просить розглядати справу за його позовом до [PERSON] про позбавлення її права на користування жилим приміщенням та скасування реєстрації у квартирі за його відсутності. В матеріалах справи наявне письмове клопотання представника відповідача [PERSON]- [PERSON], про відкладення розгляду справи, яке отримано судом 25.07.2014р., у зв"язку із зайнятістю на слідчих діях у Галицькому РВ ЛМУ ГУМВСУ по кримінальному провадженню, однак, суд не приймає його до уваги, у зв'язку із відсутністю будь-якого документального підтвердження поважності неприбуття до суду. Враховуючи вищенаведене, неодноразові неявки відповідачів, представника відповідача, суд розцінює їх, як зловживання правом, та згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Сихівської районної адміністрації, як органу опіки та піклування у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає їх підставними, враховуючи рішення суду, яким визнано право позивача на проживання разом з дитиною у спірній квартирі, інтереси малолітньої дитини, той факт, що власники у квартирі не проживають, просить їх задоволити. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 464/6919/13-ц. та висновок, ЖЕО №1575 від 28.02.2014р., з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.3 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 11.10.2013р., яке Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області, залишено без змін у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання втрати права на житлове приміщення, в задоволенні позову відмовлено, встановлено, що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] мають право на користування житловою площею в квартирі [ADDRESS], таке право не втратили, оскільки їх тимчасова відсутність обумовлена поважними причинами, поважною причиною непроживання [PERSON] з малолітнім сином є факт чинення їй перешкод у проживанні через неприязні стосунки, які склались між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2014р. позивач зверталась до відповідачів [PERSON] та [PERSON], як власників квартири з письмовою завою, в якій зазначала, що у зв'язку з тим, що вона на даний час не має вільного доступу до вказаної квартири, поміняні замки від вхідних дверей, просила 28.02.2014р. з"явитись за адресою [ADDRESS] та надати їй ключі від вказаної квартири для того, щоб вона зі своїм сином змогла повністю реалізувати своє законне право на житлову площу у квартирі, де вони з сином зареєстровані. Як вбачається з висновку по довідці-повідомленні та зверненні гр. [PERSON] від 04.03.2014р., 28.02.2014р. позивач зверталась в Сихівський РВ, про те, що у квартирі [ADDRESS] знаходяться невідомі, просить вжити заходів до своїх колишніх свекрухи та свекра, які перешкоджають їй в доступі до житла. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON], отриманих ДІМ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 04.03.2014р., повідомлено, що оскільки спільне життя в її сина - [PERSON] з невісткою - [PERSON] не склалося, 01.05.2012р. вона поїхала жити до своїх батьків, 28.02.2014р. повернулась в дану квартиру, між ними виникло непорозуміння, вважає, що вселитись в дане помешкання колишня невістка-[PERSON]. може лише згідно рішенням суду. Згідно довідки ЛКП „Під Зуброю" №3019 від 20.06.2014р., вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 4 осіб: [PERSON], [PERSON] - з 20.06.2014р., [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з наявної письмової заяви відповідача - [PERSON].(батько та колишній чоловік позивача [PERSON].) від 27.06.2014р., просить зареєструвати його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. за його адресою: [ADDRESS] без дозволу на це матері [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] та її малолітній син [PERSON], не проживають у спірній квартирі з об'єктивних причин, поважною причиною їх не проживання є факт чинення [PERSON] перешкод у користуванні через неприязні стосунки, які склались між сторонами. Крім того, неодноразові звернення позивача як у правоохоронні органи так і до органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації, з метою захисту порушених житлових прав дитини дають підстави вважати, що відповідачі чинять їй перешкоди для проживання у спірній квартирі та об'єктивно перешкоджають належним чином користуватися нею. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки право позивача [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON], [INFO].н. на користування житловою площею у квартирі [ADDRESS] визнано судом, на даний час відповідачі протиправно чинять позивачу перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою, порушене право підлягає захисту судом. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачів в користь позивача підлягають солідарному стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 9, 156 ЖК України та

Outcome: approved