Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати ним в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , права та обов`язки забудовника на незавершене будівництво - житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер його брат [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з незавершеного будівництва - будинку садибного типу з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак оформити свої спадкові права немає можливості, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Брат у 1986 року отримав паспорт для будівництва, однак будівництво не завершив. Зважаючи на викладене він вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Радивилівського районного суду від 09 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без представника відповідача, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, розглянувши матеріали справи, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] від 10.01.2019 року, актовий запис №11) (а.с.9) Радивилівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] 15.02.2019 року заведено спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. (а.с.10) КП «Радивилівське районне бюро технічної інвентаризації» надало інформацію, що будівельний паспорт та дозвіл на право виконання будівельних робіт видавався [PERSON] , процент готовності об`єкта незавершеного будівництва - будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] складає 49%, реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно в КП «Радивилівське БТІ» до 01.01.2013 року не здійснювалось. (а.с,23) Держаний нотаріус Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожна Л.Л. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті його брата [PERSON] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. а саме незавершене будівництво, розташоване в [ADDRESS] . (а.с.17) Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1262 ЦК України спадкоємцями другої черги за законом рідні брати та сестри спадкодавця. його дід та баба як з боку батька так і з боку матері. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 статті 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 190 ЦК України, відповідно до якої майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦК України, передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Частиною 2 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 1 статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Правильною визнано практику судів щодо визнання за спадкоємцем прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Вказане узгоджується із правовою позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку в підставності позовних вимог [PERSON] щодо визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] права та обов`язків забудовника житлового будинку, оскільки обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним новоствореним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спірний житловий будинок (права та обов`язки забудовника) в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідач позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved