Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, які в подальшому уточнив посилаючись на те, що 16.10.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" (надалі - позивач), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі - відповідач-1) був укладений кредитний договір № 11057550000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 71 000,00 дол. США строком до 16.10.2016 р., зі сплатою 11,3 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання, 21.05.2007 року між позивачем та відповідачем -1 було укладено договір іпотеки № 25898-Б, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. Проте, всупереч умовам кредитного договору відповідач-1 взяті на себе зобов'язання не виконує, не сплачує кредитні кошти та відсотки за користування кредитом, в зв'язку з чим станом на 17.05.2016 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 86732 дол. США 50 центів, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права. В судове засідання представник позивача не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи в його відсутність, де позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував /Т ІІІ а.с. 18/. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були неодноразово повідомлені належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляли та не просили розглянути справу в їх відсутність, тому суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідачів та ухвалити за згодою представника позивача заочне рішення / Т ІІІ а.с. 14-17/. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.10.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідач-1) був укладений кредитний договір № 11057550000 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу -1 кредитні кошти в розмірі 71000,00 дол. США, зі сплатою 11,30% річних з кінцевим терміном повернення 16.10.2016 року /Т І а.с. 7-12 /. Відповідно до п. 2.1 договору, у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається іпотека квартири, порука [PERSON], [PERSON] /Т. І а.с. 8/. Відповідно до п. 4.1 договору, позичальник зобов'язаний використати кредит на зазначені в договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі в порядку та в терміни встановлені графіком /Т.І а.с. 8/. Відповідно до пункту 5.5 договору, у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць та порушення інших умов договору або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому договором /Т. І а.с. 9/. Відповідно до п. 7.1 договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту та/або сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додаткову сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума заборгованості виражена в гривні /Т. І а.с. 9/. Відповідно до п. 9.1 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, відшкодування заборгованості перед банком за даним договором проводиться шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи позичальника на вибір банку /Т І а.с. 10/. 30.09.2009 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору, відповідно до умов якої була проведена зміна схеми погашення кредиту та встановлено ануїтентний платіж по кредитному договору, а також було продовжено строк дії кредитного договору до 16.10.2027 року /Т. І а.с. 16-17/. Станом на 17.05.2016 року загальна сума заборгованості відповідача - 1 перед позивачем становить 86732 дол. США 50 центів, з яких: 54446,44 дол. США - кредитна заборгованість; 32286, 06 дол. США - заборгованість по відсоткам, 48067, 06 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам /Т. ІІ а.с. 111-113/. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, і разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк, або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 21.05.2007 року між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки №25898 відповідно до умов якого іпотекодавці передають в іпотеку другої черги нерухоме майно квартиру [ADDRESS] /Т. І а.с. 26-30/. Відповідно п. 1.2 договору іпотеки, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань позичальником за кредитним договором /Т.І а.с. 26/. Відповідно до п. 2.1.1 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами /Т. І а.с. 26/. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 591 ЦК України, початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Частиною 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі порушили умови договору, що призвело до виникнення заборгованості, що підлягає стягненню в примусовому порядку.

Outcome: approved