Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки ВАТ КБ «Надра» №? 79108653 від 14.12.2007 року відповідачці було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та видано кредитну картку Visa Gold та встановлено кредитний ліміт 4000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19,8 %. Відповідно п. 4.1.3 Договору відповідачка взяла на себе зобов'язання здійснювати погашення обов'язкових мінімальних платежів не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань та станом на 27.02.2014 року має заборгованість зі сплати кредитних зобов'язань перед позивачем, яка складається з: суми заборгованості по відсоткам в розмірі 353,00 доларів США, сума заборгованості по кредиту в розмірі 3857,33 доларів США та сума пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в розмірі 1178,25 доларів США. Просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору в розмірі 512,90 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, згодна на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Її представник надіслав до суду заяву в якій просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність відмовити у задоволенні позову з цих підстав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. 14.12.2007 року між сторонами укладено Договір №? 79108653 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, було відкрито картковий рахунок [NUMBER], видано відповідачці кредитну картку Visa Gold та встановлено кредитний ліміт в розмірі 4000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19,8 %. Згідно п. 4.1.3 Договору, відповідачка зобов'язалася здійснювати погашення обов'язкових мінімальних платежів не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно п. 7.7 Договору, у випадку несплати відповідачкою в строк до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим, частини кредиту, що входять до обов'язкового мінімального платежу, банк нараховує відсотки за користування простроченим кредитом, на суму фактичної простроченої заборгованості з дати її виникнення по день погашення. На суму несплачених відсотків за користування кредитом, що входять до обов'язкового мінімального платежу, банк нараховує пеню за кожний день прострочення на суму прострочених відсотків залежно від тарифів обраного пакету. В порушення умов Договору відповідачка зобов'язання належним чином не виконала та станом на 27.02.2014 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 5388,80 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 51290,06 грн., яка складається із: заборгованості по відсоткам в розмірі 353,22 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 3361,91 грн., заборгованості по кредиту в розмірі 3857,33 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 36713,68 грн., пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в розмірі 1178,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 11214,47 грн. що підтверджується розрахунком. Позивачем на адресу відповідачки спрямована вимога про стягнення кредитних коштів, однак протягом встановленого договором строку вимога залишена без задоволення. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Обов'язковість виконання умов договору передбачає ст. 629 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики повинен бути укладений в письмовій формі, що й було виконано сторонами згідно ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає слушними доводи представника відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності. Так, як вбачається з п. 1.1 Договору №79108653 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки строк дії картки складає 1 рік. З п. 10.1 Договору вбачається, що строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні і картка дійсна до останнього місяця року (включно), що вказані на ній, при випуску нової картки, картку з простроченим строком дії банк анулює. З п. 10.2 Договору в разі якщо держатель порушує умови цього договору банк має право відмовити держателю в пере випуску карток, а держатель зобов'язаний погасити заборгованість, що виникла по рахунку до 15 числа місяця в якому закінчується термін дії картки. Відповідно до п. 13 Договору договір між клієнтом та банком набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за ним. Позивачем надані суду докази того, що відповідачка отримала картку 28.12.2007 року. Доказів отримання перевипуск карток суду не надано. З тарифів по кредитній картці для приватних підприємців (для малого бізнесу) вбачається, що щомісячний обов'язків мінімальний платіж складає 5% від фактичної кредитної заборгованості. Таким чином кредит мав бути остаточно погашений в повному обсязі протягом (100% / 5% = 20 платежів) 20 місяців. Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем руху коштів по рахунку відповідачки останнє зняття готівки нею було здійснено 14.10.2008 року в сумі 1000 доларів США, останній платіж по кредиту відповідачкою здійснений 21.04.2009 року. Таким чином, якщо виходити з дати останнього зняття відповідачкою кредитних коштів з рахунку 14.10.2008 року вона мала щомісячними обов'язковими мінімальними платежами здійснити її погашення до липня 2010 року, тобто саме тоді банк довідався про порушення свого права. Отже позов в межах передбачених законом (ст. 257 ЦК України) строків позовної давності позивачем мав бути пред'явлений до липня 2013 року. З вказаним позовом банк звернувся до суду тільки 28.03.2014 року, що вбачається з відповідного штампу на конверті. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 161 ЦК України). Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). На підставі викладеного суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed