Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування належними на праві власності господарськими будівлями. Вказує, що вона проживає по [ADDRESS] . Будинок, де вона проживає, розташований на її земельній ділянці. Поряд з її будинком розташоване домогосподарство [PERSON] . Біля межі, між її земельною ділянкою та земельною ділянкою [PERSON] , яка розташована по адресі [ADDRESS] , гілля яких виступають на земельну ділянку господарства, що становить загрозу для розташованих на її земельній ділянці належних господарських будівель і споруд, оскільки вони можуть на них впасти. Позивач в позові зазначає, що вона неодноразово зверталась до [PERSON] а згодом до Розтоківської сільської ради з приводу видалення дерев черешні. Рішенням сесії Розтоківської сільської ради зобов`язано [PERSON] здійснити видалення черешень. Однак до сьогоднішнього дня черешні не видаленні. На підставі викладеного просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, що розташована в [ADDRESS] , шляхом проведення ліквідації дерев черешень які ростуть на земельній ділянці по [ADDRESS] . Відповідач в установлений судом строк подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та надала пояснення аналогічні відзиву на позов. Просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Також вказала, що вона не заперечує, щоб провести частковий зріз гілок дерев, але це повинні робити кваліфіковані працівники. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач в супереч вимогам ст.81 ЦПК України не надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 7323584000:01:001:0882, площею 0.02га., що розташована в с. Розтоки вул. Головна Путильського району /а.с.6/ Згідно Генерального плану забудови земельної ділянки по [ADDRESS] забудовник [PERSON] , вищевказана ділянка межує з земельною ділянкою, якою користується відповідач [PERSON] /а.с.9/. Як видно з матеріалів справи позивач звернулась до Розтоківської сільської ради щодо конфліктної ситуації з відповідачем щодо дерева, що ростуть на межі /а.с.10/. Рішенням сесії Розтоківської сільської ради від 22.12.2018 року, затверджено протокол №2 від 20.06.2018 року, щодо проведеного обстеження земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] .. Рекомендовано [PERSON] здійснити видалення дерев (черешні) які виступають на будівлю та пошкоджують покрівлю будівель /а.с.12/. Згідно актів встановлення відстані від сусіднього забору до дерев за адресою [ADDRESS] , відстань від забору [PERSON] до стовбура черешні №1 становить 3м. 20см., черешні №2 - 4м. 70 (60)см. /а.с.33,57а-63,68/. Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування належними на праві власності господарськими будівлями, виходить з наступного. Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються\~Конституцією України,\~Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частина 3 ст.152\~Земельного Кодексу\~України передбачє, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до абз.3 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.\~152\~ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). Згідно з п.г ч.1\~ст.91 ЗК України\~власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ч.2\~ст.152 ЗК України, - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Відповідно до\~ст.103 ЗК України\~власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 109 ЗК України\~визначено, що дерева, які стоять на межі суміжних земельних ділянок, а також плоди цих дерев належать власникам цих ділянок у рівних частинах. Кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах. Сусід, який вимагає ліквідації дерев, які стоять на спільній межі, повинен один нести витрати на ліквідацію дерев, якщо інший сусід відмовляється від своїх прав на дерева. Вимога на ліквідацію дерев (кущів) виключається, якщо вони служать межовими знаками і залежно від обставин не можуть бути замінені іншими межовими знаками. Відповідно до\~ст. 55 Закону України "Про землеустрій", встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВС України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» спори щодо додержання правил добросусідства - обов`язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), - розглядаються судами відповідно до\~статей 103-109 ЗК України\~і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. З огляду на вищевикладене, можна зробити висновок, що вимоги про ліквідацію дерев можуть пред`являтися у разі їх знаходження на спільній межі і лише в тому випадку, якщо вони не є межовими знаками і залежно від обставин не можуть бути замінені іншими межовими знаками. В інших випадках застосовуються вимоги\~ст.105 ЗК України. Тобто\~статтею 105 ЗК України\~врегульовано питання щодо наслідків проникнення на земельну ділянку гілок і коренів дерев з однієї земельної ділянки на іншу. Закон наділяє позивача правом відрізати корені дерев, чи гілки, які проникають із сусідньої земельної ділянки, враховуючи, що таке проникнення створює йому перешкоди. В свою чергу позивачем в судовому засіданні не доведено належними доказами, що дерева породи "Черешня" знаходяться на межі земельних ділянок сторін, чи є межовими знаками, а відтак створюють йому великі незручності у користуванні його земельною ділянкою. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього. Позивачем не надано суду безперечних і достатніх доказів з приводу того, що спірні дерева, які розташовані на земельній ділянці відповідача, порушують права позивача на користування земельною ділянкою таким чином, що виникає необхідність застосувати саме такий спосіб захисту порушеного права, який зазначено у позові та не обґрунтувала правових підстав такого крайнього заходу як зобов`язання відповідача провести ліквідацію спірних дерев з урахуванням законної можливості у позивача, передбаченої ст.105 ЗК України, самостійно відрізати гілки дерев, які проникають із сусідньої земельної ділянки та чинять їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених позивачем межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Враховуючи те,\~що в\~задоволенні позовних\~вимог відмовлено,\~а тому\~підстав для\~стягнення з\~відповідача сплаченого\~судового збору\~немає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed