Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , який в ході розгляду справи уточнено, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Боржнику в період з 01.03.2016 по 06.07.2016 було поставлено природного газу на загальну суму 6272,24 грн. 10.03.2017 відносно споживача було складено акт про порушення № 2123, відповідно до якого встановлено порушення: «несанкціоноване відновлення газоспоживання: зрив пломби вхідного крану. Газом користуються». Позивач частково за спожитий природний газ розрахувалась на суму 4500,00 грн., в результаті станом на 31.07.2020 заборгованість за природній газ становить в сумі 11905,01 грн. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, станом на 31.07.2020 інфляційні витрати складають 3516,20 грн., 3% річних складають 1246,27 грн. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду\~від 06\~жовтня 2020\~року суд\~постановив здійснювати\~заочний розгляд\~справи з\~ухваленням заочного\~рішення. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем природного газу за вказаною адресою (а.с. 24 довідка). Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з частиною першою статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно статті\~19\~Закону №\~2189-VIII,\~одиниця виміру\~обсягу спожитого\~споживачем природного\~газу визначається\~правилами постачання\~природного газу,\~що затверджуються\~уповноваженим законом\~органом. Постачання\~та розподіл\~природного газу\~мають забезпечуватися\~безперервно,\~з гарантованим\~рівнем безпеки\~та якості. Параметри\~якості природного\~газу та\~величини його\~тиску повинні\~відповідати нормативним\~документам у\~сфері стандартизації. Величина\~тиску газу\~не може\~бути меншою\~за мінімально\~допустиме значення,\~визначене нормативними\~та технічними\~документами на\~газові прилади\~і пристрої. Для забезпечення безперервності та безпеки газопостачання оператор газорозподільної системи здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання в житлових будинках. Постачання та\~розподіл природного\~газу споживачу\~здійснюються відповідно\~до типового\~договору,\~затвердженого Національною\~комісією,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг. Договір\~про постачання\~природного газу\~укладається лише\~в разі\~наявності у\~споживача або\~його постачальника\~договору про\~розподіл природного\~газу з\~відповідним оператором\~газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи має право відмовити споживачу або його постачальнику в укладенні договору про розподіл природного газу виключно з підстав, визначених у\~статті 19 Закону України "Про ринок природного газу". Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно пункту 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем (далі-Кодекс) фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договорі розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу. 06 липня 2016 року, помешкання відповідача за борг в сумі 3206,00 грн. відключено від газопостачання шляхом опломбування, про що складено відповідний акт на відключення газових приладів та побутових лічильників газу (а.с. 12 копія акту). 10 березня 2017 року за адресою реєстрації відповідача представниками ПАТ «Криворіжгаз» було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем несанкціоноване відновлення газоспоживання, зрив пломби з вхідного крану, газом користується. Борг за послуги з постачання природного газу за період з 01.03.2016 по 31.07.2020 складає 16405,01 грн., з яких 4500,00 грн. сплачено споживачем. Ухвалою суду від 07 травня 2019 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за спожитий природній газ за період з 01.03.2016 по 01.04.2019 в сумі 11905,01 грн., інфляційних витрат 2951,50 грн. та 3% річних 788,84 грн. Крім того, Верховний Суд в постанові від 05 липня 2019 р. у справі № 905/600/18 зазначив, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2\~ст. 625 ЦК України). Відтак, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Таким чином, суд погоджується з розрахунком позивача 3% за період з 01.03.2016 по 31.07.2020 в розмірі 1246,27 грн. та інфляційних втрат в сумі 3516,20 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих пунктом четвертим частини третьої статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1921,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 4) та заяви про видачу судового наказу, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 625, 714 ЦК України, розділів 1, 6,10,11 Кодексу газорозподільних систем, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved