Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру стягуваних з нього аліментів на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та стягнення у твердій грошовій сумі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно замість 1/3 частки до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з нього було стягнуто аліменти у частці від заробітку і він визнав такі вимоги, оскільки на той час мав постійну роботу, однак на даний час працює на різних нефахових роботах та не має постійних доходів, тому просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач просив суд позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була своєчасно та належним чином сповіщена, про причини неявки суд не повідомила, клопотання щодо відкладення розгляду справи від відповідачки до суду не поступало, із запереченнями до суду не зверталась. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 13.12.2007 року з позивача було стягнуто на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], по 1/3 частки з усіх видів прибутку щомісячно, починаючи з 25.09.2007року і до досягнення дитиною повноліття, а саме по [INFO] року. Рішення було ухвалено в попередньому судовому засіданні у зв'язку з визнанням вимог відповідачем, котрий зазначив, що на той час має можливість надавати матеріальну допомогу у зазначеному розмірі. Разом з тим, на даний час позивач як платник аліментів не має постійної роботи, періодично працює за контрактами, його доходи носять мінливий характер. Зазначені позивачем обставини відповідачкою не спростовані. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги зазначених вище норм матеріального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з урахуванням предмета спору, з позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved