Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом 26.07.2016 року. В судовому засіданні представник позивачки за дорученням [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, пояснивши, що позивачка 03.04.2014 року надала відповідачу в борг 150 000 ,00 доларів США, про що відповідач уклав з нею письмовий договір, кошти надала в борг, ураховуючи ті обставини, що знайома з відповідачем і довіряла йому, у зв»язку з тим, що відповідач просив в борг велику суму, позивачка отримала від нього певні гарантії, а саме зобов»язальну розписку , у випадку коли відповідач не зможе виконати своє зобов»язання, він пообіцяв передати їй у власність автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG , 2012 року випуску , державний номер [NUMBER], автомобіль PORSCHE PANAMERA,, 2011 року випуску , державний номер АХ 7950ЕВ. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути суму боргу, але той просив її почекати, тоді позивачка 02.02.2015 року звернулася до відповідача з письмовою вимогою повернути борг, або передати їй право власності на автомобілі за зобов»язальною розпискою.09.02.2015 року відповідач відповів , що від виконання зобов»язання він не відмовляється і має намір сплатити кошти за борговим зобов»язанням в найближчий час, а у випадку несплати боргу передасть їй право власності на автомобілі, але протягом півтора роки боргове зобов»язання не виконав, грошові кошти не повернув, автомобілі не передав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що мав намір розрахуватися з позивачкою, але через фінансові складнощі зробити цього не може. Визнав , що договір позики 03.04.2014 року підписав він особисто, також підтвердив суду, що зобов»язальну розписку писав саме він особисто і не заперечує проти того, щоб передати право власності на автомобілі, бо був обізнаний , що дає таке зобов»язання і зробив це добровільно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом роз»яснені сторонам по справі вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тих обставин, що докази подаються сторонами ,а судом тільки оцінюються. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. 03.04.2014 року відповідач [PERSON] на підставі письмового договору позики (який укладено в формі простого письмового договору) взяв в борг у позивачки [PERSON] 150 000,00 доларів США, зобов»язавшись повернути не пізніше 31.12.2014 року. В забезпечення виконання укладеного договору позики відповідач взяв на себе зобов»язання у випадку неповернення боргу на вимогу позивачки передати їй право власності на автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, 2012 року випуску , державний номер [NUMBER], та PORSCHE PANAMERA,, 2011 року випуску , державний номер АХ 7950ЕВ Судом встановлено, що відповідач є власником автомобілів VOLKSWAGEN TOUAREG , 2012 року випуску (легковий універсал-В) № шасі WVGZZ7PZCD065717, державний номер [NUMBER], та PORSCHE PANAMERA,, 2011 року випуску (легковий комбі-В), номер шасі WP0ZZZ97ZBL051909, державний номер АХ 7950ЕВ (арк..справи 9,10). У відповідності з вимогами ст.319 ЦК України власник має право розпоряджатися своєю власністю, тобто має право передати право власності на своє рухоме майно у виконання прийнятого на себе боргового зобов»язання. Свої зобов»язання відповідач своєчасно не виконав в повному обсязі , бо суму боргу не повернув. Станом на час звернення з позовом до суду сума боргу складає рішення 3 722\~373,45(мільйонів три тисяч сімсот двадцять дві триста сімдесят три гривень 45 копійок), проти чого відповідач в судовому засіданні не заперечував та з сумою боргу погодився. На підставі ст.1046 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, які визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. На підставі ст..41 Конституції України право власності в Україні охороняється законом. На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України). На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. У відповідності до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що закон не містить жодної норми, яка б прямо встановлювала неправомірність набуття права власності на самочинно реконструйовані квартири, питання щодо законності набуття права власності належить до компетенції суду. На підставі ст..1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі ,якщо його сума не менш чим як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підставі ч 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст..1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками ,у такій самій кількості, такого ж самого роду та такої ж самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. Згідно вимог ст..509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право від боржника вимагати виконання його обов»язку. На підставі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом У відповідності до ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (Заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України "Про заставу" відчуження заставленого майна допускається тільки за згодою Заставодержателя. Крім того, згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно вимог ст..1050 ЦК України 2003 року якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму відповідно до ст..625 ЦК України. На підставі ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані в меншій кількості ,ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були отримані позичальником від позикодавця .У випадках, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини ці положення не застосуються. Відповідач договір позики та зобов»язальну розписку від 03.04.2014 року не оспорив, позовні вимоги визнав. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається ВИКЛЮЧНО за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Відповідач на примусовому виконанні судового рішення не наполягав, погодився передати автомобілі добровільно. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню .

Outcome: approved