Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 18 травня 2017 року близько 16 години 00 хвилин по вул. Незалежності, в напрямку руху від центра міста до зупинки міського транспорту «Гирича», відбулось зіткнення автомобілів «VOLKSWAGE Caddy» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ-DAEWOO Sens» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого малолітній пасажир автомобіля «VOLKSWAGE Caddy» отримав тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 12 липня 2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в НАСК «Оранта». Працівниками НАСК «Оранта» було проведено обстеження пошкоджень автомобіля позивачів та зроблено калькуляцію по ремонту та відновленню транспортного засобу в сумі 163123,98 грн. Згідно встановленого ліміту відповідальності страховика позивачам було відшкодовано 99000,00 грн. Різниця між вартістю ремонту та відновлення транспортного засобу, з урахуванням заміни деталей на нові, та страховим відшкодуванням, становить 64123,98 грн. та має бути відшкодована відповідачем [PERSON]. Крім матеріальної шкоди, внаслідок ДТП позивачам також заподіяно моральну шкоду. На момент дорожньо-транспортної пригоди в автомобілі знаходився малолітній син позивачів [PERSON] , якому заподіяно струс головного мозку, ЗЧМТ, а також сильний нервовий стрес, що призвело до порушення звичайного ритму життя дитини та переживання його батьків. Також позивачі втратили можливість користуватись своїм автомобілем, змушені були користуватись громадським транспортом, що спричинило ряд незручностей. Враховуючи вищевикладене, позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду в розмірі 64123,98 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., судові витрати покласти на відповідача. В подальшому позивачі зменшили позовні вимоги в частині матеріальної шкоди та просили, з урахуванням сплати відповідачем франшизи в розмірі 1000,00 грн., стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду в розмірі 63123,98 грн. У визначений судом строк відповідачем [PERSON] до суду було подано відзив на позовну заяву. Не визнання позову відповідач обґрунтовував відсутністю аргументів на підтвердження суми позову, тобто розміру майнової шкоди. Огляд транспортного засобу «VOLKSWAGE Caddy» проводився у відсутність відповідача, про проведення такого огляду він навіть не повідомлявся. Висновок експерта про розмір шкоди, завданої транспортному засобу в матеріалах справи відсутній, наявний лише страховий акт, який є внутрішнім документом страхової компанії. При складені страхового акту та ремонтної калькуляції до уваги брались несправності автомобіля, які не мають відношення до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема зазначено про необхідність заміни лівої фари. Постановою від 19.06.2017 року закрито кримінальне провадження, яке було відкрито 19.03.2017 року, тобто за 2 місяці до настання вказаної вище пригоди. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Вважає, що вина [PERSON] встановлена постановою Яготинського районного суду від 12.07.2017 року, яка набрала законної сили та відповідачем не оскаржувалась. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач вину визнавав та сплатив присуджений судом штраф. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в НАСК «Оранта» та саме туди він звернувся після настання страхового випадку. За полісом страхова компанія сплатила позивачам страхове відшкодування в розмірі 99000,00 грн. Відповідачем було сплачено франшизу в розмірі 1000,00 грн. Недоплачена сума збитків підлягає стягненню з відповідача. Посилання сторони відповідача на необгрунтованість розміру матеріальної шкоди спростовується доказами у справі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували. Невизнання позову обґрунтовували тим, що сума збитків становить 74,15 % від вартості автомобіля на момент виникнення страхового випадку, що викликає обґрунтований сумнів у правильності його нарахування. Із протоколів огляду транспортного засобу вбачається, що до них включені такі пошкодження, як диск правого колеса, паски безпеки, рекомендується їх заміна. По калькуляції ж було проведено роботу по демонтажу колеса та шини та встановленню нового диску та шини. Акт про проведення оціночних дій не має, відсутні об`єктивні дані про проведення ремонту автомобіля позивачів, а тому не відомо чи відремонтований на сьогодні автомобіль. Моральну шкоду вважають недоведеною. Крім того, на даний час питання винуватості відповідача не вирішено, постанова про закриття кримінального провадження скасована. Додатково посилались на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] показав, що був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.05.2017 року. Свідок є водієм з багаторічним стажем. Свідок знаходився в салоні автомобіля відповідача під час пригоди. Після дорожньо-транспортної пригоди свідок оглядав пошкодження автомобілів, визначав пошкодження та частини, які підлягають ремонту чи заміні. Вважає, що в ремонтній калькуляції зазначені запчастини, які після пригоди знаходились в робочому стані, а також такі що підлягали заміні ще до пригоди в силу їх зносу чи ранішого пошкодження. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що автомобіль «VOLKSWAGE Caddy» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - а.с.13). Враховуючи те, що автомобіль придбаний в період шлюбу, він є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про укладення шлюбу - а.с.21). 18 травня 2017 року близько 16 години 00 хвилин по вул. Незалежності, в напрямку руху від центра міста до зупинки міського транспорту «Гирича», відбулось зіткнення автомобілів «VOLKSWAGE Caddy» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ-DAEWOO Sens» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого малолітній пасажир автомобіля «VOLKSWAGE Caddy» [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні пошкодження. По факту дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості а ЄРДР за № 12017110320000215 від 19.05.2017 року (витяг з кримінального провадження - а.с.19). Малолітній [PERSON] є сином позивачів [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження - а.с.20). Згідно висновку експерта, тілесні ушкодження виявлені у [PERSON] відносяться до тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі насліди (копія висновку експерта - а.с.14-16). Постановою слідчого від 19.06.2017 року кримінальне провадження № 12017110320000215, закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (постанова - а.с.17-18). Зазначена постанова скасована постановою прокурора від 02.07.2018 року у зв"язку із наявністю в ній помилок та неточностей, матеріали досудового розслідування були направлені слідчому для подальшого розслідування (матеріали кримінального провадження, копія постанови - а.с.116-117). Постановою слідчого від 30.11.2018 року кримінальне провадження № 12017110320000215 від 19.05.2017 року, закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зазначена постанова скасована постановою прокурора від 27.05.2018 року як така, що прийнята передчасно (копія постанови - а.с.233). Постановою Яготинського районного суду Київської області від 12 липня 2017 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Штраф [PERSON] сплатив (матеріали справи про адміністративне правопорушення). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована в НАСК «Оранта». Представником страхової компанії двічі проводився огляд транспортного засобу «VOLKSWAGE Caddy» д.н.з. [NUMBER] , про що складено протоколи огляду транспортного засобу від 31.05.2017 року та 23.06.2017 року. Під час огляду автомобіля відповідач присутній не був (копії протоколів - а.с.44,45). Відповідно до ремонтної калькуляції загальна вартість ремонту автомобіля «VOLKSWAGE Caddy» становить 163123,98 грн. (копія ремонтної калькуляції - а.с.42-43). На підтвердження отриманих транспортними засобами пошкоджень судом досліджені фотоматеріали з місці ДТП, надані сторонами (а.с.74-78,91-97). Згідно встановленого ліміту відповідальності страховика НАСК «Оранта», позивачам було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн. (копія страхового акту № ОВЦ-17-5013/1, копія розрахунку страхового відшкодування - а.с.41). Відповідачем [PERSON] було сплачено позивачам франшизу в розмірі 1000,00 грн. (копія розписки позивача [PERSON] - а.с.36). Згідно ч.ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Суд приймає як обставини, що не підлягають доказуванню, обставини встановлені постановою Яготинського районного суду Київської області від 12 липня 2017 року, а саме що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб «VOLKSWAGE Caddy» д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві спільної сумісної власності подружжю позивачів [PERSON] та [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Зазначена постанова набрала законної сили та відповідачем не оскаржувалась. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач вину визнавав та ним добровільно було сплачено присуджений адміністративний штраф. Суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача на не встановлення вини відповідача у скоєнні дорожньо-транспортна пригоди у зв`язку із скасуванням постанови про закриття кримінального провадження. Постанова про закриття кримінального провадження скасована як така, що винесена передчасно, оскільки на час її винесення матеріали кримінального провадження знаходились в Згурівському районному суді з метою їх дослідження в ході розгляду даної цивільної справи. Суд також не приймає до уваги доводи сторони відповідача про те, що ремонтна калькуляція не є належним доказом розміру спричиненої шкоди. Посилання відповідача на те, що він не повідомлявся про проведення огляду транспортного засобу позивачів, у зв`язку із чим був позбавлений можливості пред`явити свої заперечення, не беруться судом до уваги, оскільки відповідач належними і допустимими доказами не спростував розмір витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля, клопотання про призначення товарознавчої експертизи він не заявляв. Крім того, суд звертає увагу на те, що «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Фонду Держмайна №142/5/2092 від 24.11.2003 року, не передбачено обовязкової участі заінтересованих осіб у огляді КТЗ, якщо замовником забезпечено можливість огляду КТЗ в світлу пору доби, фактор оглядовості був добрим, про що свідчить фото фіксація обєкта оцінки, та надано всі необхідні документи для ідентифікації особи замовника та КТЗ. Суд також не приймає до уваги посилання сторони відповідача на те, що фактично ремонтні та відновлювані роботи автомобіля «VOLKSWAGE Caddy» проведені не були, матеріальна шкода ж має відшкодовуватись за наслідками реальних витрат на такі роботи. Чинне законодавство не містить прив`язки можливості отримання відшкожування заподіяних матеріальних збитків в залежності від реального проведення ремонтних робіт та затрат потерплої сторони на їх проведення. Отже, ремонтні та відновлювальні роботи можуть бути проведені позивачами після отримання відшкодування матеріальної шкоди з відповідача. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову (матеріальну) шкоду. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Пунктом 6 даної Постанови визначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2.Правил дорожнього рухуУкраїни). Судом встановлено, що загальний розмір заподіяних позивачам матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становив 163123,98 грн. На момент пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована. Страховою компаніє в межах ліміту відповідальності страховика, сплачено позивачам суму страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн. Відповідачем [PERSON] позивачам сплачено позивачам франшизу в розмірі 1000,00 грн. Решта 63123,98 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачів. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Якщо страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов"язку згідно ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-2808цс15). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що вимога про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальних збитків підлягає до задоволення повністю. Позивачами доведено право на отримання відшкодування матеріальної шкоди з відповідача, оскільки зібраними у справі доказами підтверджують факт завдання шкоди відповідачем, розмір такої шкоди, а також обов"язок відповідача відшкодувати шкоду. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 63123,98 грн. В частині моральної шкоди суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного. Розмір моральної шкоди позивачами необґрунтований, крім того визначений загальною сумою, що є недопустимим. Виходячи із положення ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Отже, моральна шкода має визначатись індивідуалізовано, з прив"язкою до конкретною особи. Стягнення моральної шкоди, без її індивідуалізації на користь одразу кількох позивачів є неприпустимим, тому суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] моральної шкоди в розмір 20000,00 грн., відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачами сплачено судовий збір за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 640,00 грн, в подальшому позивачами було зменшено позовні вимоги в частині розміру матеріальної шкоди з 64123,98 грн до 63123,98 грн, а тому судовий збір визначений судом пропорційно в розмірі 630,02 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial