Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним. Вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON]. 24.06.2006 року в них народилась дитина - [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень [INFO] було зроблено відповідний актовий запис № 595 та Комунарським відділом було видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 11.07.2006 року. Оскільки вони не перебували у шлюбі та спільної заяви про народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подавали, то прізвище їх дитини було записано як [PERSON], а батько дитини був вписаний за вказівкою матері як [PERSON]. Не зважаючи на те, що [PERSON] не звернувся до відділу РАЦС з заявою про своє батьківство, він завжди визнавав себе батьком [PERSON]. Позивач вказує, що на протязі всього часу вагітності Відповідач виявляв турботу про неї та майбутню дитину, допомагав по господарству, купував фрукти та ліки. Після народження [PERSON] зустрічав їх із пологового будинку. [PERSON] ніколи не заперечував своїх відносин з донькою [PERSON], не зважаючи на те, що їх відносини не склалися. Він регулярно проводив спільний час з донькою, вітав її зі святами, цікавився її справами. Протягом 11 років [PERSON] матеріально підтримував [PERSON] та надавав кошти на утримання спільної дитини. Проте останнім часом [PERSON] відмовляється від зустрічей з [PERSON], мотивуючи це станом депресії. Також, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини [PERSON]. Позивач вказує, що вона не має змоги самостійно на достатньому рівні забезпечити [PERSON], щоб задовольнити усі її розумові, фізичні, вікові та побутові потреби на належному рівні. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати батьківство [PERSON] [INFO], громадянина України у відношенні малолітньої дитини [PERSON], із внесенням змін до актового запису про народження № 595 від 11 липня 2006 року, складеного Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, шляхом запису [PERSON], громадянина України, що зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS], батьком дитини [PERSON] та змінити прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 р. відкрито провадження по справі, призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. Відповідачем наданий відзив на позов, в якому він зазначає, що вінне може ні підтвердити, ні спростувати факт свого батьківства, оскільки йому відповідна обставина достовірно не відома. Дійсно, станом на день народження [PERSON], Сторони проживали разом і Відповідач брав участь у вихованні дитини. За роки спілкування у Відповідача і дитини склалися добрі стосунки, вони прив'язалися один до одного і вона дійсно вважає своїм батьком. Після припинення спільного проживання Відповідач продовжує спілкуватися з дитиною і у випадку необхідності періодично надає їй фінансову допомогу. Водночас, Відповідачу ніколи не було достовірно відомо про особу батька дитини. Так, кілька років тому з телефонної розмови Відповідач дізнався, що невідомий йому раніше [PERSON] вважає себе батьком дитини і також бажає спілкуватися з нею. У випадку підтвердження батьківства, Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів, однак зазначає, що існують ряд обставин, які мають бути враховані під час встановлення розміру і порядку стягнення аліментів. Відповідач вказує, що в нього [INFO], народилася донька - [PERSON] від іншої жінки, з якою він 04 листопада 2009 року одружився. Відповідач вказує, що його дружина не працевлаштована і єдиним джерелом доходу сім'ї є заробіток Відповідача. Сам Відповідач постійного місця роботи не має, не працевлаштований і заробляє тимчасовими сезонними роботами. З огляду на мінливий і нерегулярний характер доходів Відповідача, стягнення аліментів в частині від його заробітку є недоцільним. За вказаних обставин в інтересах дитини буде встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. У випадку неможливості визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, вважає доцільним буде стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному відзиві відповідач зазначив, що не погоджується із запропонованою позивачкою експертною установою для проведення судово-генетичної експертизи, оскільки позивачка, яка працює медичною сестрою може вплинути на результати експертизи. Позивачем надана відповідь на відзив, в якій вона виклала свої пояснення з приводу заперечень відповідача щодо запропонованої нею експертною установи, зазначила заперечення відносно виклику свідка [PERSON], додатково надала пояснення з приводу заявленого нею розміру аліментів на дитину. Ухвалами Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2018 р. задоволено клопотання відповідача та витребувано з Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області актовий запис про народження дитини [PERSON], також задоволено клопотання позивача та призначено комплексну судову медико-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи є [PERSON], [INFO], біологічним батьком дитини - [PERSON], народженої у [PERSON], [INFO] Проведення даної експертизи доручено експертам Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР (провідна) спільно з Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи». До проведення даної експертизи провадження по справі було зупинено. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2018 р. у зв'язку з надходженням висновку експертів провадження по справі поновлено. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2019 р., занесеної до протоколу судового засідання, було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування інформації з відповідних органів про наявність у відповідача та його дружини транспортних засобів, нерухомого майна, а також з УПФУ в Комунарському районі про розмір єдиного соціального внеску відповідача. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2019 р., за заявою позивачки, залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в частині зміни прізвище дитини у разі визнання батьківства. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2019 р., занесеної в протокол судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування з експертних установ електрофореграм. Ухвалами Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2019 р., 10.04.2019 р. відмовлено в задоволенні клопотань відповідача та його представника про призначення повторної комплексної судової медико-генетичної експертизи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач додатково зазначив, що не погоджується з експертним висновком за результатами комплексної судової медико-генетичної експертизи, оскільки вважає, що він складений з порушеннями. Також пояснив, що він працює фельдшером служби автотранспорту КП «Водоканал», отримує заробітну плату в місяць приблизно 4500-4900 грн., на його утриманні перебуває ще малолітня донька та дружина, яка тимчасово не працює, просив врахувати дані обставини при вирішення питання про стягнення аліментів. Представник третьої особи - Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, у разі задоволення позовних вимог просить врахувати необхідність зазначення всіх повних даних про особу, яку суд визнає батьком дитини. Суд, вислухав пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та інші докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис про народження №595 від 11.07.2006 р. зроблений Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 13). В даному свідоцтві про народження батьком дитини зазначений - [PERSON]. З копії актового запису про народження дитини №595 від 11.07.2006 р. зробленого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 59 є) вбачається, що відомості про батька дитини внесені на підставі заяви матері [PERSON], в порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 СК України. В паспорті позивачки, який виданий в 1997 р., позначки про реєстрацію шлюбу відсутні (а.с. 10). Сторони по справі перебували у 2006 р. у фактичних шлюбних відносинах, дані обставини визнаються сторонами в їх заявах по суті справи та в пояснення наданих в судовому засіданні і тому на підставі ч. 1ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до експертного висновку №498 (к)/601 (мг), складеного судовими експертами Зубко\~М.Д., Івашиної О.Х. за результатами комплексної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків крові, на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2019 р., за клопотанням позивача, кров [PERSON] відноситься до групи до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров [PERSON] відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров дитини [PERSON] відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. При імунологічному дослідженні зразків крові матері, дитини, припустимого батька за еритроцитарною системою АВО встановлено, що батьківство громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO], народженою громадянкою [PERSON], не виключається. Відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у трьох дітей серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Тобто, громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами молекулярно-генетичної експертизи складає не менше 99,9999%. В судовому засіданні, за клопотанням відповідача, допитані судові експерти експертних установ КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР та КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР Зубко М.Д. та Івашина О.Х., які проводили вищезазначену судову експертизу. Експерт Зубко М.Д. пояснила суду, що після заповнення бланків в експертній установі КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи», відповідач [PERSON] виказував своє незадоволення, що експертиза проводиться в їх установі, оскільки він бажав провести в іншій установі безоплатно. Бланки документів для експертизи спочатку заповнювала дитина [PERSON], але оскільки вона допустилась помилки, в подальшому документи заповнювала позивачка, оскільки вона є замовницею даного експертного дослідження. Після забору крові, даний об'єкт дослідження був поміщений лаборантом в конверт, а потім опечатаний та підписаний в присутності позивача та відповідача, про що зазначено в експертному висновку. Даний конверт на протязі 3-х днів, у відповідності до вимог законодавства, був направлений експертом до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР. Експерт Івашина О.Х. пояснила в судовому засіданні, що зразки крові після їх дослідження експертом знищуються. Біоматеріал, який надійшов їм для дослідження за вищезазначеною ухвалою суду, був належний. Якщо б потрапив в об'єкт дослідження інший матеріал, відбір крові та її дослідження проводилося б повторно. Зразки біоматеріалу, які надійшли до них для дослідження з КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР були належним чином оформлені: опечатані, промарковані, та підписані експертом. З пояснень експертів, які попереджались про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, вбачається, що доручена судомкомплексна судова медико-генетична експертиза була проведена з дотриманням вимог законодавства. Посилання відповідача на порушення порядку відбору зразків крові та порушення порядку проведення експертизи не були підтверджені в судовому засіданні. Таким чином, суд визнає вищезазначений експертний висновок належним, допустимим доказом по справі та кладе його в основу даного рішення. Допитана в судовому засіданні, за клопотанням відповідача, в якості свідка, матір відповідача - [PERSON] пояснила, що вона не відмовляється від онуки [PERSON], тривалий час вона активно приймала участь у її вихованні, але 7 років тому їй подзвонив їх знайомий [PERSON], який заявив, що [PERSON] це його дитина, про що вона недавно розповіла своєму сину. Також зазначила, що вона не перебуває на утриманні свого сина, оскільки в нього невелика зарплатня і у нього на утриманні перебувають дружина та донька [PERSON]. Суд критично відноситься до пояснень свідка [PERSON] з приводу батьківства гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], оскільки дана обставина не підтверджена належними доказами і спростовуються вищезазначеним експертним висновком. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до вимог ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Оцінивши вищезазначені докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги щодо визнання батьківства відповідача та внесення, у зв'язку з цим, змін до актового запису про народження дитини [PERSON]обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього доньки [PERSON], суд приходить до наступного висновку. Згідно з положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з ким проживає дитина. Малолітня [PERSON] мешкає разом з матір'ю - позивачем по справі, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками про реєстрацію їх місця проживання, виданими Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с. 11, 12). Позивач, з якою проживає дитина, скористалась своїм правом передбаченим ч. 3 ст. 181 СК України та пред'явила позовні вимоги про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач має ще одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 45). З матір'ю малолітньої [PERSON] - [PERSON] відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2009 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Враховуючи ту обставину, що малолітня дитина [PERSON] мешкає на теперішній час з позивачем, обов'язок обох батьків утримувати дітей, наявність у відповідача на утриманні іншої малолітньої дитини, майновий стан сторін, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідач на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial