Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення, яким: шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 219, розірвати; після розірвання шлюбу залишити проживати разом з нею неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на її користь витрати по оплаті судового збору та з надання правничої допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що з чоловіком шлюб вони зареєстрували 12.11.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], якого вона бажає залишити проживати разом з нею після розірвання шлюбу. У 2016 році після того, як вона вийшла на роботу з відпустки по догляду за дитиною, чоловік змінив свою поведінку в сім'ї, своє відношення до неї. Для чоловіка стало нормою нанесення її образ та принижень, влаштування безпричинних сварок, різного роду докорів. Відповідач у всьому слухався своєї матері, через що в сім'ї теж виникали суперечки, сварки, під час яких вони наносили один одному взаємні образи. Найгірше те, що всі ці постійні сімейні конфлікти проходили в присутності їхнього малолітнього сина, що могло негативно вплинути на психологічний стан дитини, на його розвиток та виховання, на його уяву про нормальну модель сім'ї. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя між ними стало неможливим. Не проживають разом з грудня 2017 року і не підтримуємо ніяких сімейних відносин, шлюб їх носить лише формальний характер. Примирення між ними, сторонами, та збереження сім'ї неможливе, оскільки після 2016 року до грудня 2017 року вони неодноразово відновлювали сімейні відносини, однак примирення між ними не дало бажаних результатів. Позивачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевказані обставини. Просила позов задоволити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечать закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4) свідчить про те, що між [PERSON], та [PERSON], 12.11.2011 року був укладений шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 219. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.5). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім'ї. Сторони не бажають зберегти сім'ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім'я розпалася. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved