Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Знам’янської районної державної адміністрації, третя особа: Управління держеземагенства в Знам’янському районі, про визнання права оренди земельної ділянки в порядку спадкування. Зазначала, що на підставі розпорядження голови Знам’янської райдержадміністрації від 20.11.2006 року № 479-р «Про надання в оренду земельних ділянок» укладено договір оренди землі з її чоловіком [PERSON] від 13.07.2007 року № 27, об’єктом якого є земельна ділянка загальною площею 12,98 га, у тому числі; під ставками – 11,41 га, під сіножаттям – 1,44 га та гідротехнічними спорудами – 0,13 га. Додатковою угодою від 24.04.2012 року дію даного договору продовжено до 13 червня 2017 року на підставі розпоряджень голови Знамянської райдержадміністрації від 03.08.2011 року № 374-р та від 26.12.2011 р. № 646-р. Також, на підставі розпорядження голови Знам’янської райдержадміністрації від 06.07.2012 року № 354-р «Про надання в оренду водного об’єкту загальнодержавного значення [PERSON]І.» було укладено договір оренди водойми загальнодержавного значення загальною площею 11,54 га водного дзеркала та гідротехнічної споруди, розташовану на території Мошоринської сільської ради, від 17.07.2012 р. № 53. [PERSON] 7 січня 2014 року помер, внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять і право на оренду вищезазначеної земельної ділянки та водойми. Отримавши відповідь щодо даного питання від Кіровоградського обласного управління водних ресурсів від 04.02.2014 № 184/01-12 про неможливість переходу прав орендаря на земельну ділянку до спадкоємців, вважає цим порушено її права та законні інтереси. Тому просить суд визнати за нею право оренди на вищезазначену земельну ділянку та водойму загальнодержавного значення в порядку спадкування за законом. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та надала пояснення у відповідності до змісту позову. Представник відповідача визнав позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши про небажання припиняти орендні відносини з позивачем. З огляду на те, що визнання відповідачем позову суперечить закону, суд у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України вважає за необхідне відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжити судовий розгляд. Представник третьої особи в судовому засідання не заперечував проти задоволення позову, зазначаючи при цьому, що усі вказані позивачем обставини є вірними та обґрунтованими. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Знам’янської райдержадміністрації від 20.11.2006 року № 479-р «Про надання в оренду земельних ділянок» укладено договір оренди землі з [PERSON] – чоловіком позивача від 13.07.2007 року № 27, об’єктом якого є земельна ділянка загальною площею 12,98 га, у тому числі; під ставками – 11,41 га, під сіножаттям – 1,44 га та гідротехнічними спорудами – 0,13 га. (а. с. 7-10). Додатковою угодою від 24.04.2012 року дію даного договору продовжено до 13 червня 2017 року на підставі розпоряджень голови Знам’янської райдержадміністрації від 03.08.2011 року № 374-р та від 26.12.2011 р. № 646-р (а.с. 21). Також, на підставі розпорядження голови Знам’янської райдержадміністрації від 06.07.2012 року № 354-р «Про надання в оренду водного об’єкту загальнодержавного значення [PERSON]І.» було укладено договір оренди водойми загальнодержавного значення загальною площею 11,54 га водного дзеркала та гідротехнічної споруди, розташовану на території Мошоринської сільської ради, від 17.07.2012 р. № 53 терміном до 13.07.2017 р. (а.с. 23-26). 7 січня 2014 року [PERSON]І помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.01.2014 № 181790 (а.с. 34). Тобто після його смерті відкрилася спадщина, для прийняття якої законодавством встановлено шестимісячний строк, на даний час який ще не закінчився, проте із відповідною заявою про прийняття спадщини після [PERSON] до Знамянської районної державної нотаріальної контори спадкоємці не зверталися (а.с. 44). Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, котрий бажає прийняти спадщину, але на момент відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, повинен звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у строк, який передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а саме: шість місяців з моменту відкриття спадщини. Главою 86 ЦК України , а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Як роз’яснено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що реалізація права позивача має інші механізми, а саме – звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отже, оскільки позивачем у порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України не надано доказів відсутністі умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, позивач у відповідності до ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" при поданні позову повинна була сплатити судовий збір у сумі – 661, 51 грн., виходячи із вартості земельної ділянки – 66154 грн. (а.с. 14), а сплатила лише 243, 60 грн., тому з неї необхідно стягнути в дохід держави недоплачений судовий збір у розмірі – 417,94 грн. На підставі викладеного, ст. 7 Закону України «Про оренду землі», ст. ст.. 1216-1218, 1258, 1261,1269, 1279 ЦК України та

Outcome: approved