Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 33 568,08грн., посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.05.2008р. з відповідача на її користь було стягнуто аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Однак відповідач належним чином свої зобов'язання по сплаті аліментів не виконував, внаслідок чого станом на 1.03.2013р. виникла заборгованість в розмірі 15 714грн. 62коп. Тому просить стягнути з відповідача пеню за час прострочення сплати аліментів з лютого 2012р. по 29 березня 2013р. в розмірі 33 568грн. 08коп. Протягом розгляду справи позивачка неодноразово збільшувала розмір позовних вимог та остаточно просить стягнути з відповідача пеню за затримку сплати аліментів за період з лютого 2012р. по січень 2015р. в розмірі 163 650грн. 16коп. Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що дійсно з 1.01.2012р. відповідач сплачував аліменти не регулярно, оскільки позивачка не повідомляла свого постійного місця проживання для перерахування аліментів. Однак протягом 2014р. відповідач погасив заборгованість по аліментам в повному обсязі. Вважає розрахунок пені по аліментам, наданий позивачкою, згідно якого пеня за період з 2012р. по 2015р. становить 163 650грн. 16коп. при відсутності на даний час заборгованості по аліментах необґрунтованим та таким, що не відповідає правовому висновку Верховного Суду України, що міститься в постанові від 11.09.2013р. № 6-81цс 13. Враховуючи вказаний правовий висновок розмір пені за період з 1.01.2012р. по 1.02.2015р. складає 4 938грн. 73коп. Однак, враховуючи той факт, що позивачка ухилялась від отримання аліментів, що підтверджується квитанціями та неодноразовими телеграмами, вважає, що вини відповідача у виникненні прострочення сплати аліментів немає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі по 10 вересня 2009 року і від даного шлюбу мають доньку Єкатерину, [INFO]. народження /ас 7,8/. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], 27.04.2005р. народження в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 10.06.2009р. відкрито виконавче провадження з виконання даного рішення /ас 9/. Відповідно до довідки - розрахунку державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві, затвердженої 5.03.2013р., заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 1.03.2013р. становила 15 714грн. 62коп. /ас 10/. В подальшому державним виконавцем за заявами сторін неодноразово проводився перерахунок заборгованості по аліментам [PERSON] та станом на 1.06.2014р. визначено розмір заборгованості в 19 625,33грн. Відповідачем була подана скарга на дії державного виконавця щодо вказаного розрахунку, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києві від 18.12.2014р. задоволена частково. Визнано дії неправомірними та зобов'язано державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості, врахувавши сплачені боржником суми аліментів за 2012р. /ас 152-156/. Відповідно до розрахунку державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві, затвердженого 16.01.2015р., проведеного з урахуванням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18.12.2014р., заборгованість по аліментах станом на 16.01.2015 року становить 59,33грн. (а. с. 164-165). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов?язана сплачувати аліменти за рішенням суду. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України "Про виконавче провадження" стосовно примусового виконання рішення суду з урахуванням того, що відповідач знав про необхідність сплати аліментів. Виходячи зі змісту ст. 196 СК України суд, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами і наявність або відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність або відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Відповідач [PERSON], будучи обізнаним про свій обов'язок сплачувати аліменти, з 1.01.2012р. сплачував їх нерегулярно і не в повному обсязі, внаслідок чого за період 2012-2013р. виникла заборгованість, яка згідно довідки розрахунку була погашена протягом 2014р. /ас 164-165/. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України № 6-81 цс13 від 11 вересня 2013 року, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Оскільки відповідач з січня 2012р. по квітень 2012р. аліментів не сплачував, протягом 2012 - початок 2013р. перераховував їх не в повному обсязі, з нього на підставі ст. 196 СК України підлягає стягненню неустойка в розмірі 1% за кожен день прострочення. Так, аліменти на січень 2012р. в розмірі 994,83грн. були сплачені 7 травня 2012р. (платіж на 1200грн.), тому пеня обчислюється за період з 1.01.2012р. по 6.05.2012р. та становить 955,20грн. (9,95грн. х 96дн.). Заборгованість по аліментам за лютий 2012р. була частково погашена згідно квитанції від 7.05.2012р. на суму 205,17грн. (1200-994,83) і повністю погашена 8.05.2012р. згідно квитанції № 0365 від 8.05.2012р. /ас 76/. Таким чином пеня за лютий нараховується за період з 1.02.2012р. по 6.05.2012р. на суму боргу 706,50грн., що становить 473,02грн. (7,06грн. х 67дн.), за 7.05.2012р. на суму боргу 501,33грн. становить 5,01грн (5,01грн. х 1день), а всього 478,03грн. Заборгованість по аліментам за березень у розмірі 742,75грн. була частково погашена 8.05.2012р. на суму 298,67грн. (800-501,33) і повністю погашена 6.06.2012р., коли було здійснено платіж на суму 1100грн. згідно квитанцій № 0469 від 6.06.2012р. /ас 77/. Таким чином пеня за березень нараховується за період з 1.04.2012р. по 7.05.2012р. на суму боргу 742,75грн. та становить 274,91грн. (7,43 х 37дн.), за період з 8.05.2012р. по 5.06.2012р. на суму боргу 444,08грн. та становить 128,76грн. (4.44грн. х 29дн.), а всього 403,67грн. Заборгованість по аліментам за квітень 2012р. була частково погашена 6.06.2012р. на суму 655,92грн. (1100грн. - 444,08грн.) і повністю погашена 4.07.2012р., коли було здійснено платіж на суму 400 грн. згідно квитанції № 0222 від 4.07.2012р. /ас 77/. Таким чином пеня за квітень нараховується за період з 1.05.2012р. по 5.06.2012р. на суму боргу 742,50грн., що становить 267,48грн. (7,43грн. х 36дн.) і за період з 6.06.2012р. по 3.07.2012р. на суму 86,58грн., що становить 24,36грн. (0,87грн. х 28дн.), а всього 291,84грн. Заборгованість по аліментам за травень 2012р. була частково погашена 4.07.2012р. на суму 313,42грн. (400-86,58), частково погашена 31.07.2012р. на суму 400грн. згідно квитанції № 0896 від 31.07.2012р. і повністю погашена 5.09.2012р. згідно квитанції від 5.09.2012р. /ас 77/. Таким чином пеня за травень нараховується за період з 1.06.2012р. по 3.07.2012р. на суму боргу 768,25грн., що становить 253,44грн. (7,68 х 33дн.), за період з 4.07.2012р. по 30.07.2012р. на суму боргу 454,83грн., що становить 122,85грн. (4,55грн. х 27дн.), за період з 31.07.2012р. по 4.09.2012р. на суму боргу 54,83грн., що становить 19,80грн. (0,55грн. х 36дн.)., а всього 396,09грн. Заборгованість по аліментам за червень 2012р. в розмір 780,75грн. була повністю погашена 5.09.2012р. згідно квитанції № 0162 від 5.09.2012р. /ас 77/, тому пеня за період з 1.07.2012р. по 4.09.2012р. становить 515,46грн. (7,81грн. х 66дн.). Заборгованість по аліментам за липень 2012р. була частково погашена на суму 699,45грн. 5.09.2012р. згідно квитанції № 0162 (1500-19,80-780,75), повністю погашена 10.10.2012р. згідно квитанції № 0517 від 10.10.2012р. /ас 78/. Таким чином пеня за липень повинна нараховуватись за період з 1.08.2012р. по 4.09.2012р. на суму боргу 807,50грн., що становить 282,80грн. (8,08грн. х 35дн.) і за період з 5.09.2012р. по 9.10.2012р. на суму 108,05грн., що становить 38,15грн. (1,09грн. х 35дн.), а всього 320,95грн. Заборгованість по аліментам за серпень 2012р. у розмірі 797,50грн. була повністю погашена 10.10.2012р. згідно квитанції № 0517, тому пеня за період з 1.09.2012р. по 9.10.2012р. становить 311,22грн. (7,98грн. х 39дн.). Заборгованість по аліментах за вересень 2012р. у розмірі 790,75грн. була частково погашена на суму 594,45грн. 10.10.2012р. згідно квитанції № 0517 (1500-108,05-797,50) і повністю погашена 14.12.2012р. згідно квитанції № 0023 від 14.12.2012р. /ас 78/. Таким чином пеня по аліментам за вересень повинна нараховуватись за період з 1.10.2012р. по 9.10.2012р. на суму боргу 790,75грн., що становить 71,19грн. (7,91грн. х 9дн.) і за період з 10.10.2012р. по 13.12.2012р. на суму боргу 196,30грн., що становить 127,40грн. (1,96грн. х 127,40грн.), а всього 198, 59грн. Заборгованість по аліментам за жовтень 2012р. у розмірі 813грн. 50коп. була повністю погашена 14.12.2012р. згідно квитанції № 0023, тому пеня за період з 1.11.2012р. по 13.12.2012р. становить 350,02грн. (8,14грн. х 43дн.). Заборгованість по аліментам за листопад 2012р. у розмірі 796грн. була повністю погашена 14.12.2012р. згідно квитанції № 0023, тому пеня за період з 1.12.2012р. по 13.12.2012р. становить 103,48грн. (7,96грн. х 13 дн.). Аліменти за грудень 2012р. в розмірі 833,75грн. були сплачені вчасно згідно квитанції № 0023 від 14.12.2012р. і переплата станом на 1.01.2013р. складала 360,45грн., а тому пеня за грудень не нараховується. Суд вважає, що підлягає частковому задоволенню вимога щодо стягнення неустойки за затримку сплати аліментів за січень - червень 2013р. і не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача неустойки за період з липня 2013р. по січень 2015р., оскільки з наданих доказів вбачається, що протягом 2013р. відповідач вживав дії щодо сплати аліментів та погашення заборгованості по аліментам, відправляв їх на адресу позивачки, проте позивачкою вони отримані не були, у зв'язку з чим державним виконавцем в довідці-розразунку від 16.01.2015р. за період з лютого 2013р. по лютий 2014р. сплата аліментів не зазначена. Протягом 2014р. відповідачем заборгованість по аліментам повністю погашена. Даний факт підтверджується ухвалою Апеляційного суду м. Києві від 18.12.2014р., якою встановлено, що поштовий переказ № 0068 від 2.03.2013р. на ім'я [PERSON] прийнятий 2.03.2013р., однак повернутий за закінченням терміну зберігання /ас 152-156/, квитанціями та поштовими переказами про перерахування аліментів на адресу позивачки від 5.03.2014р., 10.02.2014р., 10.01.2014р., 18.12.2013р., 22.11.2013р., 5.10.2013р., 2.09.2013р., 1.08.2013р., 14.07.2013р., 20.05.2013р., а також копіями телеграм, направлених позивачці за адресою [ADDRESS] з проханням отримати аліменти із зазначенням номерів переказів /ас 213-222/. За таких обставин суд вважає, що при нарахуванні пені за затримку сплати аліментів в 2013року квитанції, згідно яких відповідач намагався здійснити сплату аліментів на користь позивачки, підлягають врахуванню, оскільки дане свідчить про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах. Як вбачається з довідки-розрахунку, в січні 2013р. відповідачем було сплачено 1500грн. З урахуванням того, що станом на 1.01.2013р. переплата по сплаті аліментів складала 360,45коп., заборгованості по аліментах за січень та лютий 2013р. не було (360,45+1500 - 780,25-774=306,20). Аліменти за березень 2013р. в розмірі 827грн., які позивачка частково отримала у розмірі 306,20грн. в січні 2013р., частково були сплачені відповідачем згідно з квитанцією від 2.03.2013р. на суму 400грн., однак не отримані з вини позивачки, що встановлено ухвалою Апеляційного суду м. Києва. За таких обставин заборгованість по аліментах за березень становила 120,80грн., яку відповідач намагався сплатити 20.05.2013р. згідно з квитанцією № 0535 від 20.05.2013р. /ас 222/. Таким чином, пеня повинна нараховуватись за прострочення аліментів, несплачених у березні 2013р. за період з 1.04.2013р. по 19.05.2013р. на суму боргу 120,80грн., що становить 59,29грн. (1,21грн. х 49дн.). Нараховані аліменти за квітень 2013р. у розмірі 827грн. відповідач сплатив згідно вищезазначеної квитанції від 20.05.2013р., а тому пеня повинна нараховуватись за період з 1.05.2013р. по 19.05.2013р. на суму 827грн., що складає 157,13грн. (8,27грн. х 19 дн). Нараховані аліменти за травень 2013р. у розмірі 827грн. частково мали бути сплачені 20.05.2013р. згідно з квитанцією № 0535 на суму 152,20грн. та повністю згідно з квитанцією № 0352 від 14.07.2013р. /ас 221/, а тому пеня повинна нараховуватись за період з 1.06.2013р. по 13.07.2013р. на суму боргу 674,48грн., що складає 290,25грн. (6,75грн. х 43дн.). Нараховані аліменти за червень 2013р. у розмірі 827грн. мали бути сплачені згідно з квитанцією від 14.07.2013р., а тому пеня повинна нараховуватись за період з 1.07.2013р. по 13.07.2013р. на суму 827грн., що складає 107,51грн. (8,27грн.х 13дн.). Згідно квитанції від 1.08.2013р. № 0722 відповідачем на адресу позивачки було перераховано 1200грн., згідно квитанції від 2.09.2013р. № 0033 відповідачем на адресу позивачки було перераховано 1300грн., згідно квитанції від 5.10.2013р. № 0031 на адресу позивачки було перераховано 1300грн., згідно квитанції № 0141 22.11.2013р. відповідачем на адресу позивачки було перераховано 1300грн., згідно квитанції № 0128 від 18.12.2013р. відповідачем на адресу позивачки було перераховано 1300грн., згідно квитанції № 0042 від 10.01.2014р. відповідачем на адресу позивачки було перераховано 1300грн., згідно квитанції № 0051 від 10.02.2014р. відповідачем на адресу позивачки було перераховано 1300грн., згідно квитанції № 0030 від 5.03.2014р. відповідачем на адресу позивачки було перераховано 1300грн., а тому підстав для нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів за цей період не вбачається. /ас 214-222/. З розрахунку заборгованості від 16.01.2015р. вбачається, що і в подальшому протягом 2014-2015р.р. відповідач щомісячно сплачував аліменти і заборгованість, яка виникла у зв'язку з неотриманням позивачкою перерахованих в 2013р. аліментів, була погашена. Посилання представника відповідача на те, що вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах немає, а тому підстав для стягнення пені з відповідача немає суд вважає безпідставним, оскільки доказів того, що в період з 1 січня 2012р. по 6 травня 2012р. відповідач намагався вживати дії щодо сплати аліментів матеріали справи не містять. Твердження відповідача про те, що він не мав можливості перераховувати аліменти, оскільки не знав місця проживання позивачки суд вважає безпідставним, оскільки позивачка з дитиною після розірвання шлюбу з відповідачем залишилась проживати в придбаній під час цього шлюбу квартирі [ADDRESS] і дане було відомо відповідачу. Таким чином з відповідача на користь позивачки у зв'язку з несвоєчасною сплатою аліментів підлягає стягненню пеня за період з січня по листопад 2012р. в розмірі 4324,55грн. та за період з березня по червень 2013р. в розмірі 614грн. 18коп., а всього 4 938грн. 73коп. Наданий позивачкою розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд не приймає до уваги, оскільки ним не враховуються платежі, що перераховувались відповідачем на адресу позивачки протягом 2013р. Крім того, згідно вказаного розрахунку відповідачу зараховано на сплату пені 34 672,99грн., хоча згідно довідки розрахунку державного виконавця вказана сума зазначена як сплачена сума аліментів. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial