Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], та за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді часток квартири [ADDRESS]. Проте, коли позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом, їй було відмовлено, оскільки нею не надані документи, які підтверджують право власності спадкодавців на квартиру. У зв'язку з цим просить визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та за заповітом після смерті [PERSON] Позивачка надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач також надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. При зазначених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, оскільки в матеріалах справи мається достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини. Згідно свідоцтву про право власності на житло від 05.07.1993 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 10.09.2012 року, [PERSON] померла [INFO]. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 15.11.2012 року [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті його матері [PERSON] на користь її онуки [PERSON] Згідно нотаріально посвідченої заяви від 22.11.2012 року [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті його дружини [PERSON] на користь її онуки [PERSON] Згідно заповіту від 08.11.2011 року [PERSON] заповів усе належне йому майно його онуці [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 03.01.2014 року, [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] є онукою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11.01.1956 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 20.04.1979 року, свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 08.08.2003 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.07.2007 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2009 року. Згідно із відповіддю, наданою на запит суду Першою маріупольською державною нотаріальною конторою, у провадженні контори знаходиться спадкова справа № 278/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] та до майна померлої [INFO] [PERSON], в якій міститься нотаріально засвідчені заяви [PERSON] від 13.05.2014 року та від 22.11.2012 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та за законом після смерті [PERSON], а також нотаріально посвідчена заява від 18.06.2014 року, за якою [PERSON] відмовився від прийняття обов'язкової спадщини після смерті [PERSON]. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2014 року № 1496/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] на 1/2 квартири [ADDRESS] та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2014 року № 1497/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на 1/2 квартири [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на вказану квартиру у БТІ м. Маріуполя. За ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ст.1274 ЦК України). Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до п.5 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир у власність громадян оформлялася свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструвалося в органах приватизації і не потребувало нотаріального посвідчення. Відповідно до п.п. 13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року №56 (яке було чинним на момент виникнення права власності на квартиру) приватизація державного житлового фонду здійснювалася уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управління яких знаходився державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснювалася на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вказане суд вважає, що оскільки позивачка, як спадкоємиця, прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та спадщину за законом після смерті [PERSON], але не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру, то слід захистити її права та в судовому порядку визнати за нею право власності на вказану квартиру як за єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved