Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05.03.2004 року, який 05.02.2009 року був розірваний, від шлюбу вони мають доньку [PERSON] [INFO]. Позивач також вказувала на те, що з відповідачем десять років вони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Позивач до суду не з"явилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві позивач вказала на те, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2004 року, мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], що стверджується копією паспорта та копією свідоцтва про народження дитини. Судом, також встановлено, що 05.02.2009 року шлюб між ними був розірваний, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 11.07.2009 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. Судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає разом з дитиною [ADDRESS]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС УДМС України в Київській області, відповідач зареєстрованим не значиться. Відповідно до паспорта громадянина України - [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 цього Кодексу за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В ч.2 цієї статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, на користь інших осіб аліментів не сплачує, доказів протилежного суду не надано. За ч.1 ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ч.ч.2,3 цієї статті, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку /доходу/ матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. А тому з врахуванням всіх вищенаведених обставин суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої доньки [PERSON] [INFO] - 1/4 частину всіх видів заробітку /доходу/ відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, в даному випадку - з 09.11.2017 року. На підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, а відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. За ст.367 ЦПК України рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved