Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до дитини - [PERSON] [INFO]. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 24.12.2010 р. на підставі рішення Рівненського міського суду. У сторін є спільна дитина - [PERSON], 2009 р. народження. Позивач посилається на те, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею. За весь час окремого проживання відповідач дитиною не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись та приймати участь у вихованні доньки. Хоча з відповідача і стягуються аліменти на утримання дитини на підставі рішення суду за останні десять місяців він має заборгованість і більше ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивач в судове засідання не з»явилась, подавши до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та підтримала позовні вимоги в повному обсязі, а також надала свою згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення судової повістки на сайті суду в зв»язку з неможливістю направлення судової повістки і повідомлення у інший спосіб, передбачений ст.74 ЦПК України. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з»вився, надавши письмовий висновок з приводу наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Рівненського міського суду від 24.12.2010 р. У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 20.08.2009 р. Згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що з моменту припинення між сторонами шлюбних стосунків відповідач не цікавиться життям доньки, станом здоров»я, вихованням, не спілкується з нею і уникає такого спілкування. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Вихованням доньки займається позивач, створює їй належні умови для життя та розвитку, дбає про її здоров»я. Зазначені обставини підтверджуються представником Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, оскільки вони були встановлені під час розгляду заяви позивача про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] Комісія за результатами розгляду заяви прийшла до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов»язків. Підстави позбавлення батьківських прав визначено ст. 164 СК України. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обгрунтованими, доведеними належними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі в доход держави.

Outcome: approved