Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернувся до суду із позовом, в якому з урахуванням останньої заяви про збільшення позовних вимог від 04.11.2014 року просив стягнути з відповідача невиплачені грошові кошти при звільненні, а саме заробітної плати - 67 362,40 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.12.2013 року по 03.11.2014 року в сумі - 195 235,84 грн. та 12 331,18 грн. підзвітних сум згідно авансових звітів за 2013 рік. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що працював на посаді директора ТОВ «Елкопласт-Укр», однак 10.10.2013 року відбулись позачергові збори товариства на яких було прийнято рішення про припинення товариства шляхом його ліквідації в добровільному порядку. Відповідно до наказу №3 від 25.12.2013 року позивач був звільнений з ТОВ «Елкопласт-Укр» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, проте з ним не був повністю проведений розрахунок відповідно до ст.116 КЗпП України у зв'язку із чим і просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові відправлення та рекомендовані повідомлення про їх вручення, причини неявки суду невідомі. Справа слухалась у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник відповідача без поважних причин не з'явився в судове засідання та не надав на запити суду відомості щодо заборгованості товариства перед позивачем по всім виплатам. Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач з 28.02.2013 р. був прийнятий на посаду директора ТОВ "Елкопласт-Укр" (наказ № 24 від 28.02.2013 року) /а.с.6/. Згідно до наказу № 3 від 25.12.2013 р. позивач був звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до протоколу загальних зборів засновників /а.с 9-10, 15/. У відповідності до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Із оборотно-сальдової відомості по рахунку 661, виданої відповідачем за серпень-грудень 2013 року вбачається, що заборгованість по виплатам ТОВ "Елкопласт-Укр" перед позивачем становить 67 454,55 грн., сальдо на кінець періоду серпень-грудень 2013 року становить 55 031,22 грн. /а.с.13/. Таким чином, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України позивачу не проведена виплата всіх сум, що належить йому, зокрема, заборгованість по заробітній платі з урахуванням заявлених позовних вимог в сумі 67 362,40 грн. Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України п. 20 від 24.12.1999 року № 13 ( із змінами) «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому вини. За таких обставин, суд стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 26.12.2013 року по день винесення судового рішення включно, виходячи із середньоденної заробітної плати, в сумі 135 544 грн. 68 коп. без урахування обов'язкових податків та платежів з розрахунку: 213 х 636,36 = 135 544 грн. 68 коп.; де 28 000 грн. - заробітна плата позивача за два повні останні місяці роботи (жовтень, листопад 2013 року); 44 - робочих днів в жовтні та листопаді 2013 року; 636,36 грн. - середньоденний заробіток позивача; 213 - робочі дні за період з 26.12.2013 року по 03.11.2014 року включно. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 67 362 грн. 40 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 135 544 грн. 68 коп. В той же час суд відмовляє позивачу в стягненні 12 331 грн. 18 коп. підзвітних сум згідно авансових звітів за 2013 рік оскільки відомості по даним сумам не були суду надані сторонами по справі, а судом не здобуті. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial