Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Представник Новоайдарської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - служба у справах дітей Приазовської РДА Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідачі - [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] зареєстрований і проживає в смт Новоайдар Луганської області. З [INFO] [PERSON] проживає в родині батька. До червня 2019 року інформація щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] або жорстокого поводження з дитиною до служби у справах дітей не надходила. На початку червня 2019 року [PERSON] звернувся до служби у справах дітей із заявою про надання згоди органу опіки та піклування на влаштування сина до Сєвєродонецької школи-інтернату через поведінку дитини. 27.06.2019 року відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 27.06.2019 року № 992 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] » [PERSON] був вилучений із родини у зв`язку із реальною загрозою життю і здоров`ю дитини через жорстоке поводження з ним. Під час проведення рейду працівники служби у справах дітей спільно з працівниками центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у присутності інспектора поліції виявили [PERSON] прикутим металевим ланцюгом до вхідної двері. Дитина стояла навколішки обличчям до стіни з піднятими до гори руками. Під час бесіди з батьком і з дитиною було з`ясовано, що хлопчика прив`язували не один раз через його поведінку. Матір дитини, [PERSON] , зареєстрована і проживає в с. Федорівка Приазовського району Запорізької області. Крім [PERSON] , вона має ще чотирьох дітей 2005 р.н., 2008 р.н., 2014 р.н., 2015 р.н., які разом з [PERSON] були відібрані від матері відповідно до рішення Федорівської сільської ради № 11 від 05.05.2017 року, і ще раз через рік відповідно до рішення Федорівської сільської ради №18 від 02.07.2018 року і влаштовані до комунального закладу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації для дітей» Запорізької обласної ради. Рішенням Приазовського районного суду від 23.01.2019 року (справа № 325/1796/18) матір дітей була позбавлена батьківських прав відносно чотирьох дітей. [PERSON] був переданий батькові - [PERSON] . Інші діти влаштовані під опіку рідної тітки [PERSON] , яка відповідно до ст. 165 СК не мала підстав для звернення щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] . Тому позивачка з відповідними позовними вимогами, які стосуються інтересів малолітнього [PERSON] , не зверталася, і зазначений факт Приазовським районним судом не досліджувався і не вирішувався. Матір [PERSON] усунулася від виконання батьківських обов`язків щодо сина. Під час перебування [PERSON] в центрі соціально-психологічної реабілітації [PERSON] . відвідувала дитину всього два рази. Протягом часу, коли [PERSON] проживав в родині батька (з вересня 2018 року по червень 2019 року) [PERSON] також жодним чином не спілкувалася з сином, не цікавилася його здоров`ям, не надавала допомоги в утриманні хлопчика, не передавала подарунки, не надсилала посилок. За інформацією, наданою службою у справах дітей Приазовської райдержадміністрації, [PERSON] веде безвідповідальний спосіб життя, ніде не працює. Вона перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності» і невзмозі створити належні умови для виховання і розвитку дитини. Крім цього, [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , 2013 р.н. [PERSON] інших дітей не має, є працездатним, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 23.01.2019 року (справа № 325/1796/18) з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання чотирьох малолітніх дітей: [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2014 р.н., [PERSON] , 2015 р.н., у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, на користь опікуна (піклувальника), прийомних батьків або закладу, де будуть виховуватися діти, починаючи з 06.11.2018 року та до повноліття дітей. На підставі вищенаведеного представник Новоайдарської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування, просив суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , передати дитину службі у справах дітей Новоайдарської РДА для подальшого влаштування, стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь опікуна (піклувальника), прийомних батьків або закладу, де буде виховуватись дитина, на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, з яких вбачається, що він проживав спільно з [PERSON] в с. Федорівка Приазовського району Запорізької області, мають спільну дитину - [PERSON] . У 2016 році він виїхав з с. Федорівка. У [PERSON] дитина була відібрана. Коли дитину забрали до притулку, він написав заяву до Служби у справах дітей, на підставі якої 27.08.2018 року йому передали дитину. На даний час відповідач [PERSON] проживає в с. Айдар - Миколаївка Новоайдарського району разом з дружиною - [PERSON] , її дітьми від першого шлюбу - [PERSON] , [PERSON] , та його сином - [PERSON] Вихованням [PERSON] займається він. Відвідували психолога в м. Сєвєродонецьк. [PERSON] не слухався, психував, нервував. Психолог вказала, що [PERSON] розумний хлопчик, все розуміє, однак просто ігнорує його та його дружину. Рекомендувала знайти до нього інший підхід. Відповідач намагався розмовляти з [PERSON] , він здебільшого мовчав. Раніше його били, в іншій родині, на голові є багато шрамів. За весь час він його один раз вдарив, відлупцював ременем. Його дружина вчила [PERSON] , писати, готувала їсти. Ланцюгом прикувала дружина, боялася, що він побіжить на дорогу, прив`язала за пояс залізним ланцюгом. Від того, що він побив сина по спині ременем, у нього були шрами на спині. Позовні вимоги не визнає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення (а.с.48). Представник третьої особи Служби у справах дітей Приазовської РДА Запорізької області - Дрібноход І. в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника Служби у справах дітей Приазовської РДА Запорізької області, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.66). Суд заслухавши сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає повному задоволенню за таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 12.07.2017 року Новоайдарським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області (а.с.11). Відповідно до копії листа від 31.07.2017 року №03-10/248 (а.с.78), Службою у справах дітей Новоайдарської РДА зроблено висновок про можливість проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за умови існування виняткових обставин, які є підставою для розлучення дитини з матір`ю. Згідно витягу з протоколу органу опіки та піклування Приазовської РДА від 20.06.2018 року №7 (а.с.77) [PERSON] надано дозвіл на повернення до своєї родини ( [ADDRESS] .) малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією рішення виконавчого комітету Федорівської сільської ради Приазовського району Запорізької області №18 від 02.07.2018 року (а.с.28) від [PERSON] було терміново відібрано її дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 23.01.2019 року у справі №325/1796/18, яке набрало законної сили 22.02.2019 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також стягнуто аліменти на їх утримання у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, на користь опікуна (піклувальника), прийомних батьків або закладау, де будуть виховуватися діти, починаючи з 06.11.2018 року та до повноліття дітей (а.с.17-18). Разом з тим, у зв`язку з тим, що малолітня дитина - [PERSON] , відносно якого висновком органу опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації визнано за доцільним позбавити його матір [PERSON] батьківських прав, має рідного батька - [PERSON] , з яким разом і проживав на час розгляду справи, суд дійшов до висновку про відсутність, відповідно до ст. 165 СК України, підстав для звернення позивачки до суду з вказаними вимогами стосовно нього. В результаті чого, позивачка з відповідними позовними вимогами, які стосуються інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , не зверталася, а тому зазначений факт судом не досліджувався і не вирішувався. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.79). Згідно з довідкою про склад сім`ї №4181, наданою 15.08.2019 року виконавчим комітетом Новоайдарської селищної ради (а.с.70), [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з: дружиною - [PERSON] , а також [PERSON] , 2011 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження (а.с.70). З 27.08.2018 року малолітній [PERSON] проживав в родині батька. До червня 2019 року інформація щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] або жорстокого поводження з дитиною до служби у справах дітей не надходила. 03.06.2019 року [PERSON] звернувся до служби у справах дітей із заявою про надання згоди органу опіки та піклування на влаштування сина до Сєвєродонецької обласної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів через поведінку дитини (а.с.76). Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Новоайдарської РДА №13/1 від 24.06.2019 року вирішено вважати недоцільним влаштування [PERSON] , [INFO] , до Сєвєродонецької обласної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів (а.с.75). 27.06.2019 року відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 27.06.2019 року № 992 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] » (а.с.12) [PERSON] був вилучений із родини у зв`язку із реальною загрозою життю і здоров`ю дитини через жорстоке поводження з ним, про що складено відповідний акт (а.с.13). Під час проведення рейду працівники служби у справах дітей спільно з працівниками центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у присутності інспектора поліції виявили [PERSON] прикутим металевим ланцюгом до вхідної двері. Дитина стояла навколішки обличчям до стіни з піднятими до гори руками, що підтверджується відповідними світлинами долученими до матеріалів справи (а.с.24-27). Під час бесіди з дитиною з`ясовано, що його прив`язували неодноразово, що підтверджується копією протоколу допиту малолітнього потерпілого від 01.07.2019 року (а.с.14-15). Також до матеріалів справи долучено кольорову світлину (а.с.47), на якій чітко видно результати побоїв дитини (численні синці та садна на спині). Крім того, Новоайдарським ВП ГУНП в Луганській області внесено до ЄРДР за №12019130500000262 від 27.06.2019 року (а.с.73-74) відомості про те, що 27.06.2019 року до чергової частини Новоайдарського ВП надійшло повідомлення ДОП СП Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області Подройко Є.А. про те, що під час проведення профілактичних заходів встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , в ході виховання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , допускав фізичне покарання дитини та застосовував інші види покарання, які принижують людську гідність (правова кваліфікація кримінального правопорушення - ст. 126-1 КК України). Окрім того, 27.06.2019 року до Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , спричиняє фізичний біль своєму пасинку [PERSON] , [INFO] (правова кваліфікація кримінального правопорушення - ст. 126-1 КК України). Згідно відповіді на запит Новоайдарського районного суду Луганської області, наданої 12.08.2019 року Новоайдарським ВП ГУНП в Луганській області (а.с.52) встановлено, що [PERSON] протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП («Куріння тютюнових виробів у заборонених місцях») та ч. 1 ст. 178 КУпАП («Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді»), що підтверджується копіями відповідних постанов (а.с.53, 54). З висновку Комісії з питань захисту прав дітей Приазовської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 01.07.2019 року (а.с.16) вбачається, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . За час проживання на території Федорівської сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе негативно. Вживає алкогольні напої, за місцем проживання збирає сумлінні компанії, ніде не працює. Неодноразово [PERSON] притягували до адміністративної відповідальності, попереджували про наслідки такої поведінки. Згідно наданої характеристики Федорівської сільської ради [PERSON] . ніде ніколи не працювала, зловживає алкогольними напоями, перебуває на «Д» обліку лікаря нарколога з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності». Вищевикладені обстави також підтверджуються характеристикою [PERSON] від 01.07.2019 року, наданою виконавчим комітетом Федорівської сільської ради (а.с.21), відповіддю на запит №251, наданою 08.08.2018 року головним лікарем ЦРБ КУ «Приазовська центральна районна лікарня» (а.с.22), актом обстеження житлово - побутових умов [PERSON] , наданим 01.07.2019 року виконавчим комітетом Федорівської сільської ради (а.с.23) За час проживання [PERSON] в родині батька від 27.08.2018 року, мати жодного разу не виявила бажання щодо спілкування та зустрічей з сином (а.с.16). Враховуючи вищевикладені обставини, в інтересах дитини комісія з питань захисту прав дітей при Приазовській райдержадміністрації надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Згідно висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від 25.07.2019 року Новоайдарська РДА як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.39-40). Разом з тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є офіційно працевлаштованим (а.с. 37), за місцем працевлаштування характеризується позитивно (а.с.35), на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває (а.с.68, 69). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 159 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, дослідивши надані у справі докази, суд дійшов до висновку про ухилення [PERSON] , від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 7 ст. 150 СК України забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він жорстоко поводяться з дитиною. Таким чином, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що дії відповідача [PERSON] свідчать про жорстоке поводження з дитиною, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Статтею 150 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.11). Відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з сином, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не дбає про її культурний та духовний розвиток. Відповідач [PERSON] в порушення вимог ст. 150 СК України, ст. 10 ЗУ «Про охорону дитинства» жорстоко поводиться з дитиною, що становить реальну загрозу здоров`ю дитини. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, щодо можливості задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Таким чином, в залежності від періоду змінюється прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Відтак, на момент ухвалення рішення 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 1059,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , то з урахуванням вищевказаних норм, а також того, що відомості про заробіток (дохід) платника аліментів у матеріалах справи відсутні, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробіку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] з матері дитини - [PERSON] , то з урахуванням положень статтей 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд дійшов до висновку, щодо необхідності стягнення аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви мінімальна ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на дату подання позову - 1921 грн.). Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судовий збір, підлягає стягненню на користь держави з відповідачів, а саме з кожного по 960,50 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 121, 150, 164, 166, 167, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст.ст.10, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved