Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Представник за дорученням [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Баланівської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей Баланівської сільської ради зроблено відповідний актовий запис за № 71. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розташованої на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, що належала спадкодавцю на підставі Сертифікату на право власності на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER] виданого Бершадською РДА. Після смерті [PERSON], спадщину фактично прийняла його дружина і мати позивача, оскільки на день смерті чоловіка постійно проживала з ним в одному будинку та вела спільне господарство в [ADDRESS], проте мати своїх спадкових прав після смерті чоловіка не встигла оформити. [INFO] [PERSON] померла. Ще за її життя позивач змушений був переїхати жити до неї, оскільки [PERSON] хворіла та потребувала постійного догляду та опіки. [PERSON] проживав разом з матір'ю, здійснював за нею піклування, допомагав їй з веденням господарства, був пов'язаний з нею спільним побутом, робив покупки, здійснював прибирання в будинку, оплачував комунальні послуги, купував ліки, робив інші витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності матері. Після її смерті організацією і фінансуванням похорону займався лише позивач. Після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, на яке претендує позивач, як спадкоємець першої черги за законом і який фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на день її смерті проживав з нею разом в одному будинку. Крім позивача у померлої [PERSON] є й інші спадкоємці першої черги по закону її сини і відповідачі по справі - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON] [INFO], які спадщину у встановленому законом порядку не прийняли. Коли позивач звернувся до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу Гонтарук Т.І. для подання заяви про прийняття спадщини, то у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв'язку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі, а саме: в сертифікаті на право на земельну частку (пай) виданому 03.03.200 року після смерті власника [PERSON], його прізвище вказано як «[PERSON]», а прізвище вказане в свідоцтві про його смерть прізвище вказано «[PERSON]», що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 353/02-31 від 08.09.2015 року. Оскільки позивач позбавлений можливості оформитися в правах спадкоємця і реалізувати свої спадкові права, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у його відсутність. Представник відповідача, Баланівський сільський голова Казміревський В.А. в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, просить слухати справу у відсутність представника сільської ради. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день і час розгляду справи через оголошення в пресі. Згідно із ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 234 ч. 2 п. 5 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів. Ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Факт того, що Сертифікат виданий на ім'я [PERSON], на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий 03 березня 2000 року, розміром 2,05 га в умовних кадастрових гектарах згідно рішення Бершадської районної державної адміністрації від 22 лютого 2000 року № 46, який знаходиться на території Баланівської сільської ради дійсно належить [PERSON], який помер [INFO], підтверджується довідкою з Держгеокадастру у Бершадському районі Вінницької області № 1078 від 15.09.2015 року, довідкою виданою Баланівською сільською радою № 502 від 21 серпня 2015 року в якій вказано, що [PERSON] та [PERSON], це одна й та сама особа. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей Баланівської сільської ради зроблено відповідний актовий запис за № 71. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розташованої на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, що належала спадкодавцю на підставі Сертифікату на право власності на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER] виданого Бершадською РДА. Після смерті [PERSON], спадщину фактично прийняла його дружина і мати позивача [PERSON], оскільки на день смерті чоловіка постійно проживала з ним в одному будинку та вела спільне господарство в [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою Баланівською сільською радою Бершадського району Вінницької області № 501 від 21.08.2015 року. Мати своїх спадкових прав після смерті чоловіка не встигла оформити і [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на гой час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР в редакції 1996 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. П. 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, на яке претендує позивач, як спадкоємець першої черги за законом і який фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на день її смерті проживав з нею разом в одному будинку, що підтверджується довідкою виданою Баланівською сільською радою № 171 від 28 .07.2015 року. Крім позивача у померлої [PERSON] є й інші спадкоємці першої черги по закону її сини і відповідачі по справі - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON] [INFO], які спадщину у встановленому законом порядку не прийняли, що теж підтверджується довідкою виданою Баланівською сільською радою № 171 від 28 .07.2015 року. Коли позивач звернувся до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу Гонтарук Т.І. для подання заяви про прийняття спадщини, то у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв'язку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі, а саме: в сертифікаті на право на земельну частку (пай) виданому 03.03.200 року після смерті власника [PERSON]. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились в зв'язку із його смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини та надано суду належні та допустимі докази, які ґрунтуються на нормах законодавства, що підтверджують право позивача на успадкування майна його померлої матері [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved