Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

позивач звернувся в суд з даним позовом, який підтримав у судовому засіданні та пояснив, що 31 серпня 2011 року позичив відповідачам грошові кошти в сумі 340 000 дол. США, 19 000 євро та 160 000 грн., які вони зобов'язалися повернути до 31 грудня 2013 року, про що було написано розписку з наявними на ній підписами відповідачів. Враховуючи, що незважаючи на неодноразові звернення позивача в зазначений термін кошти не були повернуті, просить суд стягнути з відповідачів суму грошових коштів за розпискою, а саме: 160 000 грн., 566182,90 грн. (19 000 євро * 2979, 91 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 22.02.2016 року), 9 130 972 грн. (340 000 дл. США * 2685, 58 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 22.02.2016 року), всього 9857154,90 грн. Крім того, згідно даних з фінансового порталу Міністерства фінансів України за 2014 рік інфляція становила 24,9 %, за 2015 рік - 43,3 %, за січень 2016 року _ 0,9 %. Таким чином з урахуванням суми боргу інфляція: - за 2014 рік становить 2 461 851, 50 грн. (9 886 954 грн. * 24, 9 %); - за 2015 рік становить 4 281 051 грн. (9 886 954 грн. * 43,3 %); - за січень 2016 року становить 88 982, 59 грн. (9 886 954 грн. * 0, 9 %), а всього індекс інфляції становить 6 831 885 грн. Враховуючи вище викладене розмір 3% річних за період з 01.01.2014 по 01.02.2016 року складає - 617 934, 62 грн. (9 886 954 грн.* 6, 25 % річних, де 3% річних за 2014 рік + 3% річних за 2015 рік + 0, 25% за січень 2016 року). Всього просить суд стягнути 16 718 839 грн. - суми боргу, 617 934, 62 грн. 3 % річних від простроченої суми та 6 890 грн. сплаченого судового збору. Відповідачі в судове засідання без поважних причин не з'являлися, хоча про день і час розгляду справи були належним чином повідомлені через газету «Галичина» від 16 березня 2016 року № 20 (5169). Суд вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлено оригінал розписки позичальника. Частиною 1 ст.1048, ст.1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором, а у разі несвоєчасного виконання позичальником своїх зобов'язань по поверненю суми позики настає відповідальність, визначена ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 18 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України № 5 від 30.03.2013 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за змістом ст.ст. 552, 625 ч. 2 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого у національній валюті та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування та утримування ним грошових коштів, належних до сплати кредиторові і ці кошти повинні нараховуватись незалежно від сплати неустойки (пені) за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання. Судом встановлено, що [PERSON] позивач 31 серпня 2011 року позичив відповідачам [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 340 000 дол. США, 19 000 євро та 160 000 грн., які вони зобов'язалися повернути до 31 грудня 2013 року. Факт отримання [PERSON] та [PERSON] грошових коштів підтверджується угодою, а саме оригіналом розписки, яка підписана відповідачами. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з усною вимогою щодо повернення позичених коштів, однак незважаючи на це, останні законні вимоги про повернення грошей ігнорують і тим самим порушують взяті на себе зобов'язання, що дає суду підстави для задоволення позову. Вимоги позивача щодо стягнення заборгованість з урахуванням індексу інфляціїї за період з 2014 року про січень 2016 року в сумі 6 831 885 грн., суд до уваги бере частково, оскільки індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни для населення встановлюються у національній валюті, тому вказана норма ЦК України може застосовуватись лише у випадку прострочення грошового зобов'язання у національній валюті - гривня. Згідно доданого оригіналу боргової розписки, відповідачі отримували позику в валюті та в гривнях, а саме 340 тисяч доларів США, 19 тисяч Євро та 160 тисяч гривень. Враховуючи положення п. 18 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України № 5 від 30.03.2013 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", стягненню з відповідачів підлягає індекс інфляції за період з 01.01.2014 року по 01.02.2016 року, з розрахунку від суми боргу 160 000 тисяч гривень. З урахуванням вищевказаного, інфляція від суми боргу заборгованість з урахуванням індексу інфляції за період з 01.01. 2014 року по 01.02.2016 року складає : - за 2014 рік становить 39 840 грн. (160 000 грн. * 24, 9 %); - за 2015 рік становить 69 280 грн. ( 160 000 грн. * 43,3 %); - за січень 2016 року становить 1440 грн. (160 000 грн. * 0, 9 %), а всього індекс інфляції становить 110 560 грн, який підлягає стягненню у судовому порядку. Крім того, підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми, яка за період з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2016 року становить 606072,18 грн. (9 697154,90 грн.* 6, 25 % річних, де 3% річних за 2014 рік + 3% річних за 2015 рік + 0, 25 % за січень 2016 року). Отже, суд прийшов до переконання, що між сторонами укладений письмовий договір позики, який відповідає вимогам закону і стягненню з відповідачів підлягає сума грошових коштів за розпискою - 160000 грн, 19000 євро х 2979,91грн = 566182,90 грн, де 2979,91 грн = 100 євро за офіційним курсом НБУ станом на 22 лютого 2016 року; 340000 доларів США х 2685,58 грн = 9130972 грн, де 2685,58 грн = 100 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 22 лютого 2016 року, а всього борг становить 9857154,90 грн (160000 грн +566182,90 грн + 9130972 грн). Також підлягає стягненню три проценти річних від суми позики отриманої в іноземній валюті в сумі 606 072 грн. та сума інфляції від суми позики в українській одиниці, що становить 110 560 грн,. Встановлене судом підтверджується оригіналом розписки, витягом з офіційного сайту НБУ про курс валют, витягом з офіційного сайту про індекс інфляції та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: partial