Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] у червні 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, б/н від 02.12.2014 відповідач отримала кредит у розмірі 9826,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом. Станом на 28.05.2018 відповідач має заборгованість 31048,98 грн., яка складається з наступного: 9426,14\~грн. - заборгованість за кредитом; 5881,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14701,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1039,47 грн. - штраф. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути із відповідача всю суму заборгованості у розмірі 31048,98 грн. за кредитним договором № б/н від 02.12.2014 року та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.41). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що через скрутний майновий стан не змогла виконувати умов угоди про реструктуризацію заборгованості, а тому утворився борг, який вона розуміє, що вона повинна сплатити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Судом установлено, що 02.12.2014 року сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитної картки, яка укладена з метою створення сприятливих умов для виконання боржником зобовязання за кредитним договором № SAMDN50ОТС001816878 від 01.02.2009 року (далі Договір 1). Відповідно до умов указаної угоди, сторони погодилися на те, що сума заборгованості за Договором 1 складає 10712,14 грн., і боржник зобовязується повернути суму кредиту, зі сплатою відсотків у встановлені угодою строки. За умовами угоди відповідач отримав строковий кредит у розмірі 9826,14 грн. на строк 36 місяців з 02.12.2014 по 31.12.2017 шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 356,49 грн. з "1" по "25" число кожного місяця. Банк свої обовязки перед відповідачем виконав. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач станом на 28.05.2018 року утворилась у розмірі 31048,98 грн., яка складається з: 9426,14\~грн. - заборгованість за кредитом; 5881,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14701,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1039,47 грн. штраф (відповідно до пункту 2.2. Генеральної угоди (а.с.6). Позивачем доведено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту. Оцінюючи обґрунтованість вимог позивача про стягнення 5881,81 грн. боргу з відсотків суд виходить з такого. Судом установлено, що згідно з укладеною 02.12.2014 року Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.12.2017 року (п.2.1 Генеральної угоди), проте банком відповідачу нараховувалися відсотки до 28.05.2018 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, проценти нараховуються в межах дії договору. Позивач має право після закінчення строку дії договору на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Отже, після 31.12.2017 року нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого [PERSON] є безпідставним. Тому, сума заборгованості згідно розрахунку заборгованості за Генеральною угодою б/н від 02.12.2014 року станом на 31.12.2017 року за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача складає 5438, 25 грн. (колонка № 13 Розрахунку заборгованості)(а.с. 6). Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення інших складових заборгованості, суд виходить з такого. Позивач також просив стягнути з відповідача 14701,56 грн. пені та 1039,47 грн. штраф. Відповідно до пункту 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 02.12.2014 року при порушенні позичальником зобовязань з погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Водночас згідно з пункту 2.2 Генеральної угоди при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше, ніж на 31 день, за зобовязаннями строк сплати яких не настав, більше, ніж на 31 день, Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1039,47 грн. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Отже, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 15903 грн. 86 коп., який складається з 9426,14 грн. - заборгованість за кредитом; 5438, 25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом визнаних судом, 1039,47 грн. 47 коп. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди з відмовою у позові в частині стягнення з відповідача пені та комісії в сумі 14701 грн. 56 коп. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 15903 грн. 86 коп. тобто на 51,22 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 902 грн. 50 коп. (1762 грн.* 51,22 %) судового збору.

Outcome: partial