Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач за основним позовом ТОВ «Новобудова» звернувся до суду з проханням стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка становить, враховуючи заяви про збільшення позовних вимог, про зменшення розміру позовних вимог, - 23 971,24 грн. заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з липня 2014 року по жовтень 2016 року включно; - 9 805,13 грн. інфляційні втрати; - 1 190,39 грн. 3% річних. Дані позовні вимоги обгрунтовано тим, що їм згідно з рішенням правління АТ «ХК «Київміськбуд» №142 від 16.06.2004 року був переданий в експлуатацію та обслуговування житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . З того часу, до 01.11.2016 року, коли вони передали вказаний будинок в управління ОСББ «Русанівська затока», ними обслуговувався будинок, надавали житлово-комунальні послуги в будинку. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В будинку, зокрема і квартирі №102 , ними до 01.11.2016 року безперебійно надавалися житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, кожна з яких має свою фіксовану вартість (тариф). [PERSON] належним чином з липня 2014 року не виконувала зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, в результаті чого у неї утворилася заборгованість. [PERSON] звернулася до суду з зустрічними позовними вимогами до ТОВ Новобудова», якими, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути на її користь з ТОВ «Новобудова» надмірно сплачені нею кошти за послугу з утримання будинку і прибудинкової території, послугу централізованого опалення, послуги централізованого водопостачання гарячої води і водовідведення, централізованого водопостачання холодної води та водовідведення за період з 01.12.2006 року по червень 2014 року, у розмірі 39 931,33 грн., що складається з 37 782,88 грн. основного боргу, 1 549,10 грн. інфляційних втрат, 599,35 грн. 3% річних. Дані позовні вимоги обгрунтувала тим, що між ними існують правовідносини з зобов`язаннями, що визначені в Договорі 2005 року з встановленими тарифами. Інших договорів не укладалося, вказані товариством тарифи є незаконні. Враховуючи сплачені нею суми в період з грудня 2006 року по червень 2014 року та незаконно нараховані товариством в цей період суми, виходить різниця переплати, що і просить стягнути на її користь. В судовому засіданні представник ТОВ «Новобудова» підтримав заявлені ними позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі та врахувати надані ними пояснення; в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, врахувати відзив. Просив врахувати надану ними заяву про сплив строку позовної давності. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав та просив задовольнити вимоги зустрічного позову в повному обсязі, в задоволенні основного позову просив відмовити, врахувати надані заперечення. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Вказана позовна заява була зареєстрована в суді 21.06.2017 року. 29.06.2017 року згідно ухвали суду відкрито провадження у справі. 19.09.2017 року ТОВ «Новобудова» було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, а 02.02.2018 року - заяву про зменшення розміру позовних вимог. [PERSON] подала до суду заперечення проти позовної заяви ТОВ «Новобудова», відзив та 29.05.2018 року - відповідь на відзив (по зустрічному позову). 19.04.2018 року [PERSON] подала зустрічний позов, 13.06.2018 року - заяву про збільшення зустрічних позовних вимог. 04.05.2018 року ТОВ «Новобудова» надала до справи відзив на зустрічну позовну заяву та клопотання про застосування строків позовної давності. Сторони подавали ряд клопотань про приєднання доказів. В суді встановлено, що 16.06.2004 року правління Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» прийняла рішення, згідно якого передано ТОВ «Новобудова» ряд житлових будинків, серед яких - будинок [ADDRESS] , для експлуатації та обслуговування. Згідно рішення Київської міської ради від 08.10.2015 року №129/2032 вулиця Марини Раскової в місті Києві перейменована, нова назва - вулиця Євгена Сверстюка. З 01.11.2016 року будинок [ADDRESS] ТОВ «Новобудова» передало в управління ОСББ «Русанівська затока». [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого 05.05.2004 року. ТОВ «Новобудова» в своїй позовній заяві та вимогах, з урахуванням заяв про збільшення, зменшення розміру позовних вимог, зазначає, що [PERSON] має заборгованість по спожитими житлово-комунальним послугам, яка виникла за період з липня 2014 року по жовтень 2016 року, яка становить суму 23 971,24 грн. Також просили стягнути інфляційні втрати за вказаний період в розмірі 9 805,13 грн. та 3% річних у розмірі 1 190,39 грн. З розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість нарахована за утримання будинку та прибудинкової території та за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення, централізоване водопостачання гарячої води і водовідведення, централізоване водопостачання холодної води та водовідведення. Згідно Договору про участь у втратах на утримання будинку та прибудинкової території, укладеного в 2005 році між ТОВ «Новобудова» та [PERSON] , сторони взяли на себе певні обов`язки, серед яких [PERSON] зобов`язалася не пізніше 20 числа наступного місяця вносити плату на рахунок виконавця, яким є ТОВ «Новобудова», плату на утримання будинку та прибудинкової території, комунальні послуги та відновлювальний ремонт згідно з рахунком на оплату (п.2.2.3). Розрахунок платежів, тарифи визначені в Додатку, який є невід`ємною частиною вказаного Договору. Свої позовні вимоги ТОВ «Новобудова» обгрунтовує вимогами ст.ст.67, 68, 151 ЖК України, ст.ст.319, 322, 360, 382, 526, 625 ЦК України, Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». [PERSON] в своїй зустрічній позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, зазначає про те, що в середині 2016 року їй стало відомо із публікацій в ЗМІ, що Розпорядження КМДА, якими встановлювалися тарифи, за якими з грудня 2006 року ТОВ «Новобудова» в односторонньому порядку нараховувало їй оплату за житлово-комунальні послуги, визнано незаконними та нечинними з моменту прийняття. Крім цього, нормативно-правові акти за період 2010-2013 років, якими встановлювалися тарифи, підписувалися головою КМДА [PERSON] , який ніколи не обирався і не був посадовою особою органу місцевого самоврядування, що дає підстави визнавати такі рішення незаконними. Дані обставини стали підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення з ТОВ «Новобудова» надмірно сплачених нею коштів за послугу з утримання будинку і прибудинкової території, послугу централізованого опалення, послуги централізованого водопостачання гарячої води і водовідведення, централізованого водопостачання холодної води та водовідведення за період з 01.12.2006 року по червень 2014 року, у розмірі 39 931,33 грн. Свої позовні вимоги обгрунтувала вимогами ст.ст.208, 319, 382, 547, 625, 651, 654 ЦК України та просила врахувати судову практику. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.16 ЦК України визначено можливі способи захисту цивільних прав та інтересів. Поряд з тим, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, в даному випадку - укладеного згідно Типового договору, сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих споживачем послуг. З наданого до справи розрахунку заборгованості встановлено та не оспорено стороною відповідача [PERSON] , що за період з липня 2014 року по жовтень 2016 року [PERSON] здійснила всього одну оплату в 2015 році в сумі 406,95 грн., більше оплат не було. Відповідачем [PERSON] не заперечувався факт отримання нею житлово-комунальних послуг. До справи долучено копії договорів з водо- та теплопостачання, а також на прибирання прибудинкової території з відповідними організаціями, які надають відповідні житлово-комунальні послуги. Тарифи та структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які враховувалися ТОВ «Новобудова» в розрахунку заборгованості [PERSON] , затверджені розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради №273 від 05.03.2013 року і дане розпорядження на даний час є діюче, не скасоване. Посилання сторони відповідача [PERSON] на те, що мало місце втручання в систему опалення, в результаті чого в її квартирі був постійно холод, внаслідок чого було порушене кримінальне провадження, суд не може врахувати при визначенні відповідності суми щодо оплати за централізоване опалення, оскільки по даному факту ще проводиться слідство, про що зазначили сторони. При встановленні факту наявності порушень прав споживача [PERSON] в отриманні належної якості послуг з централізованого опалення, шляхом винесення відповідного судового рішення з даного питання, [PERSON] матиме повне право на відшкодування шкоди. Таким чином, суд має всі підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Новобудова» та стягнення суми заборгованості з [PERSON] за надані житлово-комунальні послуги та інфляційних втрат, 3% річних. Стосовно вимог зустрічного позову суд приходить до наступного. Заява ТОВ «Новобудова» щодо застосування строку позовної давності не знайшла свого підтвердження в суді, оскільки [PERSON] , заявляючи вимоги, що стосуються періоду з грудня 2006 року по червень 2014 року, зазначає, що підставою заявлення таких позовних вимог стала інформація, розміщена в засобах масової інформації, в мережах інтернету в середині 2016 року, про визнання незаконними та нечинними з моменту прийняття Розпоряджень КМДА, якими встановлювалися тарифи з грудня 2006 року, в тому числі - які застосовувалися ТОВ «Новобудова» при розрахунку її оплат житлово-комунальних послуг. Початком перебігу позовної давності, відповідно до ст.261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, строк позовної давності [PERSON] не пропущений. При дослідженні Розпоряджень КМДА, які були визнані судовими рішеннями незаконними, нечинними, на які посилається [PERSON] в обгрунтування своїх зустрічних позовних вимог, які були опубліковані в газеті «Хрещатик» від 22 квітня 2016 року, встановлено, що судами було постановлено ряд судових рішень в період з 2005 року по 2014 рік, якими визнавалися незаконними, нечинними Розпорядження КМДА за різні роки, пов`язані з встановленнями тарифів. З пояснень сторін та наданих до справи документів встановлено, що в спірний період - з грудня 2006 року по червень 2014 року [PERSON] отримувала, споживала послуги з утримання будинку та прибудинкової території, централізованого опалення та послуги централізованого водопостачання холодної води і водовідведення, централізованого водопостачання гарячої води і водовідведення та здійснювала оплату за них згідно діючих на той час тарифів, які були затверджені розпорядженнями КМДА. Тобто, на момент отримання, споживання [PERSON] в 2006-2014 роках житлово-комунальних послуг, ціна цих послуг була визначена за чинними тарифами, які були скасовані пізніше вказаного періоду, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Інші обгрунтування зустрічного позову є безпідставні, не знайшли свого підтвердження в суді. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та прийняте судом рішення, на користь ТОВ «Новобудова» з [PERSON] має бути стягнуто судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved