Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 647048,95 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №50010051, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 183548,38 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 22587,79 доларів США, строком на 60 місяців, зі зміною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Seat, модель Leon, кузов №VSSZZZ5FZER007390, об'єм двигуна 1197 куб. см., рік випуску 2013, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Згідно п.1.6 умов кредитування, виконання зобовязання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу №50010051 від 23 серпня 2013 року, за яким з метою забезпечення виконання зобовязань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки Seat, модель Leon, кузов №VSSZZZ5FZER007390, об'єм двигуна 1197 куб. см., рік випуску 2013, реєстраційний номер [NUMBER], заставною вартістю 235548,36 грн. З лютого 2014 року відповідач почав систематично порушувати свої зобовязання за договором щодо сплати щомісячних платежів, сплачуючи їх з порушенням встановленого терміну сплати, а з березня 2014 року взагалі припинив виконувати свої зобовязання за договором. Згідно із умовами договору, а саме п.3.3 відповідач зобовязаний повернути позивачу у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем та протягом 5 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. Відповідач не сплатив щомісячні платежі за договором в повному обсязі за березень 2014 року у сумі 4413 грн., за квітень 2014 року 4726,45 грн., за травень 2014 року 4846,05 грн., за червень 2014 року 4932,66 грн., за липень 2014 року 4907,92 грн., за серпень 2014 року 5122,38 грн., за вересень 2014 року 5320,35грн., за жовтень 2014 року 5340,97 грн., за листопад 2014 року 5340,97 грн., за грудень 2014 року 6293,68 грн., за січень 2015 року 7502,10 грн. Таким чином, станом на 29 серпня 2016 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за несплаченими платежами за договором на загальну суму 58746,53 грн. Загальна сума невиконаних грошових зобовязань відповідача за несплаченими щомісячними платежами за договором складає 58746,53 грн. Станом на 29 серпня 2016 року сума кредиту за договором, за виключенням заборгованості за щомісячними платежами, яка підлягала поверненню, становить еквівалент 17648,43 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют - 25,420 грн./дол.. США ПАТ «Креді [PERSON]» чинного станом на 26 серпня 2016 року складає 448623,09 грн. Згідно із умовами кредитного договору №50010051 від 16 серпня 2013 року процентна ставка становить 9.9%. Виходячи з того, що сума кредиту, яка підлягає сплаті становить 448623,09 грн., кількість днів прострочення сплати суми кредиту становить (01 лютого 2015 року 29 серпня 2016 року) 575 днів, розмір процентів за користування кредитними коштами розраховується і становить: 448623,09*9,9%*575/360=70938,53 грн. Загальна сума основного боргу зі сплати кредиту за договором становить 578308,15 грн. З метою стягнення існуючої заборгованості, враховуючи спеціалізацію ринку, позивач був вимушений звернутися до спеціалізованих організацій, а саме до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі». Позивач поніс витрати у звязку зі зверненням до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до договору. Позивачу мають бути компенсовані збитки, понесені у звязку з неналежним виконанням умов договору у розмірі 7000 грн., без ПДВ. Вказана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме у розмірі 8400 грн., оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, позивачу мають бути компенсовані збитки заподіянні у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору у розмірі 8400 грн. Окрім того, відповідно до п.5.5 договору відповідач зобовязувався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобовязань за договором, протягом усього терміну дії договору. Відповідач повинен відшкодувати позивачу наступні страхові платежі: страховий платіж за вересень 2014 року на суму 4038,48 грн., за листопад 2014 року 2027,04 грн., за грудень 2014 року 2462,96 грн., за січень 2015 року 2561,11 грн., за лютий 2015 року 2535,76 грн., за березень 2015 року 3913,25 грн., за квітень 2015 року 4069,78 грн. Дана сума грошових коштів включає в себе податок на додану вартість і має бути компенсована позивачу в розмірі 21608,38 грн., так-як ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог діючого законодавства України. Станом на момент подання позовної заяви розмір збитків завданих позивачеві у звязку з неналежним виконанням відповідачем договору становить 30008,38 грн. Окрім того, загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобовязань за договором складає 38732,42 грн. Також, позивач поніс ще витрати на правову допомогу з урахуванням податку на додану вартість в розмірі 6000 грн., яку також вважає необхідним стягнути з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, що складається із основної суми заборгованості за договором, збитків та інфляційних витрат складає 647048,95 грн., яку просить стягнути з відповідача. 21 лютого 2017 року позивачем було надано суду заяву про зменшення позовних вимог та просить остаточно стягнути з відповідача загальну суму у розмірі 613107,08 грн., яка складається з наступного: загальна сума основного боргу зі сплати кредиту за договором складає 542279,74 грн., станом на 03 лютого 2017 року сума кредиту за договором, за виключенням заборгованості за щомісячними платежами, яка підлягає поверненню, становить еквівалент 14878,85 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют 27,040 грн./дол. США станом на 03 лютого 2017 року складає 402,324,10 грн., також залишилися витрати у звязку зі зверненням до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до договору. Позивачу мають бути компенсовані збитки, понесені у звязку з неналежним виконанням умов договору у розмірі 7000 грн., без ПДВ. Вказана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме у розмірі 8400 грн., оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, позивачу мають бути компенсовані збитки заподіянні у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору у розмірі 8400 грн., страхові платежі: страховий платіж за вересень 2014 року на суму 4038,48 грн., за листопад 2014 року 2027,04 грн., за грудень 2014 року 2462,96 грн., за січень 2015 року 2561,11 грн., за лютий 2015 року 2535,76 грн., за березень 2015 року 3913,25 грн., за квітень 2015 року 4069,78 грн. Дана сума грошових коштів включає в себе податок на додану вартість і має бути компенсована позивачу в розмірі 21608,38 грн., так-як ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог діючого законодавства України. Окрім того, загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобовязань за договором складає 40818,96 грн. Також, позивач поніс ще витрати на правову допомогу з урахуванням податку на додану вартість в розмірі 6000 грн., яку також вважає необхідним стягнути з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, що складається із основної суми заборгованості за договором, збитків та інфляційних витрат складає 613107,08 грн., яку просить стягнути з відповідача. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за вказаною позовною заявою без присутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України шляхом розміщення оголошення у пресі, а також шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. Від нього не надійшло заперечень на позовну заяву, клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи за його відсутності, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. На підставі ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16 серпня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір (а.с.11-22) на суму 183548,38 грн., що еквівалентно суми кредиту в доларах США 22587,79 доларів США, строк кредиту 60 місяців. У цьому договорі сторони зазначили строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів. Процентна ставка 9,90% з можливістю зміни процентної ставки, відповідно до статті 2.3 загальних умов кредитування. Цей договір підписаний обома сторонами, тобто є їх волевиявленням. Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, та іншого, що обумовлено у цьому договорі обома сторонами. Відповідно до копії договору застави транспортного засобу №50010051 від 03 серпня 2013 року (а.с.23-30) [PERSON] з метою забезпечення виконання викладених нижче зобовязань заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками: марки Seat, модель Leon, кузов №VSSZZZ5FZER007390, об'єм двигуна 1197 куб. см., рік випуску 2013, колі чорний. За домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 235548,36 грн., цей договір підписаний обома сторонами. Згідно копій рахунків-фактур (розрахунку заборгованості) відповідач повинен був сплачувати позивачу наступні суми (а.с.31-41): за березень 2014 року у сумі 4413 грн., за квітень 2014 року 4726,45 грн., за травень 2014 року 4846,05 грн., за червень 2014 року 4932,66 грн., за липень 2014 року 4907,92 грн., за серпень 2014 року 5122,38 грн., за вересень 2014 року 5320,35грн., за жовтень 2014 року 5340,97 грн., за листопад 2014 року 5340,97 грн., за грудень 2014 року 6293,68 грн., за січень 2015 року 7502,10 грн. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за несплаченими платежами за договором на загальну суму 58746,53 грн. Загальна сума невиконаних грошових зобовязань відповідача за несплаченими щомісячними платежами за договором складає 58746,53 грн. З копії листа (а.с.42-43) на імя відповідача від 04 лютого 2015 року вбачається, що позивач вимагає від [PERSON] достроково повернути суми кредиту у повному обсязі у розмірі 550626,12 грн. Відповідно до копії договору добровільного страхування наземного транспорту від 22 серпня 2013 року (а.с.44-54) позивач сплачував за відповідача періодичні страхові виплати з ПДВ певний період, що також підтверджується копіями рахунків-фактур на загальну суму разом з ПДВ (а.с.55-61), страховий платіж за вересень 2014 року на суму 4038,48 грн., за листопад 2014 року 2027,04 грн., за грудень 2014 року 2462,96 грн., за січень 2015 року 2561,11 грн., за лютий 2015 року 2535,76 грн., за березень 2015 року 3913,25 грн., за квітень 2015 року 4069,78 грн. загальна сума становить - 21608,38 грн. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (а.с.187) товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» знаходиться за адресою: 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, будинок 1В, і зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження Держфінпослуг, видано це свідоцтво 02 липня 2009 року, код фінансової установи 16. Вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачем, що свідчить про те, що він погодився з усіма його умовами, жодне з положень договору не оспорено, в установленому законом порядку недійсним не визнано. Укладений кредитний договір між позивачем та відповідачем є дійсним, він укладений на законних підставах, відповідно до вимог Цивільного Кодексу України та інших актів цивільного законодавства, оскільки особи, які його уклали, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін при укладенні договору було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - сума кредиту була отримана та використана на власний розсуд, певний час кредит позичальником погашався. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобовязаний виконати своє зобовязання, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін, має бути досягнута згода. При укладенні договору [PERSON] був ознайомлений з усіма його вимогами, про що свідчить його особистий підпис на вищевказаному договорі. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно зі ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій Україні, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За положеннями ст.36 Закону України "Про банки і банківську діяльність" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженим постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема долара США, встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, тому, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті - в доларах США, сторони прийняли на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Виходячи зі змісту ст.ст.1046,1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать на позичальнику. Відповідно до ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст.ст.15 і 23 цього Закону. Як вбачається зі змісту кредитного договору, сторони передбачили всі істотні умови договору відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів і дійшли згоди щодо усіх умов, на яких він укладався, а відтак, з власної ініціативи, на момент отримання коштів [PERSON] визначив для себе правила подальшої поведінки, в тому числі, і щодо зміни курсу долара США. Зростання курсу долара США - валюти кредиту, не є підставою для звільнення відповідача від оплати штрафних санкцій, оскільки у позичальника була можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні у відношенні до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, тип відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору була надана позичальнику, що вбачається з умов кредитного договору і не оспорювалися. Таким чином суд вважає, що є усі підстави для стягнення штрафних санкцій з відповідача на користь позивача. Оскільки згідно п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Цивільні права та обов'язки, як це вбачається зі ст. 11 ЦК України, виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. На підставі статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте відповідачем не надано будь-яких доказів порушення позивачем порядку нарахування оплати за комунальні послуги. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, чим порушив умови взятих на себе зобовязань у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за сумою кредиту 542279,74 грн., збитки у розмірі 15608,38 грн., суми втрат від інфляційних процесів у розмірі 40818,96 грн., а всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 598707,08 грн. При цьому суд безумовно враховує загальні засади цивільного законодавства, встановлені ст. 3 ЦК України, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 8400 грн. та 6000 грн. суд вважає необхідним зазначити наступне. За змістом ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі і витрати на правову допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стаття 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~встановлює, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження відповідних обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Згідно з положеннями пункту 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,42,56 Цивільного процесуального кодексу України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї\~постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Суд критично оцінює розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 8400 грн. та 6000 грн., оскільки ці позовні вимоги не підтвердженні належним чином письмовими, оскільки в матеріалах справи є копія договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21 червня 2012 року та копії рахунків-фактур, на яких є підпис та печатка лише однієї сторони, копія платіжного доручення на загальну суму 14400 грн., які між собою не узгоджуються та мають між собою протиріччя, а саме у договорі є пункт 3.5.4 щодо представлення інтересів замовника в судовому провадженні зі стягнення заборгованості за кредитним договором за попереднім письмовим запитом замовника, проте до матеріалів справи копію цього запиту не додано, окрім того у пункті 6 Ціна юридично-консультаційних послуг, порядок приймання не має відомостей щодо оплати та приймання підпункту 3.5.4 та підпункту 3.5.2, оскільки у вищевказаному пункті йдеться мова лише про предмет застави та виконавчий напис нотаріусу. Таким чином, встановивши, що у справі відсутні належні та допустимі, в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, докази на підтвердження як факту оплати правової допомоги та і факту надання та тривалості надання правової допомоги, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення даної вимоги. Таким чином позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 8400 грн. та 6000 грн. задоволенню не підлягають, а оскільки позовні вимоги задоволені частково суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 8980,60 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 598707,08х9705,73/647048,95=8980,60, де 598707,08 гривень сума задоволених позовних вимог; 9705,73гривень сума сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви; 647048,95 гривень ціна позову, 18980,60 гривень судові витрати, присуджені позивачу. \~\~\~

Outcome: partial