Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що вона уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 09.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис 2729, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Також просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Подав до суду письмовий відзив, у якому визнав позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Проте аліменти на утримання дружини визнав в розмірі 1/10 частки доходу. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що позивач уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 09.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис 2729. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем і відповідачем виявилось неможливим внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, суперечливості характерів, різних поглядів на сімейне життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Отже, на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків. У відповідності до статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно п. 1 ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] його батьками записані позивач та відповідач. Враховуючи, що відповідач на своєму утриманні не має інших утриманців, є працездатним, а тому може та зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.12.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не надано суду доказів, що він не може надавати матеріальну допомогу дружині. Проте, суд враховує, що у справі відсутні належні та достатні докази того, що позивач потребує матеріальної допомоги в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання до досягення [PERSON] , [INFO] трьох років в розмірі 1/7 частини заробітку, щомісячно, починаючи з 23.12.2019 і до [INFO] . Суд також доходить висновку про стягнення з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судових витрат, тому слід стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1536 гривень 80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 841 грн 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial