Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якого стягнути з відповідача на його користь 59186,31грн. та суму сплаченого ним судового збору. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 27 квітня 2010 року він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 53000,00грн., які останньому були необхідні для переїзду в Російську Федерацію для відновлення здоров'я після інсульту. На підтвердження отримання грошей відповідач видав дві розписки: на загальну суму 31000,00грн. та на суму 22000,00грн. Розписки підписані [PERSON] та його дружиною [PERSON] Підписи останніх посвідчені спеціалістом виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. В розписках не вказана дата повернення грошових коштів, а тому вважає, що він має право вимагати повернення грошей у будь-який час. Відповідач повинен повернути кошти у семидневний строк від дня пред'явлення вимоги. Вимогу про повернення грошових коштів відповідач отримав 18.04.2013 року. На даний час сума позики не повернута. Крім того, він додатково у сумі 6124,80грн. оплатив послуги КП "Автобаза швидкої медичної допомоги" за надання автомобіля швидкої допомоги, на якому [PERSON] перевезли до Російської Федерації . В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та зазначив, що [PERSON] не укладав з [PERSON] договори позики, грошові кошти на руки не отримував та не зобов'язувався повернути в певний строк грошові кошти. У першій заяві від 27.04.2010 року [PERSON] вказав, що усі витрати, пов'язані з виїздом до Російської Федерації сплачені [PERSON] та складають 31000,00грн. У другій заяві [PERSON] вказав, що передав подружжю [PERSON] в користування житловий будинок [ADDRESS], а також майно, яке залишилось у будинку: меблі, побутова техніка та інше і отримав за це грошову компенсацію у розмірі 22000,00грн. В квитанції до прибуткового касового ордеру від 30.04.2010 року не має приписів, що [PERSON] зобов'язаний повернути кошти в сумі 6124,80грн. за автопослуги, а також вважає, що ця сума має війти до загальної суми витрат, пов'язаних з переїздом [PERSON] разом з дружиною до Російської Федерації, тобто до суми у розмірі 31000,00грн. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідків, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] мешкав у житловому будинку [ADDRESS]. У 2009 році [PERSON] переніс інсульт, потребував негайної медичної допомоги та повернення до Російської Федерації, громадянином якої він є, для проведення лікування в спеціалізованому лікарняному закладі за місцем його реєстрації та проживання. Перед виїздом до Російської Федерації 27 квітня 2010 року [PERSON] склав заяву, яку адресував органам виконавчої влади, місцевого самоврядування, правоохоронним, в тому числі органам МВС та судовим органам України, фізичним і юридичним особам, в якій зазначив, що витрати, пов'язані з переїздом його та його дружини до м. Ессентуки Ставропольського краю РФ сплачені [PERSON] і складають 31000,00грн. (а.с. 7) З другої заяви від 27.04.2010 року , яка також адресована органам виконавчої влади, місцевого самоврядування, правоохоронним, в тому числі органом МВС та судовим органам України, фізичним і юридичним особам, вбачається. що [PERSON] передав у користування меблі, побутову техніку та інше [PERSON] та його дружині [PERSON], яких попросив мешкати у житловому будинку [ADDRESS] до розгляду та вступу в законну силу рішення суду про право власності на будинок або до його повернення після лікування і отримав за це грошову компенсацію у розмірі 22000,00грн. (а.с. 8) Свідок [PERSON] вказала, що вона є тещею позивача, з відповідачем знайома давно, так як він та її померлий батько товаришували. [PERSON] звернувся до неї за допомогою по влаштуванню його переїзду на лікування до Російської Федерації. Оскільки в неї грошових коштів не було , вона попросила зятя та дочку допомогти [PERSON] Свідок [PERSON] дала аналогічні покази, а також вказала, що вони з чоловіком сплатили всі витрати відповідача, пов'язані з направленням його на лікування : провели оплату його перевезення на машині швидкої невідкладної допомоги; послуги лікаря та перевезення речей. В житлі у них потреби не було, відповідач запропонував їм мешкати в житловому будинку [ADDRESS]. Свідок [PERSON] вказав, що раніше представляв інтереси [PERSON] Через деякий час останній відмовився від його послуг. Був присутній при обговоренні умов допомоги по влаштуванню переїзду до Російської Федерації між позивачем та відповідачем. Свідком передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] не був. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участі у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір , доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено. що: - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках , коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. - На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З вказаних вище двох заяв від 27.04.2010 року не вбачається про те, що [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти, які зобов'язався повернути в певний строк. Дублікатом квитанції до прибуткового касового ордеру від 30 квітня 2010 року за № 118 підтверджується факт, що [PERSON] сплачені автопослуги КП "Автобаза швидкої допомоги " в сумі 6124,80грн. (а.с. 9) Однак в дублікаті квитанції не вказано, які саме послуги були сплачені та відсутні приписи, щ [PERSON] зобов'язався повернути вказані грошові кошти. Зазначені вище свідки не підтвердили, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики та що відповідач зобов'язався повернути отримані кошти в певний строк. На підставі викладеного, суд приходить до висновку. що позивач не довів, що між ним та відповідачем були укладені договори позики, а тому відмовляє йому повністю в задоволенні позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, суд відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed