Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення частки в натурі. Просить встановити порядок користування земельною ділянкою домоволодіння за адресою: вул. Верхня Биківська, 67/26 в м. Кіровограді між [PERSON] та відповідачами з урахуванням ідеальних часток в нерухомості. Виділити в натурі в користування земельну ділянку рівною площею, що розташована за вищевказаною адресою з урахуванням ідеальних часток в нерухомості. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником 17/100 частки житлового будинку з господарсько-побітовими будівлями, що знаходиться в м. Кропивницькому по вул. Верхній Биківській, 67/26. Відповідно до отриманого акту розрахунку ідеальних часток, здійсненого ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 19.12.2013 року, співвласниками житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за вищевказаною адресою, окрім позивача є: [PERSON] 17/100 частки; [PERSON] 24/100 частки, [PERSON] 24/100 частки, [PERSON] 18/100 частки. Вказані співвласники мають намір розподілити між собою земельну ділянку в натурі. В звязку з конфліктною ситуацією стосовно порядку користування вказаною земельною ділянкою, неможливістю фактично розподілити її, сторони не можуть дійти згоди стосовно самого порядку користування спірною земельною ділянкою, оскільки не визначено конкретно межі і конфігурації цієї спірної землі по вказаній адресі. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2016 року залучено по даній цивільній справі у якості співвідповідачів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 164). Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили встановити порядок користування спірною земельною ділянкою такий, який фактично наразі існує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили та просили відмовити у задоволенні позову. Також вказаними відповідачами, разом з відповідачем [PERSON] надано до суду письмові заперечення, з яких вбачається, що позов [PERSON] є необґрунтованим, оскільки для визначення порядку користування земельною ділянкою та виділу часток в натурі, необхідно спочатку знести самочинний фундамент, який закладений позивачем без відповідного на те дозволу. Потім викликати геодезиста, який в присутності всіх власників часток виконає свої розрахунки. В подальшому, «Загальний земельний паспорт» затверджує сесія виконавчого комітету. І тільки після отримання цього «Загального земельного паспорту», в якому кожному власнику буде зазначена земельна ділянка окремо, можна буде узаконити кожному власнику свою частку земельної ділянки в Держреєстрі. Це є єдиний законний шлях отримання земельної ділянки. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що фундамент збудований позивачем посеред двору та впритул до її сараю, де збирається накопичення природних опадів. Вказане наносить [PERSON] матеріальних збитків, оскільки стіни сараю постійно мокрі і скоро заваляться. Крім того, відповідач вважає, що таке будівництво призведе в подальшому до того, що стіни будинку, який планує звести [PERSON], перекриють доступ світла до оселі [PERSON] та оселі сусідів, які проживають в квартирі № 5. Інші відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.6.2014 року, індексний номер 23344204, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 17/100 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Верхня Биківська, 67/26 (т. 1 а.с. 12). Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23350467 від 23.06.2014 року, наданого Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області (т. 1 а.с. 13). Відповідно до акту розрахунку і поділу ідеальних часток, складеного ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», загальна площа житлового будинку по вул. Верхня Биківська, 67/26 у м. Кіровограді літ. «А» складає 142,7 кв.м. Ідеальна частка [PERSON] та [PERSON] у вказаному житловому будинку складає 17/100; [PERSON] 24/100; [PERSON] 24/100; [PERSON] 17/100; [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 18/100. В розрахунок не включено самочинно побудовані сарай «б», фундамент «Ф», тимчасову будівлю «М» (т. 1 а.с. 9-11). Згідно висновку від 11.06.2014 року № 4-134, ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 22.11.2013 року проведено технічну інвентаризацію житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Верхня Биківська, 67/26. При обстеженні по даній адресі виявлено самочинно зведені будівлі: фундамент під житловий будинок літ. «Ф» (7,2 х 5,61 + 3,46 х 2,35) 2012 р.п., на який дозвільні документи в інвентарній справі відсутні; сарай літ. «б» (2,41 х 1,34) 2000 р.п. (т. 1 а.с. 33). Мешканці будинку по вул. В.Биківська, 67/26 в м. Кіровограді 04.06.2014 року колективно звернулися до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області щодо будівництва житлового будинку забудовником [PERSON] без дозвільних документів. На вищевказане звернення 13.06.2014 року Інспекцією повідомлено, що за результатами перевірки встановлено, що збудовано фундамент житлового будинку без повідомлення про початок будівельних робіт, чим порушено вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Так, 11.06.2014 року громадянку [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 96 КУпАП (т. 1 а.с. 32). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.10.2014 року (т. 1 а.с. 138-139 у задоволенні вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кіровоградська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області про відновлення становища, яке існувало до порушення права шляхом зобовязання [PERSON] самостійно або за її рахунок знести самочинно збудований фундамент, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: м. Кіровоград, вул. В.Биківська, 67/26 і позначений літерою «Ф» у технічному паспорті на садибний житловий будинок від 18.12.2013 року відмовлено. Зі змісту вимог статті 88 Земельного кодексу України та абзацу 3 пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що порядок користування земельною ділянкою може бути визначений між учасниками спільної власності на землю або між співвласниками житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні. При встановленні порядку користування земельною ділянкою суд з'ясовує можливість нормального користування будинком, здійснення догляду за ним, враховує розташування господарських будівель, споруд, можливість проходу на вулицю, на подвір'я, тощо. Суд не може відмовити в позові, або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою, з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору, суд установить, що співвласники визначили порядок і розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення саме такого порядку. У резолютивній частині рішення в такій справі, суд залежно від її обставин, повинен вказати розміри і межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю (п.п. 21, 22 Пленуму). Між сторонами не досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2015 року по даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Науково-дослідної лабораторії судових експертиз (т. 1 а.с. 62-63). Відповідно до висновку експерта № 15 від 25.01.2016 року, складеного експертом Науково-дослідної лабораторії судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 80-105), обєктом дослідження є земельна ділянка при домоволодінні по вул. Верхня Биківська, 67/26 в м. Кіровограді. Дослідження проводилося на підставі матеріалів цивільної справи № 404/10067/14-ц, додаткових матеріалів та обстеження в натурі. З матеріалами цивільної справи до експерта надійшов технічний звіт по інженерно-геодезичних вишукуваннях присадибної ділянки житлового будинку по вул. Верхня Биківська, 67/26 у м. Кіровограді, виконання яких проведено ФОП [PERSON] Згідно наданої зйомці та дослідження в натурі встановлено, що межі земельної ділянки № 67/26 по вул. Верхня Биківська земельна ділянка має форму неправильного багатокутника з такими лінійними розмірами: 37,17 м по фасаду лівої бокової межі (8,84 + 8,53 + 19,8); 22,95 м довжина лівої бокової межі (17,05 + 5,9); 22,77 м довжина тильної межі по ламаній (15,94 м + 6,83 м); 30,72 м. довжина правої бокової межі (15,83 + 14,89). Ідеально відповідно до площі земельної ділянки 744,0 кв.м. співвласникам належить: [PERSON] та [PERSON] частка 17/100 126,48 кв.м. (744,0 х 17/100); [PERSON] частка 24/100 178,56 кв.м. (744,0 х 24/100); [PERSON] частка 17/100 126,48 кв.м. (744,0 х 24/100); [PERSON] частка 24/100 178,56 кв.м. (744,0 х 24/100); [PERSON], [PERSON], [PERSON] частка 18/100 133,92 кв.м. (744,0 х 18/100). Порядок фактичного користування між співвласниками склався наступний: План фактичного користування земельною ділянкою зображено в графічному додатку № 2. Земельна ділянка двору загального користування складає 221,31 кв.м. Для кожної квартири припадає 44,26 кв.м. (221,31 кв.м. : 5 кв. = 44,26 кв.м.), в графічному додатку зображено білим кольором. - у користуванні [PERSON] (кв. 1) з часткою 17/100 знаходиться земельна ділянка під частиною житлового будинку літ. «Аа, а1, а2, а5», площею 41,14 кв.м.; земельна ділянка під сараєм літ. «В» площею 10,9 кв.м. В графічному додатку зображено фіолетовим кольором. Загальна площа земельної ділянки, що знаходиться в користуванні складає: 41,14 +10,9 + 44,26 = 96,3 кв.м., що на 30,18 кв.м. меша за ідеально належну. - у користуванні [PERSON] (кв. 2) з часткою 24/100, знаходиться земельна ділянка під частиною житлового будинку літ. «Аа, а1, а2, а5», площею 52,0 кв.м.; земельна ділянка під гаражем літ. «Л» площею 10,4 кв.м.; земельна ділянка під сараєм літ. «Г» площею 18,8 кв.м., гаражем літ. «И» площею 8,1 кв.м.; земельна ділянка вільна від забудови, що примикає до гаражу літ. «И» та сараю літ. «Г» площею 58,2 кв.м. В графічному додатку зображено жовтим кольором. Загальна площа земельної ділянки, що знаходиться в користуванні складає: 52,0 +10,4 + 18,8 +8,1 + 58,2 + 44,26 = 191,76 кв.м., що на 13,2 кв.м. більше за ідеально належну. - у користуванні [PERSON] (кв. 3) з часткою 24/100, знаходиться земельна ділянка під частиною житлового будинку літ. «Аа, а1, а2, а5», площею 53,0 кв.м.; земельна ділянка під сараєм літ. «Д» площею 13,4 кв.м.; земельна ділянка, що прилягає до сараю літ. «Д» вільна від забудови площею 26,4 кв.м., земельна ділянка під частиною сараю літ. «Б» площею 6,1 кв.м.; земельна ділянка вільна від забудови, що примикає до сараю літ. «Б» площею 8,7 кв.м. В графічному додатку зображено блакитним кольором. Загальна площа земельної ділянки, що знаходиться в користуванні складає: 53,0 + 13,42 +26,4 + 6,1 + 8,7 +44,26 = 151,88 кв.м., що на 26,68 кв.м. менша за ідеально належну. - у користуванні [PERSON] (кв. 4) з часткою 17/100, знаходиться земельна ділянка під частиною житлового будинку літ. «Аа, а1, а2, а5», площею 42,43 кв.м.; земельна ділянка під самовільно забудованим фундаментом літ. «Ф» площею 69,0 кв.м.; В графічному додатку зображено зеленим кольором. Загальна площа земельної ділянки, що знаходиться в користуванні складає: 42,43 +69,0 + 44,26 = 155,69 кв.м., що на 29,21 кв.м. більша за ідеально належну. - у користуванні [PERSON] (кв. 5) з часткою 18/100, знаходиться земельна ділянка під частиною житлового будинку літ. «Аа, а1, а2, а5», площею 38,93 кв.м.; земельна ділянка під літньою кухнею літ. «М» площею 5,87 кв.м., літнім душем літ. «Н» площею 2,0 кв.м., земельна ділянка вільна від забудови, що примикає до житлового будинку в частині, якою вона користується площею 50,0 кв.м., земельна ділянка під частиною сараєм літ. «Б» площею 6,1 кв.м.; земельна ділянка під сараєм літ. «б» площею 3,2 кв.м. В графічному додатку зображено рожевим кольором. Загальна площа земельної ділянки, що знаходиться в користуванні складає: 38,93 + 5,87 + 2,0 + 48,0 + 6,1 + 3,2 + 44,26 = 148,36 кв.м., що на 14,44 кв.м. більша за ідеально належну. Порядок фактичного користування земельною ділянкою між співвласниками, який існує на момент дослідження не відповідає встановленим часткам в праві власності на домоволодіння: - [PERSON] з часткою 17/100 користується земельною ділянкою, що на 30,18 кв.м. менша ідеально належної (126,48 96,3); - [PERSON] з часткою 24/100 користується земельною ділянкою, що на 13,2 кв.м. більше ідеально належної (178,56 191,76); - [PERSON] з часткою 24/100 користується земельною ділянкою, що на 26,68 кв.м. менша ідеально належної (178,56 151,88); - [PERSON] з часткою 17/100 користується земельною ділянкою, що на 29,21 кв.м. більше ідеально належної (126,48 155,69); - [PERSON] з часткою 18/100 користується земельною ділянкою, що на 14,44 кв.м. більше ідеально належної (133,92 148,36). У висновку експерта зазначено, що беручи до уваги наявну щільність забудови та порядок користування домоволодінням, який існує на момент виконання експертизи, експертом на розгляд суду запропоновано чотири найбільш раціональних варіанти порядку користування земельною ділянкою з спільним користуванням частиною дворової території. Судом також встановлено, що на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України поширюються державні будівельні норми "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92**. Відповідно до п. 3.19* ДБН 360-92** гранична площа земельних ділянок, які надаються громадянам для житлового будівництва, встановлюється відповідними місцевими органами державної виконавчої влади або місцевого самоврядування відповідно до земельного законодавства. В умовах забудови, що склалася, присадибна ділянка може бути збережена в існуючих розмірах, якщо це не перешкоджає вдосконаленню планувальної структури населеного пункту. До площі садибної ділянки включається площа забудови житлових будинків, господарських будівель. Житлові будинки на присадибних ділянках треба розміщувати відповідно до проекту забудови району із встановленим відступом від червоних ліній. Огорожа присадибних ділянок не повинна виступати за червону лінію вулиці. Пунктом 3.24* ДБН 360-92** визначено, що у містах і селищах міського типу на присадибних ділянках при дотриманні санітарних протипожежних і будівельних норм можуть бути розміщені господарські будівлі та гаражі, вбудовані у житловий будинок, прибудовані до нього, або у вигляді окремої будівлі. Господарські будівлі для утримання худоби, інших тварин і птиці допускаються в селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил забудови для сільських населених пунктів. Розміщення господарських будівель по лінії забудови житловими будинками не допускається. Розміщення гаражів слід передбачати переважно вбудованими або прибудованими до житлових будинків по лінії забудови або в глибині ділянки. Відповідно до п. 3.25* ДБН 360-92** для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Також, з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 04.02.2004 року № 1/23-10№36 вбачається, що в Державних будівельних нормах ДБН** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" відсутні нормативи по визначенню ширини проїздів та пішохідних проходів по території земельних ділянок індивідуальних забудов. Вказаними нормативами визначається ширина проїздів на території району садибної забудови та внутрішньо квартальних проїздів. Ширина проїзду на території земельної ділянки індивідуальної забудови встановлюється з урахуванням безпеки проїзду автотранспорту (без руйнування споруд, будинку, земельних насаджень), в залежності від плану забудови (технічного паспорту) з урахуванням вимог пожежної безпеки, санітарних норм. Мінімальна ширина проходу повинна відповідати руху однієї людини (0,75 м). Таким чином, вимоги позивача щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою по вул. Верхня Биківська, 67/26 у м. Кіровограді у відповідності до Додатку № 2 до висновку експертизи, суд вважає необґрунтованими, оскільки порядок фактичного користування земельною ділянкою не відповідає встановленим часткам в праві власності на домоволодіння, а тому порушуються права інших співвласників, які користуються меншою часткою, ніж визначено у їх правовстановлюючих документах. Відповідачі, в свою чергу, не висловили жодної думки з приводу запропонованих експертом варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою. Враховуючи викладене, при визначенні порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, суд, з метою дотримання принципу добросусідства між сторонами, враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, враховує розташування господарських будівель, можливість підходу та проходу з вулиці на подвір'я для кожного із сторін. Визначаючи порядок користування земельною ділянкою, суд не враховує самочинно побудований фундамент літ. «Ф», оскільки об'єкти самочинного будівництва до введення їх у експлуатацію не є об'єктами нерухомості. Із чотирьох варіантів порядку користування земельною ділянкою, суд вважає за необхідне зупинитися на тому варіанті, який буде, на думку суду, найбільше відповідати інтересам сторін, буде прийнятним для них та справедливим, оскільки згоди, стосовно варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою, шляхом взаємних поступок сторони самостійно не досягли. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, правовідносини сторін, які не досягли згоди, та оцінивши всі наявні у справі докази за правилами ст.ст. 57, 58, 212 ЦПК України суд вважає найбільш сприятливим для сторін варіант № 2 висновку № 15 судової земельно-технічної експертизи від 25.01.2016 р. (т. 1 а.с. 103). Відповідно з даним варіантом розподілу, співвласники [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без перешкод можуть користуватись належними їм господарськими спорудами, а також обслуговувати їх, зокрема, літній душ літ. «Н» та сарай літ. «Д». Для проходу на земельні ділянки, обслуговування будівель та споруд, користування та обслуговування інженерних комунікацій, залишається в загальному користуванні співвласників двір площею 181,0 кв.м. При цьому кожному співвласників кв. № 1[ADDRESS], кв. № 3[ADDRESS], кв. № 5 перейде по 36,2 кв.м. (181,0 : 5), в графічному додатку зображено білим кольором. При вирішенні позовної вимоги щодо поділу спірної земельної ділянки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ст.120 ЗК України, яка передбачає порядок і умови переходу прав на земельну ділянку у разі переходу прав на житловий будинок, оскільки ця норма закону може бути застосована лише при належному оформленні прав на земельну ділянку. З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яка є предметом спору, не є приватизованою та не передавалась будь-якій із сторін у відповідності до встановленої на даний час процедури. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне розяснити, що на даний час законодавством чітко визначено субєктивний склад земельних правовідносин та встановлено процедуру реалізації зацікавленими сторонами права на приватизацію земельних ділянок. Так, відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (ч. 2 ст. 118 ЗК України). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, завершальним етапом приватизації земельної ділянки є державна реєстрація права власності на ділянку в органах державної реєстрації прав. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з кожного із відповідачів на користь позивача судові витрати по 34,80 грн. судового збору та по 694,10 грн. витрат на проведення експертизи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial