overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивачка вказує, що рішенням №2-84/10 Любарського районного суду від 26 березня 2010 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частини всих видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення донькою повноліття. Відповідно до довідки відділу ДВС Любарського РУЮ заборгованість по аліментах відповідача становить 69,97 грн. Позивачка вважає, що на сьогоднішній день сума стягу ваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, а відповідач добровільно не бере участі у додаткових витратах, а тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в попередньому судовому засіданні змінила позовні вимоги і просить стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], аліменти у твердій грошовій формі по 500 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою повноліття. Відповідач у попередньому судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Рішенням №2-84/10 Любарського районного суду від 26 березня 2010 року з [PERSON], стягнуто аліменти на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всих видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO]. 20 січня 2011 року, [PERSON], та [PERSON], уклали шлюб, свідоцтва [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка - "[PERSON]". Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 06 травня 2015 року, у [PERSON], станом на 01 травня 2015 року є заборгованість в сумі 69,97 грн. Згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року складає 1 286 грн., з них 30% складає - 385,80 грн. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, не працює, тому при визначенні розміру аліментів суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають до задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка в позовній заяві до суду просить розірвати з відповідачем шлюб. Свої вимоги обґрунтовує слідуючим: з 27 вересня 2008 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстрований виконавчим комітетом Марківецької с/ ради, Бобровицького району, Чернігівської області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення є те, що в останнім часом спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач матеріально не забезпечує сім"ю. Позивачка вважає таке її життя нестерпним, тому виникла необхідність у створенні іншої сім"ї. З цієї причини вона і вирішила звернутись до суду. Позивачка на примирення не погоджується, так як впевнена, що зберегти сім"ю неможливо. Позивачка в судове засідання не з'явилася. В заяві до суду просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити ( а. с. 49 ). Відповідач у судове засідання не з"явився , але надіслав письмову заяву в якій не заперечує щодо розгляду в його відсутність, вимоги визнав (а.с.50). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав: судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27. 09. 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] / а. с. 4 /, від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] / а. с. 6 /, згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи, те що сторони не мають бажання спільно проживати та продовжувати сімейні відносини, про що зазначила позивачка в позовній заяві, а відповідач згоден на розірвання шлюбу, суд знаходить поважними причинами розірвання шлюбу, і вважає подальше спільне життя подружжя буде суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 21.05.2003 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бобровицького районного управління юстиції у Чернігівської області , актовий запис № 28. Від шлюбу дітей немає. Причиною розлучення є те, що сторони не змогли по взаємній згоді вирішувати питання подружнього життя, стали виникати непорозуміння , подружжя спільно не проживають , припинили будь-які відносини , намагання вирішити та владнати мирним шляхом всі непорозуміння ні до чого не привели , тому позивач вважає таке життя нестерпним , на примирення не погоджується, так як впевнена, що зберегти сім»ю неможливо. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надіслала до суду письмову заяву в якій просить розгляд провести в її відсутність , вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду. Відповідач в судове засідання на 09 год. 00 хв.16.12.2015 року не з"явився , а тому суд за згоди позивача ухвалив розгляд провести в його відсутність на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши позовну заяву , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі , що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 4) . Відповідно до викладеного в позові сторони не змогли вирішувати питання сімейного життя за спільною згодою , а тому припинили шлюбні відносини , проживають окремо , в різних областях тривалий час. Позивач наполягає на розірванні щлюбу , отже не бажає примирення та збереження сімейних відносин. 02.12.2015 року справа розглядом відкладалася в зв"язку з неявкою позивача та відсутністю даних про отримання нею виклику до суду , відповідач з"явився та зазначив, що він не заперечує щодо розірвання шлюбу , але на даний час не дає згоди на розірвання , так як позивачка не знялася з реєстраційного обліку в його житлі. Дана причина не є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідачу роз"яснено його право ,за наявності законних підстав, на звернення з окремим позовом про визнання позивачки такою, що втратила право користуватися житлом. Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Враховуючи, те що сторони не проживають спільно , не ведуть спільного господарства, тобто припинили будь-які відносини , позивач наполягає на розірванні шлюбу , то суд вважає , що за таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні свої вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем [INFO] і [INFO] вона народила двох дітей: [PERSON] і [PERSON]. Стосунки між ними не склалися і вони проживають окрем, а діти залишилась проживати разом із нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дітей допомоги не надає, хоч може це робити, так як працездатний, працює, має відповідні заробітки. Вона ніде не працює , так як доглядає за дітьми і потребує допомоги відповідача на утримання діей. Посилається на ст.ст. 180,183 СК України і просить стягнути з нього на утримання дітей до досягнення ними повноліття 1/3 частину заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно. Відповідач вимоги позову визнав і не заперечує проти його задоволення, оскільки він працює і має відповідний заробіток. Вислухавши сторони та перевіривши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до вимог ст. 180 - 183 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні одного із батьків від виконання обов"язку по утриманню дітей , з нього стягуються аліменти на користь іншого батька в розмірі, який не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] і [PERSON], [INFO] народження (л.с.3,4), але проживає окремо від дітей і не надає на їх утримання відповідної допомоги в зв"язку із чим із нього необхідно стягувати аліменти на утримання дітей. Діти проживають разом з матір"ю - позивачкою по справі, остання не працює, займається доглядом за дітьми і потребує матеріальної допомоги на їх утримання від відповідача по справі. Відповідач працює і має відповідний заробіток. З відповідача підлягає також до стягнення 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 20 жовтня 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб виконкомом Морозівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області , про що в книзі реєстрації про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 7 від 20.10.2012 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через відсутність взаєморозуміння між ними, вони рідко доходили до згоди при вирішенні сімейних питань, із-за чого між ними виникали сварки, скандали. Крім того, відповідач являється неврівноваженою, конфліктною людиною, він безпричинно та безпідставно ревнував неї до інших чоловіків, усі її спроби направленні на те, щоб налагодити з відповідачем нормальне сімейне життя позитивних результатів не дали, а тому близько місяця вони роз'їхались та проживають окремо, тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем неможливі, просить дитину [PERSON] після розірвання шлюбу залишити проживати з нею. Ухвалою суду від 02.02.2015 року за клопотанням відповідача було надано сторонам примирення строком на 1 місяць. Після закінчення наданого судом строку для примирення в судовому засіданні позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати, дочку - [PERSON] залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, погодився з тим, що шлюб має бути розірваний так як примирення між ними не настало. Згоден з тим, щоб дочка залишилась проживати з позивачкою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично сімейних стосунків не підтримують, надане примирення терміном на 1 місяць між сторонами не настало, і це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу і така згода відповідає вимогам ст.160 СК України. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 20 жовтня 2012 року , виконкомом Морозівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області , прізвище змінила позивачка (дошлюбне прізвище "[PERSON]" ). Позивачка підтвердила у судовому засіданні про те, що бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON] ". У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України відповідач від оплати судового збору в сумі 243,60грн. звільнений як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ої категорії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 20 жовтня 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб виконкомом Морозівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області , про що в книзі реєстрації про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 7 від 20.10.2012 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через відсутність взаєморозуміння між ними, вони рідко доходили до згоди при вирішенні сімейних питань, із-за чого між ними виникали сварки, скандали. Крім того, відповідач являється неврівноваженою, конфліктною людиною, він безпричинно та безпідставно ревнував неї до інших чоловіків, усі її спроби направленні на те, щоб налагодити з відповідачем нормальне сімейне життя позитивних результатів не дали, а тому близько місяця вони роз'їхались та проживають окремо, тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем неможливі, просить дитину [PERSON] після розірвання шлюбу залишити проживати з нею. Ухвалою суду від 02.02.2015 року за клопотанням відповідача було надано сторонам примирення строком на 1 місяць. Після закінчення наданого судом строку для примирення в судовому засіданні позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати, дочку - [PERSON] залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, погодився з тим, що шлюб має бути розірваний так як примирення між ними не настало. Згоден з тим, щоб дочка залишилась проживати з позивачкою і щоб позивачка надавада йому можливість спілкуватися з дочкою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично сімейних стосунків не підтримують, надане примирення терміном на 1 місяць між сторонами не настало, і це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу і така згода відповідає вимогам ст.160 СК України. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 20 жовтня 2012 року , виконкомом Морозівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області , прізвище змінила позивачка (дошлюбне прізвище "[PERSON]" ). Позивачка підтвердила у судовому засіданні про те, що бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON] ". У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України відповідач від оплати судового збору в сумі 243,60грн. звільнений як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ої категорії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилась дочка : [PERSON], [INFO] ооку народження, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалось і на даний час разом не проживають, сімейних стосунків не підтримують. Зазначає, що відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє брати участь у витратах на неї. Вважає, що він свідомо ухиляється від виконання батьківського обов"язку по утриманню дитини, оскільки є працездатний, отримує доходи від сезонних робіт, інших осіб на утриманні не має. Вказує, що її доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 2000 грн. щомісячно до її повноліття. Позивачка у судовому засіданні змінила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1100 гривень. Відповідач у судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення та дослідивши подані ними докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народилась дитина : [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексуУкраїнивстановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі, і перебуває на утриманні матері. Беручи до уваги зазначене та те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, матеріально забезпечений, то суд вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, що просить позивачка. На підставі наведеного та ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду посилається на те, що 19 лютого 2016 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано, неповнолітню дитину залишено на проживанні із матір»ю. Відповідач від виконання батьківського обовязку у частині матеріального забезпечення ухиляється, хоча є\~ працездатним та фізично здоровим, інших утриманців не має. В зв»язку з виниклими обставинами, просла суд стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2\~000 гривень до досягнення нею повноліття, оскільки сама не в змозі матеріально забезпечити її\~ потреби, а відповідач таку можливість має. В судове засідання позивачка не з"явилася, подала до суду заяву, в якій зменшує розмір аліментів до 700 грн., просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій згідний сплачувати аліменти щомісячно в сумі по 700 грн.. Також просить розгляд справи провести без його участі. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного.\~ Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в шлюбі, який розірвали, що підтверджується копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 лютого 2016 року. Від вказаного шлюбу у подружжя народилвся син [PERSON], [INFO], який згідно рішення суду залишений на проживанні з матір»ю. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо\~\~батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що малолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має, з позовними вимогами згідний, то на думку суду може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, що просить позивачка. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved