Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та заявленою вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації в розмірі 10 264,97 грн. та судових витрат по справі. Позов обґрунтований тим, що 07.08.2017 р. в районі е/о по Амурському мосту у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ВАЗ державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та ФІАТ державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок порушення ПДР України та ст. 124 КУпАП [PERSON] . На момент ДТП автомобіль ФІАТ державний номерний знак [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», правонаступником якого є ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», відповідно до Договору добровільного комбінованого страхування наземного транспорту «САГО+» №04-1.0049122.0001 від 09.12.2016. За заявою власника застрахованого автомобіля, пошкодженого в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, на підставі Звіту №10-08-17/П від 21.08.2017ФОП [PERSON] , було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 10 264,98 грн. На переконання позивача, оскільки цивільна відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ державний номерний знак [NUMBER] не застрахована, то саме до відповідача ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» мало право вимоги в порядку суброгації. Представник позивача в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що [PERSON] належить\~автомобіль марки\~«FIAT»\~моделі «DOBLO»,\~2011\~року випуску,\~білого кольору,\~д.н.з.\~ [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.29-30). 09.12.2016 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного комбінованого страхування наземного транспорту «САГО+» №04-1.0049122.0001, згідно до умов якого було застраховано автомобіль «марки «FIAT» моделі «DOBLO», 2011 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , зі строком дії до 10 грудня 2017 року. 07.08.2017 о 20.33 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] в районі е/о №75 по Амурському мосту у м. Дніпрі (Амур-Нижньодніпровський район), при маневруванні не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Фіат» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказана обставина встановлена постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2017, яка набрала законної сили 26.12.2017, та якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.16-17). Згідно страхового акту № 0016009.08.17/1 від 30.01.2018 розмір страхового відшкодування на підставі розрахунку (додаток 1) становить 10 264,98 грн (а.с.22-23). Із заявою про виплату страхового відшкодування за договором страхування у зв`язку із настанням страхового випадку гр. [PERSON] звернулася до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (а.с. 20), та згідно з платіжним дорученням №485 від 15.02.2018 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 10264, 98 грн., шляхом перерахування вказаної суми на рахунок [PERSON] (а.с.24). 25.01.2019 р. між ПрАТ «СК «Саламандра - Україна»\~та\~ТОВ «Маркс.Капітал»\~був укладений\~Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01-25.01.2019 щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли згідно п. 4 Додатку №1 до Договору № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 у ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра - Україна» до [PERSON] . В порядку та на умовах, визначених п. 1.2. договору факторингу, фактор займає місце клієнта (як кредитора)\~по всім регресним вимогам клієнта згідно Додатку № 1 до Договору, у тому числі\~права одержаним від боржників сум основного боргу,\~відсотків, неустойок у повному обсязі. Права за регресними вимогами переходять від клієнта до фактора з моменту набрання чинності даним договором.\~ Відповідно до п.6.1. договору факторингу цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Правовідносини між учасниками справи виникли із відшкодування шкоди, яка завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. У відповідності до\~ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4\~статті 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~ до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.\~\~ Згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,\~статтею 1191 ЦК), а також\~статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до\~статті 993 ЦК\~і\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~встановлено особливий правовий режим. Відтак, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення\~статті 515 ЦК України\~ суброгація застосовується лише до майнового страхування. За судового розгляду встановлено, що позивач просив стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в тому числі з підстав, передбачених\~ст. 993 ЦК України. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, та судом встановлено, що до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 10 264, 98 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача саме в порядку суброгації. З приводу позовної вимоги про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, суд виходить з наступного. В силу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст. 59 Конституції України. Відповідно до ст. 22 Конституції України воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається. За ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат. Зазначений обов`язок з боку позивача виконаний. При визначенні суми витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.\~ Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Питання про розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, розв`язано у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved