Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Ірини\~Григорівни про розірвання договору довічного утримання, повернення майна та визнання права власності на квартиру. Свої вимоги мотивувала тим, що 01 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, за яким квартира [ADDRESS] передана у власність відповідачу. Позивач є одинокою хворою людиною похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги, тому відповідач відповідно до договору зобов'язаний був забезпечувати позивача житлом шляхом безоплатного проживання у спірній квартирі, надавати грошове та матеріальне забезпечення у вигляді оплати комунальних послуг та інших платежів за квартиру, передавати позивачу грошову суму у розмірі 1000 грн. щомісячно, виконувати додаткові доручення. Однак відповідач не виконує умови договору довічного утримання, а саме, не надає грошову допомогу, не здійснює догляд за позивачем. Так, виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг. Спірна квартира не придатна для проживання, позивач за власні кошти змушена здійснювати ремонт квартири. У зв'язку з чим позивач просить розірвати договір довічного утримання, укладений 01 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою\~Іриною Григорівною2326, зареєстрований у реєстрі за № 2186, повернути майно та визнати право власності на спірну квартиру. 11 вересня 2017 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 27 вересня 2017 року ухвалою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 22 лютого 2018 року ухвалою суду витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Ірини Григорівни належним чином завірені матеріали договору довічного утримання, укладеного 01 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], щодо квартири [ADDRESS] 12 квітня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 18 грудня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Ірина Григорівна у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Іриною Григорівною, зареєстрований у реєстрі за № 2326, за яким квартира [ADDRESS] передана у власність відповідачу, взамін чого відповідач зобов'язався довічно повністю утримувати відчужувача, надаючи їй матеріальне забезпечення у вигляді оплати комунальних та інших платежів, виплачувати щомісячно грошову допомогу у розмірі 1000,00 грн. (а.с. 113-133). В обґрунтування позовних вимог в частині розірвання договору довічного утримання позивачем зазначено невиконання відповідачем умов договору довічного утримання, а саме, ненадання позивачу грошового та матеріального забезпечення у вигляді оплати комунальних послуг та інших платежів за квартиру, догляду та матеріального забезпечення у вигляді виплати щомісячно грошової допомоги у розмірі 1000,00 грн. На підтвердження позовних вимог надано квитанції про оплату позивачем житлово-комунальних послуг, а саме, централізованого постачання гарячої води, з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, сплату заборгованості за газ у ліпні 2017 року (а.с.9, 10, 46, 47), договір про надання споживчого кредиту, укладений 02 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та позивачем, рух коштів карткового рахунку Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», світлини (а.с.12-13, 48,49, 50-76, 77-97). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Судом встановлено неналежне виконання відповідачем договору довічного утримання, а саме, ненадання грошового та матеріального забезпечення у вигляді оплати комунальних послуг та інших платежів за квартиру, догляду та матеріального забезпечення у вигляді виплати щомісячно грошової допомоги у розмірі 1000,00 грн. Зазначені обставини відповідачем не спростовані, не надано будь-яких письмових доказів сплати щомісячно грошової допомоги у розмірі 1000 грн., не наведено будь-яких поважних причин невиконання обов'язків за договором довічного утримання. Отже, відповідачем не доведено виконання умов договору довічного утримання щодо сплати грошового та матеріального забезпечення у вигляді оплати комунальних послуг та інших платежів за квартиру, догляду та матеріального забезпечення у вигляді виплати щомісячно грошової допомоги у розмірі 1000,00 грн., чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому за встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Ірини Григорівни в частині розірвання договору довічного утримання підлягають задоволенню повністю: розірвати договір довічного утримання, укладений 01 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Іриною Григорівною, зареєстрований у реєстрі за № 2326. Щодо позовних вимог про повернення спірної квартири, суд вважає таке. Згідно з ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення У цьому разі витрати, зроблені набувачем на тримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Оскільки спірне майно відповідачем було одержане на підставі договору довічного утримання, позовні вимоги про розірвання договору довічного утримання підлягають задоволенню, тому вимоги про повернення спірної квартири є правомірними та підлягають задоволенню. Позовні вимоги про визнання права власності на спірну квартиру не ґрунтуються на законі, оскільки після розірвання договору довічного утримання відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Ірини Григорівни про розірвання договору довічного утримання, повернення майна та визнання права власності на квартиру підлягають задоволенню частково: Розірвати договір довічного утримання, укладений 01 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Іриною Григорівною, зареєстрований у реєстрі за № 2326. Зобов'язати [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] повернути [PERSON] квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У задоволенні позовних вимог про визнання права власності слід відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 3). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: partial