Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за навчання в аспірантурі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 листопада 2014 року між Львівським національним університетом імені Івана Франка в особі ректора [PERSON] та аспірантом [PERSON] укладено типову угоду "Про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення" № 083 від 01 листопада 2014 року за науковою спеціальністю 03.00.07 мікробіологія, та за якою відповідач відповідно зарахований до аспірантури за денною формою навчання з відривом від виробництва. Відповідно до наказу ректора Львівського національного університету імені Івана Франка № 4338 від 12.11.2015 відповідач відрахований з аспірантури Львівського національного університету імені Івана Франка за невиконання індивідуального навчального плану. Згідно розрахунку фактичних затрат на навчання відповідача витрачено 17 934,53 грн. Оскільки відповідач добровільно відмовляється відшкодувати витрати, понесені університетом на його навчання, тому просить стягнути з відповідача витрати на навчання в сумі 17 934,53 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 01 листопада 2014 року між Львівським національним університетом імені Івана Франка в особі ректора [PERSON] та аспірантом [PERSON] укладено типову угоду "Про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення" № 083 від 01 листопада 2014 року за науковою спеціальністю 03.00.07 мікробіологія, [PERSON] зарахований до аспірантури за денною формою навчання з відривом від виробництва. З копії наказу ректора Львівського національного університету імені Івана Франка № 4338 від 12.11.2015 вбачається, що [PERSON] відрахований з аспірантури Львівського національного університету імені Івана Франка за невиконання індивідуального навчального плану. Відповідно до пункту 16 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 1999 р. N 309, аспіранти зобов'язані виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією, звітувати про хід виконання дисертації на засіданні кафедри, відділу, лабораторії, вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи; у встановлений термін захистити дисертацію або подати її спеціалізованій вченій раді. Відповідно до пункту 22 вказаного Положення аспірант може бути відрахованим з аспірантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконанняіндивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Аспірант, який зарахований до аспірантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. З довідки про доходи № 553 від 08 грудня 2015 року, виданою ЛНУ імені Івана Фоанка вбачається, що аспіранту [PERSON] нараховано 17 934 грн.53 коп. у період з листопада 2014 року по жовтень 2015 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч наведених правових норм та умов Угоди відповідач, будучи відрахований з аспірантури університету, не відшкодував позивачу витрати, пов'язані з навчанням, а тому повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування коштів, витрачених на його навчання з державного бюджету України. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов'язковими для виконання сторонами. Крім цього, у відповідності ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 509, 526, 610, 611 ЦК України та

Outcome: approved