Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та застосування наслідків недійсності даного правочину. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснили суду, що на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії IV-КВ №130701 від 23.11.2000 [PERSON] була передана земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0585 га, для ведення садівництва. У зв`язку з тим, що розмір земельної ділянки, зазначений в державному акті, не відповідав фактичним межам земельної ділянки, позивач звернувся до суду з позовом до суду про визнання вказаного державного акту недійсним. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2010 по справі № 2-91/2010 визнано недійсним вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю, виданий [PERSON] , та зобов`язано Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) у місячний строк з моменту вступу рішення в законну силу організувати видачу [PERSON] державного акта розміром та в межах фактично зайнятої ним земельної ділянки. У подальшому 22.04.2019 позивач на підставі даного державного акту продав вищевказану земельну ділянку відповідачу. У зв`язку з тим, що земельна ділянка була продана позивачем на підставі державного акту, який визнаний судом недійсним, позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не заявляв. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірюхова Н.С. у судове засідання не з`явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином. У своїх письмових поясненнях, наданих до суду, приватний нотаріус зазначила, що для державної реєстрації права власності на зазначену вище земельну ділянку [PERSON] було подано належним чином засвідчену Департаментом земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) копію державного акту про право власності на земельну ділянку від 14.12.2018 року та Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.04.2019. Після підписання договору сторонами, приватним нотаріусом було проведено державну реєстрацію права власності. Приватний нотаріус просила суд вирішити спір згідно норм чинного законодавства. За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії IV-КВ №130701, виданого Київською міською радою 23.11.2000, [PERSON] була передана земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0585 га, для ведення садівництва. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2010 по справі № 2-91/2010 визнано недійсним вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю, виданий [PERSON] , та зобов`язано Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) у місячний строк з моменту вступу рішення в законну силу організувати видачу [PERSON] державного акта на право приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS] розміром та в межах фактично зайнятої ним земельної ділянки (а.с. 8-9). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2010 судом встановлена недійсність державного акту про право приватної власності на землю серії IV-КВ №130701, виданого Київською міською радою 23.11.2000, [PERSON] , ці обставини не доказуються судом при розгляді даної справи. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки серії ННЕ № 492129 від 22.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. і зареєстрованого у реєстрі за № 727, [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] , площею 0,0585 га. Відчужувана земельна ділянка належить продавцю на праві особистої приватної власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-КВ №130701, виданого Київською міською радою 23.11.2000 (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 5 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки серії ННЕ № 492129 від 22.04.2019 вчинений на підставі недійсного державного акта (правовстановлюючого документа), суд приходить до висновку, що такий договір не породжує правових наслідків, є недійсним та до нього необхідно застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач є інвалідом другої групи та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та звільнений від сплати судового збору, а також те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 3359 грн. 10 коп. (за вимогу майнового характеру за ставкою судового збору 1 % від ціни позову у розмірі 2518 грн. 20 коп. та 840,80 грн. за вимогу немайнового характеру)

Outcome: approved