Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Представник заявника звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] та встановити наступні заходи тимчасового обмеження її прав та покласти на неї такі обов`язки: заборонити перебувати в місцях проживання (перебування) [PERSON] із малолітнім сином [PERSON] та наближатися на відстань менше 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] із малолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14.10.2017 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 3327. Під час шлубу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . На даний час наш спільний син [PERSON] проживає та перебуває лише на утриманні батька. Малолітнім сином [PERSON] [PERSON] взагалі не цікавиться, не приймає участь у його вихованні та розвитку. У той же час, [PERSON] постійно вчиняє відносно заявника домашнє насильство, а також домашнє насильство відносно малолітнього сина [PERSON] . У зв`язку з цим, заявник вимушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав та прав малолітнього [PERSON] . Також з приводу вчинення [PERSON] домашнього насильства [PERSON] звертався до органів Національної поліції з проханням притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КК України - «Вчинення насильства в сім`ї. Однак, ні Житомирський ВП ГУНП в Житомирській області, ні Богуславське РВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області відповідь не надали. Протягом 2018 року [PERSON] неодноразово та систематично наносила тілесні ушкодження. У лютому 2018 року [PERSON] нанесла тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів по обличчю та нозі, внаслідок чого такі тілесні ушкодження були видимі. Окрім того, в грудні 2018 року перебуваючи в перинатальному центрі в м. Житомирі [PERSON] нанесла мені тілесні ушкодження шляхом завдання ударів по тілу. Свідком таких подій була моя заявника - [PERSON] . 14.01.2019 р. звернувся до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області із заявою про вчинення [PERSON] відносно мене злочинів, в т.ч. передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. На підставі ухвали слідчого судді у справі № 295/956/19 вказану інформацію було внесено до ЄРДР і на даний час слідчим відділом Житомирського ВП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019060020000372. [PERSON] здійснює психологічне насилля також способом подання до правоохоронних органів відносно мене заяв про вчинення злочинів. 14.01.2019 р. [PERSON] поштовим зв`язком подала заяву про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 КК України. При цьому, в заяві вказала, що нібито я неодноразово ґвалтував її протягом та після вагітності. В наступному співробітниками Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області було проведено перевірку по фактам, викладеним в заяві [PERSON] від 14.01.2019 р. Дані факти не знайшли будь якого підтвердження. Я надавав відповідні пояснення співробітникам поліції. В той же час, [PERSON] як заявниця відповідні пояснення співробітникам поліції не надала. На даний час Житомирським ВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019060020000990 за фактом повідомлення [PERSON] органу досудового розслідування про вчинення злочину. В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав та просив видати обмежувальний припис відносно [PERSON] з підстав зазначених в заяві від 04.02.2020 року. Заінтересована особа та її представник в судове засідання не з`явилися. Представником заінтересованої особи до суду подану відзив на заяву про видачу обмежувального припису, в якому останній просить відмовити в задоволені заяви. Крім того зазначає, що заявник зловживає своїми процесуальними правами, дублюєодні й ті ж самі вимоги, не змінюючи своїх основних аргументів. Важжає, що такі дії заявника спрямовані виключно на перешкоджання матері бачити дитину та приниження її честі та гідності. Приймаючи до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності відповідної особи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14.10.2017 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 3327. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Згідно заяви [PERSON] від 18.12.2018 року, остання надала згоду на проживання (реєстрацію місця проживання) свого малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації батька дитини - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , яка посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3193. На підставі заяви [PERSON] від 22.12.2018 року, остання дала згоду на виховання свого малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , його батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] дала свою добровільну згоду, щоб батько дитини самостійно приймав рішення щодо виховання сина, яка посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 13229. В провадженні Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебувають на розгляді кримінальні провадження: - кримінальне провадження № 12019060020000372 від 24.01.2019 року, внесене ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України, з витягу якого слідує, що 24.01.2019 року до Житомирського ВП надійшла ухвала Богунського Районного суду м. Житомира № 295/956/19 про те, що в грудні 2018 року за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] нанесла тілесні ушкодження гр. [PERSON] ; - 13.02.2019 року внесено в ЄРДР за ч. 1 ст. 355 КК України, з витягу якого слідує, що 13.02.2019 року до Житомирського ВП надійшла ухвала Богунського районного суду м. Житомира щодо примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчиненого дружиною [PERSON] відносно [PERSON] - 06.03.2019 року внесено в ЄРДР за ч. 1 ст. 129 КК України, з витягу якого слідує, що 06.03.2019 року до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області надійшла заява [PERSON] , з приводу неправомірних дій відносно останнього [PERSON] ; - 06.03.2019 року внесено в ЄРДР за ч. 1 ст. 383 КК України, з витягу якого слідує, що 06.03.2019 року до Житомирського ВП надійшла ухвала Богунського районного суду по заяві [PERSON] з приводу завідомо неправдивих повідомлень органу досудового розслідування про вчинення злочину; - 06.03.2019 року внесено в ЄРДР за ст. 356 КК України, з витягу якого слідує, що 06.03.2019 року до Житомирського ВП надійшла ухвала Богунського районного суду з приводу внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] з приводу вчинення не встановленою особою самоправства відносно останнього; - 11.03.2019 року внесено в ЄРДР за ч. 1 ст. 194 КК України, з витягу якого слідує, що до Житомирського ВП надійшла ухвала слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира за скаргою [PERSON] про вчинення злочину, а саме знищення або пошкодження чужого майна [PERSON] ; - 15.03.2019 року внесено в ЄРДР за ч. 1 ст. 383 КК України, з витягу якого слідує, що до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області надійшла ухвала слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира № 295/2979/19 від 04.03.2019 відповідного до якої службових осіб Житомирського ВП зобов`язано внести відомості до ЄРДР за зверненням [PERSON] № 12 від 18.02.2019 року; - 15.03.2019 року внесено в ЄРДР за ст. 356 КК України, з витягу якого слідує, що до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області надійшла ухвала слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира № 295/2984/19 від 04.03.2019 відповідного до якої службових осіб Житомирського ВП зобов`язано внести відомості до ЄРДР за зверненням [PERSON] № 9 від 18.02.2019 року. В провадженні Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві перебуває на розгляді кримінальне провадження № 12019100060000608 від 12.02.2019 року, внесене ЄРДР за ч. 1 ст. 355 КК України, з витягу якого слідує, що 12.02.2019 року до СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві надійшли матеріали вхідної кореспонденції 3-383 від 05.02.2019 року по заяві [PERSON] з приводу того, що його примушує до виконання цивільно-правових відносин колишня дружина проти його волі. Крім того, в провадженні Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві перебуває на розгляді кримінальне провадження № 12019100080005531 від 31.07.2019 року, внесене ЄРДР за ч. 1 ст. 190 КК України, з витягу якого слідує, що [PERSON] , [INFO] , 12.07.2019 року приблизно о 17 год. 15 хв., перебуваючи у магазині «Інтіміссімі», який розташований у ТЦ «Лавіна», за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-Д, шляхом обману заволоділа грошовими, які належать [PERSON] . За визначеннями, наведеними у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (ст.1), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. За положеннями ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до вимог ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст. 350-6 ЦПК України). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом не отримано доказів щодо вчинення заінтересованою особою умисних активних дій, направлених на розшукування заявника та малолітньої дитини. Крім того, внесення за зверненнями [PERSON] до реєстру досудових розслідувань кримінальних проваджень не є належними та допустимими доказами вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно заявника та сина. Наявність неприязні стосунки між подружжям не є достатньою підставо для видачі обмежувального припису. Враховуючи вищенаведене, подана заява не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: dismissed