Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати недійсним договір інформаційного обслуговування б/н від 11.06.2016., укладений між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, що 11.06.2016 він звернувся до агенства нерухомості, яке розташоване в [ADDRESS], де господарюючим суб"єктом є ФОП [PERSON], з проханням надати йому інформаційні послуги. Того ж дня між ФОП [PERSON]. в особі [PERSON], як зазначено в даному договорі та ним було укладено договір інформаційного обслуговування б/н від 11.06.2016. В главі 6 вищезазначеного договору "Юридичні адреси сторін", де зазначено реквізити ФОП [PERSON], вказано про те, що цей договір укладався саме з менеджером [PERSON], тобто було вказано посада особи, його прізвище та ініціали, а також знаходився підпис цієї особи. Після підписання договору ним було сплачено послуги в сумі 5000грн. Фактично даний договір від імені ФОП [PERSON] укладався саме з однією із співробітниць ФОП [PERSON], яка на той момент була присутня в офоісі та був особисто нею підписаний. Вважає, що під час укладання вище зазначеного договору, волевиявлення як самого [PERSON], так і менеджера з аналогічними даними ([PERSON].) не було, в зв"язку з чим було суттєво порушені норми діючого ЦК України, а тому даний договір є недійсним. Представник позивача надав заяву. в якій просив позов задовольнити та справу розглянути за його відстуності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії договору на інформаційне обслуговування б/н від 11.06.2016, його сторонами є фізична особа - підприємець [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (клієнт); а предметом - інформація про варіанти житлових приміщень на ринку оренди м.Харкова та Харківської області в обсязі та на умовах передбачених цим договором, та обов'язок клієнта прийняти цю послугу та сплатити виконавцю за неї 5000 грн. (а.с.46-47). Згідно з копією квитанції б/н від 11.06.2016р. ФОП [PERSON] отримав 5000 грн. (а.с.48). Копіями Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 08.09.2016, підтверджується, що з 10.09.2015р. [PERSON] був зареєстрований фізичною особою - підприємцем з основним видом діяльності: «надання інших інформаційних послуг» (а.с.49-51). Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 3 та 5 ст.203 ЦК України зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, спірний договір був укладений та підписаний 11.06.2016 [PERSON] та співробітницею ФОП [PERSON], а не самим [PERSON] Також кошти від позивача отримувала таж сама співробітниця. Визнаючи спірний договір недійсним, суд, за правилами ст.216 ЦК України, застосовує наслідки недійсності правочину у вигляді зобов'язання відповідача повернути позивачу одержані від нього за цим договором грошові кошти у сумі 5000 грн. За правилами ст.88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved