Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача Коростишівської міської ради про визнання протиправним рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення документації та зобов`язати вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог вказує, що рішенням Коростишівської міської ради Житомирської області за № 137 від 25.04.2000 [PERSON] (батьку позивача), було виділено земельну ділянку площею 0,06 га під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS] . Актом від 08.08.200 винесено в натурі межі земельної ділянки площею 0,06 га, та отримано дозвіл на будівництво житлового будинку по проекту № ЖИ-5 ІМ. Рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 25.04.2001 № 176 виділено [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га під індивідуальне будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . 11.05.2001 між виконавчим комітетом та позивачем укладено договір на будівництво житлового будинку [ADDRESS] . Проте рішенням відповідача № 294 11 сесії 5 скликання від 26.04.2007 було передано вищезгадану земельну ділянку гр.. [PERSON] орієнтовною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Коростишів. Передано у власність, присвоєно земельній ділянці кадастровий номер 1822510100:01:018:0351 та отримано державний акт серія ЯД № 551993. [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу отримала вищевказану земельну ділянку у власність. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 травня 2015 року ( яке залишене в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28.03.2016 року) визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку та визнано недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки, визнано недійсним рішення 11 сесії 5 скликання від 06.04.2017 № 294 в частині: пункт 1. Виділити земельну ділянку орієнтовною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах м. Коростишів та дозволено замовити будівельний паспорт на забудову [PERSON] по [ADDRESS] . Дозволити замовити технічну документацію із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), що посвідчує право власності на землю орієнтовною площею 0,06 га в межах міста Коростишеві слідуючим громадянам [PERSON] , по [ADDRESS] . [PERSON] технічну документацію із землеустрою подати на розгляд чергової сесії міської ради. В подальшому, позивач звернулась до Коростишівської міської ради для оформлення земельної ділянки, їй було відмовлено, у зв`язку із тим, що дана земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту. 23.01.2018 позивачем було повторно направлено заяву про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 600 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку господарських будівель і споруд. Рішенням сорок дев`ятої сесії сьомого скликання Коростишівської міської ради Житомирської області № 365 від 20.03.2018 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. [PERSON] » позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації на дану земельну ділянку у зв`язку з тим, що земельна ділянка розташована за межами населеного пункту міста Коростишів та рекомендовано звернутися з даною заявою після розширення меж населеного пункту міста Коростишева відповідно до норм чинного законодавства. Позивач вважає, що дане рішення органу місцевого самоврядування протиправним та змушена звернутися до суду із даним позовом. В оскаржуваному рішенні відповідача від 20.03.2018, взагалі не вбачається законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, у рішенні відповідач підтверджує той факт, що не відбулося на сьогодні жодних дій з 2016 року щодо розширення меж населеного пункту міста Коростишева, відсутня будь-яка проектна документація, яка визначає розташування на сьогодні спірної земельної ділянки поза межами населеного пункту міста Коростишів. З 2001 року земельна ділянка на підставі рішення органу місцевого самоврядування перебуває у користуванні позивача, законність передачі земельної ділянки встановлено рішенням судів, які набрали законної сили, але у зв`язку із змінами у законодавстві щодо процедури передачі земельної ділянки у власність виникла необхідність в отриманні рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково вказала, що з 2001 року земельна ділянка на підставі рішення органу місцевого самоврядування перебуває у користуванні [PERSON] , знаходиться в межах міста Коростишів, законність передачі земельної ділянки встановлено рішенням судів, які набрали законної сили, але у зв`язку із змінами в законодавстві щодо процедури передачі земельної ділянки у власність виникла необхідність отримати рішення органу місцевого самоврядування. У судових засідання ( 13.08.2019, 16.01.2020) представники відповідача - Коростишівської міської ради Житомирської області - Новік О.І, Загоровська Т.В. позовні вимоги не визнали, в їх задоволенні просили відмовити. З відзиву та пояснень в судовому засіданні слідує, що відповідно до п.3 рішення виконкому Коростишівської міської ради № 176 від 25.04.2001 зобов`язано [PERSON] закінчити будівництво житлового будинку в строк до 25.04.2003. Вимоги викладені в рішенні виконавчого комітету Коростишівської міської ради позивачем не виконано в зазначені строки. На час прийняття рішення виконавчого комітету міської ради діяв Земельний кодекс України в редакції № 561-ХІІ від 18.12.1990, позивач повинен був оформити право користування земельною ділянкою у відповідності з цим кодексом. Відповідно до ст. 22 ЗК України ( за редакцією № 561- ХІІ від 18.12.1990) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, виходячи з вимог ЗК України в редакції № 561-ХІІ від 18.12.1990, позивач не був користувачем, ні власником земельної ділянки по [ADDRESS] , і більш того не мала права приступати до її використання. На час проведення інвентаризації земельних ділянок наданих громадянам для індивідуального житлового будівництва, позивач [PERSON] ні юридично, ні фактично не являлась користувачем земельної ділянки по [ADDRESS] , а рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради № 176 від 25.04.2001 відповідно до п.3 закінчило свою дію у часі 25.04.2003. Земельним кодексом України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель державної власності та приватної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. (п.2 ст.83 ЗКУ). Питання про надання дозволу гр. [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , розглядалося на сесії міської ради. Рішенням Коростишівської міської ради 49 сесії 7 скликання від 23.03.2018 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. [PERSON] » позивачу було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою на вказану земельну ділянку в зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту м. Коростишева. Даним рішенням рекомендовано, позивачу звернутися із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації після розширення меж населеного пункту м. Коростишева відповідно до норм чинного законодавства. Тобто, до компетенції міських рад належить вирішення низьких важливих для місцевих громад питань, що стосуються земельних відносин на території населеного пункту. Земельними ділянками, які знаходяться за межами населеного пункту розпоряджаються відповідні органи виконавчої влади. В подальшому, відповідач - Коростишівська міська рада свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду направили заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, в задоволенні позовних вимог просили відмовити. Суд, вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] ( батьку позивача) видано Будівельний паспорт № 21 на забудову земельної ділянки індивідуальному забудівнику, в [ADDRESS] (а.с. 6), надано Дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на підставі рішення виконкому від 25.04.2000 за № 137 (а.с. 8) та 08.08.2000 р. складено Акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель (а.с. 7). Рішенням виконкому Коростишівської міської ради від 25.04.2001 № 176, "Про виділення земельної ділянки під індивідуальне будівництво житлового будинку" гр. [PERSON] виділено земельну ділянку розмірі 600 кв.м. під індивідуальне будівництво житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 9). Між Виконкомом Коростишівської міської ради та [PERSON] , 11.05.2001 року укладено нотаріально посвідчений Договір на будівництво житлового будинку на правах приватної власності за адресою по [ADDRESS] ( а.с.10). Рішення Коростишівської міської ради від 08.09.2016 № 197 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0600 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (код КВЦПЗ- 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту м. Коростишева (а.с.16) Повторно, 23.01.2018 [PERSON] звернулась до Коростишівської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 600 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.18). Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 2\~статті 14 Конституції України\~право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України,\~Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ст. 78 Земельного кодексу України). За нормою\~статті 116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених\~Земельним кодексом України\~або за результатами аукціону. Частиною першою\~статті 121 Земельного кодексу України\~визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянами України. Так, за нормою статті 121 Земельного кодексу України\~громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельної ділянки із земель державної або комунальної власності . Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначений\~статтею 118 Земельного кодексу України. Статтею 38 Земельного кодексу України\~ , визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Статтею 39 Земельного кодексу України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Відповідно до частин першої, четвертої статті 12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій; до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону. Згідно з положеннями пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території. Статтею 19 Конституції України\~передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені\~статтею 122 Земельного кодексу України. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 Земельного кодексу України,\~розглядає клопотання у місячний строк\~і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Згідно п. «б» ч. 1\~ст. 12 Земельного кодексу України\~до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього\~Кодексу. Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Такі питання мають вирішуватись виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (пункт 34 частини 1 статті 26). Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»\~передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ч.5\~ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування»\~сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Відповідно до частини 10\~статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ч. 2\~статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Відповідно до\~статті 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно\~ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч. 3\~ст. 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до \~ст. 21 Цивільного кодексу України\~передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже, підставами для визнання правового акту індивідуальної дії, правового акту органу державної влади протиправним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Згідно рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009,у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті\~19, статті\~144 Конституції України, статті\~25, частини чотирнадцятої статті\~46, частин першої, десятої статті\~59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~і законами України,

Outcome: partial