Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24.12.2006р. між сторонами був укладений договір №OD30RX09230261, згідно якого, відповідач отримав від позивача кредитні кошти у розмірі 2 028,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти, однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а тому, за розрахунками позивача, має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 47 076,55грн., в тому числі: 1 472,20грн. - заборгованість за кредитом; 14 567,74грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 273,80грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28 044,грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00грн. - штраф (фіксована частина); 2 217,93грн. - штраф (процентна складова), що і спонукало позивача на звернення до суду. Відповідач надав заперечення проти позову, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в зв'язку з пропуском строку позовної давності, зазначивши, що кредит він отримав в магазині, купуючи мобільний телефон вартістю 2 028грн., і протягом перших шести місяців дії договору сплатив 1 680грн., а пізніше, вважаючи що залишилась незначна заборгованість, не міг з'ясувати залишок боргу. /ар.сп. 26 / Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 23, 28-29 / Дослідивши всі надані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного: розрахунком заборгованості по договору №OD30RX09230261 від 24.12.2006р. позивач стверджує, що позичальник в повній мірі своїх зобов'язань по сплаті кредиту, відсотків та інших платежів не виконав, в зв'язку з чим, станом на 20.03.2014р., утворилась заборгованість: 1 472,20грн. - заборгованість за кредитом 14 567,74грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 273,80грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28 044,грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00грн. - штраф (фіксована частина); 2217,93грн. - штраф (процентна складова), а останній платіж [PERSON] відбувся 01.02.2007р.; /ар.сп. 3 / згідно заяви [PERSON] від 24.12.2006р., Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) Банк надав йому Кредит, шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісного підприємства під зобов'язання їх повернення, зі сплатою встановлених відсотків за користування ними, та інших платежів; /ар.сп. 4, 5-8 / п.п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) термін позовної давності, по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, за даним договором встановлено сторонами тривалістю у п'ять років; /ар. сп. 8 / відповідно до Заяви позичальника Банк надав [PERSON] кредит на строк 12 місяців - з 24.12.2006 р. по 24.12.2007р.; / ар.сп. 4 / згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; ч.4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором; ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, які встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Виходячи з наведеного, на переконання суду, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки строк давності для пред'явлення даного позову минув, а позивач з клопотанням про його поновлення, з поважної причини його пропуску, не звертався. На підставі ст.ст.257, 261 ч.5, 267 ч.4 ЦК України, п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", п.31 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (із змінами відповідно до постанови №7 від 07.02.2014р.), постанови Судової палати Верховного Суду України від 20.11.2013р. по справі №6-126цс13, та

Outcome: dismissed