Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS], користуються послугами з утримання будинку та прибудинкової території, проте не вносять своєчасно та в повному обсязі оплату за них, у звязку з чим за період часу з 2006 року по 2011 рік утворилась заборгованість за вищезазначені послуги в розмірі 6777 грн. 06 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили застосувати до позовних вимог строк позовної давності, щодо позовних вимог за період з січня по червень 2011 року зазначили, що заборгованість відсутня, так як за надані послуги сплачено в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають і користуються наданими послугами. У відповідності до положень ст. 149 Житлового кодексу Української РСР Права і обов'язки члена житлово-будівельного кооперативу, а також членів його сім'ї, умови користування і підстави припинення користування жилими приміщеннями визначаються статутом кооперативу. Відповідно до п. 3 розділу 8 статуту обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Інгул» в новій редакції зазначено, що член Кооперативу зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі та внески, в тому числі щомісячні не пізніше 10 числа місяця, який слідує за розрахунковим. Статтею 179 ЖК Української РСР визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідачі не сплачують в повному обсязі витрати на утримання будинку та прибудинкової території у зв»язку з чим за період часу з 2006 року по 2011 року за відповідачами утворилась заборгованість у розмірі 6777 грн. 06 коп., а саме 6038 грн. 81 коп. - заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території та 738 грн. 25 коп. - індекс інфляції. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідачі у письмовій заяві від 10 квітня 2014 року заявили про застосування наслідків спливу позовної давності. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Позивач звернувся до суду 07.02.2014 року, відтак до стягнення з відповідачів підлягає заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 07.02.2013 року по червень 2011 року в сумі 758 грн., тобто з урахуванням строку позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, позивач має право на стягнення з відповідачів індексу інфляції в сумі - 37 грн. 75 коп. Посилання відповідачів на відсутність заборгованості за 2011 рік суд оцінює критично, так як відповідачами на підтвердження вказаних обставин не надано жодних належних та допустимих доказів. Позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів. Враховуючи викладене та

Outcome: partial