Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про поновлення права на проживання та користування квартирою та визнання наймачем, посилаючись на те, що в 1989 році його батьку [PERSON] та членам його сім'ї була виділена квартира [ADDRESS]. Після вибуття квартиронаймача [PERSON] особові рахунки були переоформлені на його матір [PERSON] З 29.12.2009 року він перебуває від вартою у Диканівській виправній колонії № 12. На початку 2011 року він дізнався, що його мати онкохвора та їй потрібно дуже дороге лікування. В зв'язку з її хворобою вони вирішили терміново оформити приватизацію квартири та продати її. 14.09.2011 року він надав своїй матері довіреність на виконання будь-яких дій, пов'язаних з приватизацією житла. В зв'язку з тим, що він на той час вже відбував покарання, продати квартиру, в якій він був зареєстрований, було важче і довше, а матері було необхідно термінове лікування, він звернувся з заявою про зняття його з реєстрації, при цьому в талоні вибуття не вказав іншу адресу, так як йому зареєструватися було нікуди. Будь якого житла в своїй приватній власності він не має. [INFO] року його мати [PERSON] померла. Після її смерті він звертався до різних установ щодо поновлення реєстрації, але йому було відмовлено. В зв'язку з чим просить суд поновити його право на проживання та користування квартирою [ADDRESS] та визнати його наймачем. Позивач,який утримується в місцях позбавлення волі надав суду письмові пояснення в яких позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача- Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності.В своїх письмових запереченнях позов не визнала, пояснюючи, що 26.03.2011 року [PERSON] був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], на підставі письмової заяви про зняття з реєстрації, засвідченої в.о. начальника Вільнянського слідчого ізолятора УДДУ ПВП у Запорізькій області. Відповідно до п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання. Таким чином, позивач був знятий з реєстрації місця проживання на законних підставах та власної заяви. При цьому, враховуючи норми п. 3.2 Порядку - зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, позивач був знятий з реєстрації 26.03.2011 року, в день надходження його заяви до органу реєстрації ГІРФО Лоозівського МВ в Харківській області та відповідно до копії карточки прописки позивача, він вибув до міста Мелітополь без паспорту. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" документом, який підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, є довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування, що видається органом реєстрації. Чинним законодавством України не визначено іншого порядку підтвердження факту проживання, окрім відповідної реєстрації осіб в органах внутрішніх справ за місцем проживання, або встановлення такого факту в судовому порядку. Ні довідки, виданої уповноваженим органом, ні рішення суду на підтвердження проживання та реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою не має та не подано до цього часу. Відомостей про те, що позивач був знятий з реєстрації тимчасово і за ним, в зв'язку з цим, зберігалось право на житлове приміщення, не надано. Також, згідно з нормами п. 3.7 Порядку, якщо зняття з реєстрації місця проживання здійснюється без надання паспортного документа особи, місця проживання якої знімається з реєстрації, відомості про зняття з реєстрації вносяться до паспортного документа особи при її зверненні для реєстрації нового місця проживання. Отже, при зверненні позивача до Міграційної служби України для реєстрації нового місця проживання, в його паспортному документі буде постановлено штамп про зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку з вищевикладеним, позивачем не надано належних доказів того, що він має право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою та право на заміну наймача, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Просить також застосувати строк позовної давності. Представник третьої особи комунального підприємства "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву в якій просить справу розглянути без її участі, проти задоволення позову заперечує, також просить застосувати позовну давність. Перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного: Згідно ст.256 ЦК України позовна давність-це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогами про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків встановленими статтями 253-255 ЦК України. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що право на поновлення порешеного право на житло у позивача виникло після зняття його з реєстрації в спірній квартирі, тобто 26 березня 2011 року (а.с.29) і відповідно закінчилося через три роки- після 26 березня 2014 року. Позивач знав про це, оскільки з заявою про зняття з реєстрації звертався особисто ще в листопаді 2010 року (а.с.30), але протягом трьох років з відповідним позовом про поновлення права на житло до суду не звертався. До суду ж позов надійшов 04.07.2014 року (позовна заява датована 20 червня 2014 року) - тобто після перебігу позовної давності. Позивач не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, не вбачає таких і суд. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тому суд і вважає необхідне застосувати позовну давність. А тому,

Outcome: dismissed