Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності на будинок [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є фактичним забудовником та відповідно власником житлового будинку [ADDRESS] Право на забудову даного житлового будинку підтверджується книжкою індивідуального забудівника та дозволом на будівництво індивідуального житлового будинку від 26 вересня 1963 року. Однак, її право власності на власний будинок оспорюється та не визнається відповідачем. Маючи намір реалізувати своє право власності на житловий будинок, вона 07 травня 2014 року звернувся з відповідною заявою до Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. За результатом розгляду поданих заяв, їй надано відповіді від 05 червня 2014 року №М-19/02-30 та №М-18/02-30, якими фактично відмовлено у розгляді заявленого питання в зв'язку з тим, що дане питання вже нібито вирішено апеляційним судом Закарпатської області. Оскільки, вважає відмову відповідача такою, яка порушує право власності позивача, тому, просить відповідно до вимог цивільного законодавства визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак останній подав заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, не заперечив проти винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди представника позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Разом з цим, до початку розгляду справи ним було подано заперечення проти позову, в якому він просив відмовити у задоволенні даного позову, оскільки житловий будинок [ADDRESS] є об'єктом спадкування за померлим [PERSON], який помер [INFO] року і проживав разом зі своєю мамою [PERSON], яка померла [INFO] року і у зв'язку з чим нотаріусом відкрито спадщину для її оформлення дітьми померлого [PERSON] та [PERSON] Представник РКП «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради у судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно висновку експертного дослідження за №167/14, складеного 24 березня 2014 року, ймовірний рік побудови житлового будинку за адресою: [ADDRESS] становить 1964 рік. Також встановлено, що спірний житловий будинок зареєстрований беззмінно у період з 1947 по 1963 р.р. за головою домогосподарства - [PERSON], [INFO], а членами його сім'ї поряд з іншими є також його донька - позивачка [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Разом з цим встановлено, що позивачка [PERSON] отримала дозвіл проводити будівництво нового будинку на ділянці в [ADDRESS], виділеній їй рішенням виконкому Туричківської районної Ради депутатів трудящих від 11 липня 1963 року № 128, що підтверджується книжкою індивідуального забудовника. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 100 Цивільного кодексу Української РСР (чинного на момент виникнення у позивачки права власності) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. При цьому глава 10 цього Кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Як роз'яснено у п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» від 27 вересня 2012 року №10-1387/0/4-12, відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (вересень 2008 року), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12). Отже, враховуючи те, що право власності на створене майно позивачки виникло внаслідок йог створення, оскільки дія Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на дані правовідносини не поширюється, тому суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок, розташований в с.Турички, вул.І.Франка, №3 Перечинського району Закарпатської області. На підставі наведеного та

Outcome: approved