Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтування якого здійснює змістом позовної заяви та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по заробітній в сумі 3127,50 коп.; стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку; стягнути з відповідача на свою користь 3000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він працював у відповідача охоронником, що відповідач не виплачував йому заробітної плати внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 3127 грн.50 коп.. Він звільнений з роботи 6.03.2009 року, але до цього часу не може добитись проведення з ним розрахунку. На адресу відповідача, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України направлялись повістки з рекомендованим повідомленням, які повертались за закінченням терміну зберігання та, що за вказаною адресою відповідач відсутній. За вказаних обставин, відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 224 ЦПК України за згодою позивача проводився заочний розгляд справи, на підставі матеріалів, які містяться у справі. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Відповідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, у строки зазначені в ст. 116 цього кодексу організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 частину першу статті 233 КЗпП України у зв'язку з положеннями статей 116, - 2 - 117, 237-1 цього Кодексу, перебіг тримісячного строку розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Згідно довідки ТОВ "Скіф ЛТД" з вересня 2008 року по лютий 2009 року позивачу нараховано заробітну плату в сумі 3127,50 грн., яку як стверджує позивач він не отримував. Відповідно до запису в трудовій книжці на ім'я позивача він звільнений з СП "Скіф" ЛТД 06.03.2009 року за п.1 ст. 36 КЗпП України, а тому затримка розрахунку, з часу звільнення на ухвалення судом рішення по цивільній справі, становить 70 місяців 17 робочих днів. Із розрахунку зробленого судом, відповідно до постанови КМУ № 100, середньомісячна заробітна плата позивача перед звільненням становила 605 гривень, середньоденна 20 грн.16 коп.,а тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить 42692 грн.72 коп.( 605 грн. х 70 міс.+ ( 20 грн.16 коп. середньоденна х 17 днів) Відповідач на спростування позовної заяви позивача будь-яких доказів не надав, незважаючи на те, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином до стягнення на користь позивача підлягає заборгованість по заробітній платі в сумі 3127,50 грн., середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку в сумі 42692,72 грн., а всього 45820 грн. 22 коп. . та судовий збір на користь держави в сумі 243 грн.60 коп..

Outcome: approved