Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення з роботи з посади директора. В обґрунтування позову посилається на те, що він 05.09.2017 року прийнятий на посаду директора ТОВ «Зернотрейдинг Груп» відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ "Зернотрейдинг Груп ". На підставі цього, про вступ позивача на посаду директора 05 вересня 2017 року було видано відповідний наказ за №35-17к. 09 листопада 2017 року позивачем на юридичну адресу товариства «Зернотрейдинг Груп» рекомендованим листом було направлено заяву про звільнення за власним бажанням у порядку\~ст.38 Кодексу законів про працю України, але даний лист було повернено. 22 листопада 2017 року позивачем повторно було направлено листа на адресу товариства, однак станом на дату звернення до суду, питання щодо звільнення позивача не вирішено в порядку, встановленому законом, чим відповідачем порушено конституційне право позивача на працю, внаслідок чого останній звернувся до суду з даним позовом, оскільки у інший спосіб позбавлений можливості відновити порушене право. Справа розглянута без участі сторін у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що позивача відповідно до рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотрейдинг Груп» від 05 вересня 2017 року було призначено на посаду директора. Наказ про вступ позивача на посаду директора був виданий 05 вересня 2017 року за №35-17-к (а.с.7)., про що було зроблено запис у трудовій книжці (а.с.5-6). 09 листопада 2017 року позивачем на імя загальних зборів учасників відповідача було написано заяву про звільнення за власним бажанням у порядку\~ст.38 КЗпП України. Заява була направлена по пошті 22 листопада 2017 року цінним листом на адресу єдиного Учасника (засновника), відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотрейдинг Груп» (а.с.8). Статтею 43 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 38 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. У звязку з тим, що Загальними зборами учасників відповідача не було прийнято рішення про звільнення позивача з посади директора, а також враховуючи, що трудові права позивача є порушеними з підстав нереагування відповідача на заяву позивача про його звільнення з посади директора товариства, вони підлягають захисту у судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор обєднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КзПП й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. За змістом положень ст.38 КзПП, ст.145 ЦК України, ст.ст. 58,60,62 ЗУ «Про господарські товариства» праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обовязок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, повязані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. №14-рп/2004, від 16.10.2007 р. №8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення директора орган ТОВ «Зернотрейдинг Груп» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обовязків по створенню нового виконавчого органу. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства, ТОВ «Зернотрейдинг Груп» були порушені трудові права позивача, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Окрім цього, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення з посади директора позивача до Єдиного державного реєстру свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин з позивачем та продовжує вважати його керівником Товариства. Таким чином, право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч.1 ст.38 КзПП, також право щодо вільного вибору праці було порушеним. Відповідно до ч.2. Постанови ПВСУ №13 від 24.10.2008 року, ЗУ від 15 грудня 2006 р. №483-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів» до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що повязані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. Відповідно до ч.4. Постанови ПВСУ №13 від 24. 10. 2008 року, при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV КЗпП України. Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обовязки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону. Суд виходить з того, що питання про звільнення позивача за власним бажанням з посади директора ТОВ "Зернотрейдинг Груп" не вирішено у встановленому законом порядку керівником товариства та є порушенням конституційного права позивача щодо вільного вибору праці. В даному конкретному випадку, враховуючи, що відповідач допускає бездіяльність, що виражається у нездійсненні розгляду заяви позивача про припинення трудових відносин, чим грубо порушує права останньої, поштову кореспонденцію не отримує ані від позивача, однак, товариство не є ліквідованим та не перебуває у процесі припинення, юридична адреса, зазначена у Єдиному реєстрі юридичних осіб ат фізичних осіб - підприємців, відповідає тій, на яку позивачем направлено заяву про звільнення, суд вважає можливим захистити порушене право позивача шляхом визнання трудових відносин позивача відповідно до\~ ст.38 КЗпП України\~припиненими. Крім того суд враховує, що відповідач попереджений позивачем про звільнення за власним бажанням, а тому після закінчення двотижневого строку попередження позивач припинила трудові відносини з відповідачем, враховуючи, що не допускається будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору, у зв'язку із чим надходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved