Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про отримання дозволу на тимчасовий виїзд дитини на оздоровчій відпочинок за кордон без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано, від шлюбу має малолітню дитину, яка потребує на відпочинок, відповідач участь у догляді за дитиною та її вихованні приймає нерегулярно, матеріальну допомогу надає нерегулярно, позивач має можливість виїхати з дитиною на відпочинок за кордон, де дитина матиме змогу відпочити, навчатись, розширити світогляд, але у добровільному порядку відповідач згоди на виїзд дитини за кордон не надає, тому вона звернулася з позовом до суду. Позивачка надала до суду письмову заяву про розгляд цивільної справи за її відсутність. На задоволенні позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце був сповіщений належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано , що підтверджується копіями свідоцтв, долучених до справи (а.с.7-8). Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], у відповідності до копії свідоцтва про народження, сторони вказані батьками дитини (а.с.6). Відповідно до копії виконавчого лита, долученого до справи (а.с.13), з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ксерокопії амбулаторної картки [PERSON], останній перебуває на обліку у лікарні, часто звертається за медичною допомогою та отримує її (а.с.25-43). З пояснень позивачки, відповідач участі у догляді за дитиною та її вихованні приймає нерегулярно, матеріальну допомогу надає нерегулярно, позивач має можливість виїхати з дитиною на відпочинок за кордон, де дитина матиме змогу відпочити, навчатись, розширити світогляд, але у добровільному порядку відповідач згоди на виїзд дитини за кордон не надає, що також підтверджується копіями вимог позивачки до компетентних органів та відповідача (а.с.9-12). Згідно ст.141 Сімейного Кодексу України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивачка, турбуючись про виховання та утримання дитини, має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, підвищити її духовний та моральний розвиток. Ст. 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітній дитині [PERSON] за кордон без згоди батька, починаючи з 01 травня 2014 року до 01 травня 2018 року, оскільки встановити дозвіл на виїзд на більш тривалий строк суд вважає недоцільним. На підставі ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. ст.150, 154 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213-215,224 ЦПК України,-

Outcome: partial