Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та вказав, що у відповідності до умов кредитного договору б/н, укладеного 02 січня 2014 року, банк надав відповідачу кредит у сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] зобовязання за договором щодо здійснення щомісячного погашення заборгованості не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, просить стягнути з відповідача 39304.16 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в письмовій заяві просить розгляд справи провести у його відсутності та задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. 07.06.2017 року відповідач [PERSON] подала до суду заперечення на позовну заяву де зазначила, що при отримані кредиту працівники банку її пояснили, щоб вона у січні 2014 р. не платила кредит, бо автоматично буде стягнуто 200 грн., у лютому 2014 р. вона сплатила 200 грн., у липні 2014 р. також сплатила 200 грн. На початку липня 2014 року вона отримала лист від «Приватбанку», за даними якого її заборгованість становить 3600 грн. В середині серпня 2014 року до неї додому у с. Олексинці приїхав чоловік, який мав у руках планшет, запитував чому вона не сплачує кредит у «Приватбанку» та вказав, що її заборгованість становить 3800 грн., погрожував, що в разі несплати в неї заберуть будинок. В рахунок погашення заборгованості передала, як вона вважала, представнику «Приватбанку», 3000 грн. Маючи намір погасити залишок заборгованості в сумі 800 грн., приїхала у Борщівське відділення «Приватбанку» побачила того ж чоловіка, якому передавала кошти в сумі 3000 грн., та передала останньому 800 грн. і кредитну картку з проханням погасити за неї борг, на що останній погодився. Тому вона вважала, що борг погашено. Таким чином шахрайським шляхом невстановлена особа, яка видала себе за працівника Борщівського відділення «Приватбанку» заволодів її коштами в сумі 3800 грн. З цього приводу 06.06.2017 року вона звернулась із письмовою заявою до Борщівського відділу Чортківської місцевої прокуратури з проханням внести відомості про вчинення кримінального правопорушення за шахрайські дії до ЄРДР. Також вважає, що на момент звернення до суду, а саме станом на 24.03.2017 року договір б/н від 02.01.2014 р. припинив свою дію. Зазначений договір б/н був укладений у формі її заяви на видачу кредитної картки та виконання зобовязань привязане до терміну дії платіжної картки, а відтак термін дії вказаного договору відповідає строку дії платіжної картки. Оскільки договір б/н від 02.01.2014 р. припинив свою дію, то немає підстав для нарахування відсотків за користування коштами як на діючий кредит та стягнення судом заборгованості за відсотками згідно з вищевказаним договором. Окрім того вищевказана позовна заява подана ПАТ КБ «Приватбанком» із порушенням строків позовної давності. Як видно із наданого банком розрахунку, заборгованість по кредиту виникла в неї станом на 14.02.2014 року і саме з цього часу у банку виникло право на звернення до суду, в той же час банк звернувся з таким позовом до суду 24.03.2017 року, тобто після закінчення трьохрічного терміну. Також банк пропустив річний строк для звернення із вимогою про стягнення з неї штрафних санкцій та пені. З Умовами та Правилами надання банківських послуг вона ознайомлена не була та їх не підписувала, таким чином твердження банку про те, що вона повністю погодилась із Умовами та Правилами не відповідає дійсності. Зважаючи на вищевикладене, просить суд відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволені позову в повному обсязі. 27.06.2017 року представник позивача за довіреністю [PERSON] надіслав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що сторонами при укладенні договору 02.01.2014 року були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніхто не оспорював, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк дії картки встановлено до останнього дня 10.2017 року, а строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 31.10.2017 року. Позивач звернувся до суду з позовом 29.03.2017 року, тобто до закінчення дії картки. Відповідачем були внесені кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 25.07.2014 року в розмірі 200,00 грн., що також є перериванням строків позовної давності в розумінні ст.264 ЦК України. Строк дії картки не припиняє строку дії договору. Вважає, що строк погашення кредиту строком (терміном) дії картки не обмежується, а регламентується строком дії Договору. Тим більше, що кредитна карта на сьогоднішній момент є діючою. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов'язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині не знання наявності та суми заборгованості являються необґрунтованими. Відповідач не виконувала взяті на себе зобовязання належним чином, через що і виникла прострочена заборгованість. Посилання відповідача на передачу коштів в рахунок погашення заборгованості невідомій особі не є доказом погашення заборгованості і взагалі нічим не підтверджується. Відповідачу були відомі правила користування кредитною картою, порядок внесення платежів в рахунок погашення заборгованості. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та просять в їх задоволенні відмовити з підстав викладених в запереченні. Заслухавши пояснення відповідача його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк у відповідності до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АО1 № 054809, як юридична особа зареєстроване 19 березня 1992 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. 02 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], на підставі її заяви разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (далі кредитний договір), згідно умов якого банк відкриває відповідачу картковий рахунок, надає кредитну картку. Згідно умов вищезазначеного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначене підтверджується доданою до матеріалів справи копією анкети-заяви відповідача [PERSON] від 02.01.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умовами і правилами надання банківських послуг, з якими ознайомилася та погодилась відповідач, а також витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 55 днів пільгового періоду». Згідно тарифів банку з обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», пільговий період діє до 55 днів за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в рік становить 2,5%. За даними п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Базова процентна ставка за користування кредитом відповідає розміру, встановленому «Тарифами банку» та становить 30,00 % з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Відповідачем [PERSON] не виконуються зобовязання за кредитним договором. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором станом на 19 березня 2017 року у відповідача утворилася заборгованість у сумі 39304,16 грн., з яких 2674,00 грн. заборгованість за кредитом; 31082,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. заборгованість за комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1847,82 грн. штраф (процентна ставка). Посилання відповідача на те, що вона повністю сплатила заборгованість за кредитом нічим не підтверджено, оскільки платежі не сплачувалися відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг. Згідно зі статтями 526\~, 530\~, 610\~, частиною першою\~статті 612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст.530,631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 1 ст.\~611, ч. ч. 2-4 ст.\~612 ЦК України, ч. ч. 1, 2\~ст. 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Як убачається з п.2.1.1.12.5 Умов та правил надання банківських послуг сторони встановили, що строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту у цілому - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3\~ст. 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Частиною 2\~статті 258 ЦК України\~передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі впливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового (щомісячного) платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-20цс14, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Враховуючи вищенаведені факти, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість станом на 19 березня 2017 року за кредитним договором від 02 січня 2014 року без номера у сумі 39304,16 грн.,з яких 2674,00 грн. заборгованість за кредитом; 31082,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. заборгованість за комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1847,82 грн. штраф (процентна ставка). У відповідності до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 1600,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 252-258, 261, 267, 526, 530, 610- 612, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК,

Outcome: approved