Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів по договору позики, посилаючись на те, що 03.08.2016 відповідач позичив у нього 5620,00 дол. США з кінцевим терміном повернення до 01.09.2016. Вказаний договір позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем розписки про отримання вказаної грошової суми. З позиченої суми, відповідачем було повернуто позивачу 2600,00 дол. США, разом з тим починаючи з 26.10.2017 та станом на дату звернення до суду з позовом, грошові кошти у сумі 3020,00 дол. США повернуті позивачу так і не були. Позивачем [PERSON] 20.11.2018 на адресу відповідача [PERSON] було скеровано письмову вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 3020.00 доларів США, разом з тим відповідач не отримував поштову кореспонденцію та листи були повернуті з позначкою "за закінченням терміну зберігання". Станом на дату підписання позовної заяви, а саме 21.03.2019, розмір заборгованості з урахуванням курсу долара США по відношенню до гривні складає 82 023 грн. 20 коп. Враховуючи, що відповідач в повній мірі взяті на себе зобов`язання не виконав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] 82 023 грн. 20 коп.- суми основного боргу, 11 073, 07 грн.- індексу інфляції, 3% річних у розмірі- 3 280, 80 грн., за період з 01.11.2017 по 28.02.2019, а всього 96 377, 07 грн. та 963, 77 грн сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 30.05.2019 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено у спрощеному провадженні з викликом сторін на 25.06.2019. В судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст.13,81 ЦПК Українисуд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно розписки від 03.08.2016 відповідач [PERSON] отримав у позивача [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 5 620,00 дол. США в строк до 01.09.2016, з яких позивачу було повернуто 2 600, 00 дол. США. Відповідачем не було у повній мірі виконано зобов`язання та не повернуто позивачу залишок грошових коштів у сумі 3020.00 доларів США. Позивачем [PERSON] 20.11.2018 на адресу відповідача [PERSON] було скеровано письмову вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 3020.00 доларів США, разом з тим відповідач не отримував поштову кореспонденцію та листи були повернуті з позначкою "за закінченням терміну зберігання". Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з приписами статті 533 ЦК України валютою виконання грошового зобов`язання є гривня, проте якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зі змісту договору позики вбачається, що предметом позики є грошові кошти, грошовий еквівалент яких визначено в іноземній валюті - доларах США, а отже сума, що підлягає сплаті у гривнях, за законом повинна визначатися за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Станом на 21.03.2019 офіційний курс долара США до національної валюти України становив 2716.78 грн., а відтак борг у розмірі 3020,00 дол. США становить82 023 грн. 20 коп. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наданим позивачем розрахунком, сума основного боргу становить- 82 023 грн. 20 коп., індекс інфляції-11 073, 07 грн, за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 та 3% річних- 3 280, 80 грн. за період з 01.11.2017 по 28.02.2019, а всього- 96 377, 07 грн. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Отже враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконав своє грошове зобов`язання в повному обсязі, порушене право позикодавця [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості в сумі 96 377, 07 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 963,77 грн. судового збору сплаченого ним при звернення до суду.

Outcome: approved