Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить скасувати наказ Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» № 260/к від 28.01.2020 про звільнення [PERSON] з посади начальника відділення зв`язку поштового Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, зобов`язати поновити її на роботі на посаді начальника відділення та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу із розрахунку середньомісячної заробітної плати за місяць. Також просить зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити заробітну плату за весь період працевлаштування з часу влаштування на роботу по день звільнення відповідно до ст.ст. 83,129 КЗпПУ, та стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Свої вимоги мотивувала тим, що працювала начальником відділення поштового зв`язку Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта». За період роботи не мала дисциплінарних стягнень. З 16 січня 2020 року перебувала на амбулаторному лікуванні у Знам`янській міській лікарні ім. Лисенка, про що свідчить листок непрацездатності від 16.01.2020. З 25.01.2020 в зв`язку з загостренням хвороби була поміщена на стаціонарне лікування до Знам`янської міської лікарні ім. Лисенка де лікувалася до 06.02.2020. В період лікування позивача, її викликала керівник начальник Знам`янського районного відділення поштового зв`язку [PERSON] та забажала провести документальну ревізію Дмитрівського відділення пошти. Під час перевірки [PERSON] примусила позивача написати заяву про звільнення. Так як остання перебувала в хворобливому стані, то погодилася, фактично попередивши керівництво про можливе розірвання трудових відносин за два тижні. У вказаний період часу, а саме під час перебування на лікарняному керівник Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» [PERSON] підписав наказ про звільнення позивача не поцікавившись тим, що остання перебувала на лікуванні та є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Потрапити до офісу Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» позивачеві не вдалося, тому 30 січня 2020 року позивач направила рекомендований лист на адресу відповідача про відмову від звільнення та бажання продовжити працювати на попередній посаді. Вважає, що якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою. Незаконним звільненням позивачеві спричинена моральна шкода, яка виразилася в моральних переживаннях, втраті душевного спокою, постійного перебування в роздратованому стані. Позивач не могла знайти роботу так як в трудовій книжці вказана така причина звільнення, яка викликає природну насторогу у потенційного роботодавця. Їй було важко забезпечувати родину, яка складається з неї, її пенсіонерів батьків, з яких батько ще є інвалідом першої групи. Моральну шкоду позивач оцінила в розмірі 10000 гривень. Також просить стягнути з відповідача заробітну плату за весь час вимушеного прогулу та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 3000 гривень. Представник відповідача відзив на позов не надала, але надала письмові пояснення, відповідно до яких вважає позов безпідставним. Вказала, що [PERSON] дійсно працювала начальником відділення поштового зв`язку Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» в період з 02.08.2016 по 28.01.2020. На ім`я директора КД АТ «Укрпошта» 22.01.2020 надійшла заява від імені позивача про звільнення за власним бажанням 28.01.2020 та заява про надання відпустки без збереження заробітної плати 28.01.2020. Таким чином, позивач не збиралася повертатися до своєї роботи та виконання своїх трудових обов`язків. Начальник Знам`янського МВПЗ [PERSON] в своїх поясненнях на ім`я директора філії КД АТ «Укрпошта» пояснила, що документальна ревізія проводилася раптово в зв`язку з виникненням потреби передачі відділення поштового зв`язку Дмитрівка з метою його функціонування, так як відділення залишилося тимчасово без основних працівників у зв`язку з перебуванням їх на лікарняному. Присутність позивача для проведення ревізії не була обов`язковою, про що їй повідомлялося. Від неї потрібні були лише ключі від відділення які знаходилися в неї, як у матеріально-відповідальної особи. Жодного тиску та некоректних висловлювань при проведенні ревізії в її сторону не було. Просить врахувати, що у разі, коли в заяві працівника про звільнення з роботи за власним бажанням вказана дата звільнення, відкликати заяву можна до спливу цієї дати. Проте позивач вперше звернулася з заявою про відкликання заяви про звільнення 30.01.2020 шляхом надсилання рекомендованого листа, який надійшов до КД АТ «Укрпошта» 05.02.2020. Таким чином можливий строк для відзиву заяви про звільнення пропущений. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та пояснила, що відповідач при звільнення позивача діяв в межах тркдового законодавства, крім того дирекцією АТ "Укрпошта" перевірялись доводи позивача про тиск на неї під час написання заяви про звільнення за власним бажанням, але дані твердження не відповідають дійсності, враховуючи проведену перевірку та відібрання письмових пояснень від працівників Знам`янського відділення поштового зв`язку. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що [PERSON] 22 січня 2020 року звернулася до директора КД АТ «Укрпошта» із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням з 28 січня 2020 року. Також 22 січня 2020 року звернулася до директора КД АТ «Укрпошта» із заявою про надання їй одного дня 28 січня 2020 року відпустки без збереження заробітної плати, тобто в останній робочий день планувала взяти відпустку. Факт перебування в трудових відносинах із відповідачем не заперечується останнім, тому приймається судом як доведений. Наказом директора філії Кіровоградська дирекція АТ «Укрпошта» № 260/к [PERSON] звільнена з 28 січня 2020 року з посади начальника відділення поштового зв`язку Дмитрівка Знам`янського району відповідно до ст. 38 КЗпПУ, за власним бажанням. Відповідно до вказаного наказу компенсовано за 36 календарних днів невикористаної відпустки. 30 січня 2020 року позивач відкликала свою заяву про звільнення, про що надіслала заяву рекомендованим листом, який отриманий Кіровоградською дирекцією АТ «Укрпошта» 05 лютого 2020 року. Позивача повідомлено про неможливість скасування наказу про її звільнення за відсутності правових на те підстав. Вказано, що стаття 38 КЗпПУ не містить заборони на звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності. Відповідно до наданих листків непрацездатності серії АКА № 253604 та серії АКА №245421 [PERSON] перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікування з 16 січня 2020 року по 05 лютого 2020 року включно. Відповідно до довідки Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» № 508 від 08.12.2020, заробіток за листопад 2019 року та грудень 2019 року [PERSON] складав 8949,58 гривень нарахованої заробітної плати за два місяці. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 36 КЗпП України\~визначено підстави припинення трудового договору, пунктом 4 якої передбачено, що підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). Відповідно до\~статті 38 КЗпП України\~працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. За змістом\~статті 38 КЗпП України\~сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності домовленості працівника можна звільнити навіть у день подачі заяви про звільнення. Таким чином, слід дійти висновку про те, що роботодавець, при звільненні за\~статтею 38 КЗпП України, вправі звільнити працівника з займаної посади на його прохання раніше двотижневого строку, без зазначення причин, але з зазначенням дати звільнення. Із заяви [PERSON] про звільнення, яка написана нею особисто 22 січня 2020 року, що в судовому засідання не заперечувалось позивачем, вбачається, що остання просить звільнити її з займаної посади саме 28 січня 2020 року, тобто позивачем визначено дату звільнення, що є необхідною умовою досягнення взаємної домовленості між працівником та суб`єктом призначення. При цьому, звільнення з вказаної дати узгоджене з роботодавцем, який задовольнив вимогу останньої, до закінчення двотижневого строку, що не є порушенням прав працівника. У постанові від 26 жовтня 2016 року у справі N 6-1269цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, що розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору суди повинні з`ясувати, зокрема, чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення. Отже, угода - це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін. Волевиявлення - це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов`язується із вчиненням фактичних дій. Дія - це зовнішнє вираження волі і свідомості людей. Тому, визначення дати звільнення є необхідною умовою досягнення взаємної домовленості між працівником та суб`єктом призначення, з метою дотримання прав та гарантій, встановлених трудовим законодавством. Попередження власника або уповноважений ним орган про намір звільнення за власним бажанням, є обов`язком працівника, при цьому роботодавець, в разі наявності поважної причини для розірвання строкового трудового договору та погодження дати звільнення, вправі звільнити працівника у визначену ним дату. Посилання позивача на відсутність наміру звільнятися та написання заяви про звільнення під тиском з боку керівника, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки з наданої заяви про звільнення та наказу про звільнення вбачається намір та волевиявлення останньої звільнитись за власним бажанням саме з 28 січня 2020 року. Заява про відкликання заяви про звільнення написана позивачем та направлена на адресу відповідача 30 січня 2020 року, тобто вже після звільнення, що підтверджується матеріалами справи. Під час судового розгляду судом також не встановлено наявність примусу та тиску з боку керівництва "Укрпошти" необхідного для написання заяви про звільнення за власним бажанням, цей факт не знайшов свого підтвердження під час дослідження доказів. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи,\~які мають значення для правильного її вирішення, та доказів наданих сторонами, суд вважає відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] про скасування наказу про звільнення та поновлення її на роботі, оскільки звільнення [PERSON] було здійснено за ініціативою працівника з проханням звільнити її у визначену нею дату, а тому право на відкликання своєї заяви про звільнення у позивача було лише до моменту звільнення.\~\~ Щодо звільнення позивача в період перебування на лікарняному, суд вважає зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд унаслідок тимчасової непрацездатності) з ініціативи роботодавця. У ст. 38 КЗпП, яка регулює порядок\~звільнення з ініціативи працівника, відсутня заборона на звільнення працівника у період його перебування на лікарняному, аналогічна до тієї, що міститься у ст. 40 КЗпП. З огляду на це, що працівник може бути звільнений за власним бажанням у період тимчасової непрацездатності. Відтак, за встановлених обставин дотримання вимог трудового законодавства та прав працівника під час винесення наказу про звільнення позивача з роботи, наявністю її заяви про звільнення за власним бажанням із зазначенням конкретної дати звільнення, відсутні підстави для її поновлення на роботі та виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також не підлягають задоволенню інші вимоги позивача, які є похідними від первісної вимоги про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed