Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства Камянської міської ради «Тепломережі» заборгованість в сумі 14119,95 грн. по оплаті за теплопостачання та сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] має заборгованість за період з січня 1996 року по червень 2018 року по оплаті за теплопостачання в сумі 14119,95 грн. за адресою пр. Героїв АТО, 5-67, яка відповідачем не сплачена, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача. Вказують, що відповідачем переривалась позовна давність, а тому сума заборгованості підлягає до стягнення в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав відзив проти позову, перед початком судового засідання 17.09.2018 року. Як вбачається з поданого відзиву позивач зазначив, що з 01.11.2016 року не користується послугами централізованого опаленням, є споживачем системи автономного опалення. У жовтні 2016 року ним було здійснено оплату за надані послуги в сумі 11083,57 грн., просить застосувати до заявлених позивачем позовних вимог строк позовної давності за період з січня 1996 року по червень 2015 року в розмірі 7692,84 грн. та відмовити у позовних вимогах за період з червня 2015 року по червень 2018 року. Крім цього, до початку судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить вирішити справу на розсуд суду. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання отримав відзив відповідача, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі в порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у ній даних і доказів. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є квартиронаймачем квартири за адресою: м.Камянське, пр. Героїв АТО, 5-67, в якій також з 04.07.2003 року зареєстровані його дружина [PERSON] і дочка [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї ТОВ "ЄРЦ КП" від 21.06.2018 р. (а.с. 15). Тривалий період часу [PERSON] не в повному обсязі та не щомісячно сплачує послуги за опалення, внаслідок чого утоврилась заборгованість за період з січня 1996 року по червень 2018 року по оплаті за теплопостачання в сумі 14119,95 грн., що підтверджується виписками з особового рахунку № 94337 відкритого на ім'я [PERSON] (а.с. 16-17). Згідно наданої відповідачем до відзиву квитанції від 11.10.2016 року, останній сплатив заборгованість на користь КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" в сумі 11083,57 грн., що повністю визнається позивачем у справі та підтверджується випискою з особового рахунку № 94337 відкритого на ім'я [PERSON] (а.с. 17 оберт). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року №2633-IV. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 24.06.2004 року №1875-IV встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв. Частиною 3 ст. 20 вказаного Закону передбачено обовязок споживача оплачувати житлово -комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має зобов'язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів і зазначений факт ним не спростовано. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 614 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника. Судом встановлено, що відповідач не виконував свої обов'язки по сплаті послуг за теплопостачання в повному обсязі, у зв'язку з чим за період з січня 1996 року по червень 2018 року, утворилась заборгованість на суму 14119,95 грн. В той же час, як вбачається з виписок позивача по особовому рахунку відповідача (а.с.16-17) відповідачем частково здійснювались платежі декілька разів у 2008 році, 2010 році, у 2014 році та у 2016 році, що у відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України переривало перебіг позовної давності. Останній раз заборгованість переривалась сплатею платежів в листопаді й грудні 2014 року, в січні 2015 року, травні й червні 2016 року і жовтні 2016 року різними щомісячними платежами. З цих підстав строк позовної давності повинен обчислюватися з листопада 2011 року по червень 2018 року, тобто за три останніх роки до переривання позовної давності у листопаді 2014 року. Отже, враховуючи переривання строку позовної давності в листопаді 2014 року і подальше переривання строку до часу звернення позивача до суду з позовом, суд вважає можливим частково задовольнити заяву відповідача про застосування строків позовної давності, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги теплопосчтачання в межах строку позовної давності з листопада 2011 року до червня 2018 року, що складатиметься з наступного розрахунку: від суми повного боргу - 14119,95 грн. відраховується сума боргу станом на 30.10.2011 року - 10308,95 грн., що становитиме = 14119,95 грн. - 10308,95 грн. = 3811 грн. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 1-3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної\~давності переривається\~вчиненням особою\~дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов'язку. Позовна\~давність переривається\~у разі\~пред'явлення\~особою позову\~до одного\~із кількох\~боржників,\~а також\~якщо предметом\~позову є\~лише частина\~вимоги,\~право на\~яку має\~позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подання позову судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але не менше мінімально встановленої суми судового збору за даним позовом у 1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial