Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом, в якому просить суд встановити факт його постійного проживання станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку по [ADDRESS] та визнати незаконним рішення виконкому Будилівської сільської ради від 13 05.1997 р. про визнання права на спільну часткову власність в бувшому колгоспному дворі, недійсним свідоцтво про право власності від 21.07.1997р. за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за [PERSON] від 06 08.1997 року та визнати за ним право власності на 1/2 частку в житловому будинку, по [ADDRESS]. Позивач в обгрунтування позовних вимог вказав, що згідно рішення виконкому Будилівської сільської ради від 13 05. 1997 року було вирішено розділити спільну сумісну власність на спільну часткову в бувшому колгоспному дворі по [ADDRESS] в рівних частках за кожним за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На підставі цього рішення 21 липня 1997 р. було видано свідоцтво про право власності на вказаних осіб на житловий будинок по [ADDRESS] . 06.08.1997 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку вказаного будинковолодіння після смерті [PERSON] Позивач вважає, що вказане рішення виконкому та свідоцтво про право власності та право на спадщину є недійсними. Позивач доводить, що після смерті матері [PERSON] [INFO] він став проживати в господарстві по [ADDRESS], де головою колгоспного двору був [PERSON], тобто станом на 15.04.1991 року він проживав в даному колгоспному дворі, де проживає по даний час, а тому відповідно станом на 15 квітня 1991 року він став членом даного колгоспного двору, а отже набув право на частку в майні даного колгоспного двору. З цих підстав вважає, рішення Будилівської сільської ради від 13.05.1997 р. про спільну часткову власність на [PERSON], [PERSON], [PERSON] є незаконним, а свідоцтво 21.07.1997 р. про визнання права на спільну часткову власність на вказаних осіб та свідоцтво про право на спадщину від 06.08.1997 року є частково недійсними. Позивач також вказує, що він проживає в даному житловому будинку по даний час та здійснює догляд за перестарілими дідом і бабкою. Провів ремонт житлового будинку та добудову господарської споруди, гаражу, з бетонованою підлогою та під'їзними доріжками. В зв'язку з чим вартість будинку значно збільшилась і відповідно, як вважає позивач, збільшилась належна йому частка в будинку. Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги свого довірителя повністю підтримала, просила позов задоволити. Представники відповідачів проти позову заперечили, вказавши, що позивач у спірному будинковолодінні, яке відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» станом на 15.04.1991 р. ще не проживав, оскільки після смерті матері проживав із татом у його господарстві по [ADDRESS] до 1995 року, і у спірному господарстві зареєстрованим не був, а тому не має права на частку в колгоспному дворі, що знаходиться в [ADDRESS]. Вважає, що всі правовстановлюючі документи на будинок є правильні, а тому просить відмовити в позові як безпідставному. Представник Будилівської сільської ради подав до суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутності, проти позову заперечує. Суд, заслухавши сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши докази по справі, приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає. До такого висновку суд приходить виходячи із наступних мотивів: - із пояснень свідків [PERSON], [PERSON] - сільського голови Будилівської сільської ради з січня 1995 р. про те, що позивач після смерті матері, яка померла в 1990 р. залишився проживати із батьком в будинку по [ADDRESS] де проживав до 1995 р. до позбавлення батька батьківських прав, а після батько із старшим сином перейшов на по стійне місце проживання в с. Стецева Снятинського району, а позивач перейшов проживати в будинок діда та бабусі, що знаходиться в [ADDRESS] . Однак залищився зареєстрованим по даний час за адресою [ADDRESS]. -із довідки Будилівської сільської ради (а.с.58) вбачається, що позивач [PERSON] згідно по господарської книги №1 зареєстрований в період з 1990-1995 р. за адресою [ADDRESS], разом із батьком [PERSON] - із показань представника відповідачів , повідомлення УПФУ в Снятинському районі №398/03 від 29.01.2016 р. (а.с. 40) вбачається, що [PERSON] станом на 15.04.1991 р. у господарстві по [ADDRESS], яке відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» не був зареєстрованим, і не проживав, а перейшов проживати у вказане господарство у 1995 році після позбавлення батьківських прав його батька [PERSON]. - відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.2016 р. статей 17, 18 Закону "Про власність" . До правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 р. поширюється діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, зокрема право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні (п. «а» ст. 6 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.2016 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»). Вищенаведене дає підставу суду вважати, що [PERSON] станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дворі дідуся в с. Будилів по вул.. Бр. Майданських не проживав, а отже права на частку в майні двору в нього не виникло, а тому в задоволенні позову слід відмовити як безпідставному. На підставі наведеного, ст. 17-18 Закону України "Про власність" та п. «а» ст. 6 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.2016 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,

Outcome: dismissed