Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, в якій зазначила, що відповідач є її батьком, який за рішенням суду сплачував аліменти на її утримання до повноліття, після досягнення нею повноліття, сплачував аліменти на період її навчання до 30.06.2015 р. З 01.09. 2015 року вона навчається в Донецькому національному технічному університеті денного відділення факультету менеджменту. Строк навчання з 01.09.2015 р. по 30.06.2018 р. та потребує матеріальної допомоги. Добровільно матеріальної допомоги батько не надає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ? частки всіх доходів відповідача щомісячно на період навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року, або до змінення матеріального стану сторін. Позивач в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, представник відповідача надала письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначила, що позивачем надано до суду довідку з місця навчання, видану органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території і є недійсним та довідка скріплена печаткою, яка не є дійсною. Тому вважає, що відсутні підстави для стягнення аліментів на період навчання. Крім того, просила врахувати, що відповідач є хворою людиною та потребує оперативного лікування, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній донці, яка має можливість працевлаштуватися. Просила суд, відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 374772, виданим Гірницькою міською Радою міста Селидове Донецької області(а.с.4). Згідно довідки № 50/37-175 від 15.09.2015 р. [PERSON] навчається в Донецькому національному технічному університеті на денній формі навчання з 01.09.2015 р. Дата закінчення навчання 30.06.2018 р. Довідка скріплена печаткою, на якій зазначено «міністерство освіти і науки Донецька народна республіка»(а.с.5). Також позивачем надано квитанцію про оплату за проживання в гуртожитку, в якій зазначено банк отримувач «Центральний [PERSON] ДНР». Як вбачається з медичних документів: довідки ВКК при Селидівській поліклініці № 3178 епікризів, виписки з історії хвороби, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1526 [PERSON] є хворою людиною та потребує в оперативному лікуванні. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня донька, син продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовою, якщо вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі закінчення навчання. Стаття 200 Сімейного кодексу України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина в твердій грошовій сумі або в долі від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. У п.20 Постанови Пленуму від 15.05.2006р №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття(незалежно від форми навчання) виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ним навчання, потребу у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів щодо продовження навчання, оскільки [PERSON] надано довідку, видану Донецьким національним технічним університетом, скріплену печаткою із зазначенням «міністерство освіти і науки Донецька народна республіка» та квитанцію про оплату за проживання в гуртожитку, в якій зазначено банк отримувач «Центральний [PERSON] ДНР». Суд сприймає вказані документи, як носії конкретної інформації, але при цьому не може визнати вказані документи належними та допустимими доказами. \~Відповідно до ч.3, 4\~ст. 9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України "\~будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки довідка про навчання надана позивачем є недійсною, не створює правових наслідків та не відповідає діючому законодавству України, тому підстави, щодо стягнення аліментів на період навчання - відсутні. На підставі ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України, ст. 9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, "

Outcome: dismissed