Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач -- Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.11.2011 року в сумі 40938,39 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 17.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зміна кредитного ліміту Банком проводиться на підставі п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, якими визначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої строни до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік згідно п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами налання банківських послуг». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 30.11.2014 року має заборгованість по кредиту у розмірі 40938,39 грн., яка складається з наступного: 20757,42 грн. - заборгованість за кредитом; 16455,33 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1300,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 925,64 грн. - штраф (процентна складова). Відповідачка заборгованість за кредитним договором не сплатила, і продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість зa договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». У судове засідання 03.06.2015 року сторони не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, а справу просила розглянути за її відсутності. Відповідачка [PERSON] також надала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності. 12.05.2015 року через канцелярію суду відповідачка подала на позов заперечення, у якому вона не погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, вказуючи, що станом на час подачі позову минув строк позовної давності по стягненнях за кредитом штрафу, процентів та комісії, у звязку з чим просила застосувати положення п. 4 ст. 267 ЦПК України, відповідно до якої сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 17.11.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 30.11.2014 року допустила заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 40938,39 грн., яка складається з: 20757,42 грн. - заборгованість за кредитом; 16455,33 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1300,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1925,64 грн. - штраф (процентна складова). Зважаючи на вищезазначене, а також враховуючи, що на день розгляду справи заборгованість позивачу не сплачена, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 40938,39 грн. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 64 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На обґрунтування доводів позовних вимог банком до суду було надано розрахунок суми заборгованості, підписаний представником банку, який судом визнано належним та допустимим доказом та оцінено у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України, тому суд приходить до висновку, що цей доказ відповідає вимогам процесуального закону і підтверджує обставини, викладені в позовній заяві. Що стосується заяви відповідачки про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення плати за пропуск платежів (пені), і невизнання з цих підстав вимоги про стягнення штрафу, процентів та комісії, то суд бере до уваги наступне. Згідно з п. 1.1.7.31«Умов та правил надання банківських послуг», строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат банку складає 50 років. Встановивши такі обставини, суд вважає, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права в межах погодженої сторонами позовної давності. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь ПАТ КБ "Приватбанк" належить стягнути судовий збір в розмірі 409 грн. 38 коп.

Outcome: approved