Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № CVXRRX10170137 від 13.06.2007 року [PERSON] 13.06.2007 року отримав кредит у розмірі 6593,31 грн. з кінцевим терміном повернення 11.06.2009 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 17.09.2014 року має заборгованість - 69756,39 грн., яка складається з наступного: 6174,33 грн. - заборгованість за кредитом; 23998,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3639,52 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 32146,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3297,92 грн. - штраф (процентна складова). На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованість у розмірі 69756,39 грн. за кредитним договором № CVXRRX10170137 від 13.06.2007 року. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача всю суму заявленого позову в розмірі 69756,39 грн. за кредитним договором № CVXRRX10170137 від 13.06.2007 року, судовий збір та витрати за розміщення оголошення в пресі за виклик відповідача до суду. Крім того, просили розглядати справу за відсутності їх представника та не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду даної справи в суді через оголошення в пресі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному об'ємі. Судом встановлено, що відповідач відповідно до укладеного договору № CVXRRX10170137 від 13.06.2007 року отримав кредит у розмірі 6593,31 грн., що підтверджується заявою позичальника ( а.с. 6), та рахунком фактура № 661 ( а.с. 24). Відповідно до п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Також, відповідно до п. 1. ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вищенаведеного, заява і умови, і правила надання банківських послуг, що додавались до позовної заяви, є вільною формою кредитного договору узгодженою сторонами, що відповідає вимогам п. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит, дані обставини підтверджуються рахунком фактура № 661 ( а.с. 24). Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит, в зв'язку з чим станом на 17.09.2014 року має заборгованість - 69756,39 грн., яка складається з наступного: 6174,33 грн. - заборгованість за кредитом; 23998,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3639,52 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 32146,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3297,92 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Згідно ст.ст.546 ч.1, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, можу бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.18 ч.ч.1 та 2 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 цих Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відносно зазначених вимог закону суд вважає, що нарахована позивачем сума пені 32146 грн. 39 коп. за період з 15.08.2007 року по 17.09.2014 року включно не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів та умовам кредитно-заставного договору, так як згідно п.5.4 Умов має бути нарахована протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Крім того, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", передбачаючи в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) такий високий розмір пені (0,15%) за кожен день прострочення платежів, порушив принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач [PERSON] як споживач, тим самим порушив його права споживача, тому вимога позивача про стягнення нарахованої цієї суми пені, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст.3 п.6), ст.509 ч.3 та ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. Нарахована позивачем сума пені у декілька раз перевищує суму отриманого відповідачем кредиту, а крім того, позивач звернувся до суду з позовом тільки через сім років після отримання кредиту, оскільки кредит не погашався з січня 2007 року, тим самим умисно збільшивши період нарахування пені і відповідно суму, а тому суд вважає, можливим застосувати положення ст. 551 ч.3 ЦК України та зменшити розмір пені до суми 6174 грн. 33 коп., оскільки відповідач не виконував умови кредитного договору, за порушення яких повинен нести матеріальну відповідальність. Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 43784 грн. 33 коп., що складається: із заборгованості по кредиту в сумі 6174 грн. 33 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 23998 грн. 23 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3639 грн. 52 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 6174 грн. 33 коп., штрафу (фіксована частина) суму 500 грн., штрафу (процентна складова) суму 3297 грн. 92 коп., частково задовольнивши позовні вимоги, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 432 грн. 84 коп. та витрати понесенні позивачем за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача до суду в сумі 150 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial