Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що\~09\~липня 2017\~року о\~02\~год.\~02\~хв.\~по вулиці\~Київській в\~місті Вишневе\~Києво-Святошинського\~району Київської\~області водій\~[PERSON],\~керуючи автомобілем\~«КАМАЗ 53228»\~державний номерний\~знак 2449Ч 1, проявив неуважність перед зміною напрямку руху, не переконався в безпечності маневру та вчинив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Бурбели Ю.С. від 31 липня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 (триста сорок) гривень. Постановою Апеляційного суду Київської області в складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ [PERSON] своєю постановою від 28 серпня 2017 року постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року щодо [PERSON] залишено без змін. Постанова Апеляційного суду Київської області станом на 28 серпня 2017 року набрала законної сили. Отже, винним у дорожньо-транспортній пригоді 09 липня 2017 року є [PERSON]. [PERSON] є штатним працівником 9 державного пожежно- рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області і, як вбачається з Полісу №АК/7330220 автомобіль марки «КАМАЗ 53228» державний номерний знак 2449 Ч 1, яким він керував під час ДТП 09 липня 2017 року належить саме 9 державному пожежно-рятувальному загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області. Ст. 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду , завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обовязків. Особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мій автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження, про що свідчить схема з місця ДТП складеного працівниками патрульної поліції з зазначенням видимих (зовнішніх) пошкоджень ТЗ отриманих в ДТП та протокол огляду транспортного засобу від 10 серпня 2017 року проведеного експертом експертної компанії «Укравтоекспертиза - Стандарт». Власником автомобіля [NUMBER], являюсь я, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 05 квітня 2008 року, реєстраційний номер А/6581 ВК. Керував автомобілем 09 липня 2017 року під час ДТП його син, [PERSON]. Із звіту про визнання вартості матеріального збитку за вихідним номером №С 17-341 від 29 серпня 2017 року вбачається, що на підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Mitsubishi Grandis державний номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП 09 липня 2017 року складає: У = 173209,95 (сто сімдесят три тисячі двісті дев'ять грн.. 95 коп.) Страхова компанія ВУСО по події 09 липня 2017 року, здійснила йому переказ на суму 94961,07 грн. до дня звернення до суду з даним позовом. В даний\~час різниця\~між фактичним\~розміром заподіяної\~йому матеріальної\~шкоди та\~страхових виплат\~складає 79248,88\~грн.\~(сімдесят\~дев'ять\~тисячдвісті сорок\~вісім грн.\~88\~коп.)\~(173209,95грн.\~-94961,07\~+\~1000\~(франшиза|\~=79248, 88 грн.). Витрати повязані зі сплатою судового збору при подачі даної позовної заяви складають 793 грн. (сімсот девяносто три грн.). Враховуючи викладене просив суд стягнути з відповідача, 9 державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, що знаходиться в місті Вишневе по вулиці Київській, 2-а Києво-Святощинського району Київської області на його, [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], користь матеріальну шкоду, заподіяну йому внаслідок пошкодження, належного йомуна праві особистої власності, автомобіля [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді 09 липня 2017 року в сумі 79248, 88 грн. (сімдесят вісім тисяч двісті сорок вісім грн. 88 коп.), що складає різницю між заподіяною шкодою та страховою виплатою, стягнути з відповідача, 9 державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, що знаходиться в місті Вишневе по вулиці Київській, 2-а Києво-Святошинського району Київської області на його, [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], користь суму франшизи, що складає 1000 грн. 00коп ( одну тисячу грн. 00коп.), стягнути з відповідача, 9 державного \~ \~ \~ \~пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, що знаходиться в місті Вишневе по вулиці Київській, 2-а Києво-Святошинського району Київської області на мою, [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], користь судові витрати у вигляді судового збору в сумі 795 грн.00 коп. ( сімсот девяносто пять грн.00 коп.). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити з підстав визначених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] у судове засідання не з»явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши спірні правовідносини, приходить до наступного. Судом встановлено,\~що 09\~липня 2017\~року о\~02\~год.\~02\~хв.\~по вулиці\~Київській в\~місті Вишневе\~Києво-Святошинського\~району Київської\~області водій\~[PERSON],\~керуючи автомобілем\~«КАМАЗ 53228»\~державний номерний\~знак 2449Ч 1, проявив неуважність перед зміною напрямку руху, не переконався в безпечності маневру та вчинив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Бурбели Ю.С. від 31 липня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 (триста сорок) гривень. Постановою Апеляційного суду Київської області в складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ [PERSON] своєю постановою від 28 серпня 2017 року постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року щодо [PERSON] залишено без змін. Постанова Апеляційного суду Київської області станом на 28 серпня 2017 року набрала законної сили. Отже, винним у дорожньо-транспортній пригоді 09 липня 2017 року є [PERSON]. [PERSON] є штатним працівником 9 державного пожежно- рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області і, як вбачається з Полісу №АК/7330220 автомобіль марки «КАМАЗ 53228» державний номерний знак 2449 Ч 1, яким він керував під час ДТП 09 липня 2017 року належить саме 9 державному пожежно-рятувальному загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області. Згідно з матеріалами справи, ПАТ СК «ВУСО» позивачу у справі сплатив страхове відшкодування у розмірі 95 343 грн. 30 коп. Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 29.08.2017 року № С17-341 матеріальний збиток, заподіяний позивачу в результаті пошкодження автомобіля [NUMBER] складає 173 209, 95\~грн. Таким чином, позивач просить стягнути різницю між спричиненими збитками та виплаченим страховим відшкодуванням. Проте, щодо солідарного стягнення з відповідачів заявлену позивачем суму відшкодування слід зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК\~України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно\~ статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України.n&?д; Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа,\~яка\~відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості субєктного складу відповідальних осіб (коли обовязок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого субєкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки . Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким субєктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким субєктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обовязок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на\~винного водія. Отже, аналіз зазначених норм права\~дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував\~автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Отже,\~за вказаних\~обставин та\~з урахуванням\~положень діючого\~законодавства позовні\~вимоги [PERSON]\~підлягають задоволенню.\~Сума матеріальної\~шкоди підлягає\~стягненню з[PERSON] пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, оскільки дане підприємство є володільцем транспортного засобу, яким керував винуватець ДТП. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню з [PERSON] пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.

Outcome: approved