Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач релігійна організація\~"Свято-Ніфонська\~релігійна громада\~Української православної\~церкви"\~с.Кустичі\~Турійського району звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , які діють від свого імені та в інтересах неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі. Вказуючи, що відповідачі фактично не проживають у будинку з травня 2019 року, інтересу до житла не проявляють, не здійснюють витрат на його утримання, просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Суддя своєю ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив проводити за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання. Суд своєю ухвалою від 26 жовтня 2020 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Представник\~позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав адресовану\~суду заяву,\~в якій\~вказав,\~що позов\~підтримує з\~викладених у\~ньому підстав,\~не заперечує\~проти заочного\~розгляду справи,\~уточнив позовні\~вимоги та\~просив визнати відповідачів: [PERSON] , [PERSON] ,\~їхніх неповнолітніх\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] , а справу розглядати за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] \~та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені шляхом опублікування\~оголошення на\~офіційному вебсайті\~судової влади\~України, про причини неявки суд не повідомляли, відзив на позов не подавали. Представник служби у\~справах дітей\~Турійської районної\~державної адміністрації\~Волинської області\~Божко Т.П. в судове засідання не з`явилася, однак, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, де вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, оскільки неповнолітні діти фактично понад шість місяців проживають в м. Миргород Полтавської області. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~не здійснювалося. Суд в ухвалі від 26 листопада 2020 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. За змістом частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних особистих немайнових або майнових прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті\~317, частиною першою статті\~319 ЦК України\~зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном і власник реалізовує це право на власний розсуд і незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказані положення цілком узгоджуються із вимогами\~статті 150 ЖК УРСР\~та\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Аналіз наведених вище норм цивільного і житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення осіб, які порушують його право власності, права користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог статей 71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд установив, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 травня 2015 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить на праві приватної власності позивачу - релігійній організації\~"Свято-Ніфонська\~релігійна громада\~Української православної\~церкви" (а.с. 5, 6). З довідки Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 02 червня 2020 року № 255 видно, що місце проживання відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до акту обстеження місця проживання від 02 червня 2020 року, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не проживають з травня 2019 року (а.с. 9). Вказані обставини підтверджуються також довідкою, виданою Турійською селищною радою Турійського району Волинської області від 05 червня 2020 року № 1028 (а. с. 10). Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідачі втратили інтерес до житла, оскільки більше року у ньому не проживають. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності відповідачів понад рік, наявність між ними і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду справи таких фактів встановлено не було. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом фактичних і правових підстав для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом\~- будинком [ADDRESS] . Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачів: [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] слід стягнути на користь позивача 2 102 гривні судового збору: по 700 гривень 67 копійок з кожного. На підставі викладеного, статей \~64, 71, 72, 150,\~156 ЖК УРСР, статей\~16,\~317,\~319,\~391\~ЦК України\~та

Outcome: approved