Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з часу смерті матері у травні 2010 року неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем, яка є його бабусею. Відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не спілкується і не приймає ніякої участі у житті сина, його вихованні та навчанні. Факт народження неповнолітнього [PERSON] та родинні відносини з ним як бабусі із онуком підтверджує свідоцтвом про його народження, актовими записами про народження та одруження його матері ( а. с. 11-13). Факт смерті матері неповнолітнього онука підтверджує копією свідоцтва про смерть ( а.с. 10). Факт проживання [PERSON] із нею та ухилення відповідача від спілкування та виховання із сином підтверджує довідкою про реєстрацію місця проживання особи ( а. с. 14), інформаційною довідкою ( а с. 15) та висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ( а.с. 16-17). В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просить задовольнити. Зазначила, що ще із 2005 року після розлучення дочка та онук проживали з нею. А після смерті дочки у 2010 році відповідач відмовився забрати сина до себе. На зараз лише один раз на рік поздоровляє на День народження. А більше взагалі з ним не спілкується. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явивсь, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Також визнає всі обставини, які зазначені позивачем в позові. Представник третьої особи до суду не з`явився, направив заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вважає, що позов підлягає до задоволення. Питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав було предметом розгляду на засіданні комісії і було прийняте відповідне рішення. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України в від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Орган опіки та піклування Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, згідно висновку № 200-08 від 23 квітня 2019 року вважає доцільним в інтересах дитини надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с.16-17). Не погодитись з таким висновком суд не має підстав, оскільки висновок відповідає вимогам чинного законодавства та дослідженим доказам по справі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач добровільно, без будь-якого примусу не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , участі у його вихованні не приймав та не приймає. Дані обставини дають підстави суду стверджувати, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по відношенню до дитини, тому може бути позбавлений батьківських прав відносно неї. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, що підтверджується його заявою, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших (не відповідача) осіб, суд приходить висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання судових витрат вирішується у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 150, 155, 164, 166 СК України,

Outcome: approved