Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Представник заявника у судове засідання заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області у судове засідання надав пояснення по суті справи, не заперечував у задоволенні наявної заяви. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник [PERSON] є громадянином Російської Федерації, який народився [INFO]. у м. Потсдам Германської Демократичної Республіки (нині Германія) та отримав посвідку на постійне проживання на території України у 2005 році. В осені 2017 року [PERSON] звернувся до Ренійського районного сектору Державної міграційної служби в Одеській області, для оформлення громадянства України. При перевірки наданих заявником документів, було виявлено, що останньому для отримання громадянства України необхідно підтвердити факт проживання його матері - [PERSON] на території яка стала територією України до 24 серпня 1991 року відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 року. За таких обставин заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Рішення суду про встановлення вищезгаданого факту заявнику необхідне для набуття громадянства України. Оскільки щодо заявлених вимог, обставин справи представник заінтересованої особи не заперечував, а представник заявника підтримав свої вимоги, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до п.1.ч.1.ст.3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року «громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України». Згідно з ч.1.ст.8 вищевказаного Закону «особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства». У відповідності до п. 10 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, «для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року». Відповідно до п.44 вказаного Порядку «У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду». Згідно з пунктами 124, 125, 126 Порядку «Особам, які мають у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, замість паспортів громадян колишнього СРСР видаються залежно від місця проживання паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон. Особам, які мають посвідки на проживання для осіб без громадянства, що підтверджують їх проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року, замість цих посвідок видаються залежно від місця проживання паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон. Належність до громадянства України дітей віком до 16 років, які набули його до набрання чинності Законом (1 березня 2001 року), підтверджується свідоцтвом про народження. У необхідних випадках подаються документи, що підтверджують громадянство України батьків дитини чи одного з них» (відповідно до статті 5 ЗУ «Про громадянство України»). У разі відсутності зазначених документів розділом ІІ Порядку передбачено процедури встановлення та оформлення належності до громадянства України. Таким чином, законодавством України з питань громадянства визначений вичерпний перелік документів, які подаються для обміну чи документування паспортом громадянина України, або для встановлення чи оформлення належності громадянства України вказаних вище категорій осіб. Оскільки у 2016 році відбулася реформа системи реєстрації в Україні, ДМС на сьогодні не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб. Законодавством на сьогодні не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих (прописаних) на 1991 рік осіб та відповідає за їх збереження. Наявні архівні документи не передавалися на постійне зберігання до державних архівів України або територіальних органів ДМС. Крім того, відносно документів, які до проголошення незалежності України (або після) утворювалися під час прописки/реєстрації осіб (будинкові (по господарські) книги, різноманітні довідки (форми: А, 16,17 тощо) житлово-експлуатаційних контор, сільських селищних рад, органів місцевого самоврядування тощо, і які подаються для встановлення належності до громадянства України або набуття громадянства України, не визначено процедуру, умови та терміни їх зберігання. З огляду на вищенаведене, про факт постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України [PERSON] свідчать: паспорт громадянина України [NUMBER], виданий Ренійським РВ ГУМВ України в Одеській області від 26.06.2008 р., свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 15.08.1989 р., висновком лікарсько-консультаційної комісії при Ренійському центрі первинної медико-санітарної допомоги (протокол № 2/361 від 17.11.2017р.), будинкова книга для прописки громадян, проживаючих в домоволодінні [ADDRESS] трудова книжка на ім'я [PERSON], та інші документи, які містять данні про певні факти життя [PERSON] Також, відповідно до довідки Ренійської ЗОШ школи І-ІІІ ступенів № 3 Ренійської районної ради Одеської області № 180 від 16.11.2017р., наданої [PERSON], 1935 року народження, в тому, що вона дійсно працювала в Ренійській восьмирічній школі № 3 з 31 серпня 1967 року (наказ міського відділу народної освіти від 30 серпня 1967 року №208) вчителем домоводства, а 27 жовтня 1970 року переведена на посаду вчителя російської мови (наказ обласного відділу народної освіти № 4789). З 01 вересня 1990 року школа була реорганізована у Ренійську середню школу № 3 м. Рені Одеської області. [PERSON] продовжувала працювати до моменту звільнення 16 серпня 2002 року (наказ від 16.08.2002 року № 59). Згідно довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області № 24/1242 від 10.11.2017р., видана гр. [PERSON]. [INFO]., уродж. с. Зубриловськ Бударинського р-ну Волгоградської області в тому, що вона дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 07.02.1979р. по 15.09.1999р., та з 28.11.2008р. по теперішній час, за наявними будинкової книги. Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Відповідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вирішити питання про встановлення факту постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України [PERSON] у позасудовому порядку неможливо, у зв'язку із тим, що для набуття заявником громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України», необхідно рішення суду. Отже, звернення заявника до суду з вимогами про встановлення зазначеного факту є законним і відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України та іншим нормативним актам. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню, а факт - встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить набуття заявником громадянства України, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення цього спору.

Outcome: approved