Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, дружини та стягнення аліментів за минулий час, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2014 року по даний час. Але з травня 2015 року вони разом не проживають. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. З часу окремого проживання відповідач не надає їй матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини, у зв"язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 3000, 00 грн. щомісячно на утримання дитини, 2000, 00 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, а також стягнути аліменти за останні 12 місяців до звернення до суду у розмірі 36000, 00 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів у судовому порядку, підтвердив, що не надавав матеріальну допомогу, оскільки не працює і не має доходу. Також зазначив, що не погоджується із тими сумами, що зазначені позивачкою, оскільки вони занадто великі. Просив позов задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1000, 00 грн. щомісячно, а в іншій частині позову відмовити. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2014 року по даний час. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що на даний час сторони разом не проживають, відповідач не надає їй матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини. Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час малолітня дитина проживає разом з матір"ю, знаходиться на її утриманні. Як встановлено судом, позивачка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, доходу не має. Як встановлено при розгляді справи, відповідач офіційно не працює, доходу не має. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов′язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки між сторонами по справі не встановлено домовленості щодо утримання дитини, матеріальну допомогу відповідач на даний час не надає, постійного доходу не має, а тому гарантувати подальше надання допомоги на утримання дитини та дружини не може, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує відповідно до вимог ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, матеріальний стан сторін, вік дитини, той факт, що відповідач не працює, але при цьому є працездатною особою, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу, при цьому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що відповідач постійного доходу не має. З урахуванням встановленого в Україні прожиткового мінімуму для дитини до 6 років та працездатної дорослої людини суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1500, 00 грн., починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, та у розмірі 1450, 00 грн. на утримання дружини, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Вказаний розмір суд вважає обґрунтованим та достатнім для належного забезпечення дитини та позивачки. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача за минулий час, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Під час розгляду справи позивачка зазначала, що відповідач не надає матеріальну допомогу з травня 2015 року, з часу окремого проживання сторін по справі. Однак, жодних доказів того, що позивачка зверталася до відповідача із вимогою про надання допомоги на дитину, суду надано не було, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial