Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 8,56 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . На обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно та права на майно, в тому числі вказане вище право на земельну частку, на яку спадкодавець мав за життя, однак вона не може оформити її в нотаріальному порядку, оскільки документально не може підтвердити факт прийняття спадщини. Вказуючи, що вона фактично проживала з померлим на час відкриття спадщини і вступила в управляння його спадковим майном, тому вважала що таким чином прийняла спадщину, тому просила позов задовольнити. Під час розгляду справи збільшила свої вимоги і, окрім визнання права на спадкову земельну частку, також просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача - селищної ради в судове засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну частку (пай), розміром 5,60 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна, розташовану в межах території Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Земельна частка належала йому на підставі сертифікату серії [NUMBER] , виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 27 жовтня 1997 року, який був зареєстрований 30 січня 1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 10384 . Часом відкриття спадщини є день її смерті. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року). Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно зі ст. 525 та ст. 526 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини. Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено хто із осіб відноситься до першої та другої черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого. Відповідно до довідки Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 12 червня 2012 року №826 на час своєї смерті [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS], а на час смерті з ним була зареєстрована тільки мати [PERSON] . В той же час, позивачка вказувала, що батько, хоча й був зареєстрований з матір`ю, але фактично проживав разом з нею в тому ж [ADDRESS], тому просила встановити такий факт. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Також, в ч. 1 ст. 315 цього ж Кодексу визначено які суд розглядає факти, що мають юридичне значення суд розглядає, однак цей перелік не є вичерпним, бо частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту статті 294 ЦПК України вбачається, що встановлення юридичного факту, про який просить позивачка, вбачається спір про право, тому його встановлення слід здійснювати в порядку позовного провадження, що нею і вчинено в даній справі, тобто разом із вимогою про визнання права власності на спадщину вона просить і встановити факт прийняття спадщини. В судовому засіданні під час розгляду справи свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що померлий [PERSON] на час своєї смерті постійно проживав зі своєю дочкою по [ADDRESS], хоча й був зареєстрований разом зі своєю матір`ю. За цим місцем було його основне місце проживання, знаходилися особисті речі та рухоме майно. Таким чином в судовому засіданні підтверджений факт вступу в управління його спадковим майном дочкою [PERSON] , яка проживала з ним на час його смерті. З відповіді Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 22 лютого 2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Інших осіб, які б відносилися до спадкоємців першої черги за законом, які б прийняли спадщину після його смерті, судом не встановлено. Слід відмітити, що відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від 19 травня 2016 року № 1377-VIII Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський. Крім того, згідно з постановою ЦВК № 437 від 07 жовтня 2016 року "Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 18 грудня 2016 року" Калинівська сільська рада (с. Калинівка) Вітовського району Миколаївської області увійшла до складу Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області. Відповідно до статті 548 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що право на земельну частку (пай) належало [PERSON] і після його смерті входить до складу спадщини, а тому в порядку спадкування, з врахування встановленого зазначеного факту прийняття спадщини, повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як єдиній спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину, оскільки фактично проживала з померлим спадкодавцем на час відкриття спадщини і вступила в управління його майном. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved