Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона з вересня 2002 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Даний шлюб було розірвано 05 травня 2014 року. Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, інвалідом не є, інших утриманців не має, на даний час не працює. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього в своїй заяві уточнила свої вимоги та просила стягнути з відповідача по справі на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач на даний час не працює, інвалідом не є, інших аліментних зобов'язань не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення уточненого позову не заперечує. Також в своїй заяві зазначив, що він не працює, але має можливість сплачувати аліменти у розмірі 700 гривень щомісячно на утримання дітей, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони з 28 вересня 2002 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано 15 травня 2014 року, що підтверджується рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.05.2014 року. Від даного шлюбу в них є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER], виданим Бунаківською сільською радою Лозівського району Харківської області 01.04.2003 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER], виданим Бунаківською сільською радою Лозівського району Харківської області 11.05.2007 року. Згідно даних свідоцтв вбачається, що відповідач по справі є батьком дітей, оскільки в свідоцтві про їх народження він записаний батьком. В теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач на даний час не працює, крім допомоги по безробіттю інших доходів не має, а тому її коштів не вистачає на потреби дітей. Сторонами не надано доказів того що батьками досягнута угода про утримання дітей. Також сторонами не надано доказів щодо добровільного виконання відповідачем своїх обов'язків по утриманню дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Сім'я позивача має доходи, які складаються з соціальної допомоги, значно нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом "Про державний бюджет України" на кожного члена сім'ї. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, не працює. Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на своїй неповнолітніх дітей в розмірі 700 гривень щомісяця, суду не надав. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дітям. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобов'язаний утримувати своїх дітей. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 184 Сімейного кодексу України в твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно на дітей, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved