Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду із позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за наступними підставами. 19.10.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3966, за яким запропоновано звернути стягнення на: будівлю суспільного харчування, земельну ділянку з лебьодочною, розташовані за адресою: Запорізька обл., Якимівський р-н, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 4/1 та 4, відповідно, що належить на праві власності [PERSON] (будівля суспільного харчування та 1/2 частка земельної ділянки) та [PERSON] (лебьодочна та 1/2 частка земельної ділянки). Зазначене нерухоме майно було передано в іпотеку в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед АБ «АвтоЗАЗбанк» по кредитному договору 57-П/08 від 11.06.2008 року шляхом укладення іпотечного договору №43, посвідченого 11.06.2008 р. приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим номером 649. Правонаступником АБ «АВтоЗАЗбанк» стало ПАТ «Банк Кіпру», яке 06.06.2014 року на підставі договору факторингу та договору про передачу прав за іпотечними договорами відступило право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи». За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки у виконавчому написі пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за період з 06.06.2014 року по 21.08.2014 року, а саме: заборгованість за кредитом 1\~394\~020,70 грн.; заборгованість за відсотками 83\~801,87 грн., а також стягнути витрати на проведення нотаріальних дій по вчиненню напису в сумі 4500 грн., що разом становить суму загальної заборгованості у розмірі 1\~482\~322,57 грн. Однак, позивач вважає, що існує спір між сторонами щодо наявності прав кредитора за кредитним та іпотечним договорами. Крім того, [PERSON], як боржника за кредитним договором, не було повідомлено про заміну кредитора, не поставлено до відома про претензії фінансової установи, яка нібито має право звертати стягнення на майно, що належить позивачу. Отже, позивачка вважає, що відповідач, при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, не надав докази письмового попередження боржника про погашення заборгованості та безспірності вимог кредитора. Крім того, позивачка вказує, що нотаріус, вчинюючи напис, не надіслав вимогу про усунення порушень умов кредитного договору чи договору іпотеки всупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Тому, про факт вчинення виконавчого напису позивачу стало відомо лише після відкриття виконавчого провадження і початку проведення виконавчих дій ВДВС Якимівського РУЮ Запорізької області. Також, виконавчий напис містить в собі неправильний розрахунок боргу, що призвело до збільшення обсягу відповідальності боржників. Кредитний договір укладався в іноземній валюті доларах США. Заяву про вчинення виконавчого напису складено і подано 19.10.2014 року, але із переведенням на національну валюту по курсу станом на 21.08.2014 року. Позивачка вважає, що внаслідок цього загальна сума її боргу була штучно збільшена на 18\~346 грн. 57 коп. На підставі викладеного позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, вчинений 19.10.2014 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 3966. У судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Крім того, [PERSON] зазначила, що на 19.10.2014 року нотаріусу для одержання виконавчого напису необхідно було подати оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Єдиним документом, який став підставою для визначення безспірності заборгованості [PERSON] у нотаріуса [PERSON], на думку сторони позивача, став розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Кредитні ініціативи». Разом із тим, належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості повинні бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансовому звітність». Нотаріус [PERSON] прийняв до розгляду документи, які не були йому адресовані та вчинив виконавчий напис на підставі заяви, адресованої на імя іншого нотаріуса, а сама заява не містить відомостей, хто є боржником ([PERSON] чи [PERSON]В.), що порушує вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, на думку позивача, є сумнівним факт надання разом із заявою про вчинення виконавчого напису документів, які б підтверджували право ТОВ «Кредитні ініціативи» бути стягувачем у даному випадку (договір факторингу та договір про передачу прав за іпотечним договором, укладених 06.06.2014 року між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ТОВ «Кредитні ініціативи»). Навіть якщо копії зазначених договорі і були надані нотаріусу, проте [PERSON] не повинен був приймати їх як належні документи, так як вони не були прошиті, пронумеровані та скріплені підписом посадової особи та печатки ТОВ «Кредитні ініціативи». Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позивних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову. При цьому вона послалася на письмові заперечення представника ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 39-46, 74-76), в яких зазначено, що спору між сторонами на момент вчинення виконавчого напису не було, так як свої позови до ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON] та [PERSON] подали до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області та Запорізького окружного адміністративного суду у 2015 та 2016 р.р., відповідно. Заява про вчинення виконавчого напису була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обовязкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строки, за які проводиться стягнення. Крім того, зазначила, що у матеріалах нотаріальної справи маються документи, що підтверджують факт повідомлення боржника про наявність заборгованості та пропозицію її погасити у добровільному порядку, направленого на адресу, зазначену у іпотечному договорі, що відповідає вимогам діючого законодавства. Щодо розрахунку суми заборгованості, то представник відповідача вказал на те, що заборгованість була за період з 06.06.2014 року по 21.08.2014 року, тому приймався до уваги курс валют станом саме на 21.08.2014 року і підстав застосовувати курс долара станом на 19.10.2014 року не було. При цьому, нотаріус у даному випадку не встановлює суми заборгованості, а лише перевіряє надані стягувачем документи, що і зробив [PERSON] Нотаріус [PERSON] не звертався до стягувача за наданням додаткової інформації, оскільки йому було надано всі необхідні і достатні документи для вчинення виконавчого напису. Останнім було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість та відповідність документів, поданих на обґрунтування стягнення, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Спірний виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30-денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість у відповідності до положень ст. 1050 ЦК України. Крім того, ТОВ «Кредитні ініціативи» позивачу було направлено повідомлення про заміну кредитора, але остання навмисно ухилялась від отримання будь-якої кореспонденції. До того ж неповідомлення про заміну кредитора не є підставою для невиконання зобовязань за кредитним договором, а тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобовязання не новому, а колишньому кредитору. Також, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16.06.2016 року було залишено в силі рішення Якимівського районного суду Запорізької області по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким було встановлено: правомірність укладення кредитного договору, договору факторингу та договору про передачу прав за іпотечним договором між ПАТ «Банк Кіпру» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; факт невиконання боржником умов кредитного договору; факт існування заборгованості та безспірності її розміру. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не прибув, хоча про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України неявка останнього не перешкоджає подальшому розгляду справи у його відсутність, сторони проти цього не заперечували. Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали даної справи та матеріали нотаріальної справи щодо вчинення оспорювального виконавчого напису, які перебувають у матеріалах справи №330/660/15-ц Якимівського районного суду, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.06.2008 року між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 57-П/08, за яким остання отримала кредит у сумі 180 000 доларів США. Того ж дня, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед АБ «АвтоЗАЗбанк» по вказаному кредитному договору, було укладено іпотечний договір №43, посвідчений приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим номером 649, згідно якого нерухоме майно (будівля суспільного харчування, лебьодочна та земельна ділянка, що належать [PERSON] та [PERSON]В.) було передано в іпотеку зазначеній фінансовій установі. 06.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КІПРУ», яке є правонаступником усіх прав та обовязків Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу та договір про передачу прав за іпотечними договорами. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору факторингу клієнт (ПАТ «БАНК КІПРУ») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з боржниками. 19.10.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3966, за яким запропоновано звернути стягнення на: 1) будівлю суспільного харчування (літера за планом Б-2), загальною площею 64,5 кв.м., розташовану за адресою: Запорізька обл., Якимівський р-н, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 4/1, що належить на праві власності [PERSON]; 2) нежитлову будівлю, лебьодочну (літера за планом А-1), загальною площею 21,8 кв.м., розташовану за адресою: Запорізька обл., Якимівський р-н, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 4, що належить на праві власності [PERSON]; 3) земельну ділянку загальною площею 0,1338 кв.м., кадастровий номер 2320355400:01:004:0012, розташовану за адресою: Запорізька обл., Якимівський р-н, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 4, що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки у вказаному нотаріальному написі пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за період з 06.06.2014 року по 21.08.2014 року, а саме: - заборгованість за кредитом 1\~394\~020,70 грн.; - заборгованість за відсотками 83\~801,87 грн., а також стягнути витрати на проведення нотаріальних дій по вчиненню напису в сумі 4500 грн., що разом становить суму загальної заборгованості у розмірі 1\~482\~322,57 грн. (а.с. 6). Ці факти не оспорювалися сторонами у судовому засіданні, тому, на підставі ст 61 ЦПК України, суд вважає їх достовірно встановленими. Стаття 7 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами та розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. В даному випадку спірні відносини виникли у день вчинення виконавчого напису, тому необхідно застосовувати законодавство, яке було чинне на той момент. 19.10.2014 року вчинення виконавчого напису було врегульовано нормативними актами, які були чинними на той час, а саме: Законом України «Про нотаріат» (ст. ст. 87-91); Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі Порядок); Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Перелік). Нормами статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення грошових сум або витребування майна за виконавчим написом для стягнення грошових сум, або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до п.п. 3.2., 3.5 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити вказані документи. На момент вчинення виконавчого напису другий абзац п.1 Розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» Переліку мав наступну редакцію: «Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання». Даний перелік документів є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При цьому, необгрунтованими, на думку суду, є посилання представника відповідача на те, що, у відповідності до Переліку, для одержання виконавчого напису за іпотечним договором відповідачем було надано достатньо документів нотаріусу, оскільки, як вбачається з нотаріальної справи, у ній відсутня довідка фінансової установи про ненадходження платежу, про обов'язкову наявність якої зазначено у Переліку. Крім того, судом також приймається до уваги те, що зміни до Переліку щодо надання документів для вчинення виконавчих написів за іпотечними договорами були внесені Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, тобто вже після вчинення оспорювального виконавчого напису. Згідно розяснень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, повязаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Таким чином, з аналізу вищевказаних норм суд приходить до висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Із заяви про вчинення виконавчого напису вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» для вчинення зазначеної нотаріальної дії надало наступні документи-додатки: розрахунок заборгованості; договір іпотеки №43, посвідчений 11.06.2008 року нотаріусом [PERSON]; копію кредитного договору №75-П/08 від 11.06.2008 року; копію договорів про внесення змін до кредитного договору (справа №330/660/15-ц, т.2 а.с. 63-66). Однак, на думку суду, зазначені документи безспірно свідчать про те, що [PERSON] мала відносини з АБ «АвтоЗАЗбанк», а не з відповідачем. В матеріалах нотаріальної справи, копія яких була надана нотаріусом [PERSON], що стали підставою для вчення виконавчого напису, містяться копії договору факторингу та договору про передачу прав за іпотечним договором, укладених 06 червня 2014 року між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ТОВ «Кредитні ініціативи»(справа №330/660/15-ц, т.2 а.с. 61-157). Проте, ці відомості суперечать даним додатків до заяви відповідача про вчинення виконавчого напису, яким чином і коли вони були надані відповідачем нотаріусу встановити зматеріалів нотаріальної справи неможливо, жодних заяв, запитів або супровідних листів немає. Крім того, пунктом 3 Глави 8 Розділу І Порядку передбачено, що не приймаються порвані документи та документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, якщо аркуші не зєднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи, яка видала документ. Зазначені вимоги передбачені і ст.47 ЗУ «Про нотаріат». З матеріалів нотаріальної справи, досліджених судом, вбачається, що копії договорів, які були надані суду [PERSON] на підтвердження підстави для вчинення виконавчого напису, не були прошиті, пронумеровані та скріплені підписом посадової особи та печатки ТОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином, суд приходить до висновку про те, що нотаріус [PERSON], у порушення вимог п.3 Глави 8 Розділу І Порядку та ст. 47 ЗУ «Про нотаріат», прийняв копії договорі факторингу та про передачу прав за іпотечним договором, укладених 06 червня 2014 року між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ТОВ «Кредитні ініціативи»як належні документи, достатні для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.2.1. Глави 8 Розділу І Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи тощо. З матеріалів нотаріальної справи вбачається, що нотаріусу представником ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON] 19.10.2014 року було надано заяву про вчинення виконавчого напису, адресовану на імя приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округа [PERSON] Жодних доказів про те, що нотаріус [PERSON] 19.10.2014 року не міг вчинити виконавчий напис по заяві ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідачем суду не надано. Крім того, у заяві ТОВ «Кредитні ініціативи» про вчинення виконавчого напису взагалі не зазначено, хто є боржником у даному випадку. Так, у заяві вказано, що [PERSON] є позичальником (іпотекодавцем 1), а [PERSON] є іпотекодавцем 2. Таким чином, на думку суду, вбачається, що нотаріус [PERSON], у порушення вимог вказаного пункту Порядку, прийняв заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» як належний документ для вчинення виконавчого напису та фактично вчинив напис на підставі заяви, адресованої на імя іншого нотаріуса. Крім того, згідно до матеріалів нотаріальної справи, підставою для визначення безспірності заборгованості [PERSON] у нотаріуса [PERSON] став розрахунок заборгованості за кредитом у валюті договору без числа, виконаний аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому зазначено, що станом на 21.08.2014 року заборгованість складає: за кредитом - 106\~310 доларів США, що по курсу НБУ на 21.08.2014 року дорівнює 1\~394\~020 грн. 70 коп.; по відсоткам 6\~390,85 доларів США, що по курсу НБУ на 21.08.2014 року дорівнює 83\~801 грн. 87 коп.(справа №330/660/15-ц, т.2 а.с. 72). Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, повинні бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (Закон № 996-XIV)» (рішення ВССУ від 15.06.2011 року у справі № 6-4882св11, реєстраційний номер у ЄДРСР 16520129). Однак, нотаріусом як документ, що підтверджує безспірність заборгованості, було взято наданий ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунок суми заборгованості станом на 21.08.2014 року, який, зогляду на положення діючого законодавства, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відібражати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивачки. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, не було надано всіх належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчого напису, відповідно до вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат»\~та п. 3.2., п. 3.5. Глави 16 Розділу ІІ Порядку і порушує принцип безспірності заборгованості, за яким можливе здійснення виконавчого напису. Однак, при цьому, суд критично ставиться на посилання [PERSON] та її представника як на підставу для задоволення позову на той факт, що нотаріус [PERSON] при вчиненні виконавчого напису не перевірив розрахунок боргу, що призвело до збільшення обсягу відповідальності боржника, оскільки нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, що підтверджують безспірність такої заборгованості. Крім того, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду посилання позивачки на те, що відповідачем вона не повідомлялася про наявність заборгованості, оскільки у матеріалах нотаріальної справи містяться відомості щодо відповідного повідомлення її за місцем проживання, вказаним нею у договорах, а те, що, як вказує позивачка, її сім'я була на той час тимчасово відсутня і мешкала у іншому місці, тому це повідомлення не отримала, на думку суду, не є підставою вважати, що відповідачем не вчинено належні дії для належного повідомлення позивачки про наявність заборгованості та необхідність її сплатити у певний час. Також, необхідно зауважити, що твердження позивача про наявність спору про право ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагати від [PERSON] виконання зобовязань по кредитному та іпотечному договорах не стосується предмету цього позову. Так як з боку [PERSON] та її представника у судовому засіданні не надано жодного документально підтвердженого доказу, що на момент вчинення спірного нотаріального напису існував спір між сторонами з приводу прав ТОВ «Кредитні ініціативи» або спір про заборгованість. Усі надані позивачем документи свідчать про те, що фактично спори між [PERSON] або [PERSON] та ТОВ «Кредитні ініціативи» почали розглядатися після 19.10.2014 року, тобто після дати вчинення виконавчого напису. З аналогічних підстав суд вважає за необхідне залишити без уваги заперечення представника відповідача щодо встановлення певних фактів та обставин рішенням Якимівського районного суду Запорізької області по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, на думку суду, безпідставними є посилання представника відповідача на рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими було встановлено і законність договору факторингу, і розмір заборгованості позивачки перед відповідачем, оскільки відповідачем не було надано жодного з цих рішень, хоча ТОВ "Кредитні ініціативи" було стороною по зазначеним цивільним справам і мало право отримувати належним чином завірені копії рішень, на які представник відповідача неодноразово посилається у своїх запереченнях. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в ході судового розгляду було встановлено недотримання нотаріусом [PERSON] при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 19.10.2014 року вимог, встановлених статтями 87, 88 Закону України "Про нотаріат", що, на думку суду, є достатніми підставами для задоволення позовних вимог та визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. В даному випадку суд вважає за необхідне з відповідача стягнути на користь [PERSON] судовий збір у сумі 826 грн. 80 коп. (551,20 грн. + 275,60 грн., а.с. 2, 57). На підстави викладеного,

Outcome: approved