Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспного двору, головою якого була мати позивачки - [PERSON] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка після смерті залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці. Спадкове майно складається із 1/4 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку були зареєстровані та проживали: голова двору мати позивачки - [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачка, її дочка - [PERSON] , сини позивачки - [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради ОТГ від 10.10.2018 року за № 2027. Позивачка та її дочка [PERSON] прийняли спадщину - постійно проживаючи з померлою. [INFO] помер син позивачки - [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із 1/4 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка, постійно проживаючи із померлим на час відкриття спадщини. Позивачка подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса у визначений законом термін, однак отримала відмову у зв`язку з тим, право власності зареєстровано лише за померлою головою колгоспного двору [PERSON] ,( виписка з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МЕТІ від 14.03.2018 р. за № 61060), а іншим членам колгоспного двору їх частки не було виділено. Згідно ст. 346 ЦК України право власності на частки померлих припинилися з моменту їх смерті, крім того свідоцтво про право власності, видане виконкомом Коломийської районної ради 15.07.1990 року втрачене, про що позивачкою було подане оголошення в газету ЗР-Інформ. В судове засідання позивачка подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі. Відовідач подав до суду заяву, в якій вимоги позовної заяви визнав та просив справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивачки та відповідачів, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належав на праві власності колгоспного двору, головою якого була мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 14.03.2018 р. за № 61060 та довідкою Нижньовербізької сільської ради ОТГ від 10.10.2018 року за № 2027 (а.с.6, 43). Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку були зареєстровані та проживали: голова двору мати позивачки - [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачка, її дочка - [PERSON] та сини позивачки - [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради ОТГ від 10.10.2018 року за № 2027 (а.с.43). Відповідно кожному із них належить по 1/4 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . [INFO] помирає мати позивачки - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть від [INFO] зроблено актовий запис за № 25 (а.с. 45). За життя померла залишила заповіт, посвідчений секретарем Нижньовербізької сільської ради 14 листопада 2011 року та зареєстрований в реєстрі № 114, яким вона все своє майно заповіла позивачці (а.с. 46). Даний заповіт від імені [PERSON] не було змінено і не скасовано, що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради ОТГ від 10.10.2018 року за № 2027 (а.с. 43). Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, яка складається із 1/4 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Спадщину за заповітом після смерті матері прийняла позивачка, постійно проживаючи із померлою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради ОТГ від 10.10.2018 року за № 2027 (а.с. 43). Позивачка подала 13 грудня 2017 року заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори, що підтверджується фотокопією даної заяви та витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі №50271195 (а.с. 53-54). Окрім позивачки, інших осіб, передбачених як заповітом, так і спадкоємців за законом, які б претендували на спадщину померлої, в тому числі на обов`язкову частку у спадщині померлої, немає. [INFO] помирає син позивачки - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть від 21 серпня 2015 року зроблено актовий запис за № 423 (а.с. 47). Заповітів від імені померлого виконкомом Нижньовербізької сільської ради ОТГ ради не посвідчувалось, що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради ОТГ від 15.04.2019 року за № 357 (а.с. 44). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, яка складається із 1/4 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Спадщину за законом після смерті сина [PERSON] прийняла позивачка, постійно проживаючи із померлим на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради ОТГ від 15.04.2019 року за № 357 (а.с.44). Окрім позивачки, інших спадкоємців за законом, які б претендували на спадщину померлого, немає. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З метою оформлення спадщини після смерті голови колгоспного двору, матері позивачки, [PERSON] , позивачка звернулася до державного нотаріуса в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову в зв`язку з із тим, що право власності зареєстровано лише за померлою головою колгоспного двору [PERSON] ,(виписка з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МЕТІ від 14.03.2018 р. за № 61060), а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено, та згідно ст. 346 ЦК України право власності на частки померлих припинилися з моменту їх смерті (а.с. 55). Крім того, свідоцтво про право власності, видане виконкомом Коломийської районної ради 15.07.1990 року втрачене, про що позивачкою подане оголошення в газету ЗР-Інформ (а.с. 7-8). На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності дост.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі подали до суду письмові клопотання, в якому не заперечують щодо позовних вимог позивачки і просять їх задовольнити. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 17.04.2019 р. вартість будинку та господарських будівель в [ADDRESS] становить 111000,00 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та,

Outcome: approved