Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідачки [PERSON] 259\~611 гривень 42 копійок у якості відшкодування доходів за користування безпідставно набутим майном: ? частини двокімнатної квартири [ADDRESS] та ? частини однокімнатної квартири [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.11.2011р. Суворовський районний суд м. Одеси постановив рішення по цивільній справі № 2-5620/2011 за позовом [PERSON] Ахмад до [PERSON], яким розірвав шлюб між сторонами. Згідно з вказаним рішенням судом встановлено, що однією сімєю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть з початку 2010 року. Рішення набуло законної чинності 06.12.2011р. 23.07.2014р. Апеляційний суд Одеської області постановив рішення по справі № 1527/2/4183/11, № провадження 22-ц/785/6250/14, відповідно до якого визнано за [PERSON] Ахмад та [PERSON] право власності в рівних частках, тобто по ? частині за кожним, на наступне майно: автомобіль марки «Форд Сієра», реєстраційний номер [NUMBER]; квартиру [ADDRESS]; іменні цільові облігації ТОВ «Альянс-Жилстрой» у кількості 4 048 штук на суму 145\~242 гривень на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено про те, що усе зазначене майно було придбано в шлюбі між сторонами та зареєстровано за [PERSON]. 20.04.2013р. [PERSON] оформила право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру, використавши спірні іменні цільові облігації ТОВ «Альянс-Жилстрой», половина з яких за рішенням суду належала позивачу [PERSON] Ахмад. 06.04.2016р. Суворовський районний суд м. Одеси постановив рішення по цивільній справі № 523/18861/15-ц, яким задовольнив позов [PERSON] Ахмад до [PERSON] та визнав право власності за [PERSON] Ахмад на ? частину однокімнатної квартири [ADDRESS]. Рішення набуло законної чинності 19.04.2016р. 29 квітня 2016р. [PERSON] отримала від [PERSON] Ахмад 500 доларів США в погашення половини вартості автомобілю марки «Форд Сієра», реєстраційний номер [NUMBER]. У звязку з тим, що усі спірні квартири були зареєстровані за [PERSON], позивач [PERSON] Ахмад не мав змоги користуватися ними і не користується ними дотепер. Тобто [PERSON] дотепер користується безпідставно набутим майном (половиною двох спірних квартир). Після розірвання стосунків з [PERSON] з початку 2010 року позивач [PERSON] Ахмад постійно проживав в орендованих квартирах в Суворовському районі м. Одеси. При цьому вартість оренди однокімнатної квартири в цьому районі складала не менше 200 доларів США за місяць, двокімнатної квартири - не менше 300 доларів США за місяць. Позивач вказує про те, що [PERSON] з початку 2010 року могла одержати дохід від половини двокімнатної квартири [ADDRESS] не менше ніж 150 доларів США за місяць. Однак, у звязку з тим, що у цій квартирі проживають спільні двоє дітей, позивач [PERSON] Ахмад претендує на відшкодування лише суми 100 доларів США за місяць. Загальна частина відшкодування за користування квартирою № 4 в будинку № 98 по проспекту Добровольського в місті Одесі з початку 2010 року дотепер (за 65 місяців) складає: 100 х 65 = 6 500 доларів США. Загальна сума відшкодування за користування половиною квартири [ADDRESS] з 20.04.2013р. дотепер (за 37 місяців) складає: 100 х 37 = 3 700 доларів США. Позивач вказує про те, що [PERSON] повинна відшкодувати позивачу [PERSON] Ахмад суму 6500 + 3700 = 10200 доларів США, що по курсу НБУ на час подання позову складає 10 200 х 25,4521 = 259\~611 гривень 42 копійок. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено про те, що [PERSON] Ахмад та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23.11.2011 року розірвано. Рішення суду набуло чинності 06.12.2011 року (а.с.7); Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06.04.2016 року, позов [PERSON] Ахмад до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири задоволено. Визнано право власності за [PERSON] Ахмад на 1/2 частину однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 40,1 кв.м., яка складається з кімнати площею 17,3 кв.м., кухні 8,9 кв.м., ванної кімнати 4,6 кв.м., коридору 7,4 кв.м., балкону 1,9 кв.м. Стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 243,60 грн. Рішення набуло законної чинності 19.04.2016 року (а.с.8-9); Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 20.04.2016 року, виправити описку допущену в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2016 року, так в резолютивній частині виправлено «стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 243,60 грн.» на «стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 969,81 грн.». В резолютивній частині повного тексту рішення замість\~ "? частини квартири" зазначити "1/2 частини квартири". Ухвала суду набула законної чинності 26.04.2016 року (а.с.10); Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.07.2014 року, апеляційну скаргу [PERSON] Ахмад задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 14 травня 2014 року скасовано. Ухвалено по справі нове рішення, яким позов [PERSON] Ахмад та зустрічний позов\~\~[PERSON] задоволено частково. Визнано квартиру [ADDRESS], іменні цільові облігації ТОВ «Альянс-Жилстрой» у кількості 4 048 штук на суму 145 242,00 грн. на однокімнатну квартиру [ADDRESS], автомобіль марки «Форд Сіера», реєстраційний номер [NUMBER], спільним сумісним майном [PERSON] Ахмад та [PERSON]. Визнано за [PERSON] Ахмад та [PERSON] право власності в рівних частках, тобто по ? частині за кожним, на наступне майно: автомобіль марки «Форд Сіера», реєстраційний номер [NUMBER], квартиру [ADDRESS], іменні цільові облігації ТОВ «Альянс-Жилстрой» у кількості 4048 штук на суму 145242,00 грн. на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. В решті позов [PERSON] Ахмад та зустрічний позов\~\~[PERSON] залишено без задоволення (а.с.11-14); Відповідно до письмової розписки від 29.04.2016 року, [PERSON] отримала від [PERSON] Ахмад вартість ? частини автомобілю марки «Форд Сіера», реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 500 доларів США (а.с.15); Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №37224168 від 07.05.2015 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.17); 16 травня 2016 року, [PERSON] Ахмад звернувся до [PERSON] з листом про розподіл нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] (а.с.23); Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.. Відповідно до \~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.ст.\~355,\~356\~358 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною 3\~ст.358 ЦК України\~передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності дост.391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.14Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до привил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що позивач не надав суду письмових доказів, про стягнення на користь птозивача з відповідачки [PERSON] кошти у розмірі 259\~611 гривень 42 копійок, у якості відшкодування доходів за користування безпідставно набутим майном: ? частини двокімнатної квартири [ADDRESS], та ? частини однокімнатної квартири [ADDRESS], Також , суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене його позовні вимоги задоволенню не підлягають. При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] Ахмад задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed