Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якого визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] Харківського району Харківської області та зняти її з реєстрації за вказаною вище адресою. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що [PERSON] його колишня дружина, шлюб між ними розірвано 28.11.2008 року. 06.10.2006 року за договором купівлі-продажу він придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS], та є єдиним його власником. З 20.11.2007 року відповідач в житловому будинку не проживає та не користується ним, спільне господарство вони не ведуть, речей , належних останній, в будинку не має, про що свідчить акт депутата. Кредит, який було надано відділенням №2 Харківського Головного регіонального управління ПриватБанку для придбання житлового будинку сплачував лише він, що підтверджується довідкою банку. 20.11.2007 року відповідач склала розписку про те, що не буде посягати на право власності на вказаний вище житловий будинок. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі. Відповідач позов не визнала та вказала, що після розірвання шлюбу позивач постійно перешкоджає їй у доступі до житла, тому що мешкає з іншою жінкою. Вказаний будинок придбали під час шлюбу , а тому він є спільною сумісною власністю подружжя. Розписку, яку писала 20.11.2007 року під впливом фізичної розправи зі сторони чоловіка, просить вважати недійсною. Представник третьої особи: відділення № 2 Харківського головного управління ПриватБанку в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи: Пісочинського вектора громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління ДМС у Харківській області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 18.08.1990 року.На підставі договору купівлі-продажу від 06,10.2006 року, посвідченного приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] , реєстр за № 5468, право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] Харківського району Харківської області зареєстровано в цілому за [PERSON]. (а.с. 10-11, 13-14) Для придбання спірного житлового будинку відділення № 2 філії "Харківське головне регіональне правління" ЗАТ комерційного банку "ПриватБанк" надало [PERSON] кредит, що підтверджується кредитним договором від 06.10.2006 року за № НАDOGKO1270017, а також 06.10.2006 року [PERSON] дала згоду на укладення [PERSON] вказаного кредитного договору, а також наданим ним в іпотеку ПриватБанку будь-якого майна, що належить їй на праві спільної приватної власності з [PERSON], у тому числі: житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 22-29) 28.11.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 04.10.2013 року, серія [NUMBER]. (а.с. 8) 20.11.2007 року [PERSON] склала розписку про те, що вона не претендує на житловий будинок та претензій до [PERSON] не має. (а.с. 9) З інформаційної довідки Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 04.11.2013 року за № 792 вбачається, що [PERSON] у спірному будинку не проживає з листопада 2007 року . (а.с. 6) Актом депутата виборчого округу за № 20 Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.10.2013 року підтверджується, що [PERSON] у зазначеному будинку не проживає з 20.11.2007 року. (а.с. 15) Згідно довідки ПриватБанку від 20.03.2014 року за № 1326140 позивач сплачує по кредитному договору грошові кошти. (а.с. 7) З наданих доказів вбачається, що спірний житловий будинок є майном, яке набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороб тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності , після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Стаття 69 Сімейного кодексу України вказує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна. що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Надана позивачем розписка [PERSON] від 20.11.2007 року про те, що вона не претендує на будинок і після розірвання шлюбу претензій до нього, позивача, не має, судом до уваги не приймається, бо розписка не ґрунтується на закону та ніякої юридичної сили не має. На підставі викладеного суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позовних вимог, оскільки підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком не має. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем суд відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed