Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті якого залишилося спадкове майно у виді житлового будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти від 29.04.1975 року. Позивач, [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] Відповідачі відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу заведено спадкову справу, але позивач позбавлена можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність даних про державну реєстрацію нерухомого майна. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом на будинок [ADDRESS] , з господарськими спорудами та будівлями. Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглянути справу без її участі. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити у підготовчому засіданні рішення, оскільки відповідачем визнано позов та наявні для того законні підстави. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.09.20189 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Зобов`язано приватного нотаріуса Авдіївського нотаріального округу Донецької області надати спадкову справу заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.01.2019 року Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема входить житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти від 29.04.1975 року. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217\~Цивільного кодексу\~України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України). Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Після смерті [PERSON] спадкоємцями є його дружина [PERSON] та сини [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.08.1969 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.1973 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.08.1970 року. [PERSON] , як спадкоємець за законом, звернулася до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] і [PERSON] , як спадкоємець\~за законом,\~звернулися до\~приватного нотаріуса\~Авдіївського міського\~нотаріального округу\~із заявою про відмові від спадщини на користь позивача [PERSON] . Позивач звернулася до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу та ним заведено спадкову справу, але позивач позбавлена можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність даних про державну реєстрацію нерухомого майна. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до\~Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з\~наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя належав будинок [ADDRESS] , що підтверджено про Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти від 29.04.1975 року. \~ \~ \~ \~ Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.\~67\~Закону України\~«Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Судом встановлено, що позивач звернулася до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу для отримання свідоцтва про права на спадщину та не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок через відсутність даних про державну реєстрацію нерухомого майна. Зазначене вище свідчить про порушення законного права позивача на реалізацію своїх майнових прав, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, та у спосіб передбачений ст. ст. 4 та 16 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Згідно з статтею 392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.212\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено,\~\~що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя належав будинок [ADDRESS] , та після його смерті,\~\~право на спадкове майно перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] .. [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно. Згідно ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ Статтею 16\~цього ж\~Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved