Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із указаним позовом в якому із урахуванням уточнених позовних вимог просили стягнути з державного бюджету України через управління державної казначейської служби України в м. Житомирі Житомирської області на свою користь заподіяну їм матеріальну шкоду в сумі 500 грн. 55 коп. та моральну шкоду в сумі 100 000 грн. В обґрунтування своїх вимог вказали, що прокуратурою Житомирської області, а потім і помічником прокурора м. Житомира Соломикіним В.В. не були проведені необхідні слідчі дії та не порушена кримінальна справа відносно посадових осіб КП «Житомирське обласне МБТІ» Житомирської обласної ради, які підробили загальну житлову площу будинку по пров. Культурному, 10 в м. Житомирі. Так само прокурором м. Житомира Титарчуком І.Г. не було прийнято жодних мір відносно судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М., який прийняв на думку позивачів незаконне рішення по справі №2-641/11 від 30.05.2011 року, та працівника земельного відділу при Житомирській міськраді [PERSON] Позивачі також зазначили, що заступником начальника Богунського РВ УМВС України в Житомирській області Марковським О.С. не було проведено жодних дій стосовно [PERSON] Посилаючись на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просили суд задовольнити їх позовні вимоги та стягнути з державного бюджету України спричинену їм матеріальну та моральну шкоду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в заяві від 11.11.2013 року та просив їх задовольнити (а.с.100-102). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Представник управління державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області просив в задоволенні позову до управління відмовити посилаючись на те, що управління не вчиняло жодних протиправних дій відносно позивачів та може відповідати тільки за власними зобов'язаннями, а не за зобов'язаннями інших юридичних осіб створених державою (а.с.68). Представник прокурора м. Житомира Титарчука І.Г. так само заперечував проти позову зазначаючи, що позивачі не обґрунтували та не надали доказів заподіяння їм матеріальної та моральної шкоди, а постанова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно судді Полонця С.М. не скасована та є чинною, а відтак відсутні підстави для задоволення позову (а.с.115-116). Помічник прокурора м. Житомира Соломикін В.В., заступник прокурора Житомирської області Сагадін В.М. та заступник начальника Богунського РВ УМВС України в Житомирській області Марковський О.С. в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду невідомі. Окрім цього, в матеріалах справи містяться копії наказів з яких вбачається, що старший прокурор Соломикін В.В. та заступник прокурора Житомирської області Сагадін В.М. були звільнені із займаних на той час посад згідно положень ст. 38 КЗпП України (а.с. 141-142). Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представників прокурора м. Житомира Титарчука І.Г. та управління державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне. Згідно положень ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на який посилаються позивачі в обґрунтування своїх вимог, відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Статтею 2 цього Закону України закріплено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 3) закриття справи про адміністративне правопорушення. Судом встановлена відсутність підстав для відшкодування шкоди в рамках Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на які посилаються позивачі в своїй заяві. Стосовно накладення арешту на майно позивача [PERSON], яке за словами [PERSON] незаконно було вчинено працівником державної виконавчої служби, то суд бере до уваги той факт, що ані державна виконавча служба, а ні її посадова особа після уточнення позовних вимог не приймали участі в справі у якості відповідача. Окрім цього накладення арешту на майно позивача [PERSON], про яке вів мову в судовому засіданні [PERSON], проводилось не в ході кримінального провадження, а за наслідками розгляду цивільної справи. Інші ж рішення, дії та бездіяльність працівників прокуратури м. Житомира й Житомирської області, а також заступника начальника Богунського РВ УМВС України в Житомирській області Марковського О.С., на які посилались в своєму позові позивачі, стосувались тільки розгляду заяв та скарг позивачів, а відтак суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є безпідставними та до задоволення не підлягають. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed