Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення 2 000,00 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 52 940,00 грн. попередньої оплати товару, 21 960,00 дол. США що згідно курсу НБУ становить 581 281,20 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань, 13 654,49 грн. індексу інфляції за весь час прострочення за період з 08.08.2015 року по 31.07.2017 року, 3 071,97 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 08.08.2015 року по 31.07.2017 року, а також 25 000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивувала тим, що 08.07.2015 року між нею та ФОП [PERSON] укладено договір побутового підряду, згідно якого вона зобовязалась сплатити відповідачу кошти в сумі 2 000 доларів США, як попередню оплату за доставку та продаж їй мякого кутка KLER W 175, протягом 30 днів, а останній зобовязався доставити вказані меблі на даних умовах. За домовленістю замовник зобовязався здійснити оплату за виконану роботу і поставлену продукцію в наступному порядку: передоплата в розмірі 2 000 доларів США, а остаточний розрахунок після доставки та встановлення товару. Свої зобовязання позивачка виконала та 08.07.2015 року сплатила відповідачу зазначені кошти. Однак, відповідач не виконав умов договору, та у визначений строк не доставив меблі. На її неодноразові звернення щодо поставки меблів або повернення сплачених коштів, відповідач не реагував. Позивачкою як замовником зобовязання по договору побутового підряду виконано, однак ФОП [PERSON] свого обовязку по доставці та встановленню мяких меблів, за які позивачкою внесено аванс у розмірі 2000 доларів США, не виконав, передоплату не повернув, внаслідок чого права позивачки порушено. Оскільки позивачка є споживачем послуг, а відповідач їх виконавцем, а тому останній несе відповідальність за неналежне надання цих послуг згідно Закону України Про захист прав споживачів, а саме: сплату пені в розмірі 3% вартості послуги за кожен день прострочення за період з 01.06.2016 року по 01.06.2017 року в розмірі 21 960 доларів США. На підставі ч.2 ст.625 ЦК України має право на отримання від відповідача сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 08.08.2015 року по 13.07.2017 року в сумі 16 654 грн. 49 коп., а також 3% річних від простроченої суми за період з 08.08.2015 року по 13.07.2017 року в розмірі 3 071,97 грн., тобто отримання компенсації від боржника за користування коштами позивачки. Крім цього позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у її душевних стражданнях, оскільки вона з нетерпінням очікувала на вказані меблі, а тому перебуває у постійному неспокої та тривозі, пригнічена через ігнорування відповідачем та його обманом, втратила довіру до людей. Моральну шкоду оцінює в 25 000 грн. Просить стягнути з відповідача 2 000,00 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 52 940,00 грн. попередньої оплати товару, 21 960,00 дол. США що згідно курсу НБУ становить 581 281,20 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань, 13 654,49 грн. індексу інфляції за весь час прострочення за період з 08.08.2015 року по 31.07.2017 року, 3 071,97 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 08.08.2015 року по 31.07.2017 року, а також 25 000,00 грн. моральної шкоди. 27.02.2018 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просила стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] суму попередньої оплати товару у розмірі 52 940 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 581 281,20 грн., індекс інфляції за весь час прострочення за період з 08.08.2015 року по 13.07.2017 року в сумі 13 654,49 грн., три проценти річних від простроченої суми за період з 08.08.2015 року по 13.07.2017 року в розмірі 3 071,00 грн., а також 25 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 66, 67). Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі, не заперечила щодо винесення заочного рішення (а.с. 53). Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 82-84). З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору побутового підряду, внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором побутового підряду з фізичної особи-підприємця [PERSON]. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 80 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 865 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору побутового підряду. За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ч.1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Судом встановлено, що 08.07.2015 року між [PERSON] та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено усний договір побутового підряду на виготовлення мякого кутка KLER W 175. Згідно накладної від 08.07.2015 року відповідач отримав у позивачки завдаток за мякий куток KLER W 175 в розмірі 2 000 дол. США грн.(а.с. 4). Проте, відповідач по даний час свої зобовязання згідно договору побутового підряду не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Частиною 1 статті 872 ЦК України встановлено, що якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. Як вбачається з п.п.3, 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Як було встановлено в судовому засіданні, на момент винесення рішення відповідач не виконав зобовязання згідно договору побутового підряду від 08.08.2015 року, а саме не передав позивачці мякий куток KLER W 175 та не повернув суму попередньої оплати в розмірі 2 000 доларів США, сплаченої позивачкою відповідачу згідно накладної від 08.08.2015 року, а тому відповідач порушив грошове зобовязання перед позивачкою. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 5 статті 10 Закону України Про захист прав споживачів визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Позивачкою проведено розрахунок заборгованості ФОП [PERSON] за договором побутового підряду від 08.08.2015 року станом на 13.07.2017 року, відповідно до якого за відповідачем наявна заборгованість в розмірі: 52 940,00 грн. - основний борг (попередня оплата); 3 071,97 грн. - сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 08.08.2015 року по 13.07.2017 року; 581 281,20 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 08.08.2015 року по 13.07.2017 року (а.с.5, 6). Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачкою суму заборгованості за вказаним договором побутового підряду та доводи позивачки суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми попередньої оплати товару у розмірі 52 940 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 581 281,20 грн., трьох процентів річних від простроченої суми за період з 08.08.2015 року по 13.07.2017 року в розмірі 3 071,00 грн.є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Що стосується позовної вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, то в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору побутового підряду, індексації не підлягає (рішення ВСУ від 28.03.2012р. у справі 6-36736 вов 10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Враховуючи стан здоровя позивачки, оскільки в ході судового розгляду було доведено протиправність діяння відповідача, яке виразилось у невиконанні умов договору побутового підряду та неповерненні попередньої оплати товару, так як протиправними діями відповідача завдано позивачці значних душевних страждань, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що позовну вимогу про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди слід задоволити частково, стягнувши з останнього в користь позивачки 2 000 грн. на відшкодування спричиненої їй моральної шкоди. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного, відповідно до Закону України Про захист прав споживачів, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. ст. 23, 280, 526, 527, 611, 612, 625, 693, 865, 866, 872, 873 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved