Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду із позовними вимогами до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог, які підтримані у удовому засіданні повноважним представником у повному обсязі, позивач посилається на те, що відповідач тривалий час не здійснює обов'язків щодо виховання свого малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що є підставою для позбавлення останньої батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив не надала. Так, відповідно до ст..128 ЦПК України судові повістки направлялись на зареєстрованого місця проживання, однак останні повернуті органом зв'язку з відміткою «нет дома», з огляду на що відповідач, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Крім того, виклик відповідача у судове засідання здійснювався у порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом поміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З огляду на наведене, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст..4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Водночас, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Так, згідно ст..165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина - [PERSON], [INFO], являється рідним сином відповідача - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відомості про батька дитини в свідоцтво про народження внесені, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно наявного у матеріалах справи акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 13.11.2017р. встановлено, що 13.11.2017р. по [ADDRESS] було виявлено малолітню дитину чоловічої статі на вигляд 1,5 роки, яка була доставлена до дитячого відділення КЗ «ЦМЛ м.Покров ДОР». З 13.11.2017р. по 14.11.2017р. дитина - [PERSON], [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні КЗ «ЦМЛ ДОР» м.Покров з діагнозом: педикульоз (живі особи). Із листа від 20.11.2017р. №493/4339 начальника Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області слідує, що 13.11.2017р. до Покровського ВП нікопольського ВП надійшло повідомлення від диспетчера КЗ «ЦМЛ м.Покров ДОР» про те, що до них доставлено дитину без тілесних ушкоджень [PERSON] [INFO], у зв'язку із тим, що бабуся дитини [PERSON] покинула дану дитину на вулиці без догляду. Також зазначили, що від [PERSON] стало відомо, що [PERSON], яка є рідною матір'ю малолітнього [PERSON], довгий час знаходиться у м.Києві на заробітках, однак де саме вона мешкає та який її контактний телефон невідомо. Крім того, листом від 16.01.2018р. Покровське ВП повідомило Службу у справах дітей про те, що за зверненням Служби про неналежне виконання батьківських обов'язків [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина проведено перевірку та факти, які викладені у повідомленні знайшли своє підтвердження, однак не містять ознак кримінального правопорушення. Актом обстеження умов проживання від 14.11.2017р. за адресою [ADDRESS] встановлено, що за даною адресою проживає бабуся дитини [PERSON], мати [PERSON] за вказаною адресою не проживає, її місцезнаходження не відомо. Житлове приміщення не відповідає санітарно-гігієнічним вимогам, всі комунальні послуги відключені через заборгованість, вікна старі та забиті дошками, у наявності старі меблі, відсутні будь-яка побутова техніка, газова плита та ванна. У квартирі темно, сиро. Приміщення занедбане та не придатне для проживання. У зв'язку з тим, що бабуся дитини, [PERSON] не має належних умов для проживання та розвитку дитини, рішенням у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради від 14.11.2017р. №708/1 [PERSON] тимчасово влаштовано до прийомної сім'ї [PERSON] та [PERSON], де він перебував до 05.02.2018р. Згідно довідки КЗ «ЦМЛ м.Покров» ДОР» в період часу з 05.02.2018р. по 07.03.2018р. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні, діагноз: Мікроскопія волосяної ділянки голови. З 07.03.2018р. по теперішній час дитина знаходиться на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні, діагноз: здорова. Догляд за дитиною у відділенні здійснює медичний персонал, мати [PERSON] за період перебування дитини у лікарні станом здоров'я сина не цікавилась та не провідувала. Службою у справах дітей 05.04.2018р., 17.04.2018р., 26.04.2018р. та 21.05.2018р. за адресою реєстрації матері дитини [PERSON] були надіслані письмові повідомлення про обов'язок забрати дитину для утримання та виховання з дитячого відділення КЗ «ЦМЛ м.Покров»ДОР», однак вказані вимоги відповідачем виконані не були. Згідно акту МКП «Житлкомсервіс» про перевірку паспортного обліку по [ADDRESS] від 05.04.2018р. [PERSON] за вказаною адресою не проживає більше чотирьох років та її місцезнаходження сусідам не відоме. Із заяви рідного брата [PERSON] - [PERSON] вбачається, що він 14.03.2018р. звільнився з місць позбавлення волі, проживає за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS], зі своєю сестрою не спілкується, її місцезнаходження та номер телефону йому не відомий, забрати проживати до себе племінника [PERSON] він не може тому, що не має належних умов для проживання та доходу, оскільки не працює. Також у матеріалах справи наявна заява від [PERSON], яка є бабусею [PERSON] [INFO], відповідно до якої остання відмовилась забирати онука до себе, посилаючись на відсутність належних житлових умов для проживання дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради на підставі рішення комісії з захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], органом опіки та піклування встановлено факти неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON], з огляду на що останню доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO] Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. При цьому, в силу приписів ст.. 15 СК України, сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Згідно ст.152 коментованого нормативно-правового акту, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. У свою чергу, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Так, згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Наведене у сукупності дає підстави стверджувати про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина, а саме ухилення від його виховання, що у свою чергу є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Водночас, відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд, може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги своїй малолітній дитині [PERSON], суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved