Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку до досягнення ним 23-х років за умови продовження навчання. На підтвердження своїх вимог вказувала, що 22 січня 1997 року батьком [PERSON] визнано [PERSON] (свідоцтво про встановлення батьківства [NUMBER]), про що зроблений відповідний запис в відділі реєстрації актів громадянського стану Октябрського райвиконкому. Син навчається на першому курсі Полтавської державної аграрної академії на факультеті ветеринарної медицини на бюджетній формі навчання з 01.09.2014 р. по 31.08.2015 року. Позивачка знаходиться по догляду за людиною похилого віку, у зв'язку з цим не може надавати йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування, що й стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв та жодних заяв на адресу суду не надсилав. Від [PERSON] також надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримував. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 22.01.1997 року та копією свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 22.01.1997 р. Довідкою № 612 від 15.12.2014 року підтверджено, що [PERSON] є студентом першого курсу факультету ветеринарної медицини Полтавської державної аграрної академії денної форми навчання з 01.09.2014 р. по 31.08.2015 р.( наказ про зарахування №934-ст від 11.08.2014р.) Згідно з ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Позивачка [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями їх паспортів. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. П. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на вищевикладене, на [PERSON] розповсюджується дія ст. 199 СК України, оскільки йому більше 18 років, але менше 23, він продовжує навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що обов'язок по утриманню дитини на період навчання покладений на обох батьків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved