Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-сіті" третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна про визнання права власності на квартиру та витребування квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 березня 2018 року між ним та громадянкою Російської Федерації [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , договір купівлі-продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано в реєстрі за № 3412. 29 травня 2018 року між [PERSON] (далі - Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП», було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , договір купівлі-продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 551. 01 червня 2018 року Відповідач звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, щодо скасування реєстрації права власності за Позивачем. Відповідно до наданої Відповідачем до Міністерства юстиції України Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації довідки про технічне обстеження окремих приміщень № 3075-д від 01.06.2018 року: квартира [ADDRESS] (власником якої є Позивач) та квартира [ADDRESS] (власником якої є Відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2018) є тими самими об`єктами нерухомого майна. Враховуючи обставини справи, що Відповідачем оскаржується право власності Позивача, він змушений звернутися із позовною заявою для захисту свого права власності на квартири [ADDRESS] . У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . В процесі розгляду даної справи позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, мотивує свої вимоги тим, що 17.09.2010 між ТОВ «Аверс-Сіті» (забудовник) та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № С 149. Відповідно до зазначеного договору, [PERSON] купила у ТОВ «Аверс-Сіті» майнові ірава на квартиру [ADDRESS] . 11.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 04. Відповідно до вказаного договору [PERSON] (позикодавець) передала в борг позику [PERSON] , а [PERSON] (позичальник) зобов`язувалася повернути вказаний борг у відповідний строк. У забезпечення вказаного зобов`язання між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира [ADDRESS] . В результаті невиконання передбачених договором позики, [PERSON] у зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань [PERSON] встановлених договором позики та договором іпотеки, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартира [ADDRESS] , шляхом оформлення права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку з дотриманням всіх відповідних процедур передбачених законодавством. [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну квартиру [ADDRESS] . 23 березня 2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та 23.03.2018 р. зареєстровано право власності за позивачем. Отже, фактично право власності на квартиру перейшло від ТОВ «Аверс-Сіті» на підставі договору купівлі-продажу майнових прав до [PERSON] , від [PERSON] на підставі договору позики та договору іпотеки до [PERSON] , від [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу до Позивача. 17 липня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області по цивільній справі № 367/3902/14-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» про визнання права власності (зокрема на квартиру [ADDRESS] ) та зобов`язання вчинити дії, було прийнято рішення, яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. 13 серпня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» не погоджуючись з рішенням Ірпінського міського суду Київської області по цивільній справі № 367/3902/14-ц від 17.07.2014 подало апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області. 19 серпня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області по цивільній справі № 367/5247/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, була прийнята ухвала про відкриття провадження по справі. 22 серпня 2014 року Апеляційним судом Київської області за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» на рішення Ірпінського міського суду Київської області по цивільній справі № 367/3902/14-ц від 17.07.2014 була прийнята хвала про відкриття провадження по справі. 23 вересня 2014 року Апеляційним судом Київської області за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» на рішення Ірпінського міського суду Київської області по цивільній справі № 367/3902/14-ц від 17.07.2014 було прийнято рішення, яким апеляційну скаргу було задоволено, рішення Ірпінського міського суду Київської області по цивільній справі № 367/3902/14-ц від 17.07.2014 було скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволені позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії було відмовлено. 21 жовтня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області по цивільній справі № 367/5247/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, була прийнята ухвала про закриття провадження по справі у зв`язку із укладанням мирової угоди між сторонами. Відповідно до затвердженої мирової угоди [PERSON] визнав право власності за [PERSON] , що належить [PERSON] згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області № 367/3902/14-ц від 16.07.2014, на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . 10 червня 2016 року [PERSON] передав до статутного капіталу ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» квартиру [ADDRESS] . 07 листопада 2017 року Апеляційним судом Київської області за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» по цивільній справі № 367/5247/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області № 367/5247/14-ц від 21.10.2014 про закриття провадження по справі та затвердження мирової угоди, була прийнята ухвала, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» було задоволено, ухвалу Ірпінського міського суду Київської області № 367/5247/14-ц від 21.10.2014 про закриття провадження по справі та затвердження мирової угоди було скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції (тобто Ірпінського міського суду Київської області). Таким чином, мирова угода затверджена 21 жовтня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області по цивільній справі № 367/5247/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] - є незаконною, оскільки рішення на підставі якого була затверджена мирова угода було скасовано 23.09.2014 Апеляційним судом Київської області. 29 травня 2018 року між ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» та Відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Отже, право власності на спірну квартиру перейшло від ТОВ «Аверс-Сіті» на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/3902/14-ц до [PERSON] , від [PERSON] на підставі мирової угоди затвердженої Ірпінським міським судом Київської області по справі № 367/5247/14-ц до [PERSON] , від [PERSON] на підставі внесення до статутного капіталу до ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП», від ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» на підставі договору купівлі-продажу до Відповідачем. 19 квітня 2019 року Ірпінським міським судом Київської області по справі № 367/6341/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до [PERSON] , треті особи [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Престіжіо Груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Віп преміум груп» про витребування майна з чужого незаконного володіння, було прийнято рішення, яким позовні вимоги було задоволено, а саме: Витребувати від [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна: 925534132109. Підставами для задоволення позовних вимоги судом було визначено: «...Відповідно до ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання і його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-866цс від 29.03.2017» відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13 від 28 січня 2015 року у справі № 6-218цс14, від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15 міститься правовий висновок. Відповідно до постанови Верхового Суду України від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14, передбачено, що за положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна дійсними..». Станом на 05.09.2019 відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником є Відповідач. Враховуючи рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/6341/18, квартира витребувана від Відповідача на користь ТОВ «Аверс-Сіті». Таким чином, Позивач, право власності на квартиру, яке оспорюється Відповідачем, звертається з позовом про визнання права власності на квартиру за Позивачем та враховуючи рішення по справі № 367/6341/18 вважає за необхідне витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на користь Позивача квартиру, яка є предметом спору. У зв`язку з вищевикладеним просить суд витребувати квартиру [ADDRESS] від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (код ЄДРПОУ 33939099) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував і в його задоволенні просив відмовити. В судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-сіті" також проти позову заперечував, в його задоволенні просив відмовити. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна не з`явилась, про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином повідомлялась. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо до експлуатації, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Отже, право власності на житлові будинки, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення підлягає державній реєстрації, а тому в силу ст. 331 ЦК України право власності на них виникає саме з моменту державної реєстрації такого права у Державному реєстрі прав. 01 червня 2018 року Відповідач 1 та інші особи звернулися із колективною скаргою до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, щодо скасування реєстрації права власності на квартири, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . За результатами розгляду вказаної скарги, Міністерством юстиції України на підставі висновків комісії з питань розгляду скарг від 25.06.2018 прийнято мотивоване рішення у формі наказу (№ 2288/5 від 05.07.2018), яким, крім іншого, скасовано рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) № 36066887 від 10.07.2017 на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер - 1296441232109): квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № С149 від 17.09.10 р. укладеним між ТОВ «Аверс-Сіті» та [PERSON] ; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37877774 від 01.11.2017 10:52:56, прийняте державним реєстратором Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Абрамською Євгенією Миколаївною щодо квартири [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40284846 від 23.03.2018 15:35:41, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем. Як встановлено Комісією Міністерства юстиції України, предметом продажу за умовами договору № С149 від 17.09.10 є квартира під будівельним номером 149 , що розташована у житловому будинку під будівельним номером [ADDRESS] . Разом з тим, в ході розгляду скарги шляхом здійснення пошуків у Державному реєстрі прав при розгляді групи заяв за ідентифікаторами пошуків - адреса об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] комісією встановлено зареєстрована квартира, які належать Відповідачу 1 з таким ідентифікатором: об`єкт нерухомого майна - квартира, об`єкт житлової нерухомості; адреса - [ADDRESS] . Відтак, комісією під час розгляду заяв про наявність підстав для скасування державної реєстрації встановлено, що спірна квартира та квартира, яка належить Відповідачу 1 є фактично одні й ті ж самі об`єкти нерухомого майна, що, також підтверджується Довідкою технічного обстеження, яка додана скаржниками до скарги. Відтак, комісією зроблено висновок, що приватним нотаріусом Тернюк Є. В. при розгляді групи заяв та прийнятті оскаржуваних рішень порушено законодавство у сфері державної реєстрації прав, а саме: статті 10, 18, 24, Закону, пункт 12 Порядку № 1127, всупереч яким не відмовлено у державній реєстрації прав у зв`язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами. Подальші рішення про реєстрацію прав і обтяжень, які були прийняті після первісного (в тому числі рішення про реєстрацію права власності на спірну квартиру за Позивачем), були скасовані як похідні. Не погоджуючись із вказаним наказом Міністерства юстиції України Позивач вернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання наказу № 2288/5 від 05.07.2018 недійсним. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року у справі № 826/15212/18, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 в позові [PERSON] відмовлено. Отже, на час звернення до суду із даним позовом Позивач вже не був власником спірної квартири, адже державну реєстрацію його права власності на спірну квартиру було скасовано у встановленому законодавством Порядку. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; Як вбачається з позовної заяви, Позивач не є власником спірної квартири, адже відомості про це відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного суд відмовляє позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed