Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 04.03.2014 р. на утримання доньки Марини [INFO] та сина [PERSON] [INFO] Посилається на те, що цим рішенням було встановлено розмір аліментів у сумі 900 гривень. Цю суму відповідач сплачує однак на даний час вона стала недостатньою, так як зросли ціни на найнеобхідніші товари, вона змушена час від часу виїжджати на заробітки, але її доходів не достатньо для забезпечення дітей всім необхідним. Донька почала відвідувати школу і витрати на її утримання зросли. Відповідач працює по найму та виїжджає на сезонні роботи, де отримує непоганий заробітки, розмір яких від неї приховує. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що він згідний сплачувати лише по 900 гривень на місяць, так як останнім часом на заробітки не виїжджав. Згідний забрати одну дитину до себе. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 04.03.2014 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки Марини [INFO] та сина [PERSON] [INFO] у розмірі по 450 грв. щомісячно. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов та довідки Широколузької сільської ради від 19.04.2017 р. [PERSON] разом з двома малолітніми дітьми проживає у будинку своїх батьків та сама виховує двох малолітніх дітей. Відповідач участь у вихованні дітей не бере, зловживає алкогольними напоями та веде неблагополучний спосіб життя. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів відбулося істотне підвищення цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, а також зріс рівень оплати праці тому є підстави для задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка сама виховує двох малолітніх дітей, не має власного житла, ніде не працює, відсутність у відповідача на утриманні інших непрацездатних осіб, і приходить до висновку, що [PERSON], як молодий, працездатний чоловік, у змозі працювати та заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання своїх дітей 2000 грв. на місяць. У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved