overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що з відповідачем [PERSON] мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її (позивачки) повному утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд, стягнути з [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на її користь аліменти на утримання їхньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2016 року до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позов визнав та не заперечував проти винесення рішення, яким стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] записаний його батьком. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.ст. 182-183 Сімейного кодексу України, а також з того, що у відповідності зі ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється утримання з зарплати і доходів громадян при стягненні аліментів більш 50%. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст. 51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Оскільки аліменти стягуються на одну дитину, то розмір аліментів не може перевищувати більш 25%. Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрати в доход держави. Відповідач не додав суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити його від сплати судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ст.367 ЦПК України, ст.191 СК України. На підставі ст.ст. 180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.70 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення суду та виконавчого листа відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини. Однак, з 2000 року по даний час аліменти не сплачує, у зв"язку з чим у нього станом на березень 2013 року виникла заборгованість у розмірі 47227, 05 грн. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах у розмірі 47227, 05 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, стягнути на її користь з відповідача борг по аліментах у розмірі 47227, 05 грн., згідно довідки державного виконавця. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Києва з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дочки. На виконання судового рішення 14.02.2000 року позивачці був виданий виконавчий лист, який перебував на виконанні у Відділі ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Постановою державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві від 07.07.2014 року виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа закінчено, у зв"язку з досягненням дитиною повноліття. Як встановлено при розгляді справи, за період з 2000 року по 14.03.2013 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 47227, 05 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця. Відповідно до ч. 3 ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місце їх одержання або стягується за рішенням суду. Враховуючи те, що на даний час виконавчий лист на виконанні не перебуває, заборгованість в розмірі 47227, 05 грн. сплачена відповідачем не була, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 472, 27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 жовтня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції у Рівненській області а/з №103, від якого у них є дитина: дочка, [PERSON] [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що сімейні відносини між нею та відповідачем почали погіршуватись. Підставами для цього стали втрата належного взаєморозуміння, почуттів, розчарування. Відповідач відмовляється піклуватися про збереження сімейних відносин, почуття любові, дружби, поваги. Він часто є ініціатором суперечок, які негативно впливають на психічний стан дитини. На даний час, подружні стосунки між сторонами припинені. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд шлюб розірвати, доньку [PERSON] [INFO] залишити проживати разом із нею, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище - "[PERSON]", стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати з оплати судового збору. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №103. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2007 року (а.с.8). Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 2008 року (а.с. 9)). Згідно довідки, виданої КП "Будинкоуправління" 04.11.2014 року №1890 (а.с.7), [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а до складу її сім'ї входять: чоловік - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]. Судом надавався сторонам строк для примирення, однак примирення не відбулось. Таким чином судом встановлено, що між сторонами втрачено любов та взаємоповагу, шлюб існує формально, сім'я розпалася остаточно, зберегти її - неможливо. Тому, за таких обставин суд приходить до висновку, що примирення є неможливим, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що у відповідності до положень ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення з них солідарно заподіяної їй матеріальної шкоди 14999,00 грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що вона мешкає у належній їй квартирі квартирі [ADDRESS]. 11 грудня 2013 року її квартира була залита мешканцями квартири № 42 (яка розташована над її квартирою) [PERSON], [PERSON] і [PERSON], внаслідок чого у квартирі постраждали стіни та стеля на кухні, коридорі, спальні, відклеїлися шпалери, зіпсувалися меблі. За фактом затоплення квартири був складений акт і кошторис - розрахунок ремонту квартири, згідно якого ремонт квартири коштує 14149,00 грн. Своїми діями відповідачі також заподіяли і моральну шкоду, яку позивачка оцінює у 5000 грн. В таку суму вона оцінює довготривале неподобство, що спричинено залиттям. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не прибули. про час і місце судового засідання повідомлялися. причину неявки не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з актом від 16 грудня 2013 року, затвердженим директором КП "ЖРУ № 7", 11 грудня 2013 року квартира позивачки була залита водою з квартири № 42, що знаходиться вище поверхом, внаслідок чого постраждала стеля, стіни на кухні, коридорі, спальні. Причиною залиття квартири № 39 є недбалість і халатність мешканців квартири № 42 (а.с.13). Фахівцем з експертної оцінки складений розрахунок вартості відновлюваних робіт на суму 14149,00 грн. (а.с. 15-18). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду у сумі 14999,00 грн. і затрати на складання кошторису збитків у сумі 850 грн. Суд вважає за необхідне вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди задовольнити в розмірі 5000,00 грн., відповідно постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вільнянської міської ради та ДУ "Вільнянська виправна колонія (№ 20)", в якому вимагає визнати за собою в порядку набувальної давності право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що заволоділа зазначеною квартирою у липні 2003 року, постійно у них проживає в ній та відноситься до неї як до своєї власності. У судовому засіданні представник позивачка [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити; суду пояснила, що вселилася у квартиру у липні 2003 році і тоді ж зареєструвалася в ній; при цьому житловий будинок, в якій розташована квартира, раніше належала Вільнянській ВК-20, яка відмовилася від будинку, але Вільнянська міськрада на свій баланс будинок не прийняла; вважає, що на законних підставах набула право власності. Представник Вільнянської міськради як відповідача у справі у судове засідання не з`явився, але надав заяву про визнання позову. Представник ДУ "Вільнянська виправна колонія (№ 20)" був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, і не подав відзив. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання, позивачка [PERSON] з липня 1993 року заволоділа квартирою [ADDRESS] , з цього часу постійно проживає у квартирі, відкрито володіє нею та відноситься до неї як до свого власного майна; право власності на квартиру ні за ким не зареєстровано, заперечень проти заволодіння цією квартирою з боку відповідачів суду не надано. Суд виходить з того, що: відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність); відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Таким чином, заявлений позов є таким, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кобиловолоцької сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] який помер 06 травня 2012 року, оскільки пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин. В судове засідання позивачка не зявилася, однак в позовній заяві вказала про те, щоб справу слухати в її відсутності та підтримує позовні вимоги. Представник Кобиловолоцької сільської ради у судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи є його заява, згідно якої він позов визнав та просив справу слухати в його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-ИД № 139010 [PERSON] помер 06 травня 2012 року, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Відповідно до договору № SAMDN25000706435713 (Вклад "Стандарт" з щомісячною виплатою процентів) [PERSON] за життя уклав договір з ПАТ "Приватбанк" та зробив заповідальне розпорядження від 20 липня 2009 року про те, що у разі його смерті вкладом і нарахованими процентами розпоряджається сестра [PERSON]. Позивачка [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] із поважних причин, а тому слід визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Матвіївської сільської Ради, в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлого [PERSON] право власності на земельну частку (пай) на землях ВАТ "Запорізька січ". У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить слухати справу за своєї відсутності. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшла земельна частка (пай) площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах, розташована на землях ВАТ "Запорізька січ". Позивачка [PERSON] є спадкоємцем померлого згідно його заповіту, проте оформити спадщину у нотаріальному порядку виявилося неможливим через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Інші можливі спадкоємці на отримання спадкового майна не претендують. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, вказані у заповіті. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Привільненської сільради, в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої [PERSON] право на земельну частку (пай). Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, [INFO] померла [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшло право на земельну частку (пай) на землях КСП "Перше травня". Позивачка [PERSON] проживала зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу починаючи з 1990 року, проживала разом з нею і на момент смерті спадкодавця. Інші можливі спадкоємці на отримання спадщини не претендують. Заповіту спадкодавець при житті не склала. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Сашков М.В. підтримав позов, просить задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача у підготовче засідання надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Семенківської сільської Ради та Вільнянської райдержадміністрації, в якому вимагає визнати за собою право на земельну частку (пай) на землях ВАТ "Металург". Свій позов мотивує тим, що вона отримала відповідне право на цю земельну частку (пай) та відповідний сертифікат, але його оригінал був втрачений. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити, пояснила суду, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) та мала на руках сертифікат на земельну частку (пай), але втратила його за невідомих обставин, наявна тільки ксерокопія цього сертифікату, яка додана до позовної заяви. Представник Вільнянської райдержадміністрації у судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви, проти позову не заперечує та просить розглядати справу за своєї відсутності, при цьому підтверджує наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай). Представник Семенківської сільської Ради у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачка [PERSON] на підставі рішення Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області № 38 від 08.02.2000 року отримала право на земельну частку (пай) на землях ВАТ "Металург" на території Семенківської сільради, та їй був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 175880 від 17.07.2000 року; проте у подальшому цей сертифікат був позивачкою втрачений. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ужанського національного природного парку (далі Ужанське НПП) про визнання незаконними дисциплінарних стягнень та скасування наказів про їх накладення. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 2007 року по теперішній час працює на посаді начальника відділу економіки Ужанського НПП. Протягом 2007-2014 рр., тобто до призначення нового керівництва, свої посадові обов'язки виконувала належним чином і на високому професійному рівні, з неухильним дотриманням законодавства. Жодних дисциплінарних стягнень за період роботи не мала. Неодноразово заохочувалася керівництвом, зокрема у вигляді грошових премій. Однак наприкінці 2014 року з боку директора Ужанського НПП [PERSON] на неї почався морально-психологічний тиск з вимогами звільнитися з роботи через нібито її причетність до підготовки письмових звернень до правоохоронних і контролюючих органів з метою перевірки можливих фактів протиправної діяльності [PERSON] на посаді. Останній неодноразово, у тому числі на службових нарадах, погрожував їй звільненням "по статті", якщо вона не звільниться самостійно. Отримавши категоричну відмову, директор Ужанського НПП заявив, що оголосить їй три догани і все одно звільнить "по статті". Так, для отримання можливості звільнення її з роботи, штучного збільшення кількості дисциплінарних стягнень, [PERSON] за період з 25 грудня 2014 року до 23 січня 2015 року були винесені нижчевказані оскаржувані накази. Зокрема, наказом № 70 від 25.12.2014 року її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за нібито неналежну та невчасну здачу квартальної статистичної звітності в електронному виді та нездачу у письмовому виді Звіту про проведення закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти (форма № 1 - торги, квартальна до Мінприроди України за третій квартал 2014 року) та на підставі ст. 147 КЗпПУ, нормативно-правових актів з охорони праці (порушення вимог п.3.2 Посадової інструкції начальника відділу економіки, затвердженої 15.07.2014 року), з яким вона була ознайомлена 14.01.2015 року. - 2 - Також наказом № 5 від 19.01.2015 року їй було оголошено догану за нібито грубе порушення дисципліни - відсутність на робочому місці 4 години 45 хвилин без поважних причин 25 грудня 2014 року, з яким вона була ознайомлена 23.01.2015 року. Крім того, наказом № 6 від 23.01.2015 року її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за нібито неналежне виконання своїх посадових обов'язків та вказівок директора парку, що призвело до невчасної здачі квартальної статистичної звітності - Звіту про проведення закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти (форма № 1 - торги, квартальна до Мінприроди України за четвертий квартал 2014 року) та

Outcome: dismissed