Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання правочину недійсним та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.02.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №058-2008-300 з терміном повернення кредиту до 10.02.2013 року. За наслідками реструктуризації з метою виконання зобовязань за кредитним договором, 25.01.2011 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» укладено договір поруки, згідно якого позивач зобовязався відповідати за невиконання усіх зобовязань, що виникли за кредитним договором №058-2008-300.У липні 2013 року позивач дізнався про те, що ПАТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. На підтвердження вимог представник ПАТ «Універсал Банк» подав до суду копію договору поруки б/н від 25.01.2011 року. Проте позивач не згідний з вимогами банку, оскільки договір, який наданий до суду на підтвердження стягнення, він не підписував. Умови, вказані в цьому договорі є відмінними від тих, на які погоджувався позивач при його підписанні. Вказує,що підпис на першій сторінці договору йому не належить. Предметом договору поруки, який насправді підписував [PERSON] був залишок по кредиту, який становив 15\~000 доларів США. Крім цього, у підписаному ним договорі поруки базова процентна ставка була нижчою, а також розмір процентної ставки, що нараховується за користування кредитом у період з 25.01.2011 року по 19.01.2012 року. Вважає, що спірний договір повинен бути визнаний недійсним, оскільки укладаючи такий договір, позивач брав на себе зобовязання щодо повернення [PERSON] суму залишку по кредиту у розмірі 15\~000 доларів США. Просить визнати договір поруки б/н від 25.01.2011 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» недійсним та стягнути а його користь 9 453 грн. моральної шкоди. Просить позов задоволити. Окрім того, позивачем 28.07.2015 р. на адресу суду була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій посилається на те, що 10.12.2014р. Франківським районним судом м. Львова постановлено ухвалу про призначення судово-почеркознавчої експертизи у даній справі. На виконання зазначеної ухвали позивачем оплачено вартість експертизи, яка становить 2\~337, 00 грн. Просить визнати недійсним договір поруки від 25.01.2011р. та стягнути з відповідача в свою користь 9\~453,00 грн. моральної шкоди та 2\~580,60 грн. судових витрат. Позивач та представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов підтримали повністю та просять суд його задовольнити, виходячи із наведених вище мотивів. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні заперечили проти позову, просять відмовити в його задоволенні. Заслухавши думку всіх учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Нормами статей 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що 25.01.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки б/н. Згідно висновку експертизи №4917 від 03.02.2015 року, підпис від імені [PERSON], який розташований на першому аркуші оригіналу одного примірника договору поруки б/н від 25.01.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою, з намаганням особи-виконавця наслідувати достовірний підпис [PERSON]. Крім зазначеного суд констатує, що за змістом п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. В силу п. 8 вищевказаної Постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. З наведено слідує, якщо сторона не підписувала договір, як встановлено висновком експертизи, який міститься в матеріалах справи, такий договір є неукладеним (є таким, що не відбувся), а тому визнаватися недійсним в судовому порядку не може. З"ясувавши дійсні обставини справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що договір поруки б/н від 25.01.2011р. між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] є неукладеним, оскільки сторони не погодили всі істотні умови договору поруки б/н від 25.01.2011р., а саме: обсяг відповідальності поручителя (суму) основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків) за виконання зобов"язання боржником [PERSON], оскільки на першій сторінці Договору поруки б/н від 25.01.2011р., в якій передбачено обсяг відповідальності поручителя - [PERSON], міститься підроблений підпис, а не підпис позивача, що підтверджено висновком почеркознавчої експертизи. Згідно ч.2 ст. ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зважаючи на те, що моральна шкода підлягає до стягнення з винних осіб, а в процесі розгляду справи винних осіб не встановлено, тому в задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed