Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитно - заставним договором № КGAWA779660343 від 30.01.2008 року в розмірі 35605 грн. 38 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 січня 2008 року між комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитно - заставний договір № КGAWA779660343, за яким відповідач отримав строковий кредит у розмірі 39814 грн. 00 коп. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9 % річних( з 01.02.2009 року -13,8 %) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 29.01.2013 року, а також передачею у заставу автомобіля ВАЗ 21214, 2007 року випуску. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця, в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав в результаті чого станом на 27.01.2014 року має заборгованість по договору в розмірі 35605,38 грн. Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду судом було встановлено, що відповідач [PERSON] помер [INFO] року. Ухвалою суду від 17.09.2014 року до участі у справі в якості правонаступників первісного відповідача були залучені спадкоємці померлого [PERSON] - його дружина [PERSON] та син [PERSON], які на час смерті відповідача проживали разом з ним. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, в своїх поясненнях спирався на доводи, викладені в позові. Додатково пояснив, що кошти, які, згідно рішення суду, були сплачені відповідачем, відповідно до п.п.4.6, 15.10 кредитно - заставного договору було зараховано за зберігання банком предмета застави, тобто автомобіля ВАЗ 21214, 2007 року випуску, за період з 01.12.2009 року по 15.03.2010 року, а заборгованість, яка складається із тіла кредиту в розмірі 2279 грн.67 коп., заборгованості по процентам в розмірі 890 грн.24 коп., заборгованості по комісії в розмірі 12183 грн. 22 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов»язання в розмірі 18318 грн.66 коп, штрафу (фіксованої частини) - 250 грн. та штрафу (процентної складової) - 1683 грн.59 коп. , залишилась не погашеною. Представник залучених осіб [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надав заперечення проти позову. Пояснив, що 26.12.2011 було винесено рішення Новоукраїнського районного суду про відмову у стягненні заборгованості за кредитним договором № КGAWA779660343 від 30.01.2008 року. Позивачем була подана апеляційна скарга на дане рішення та 21.03.2012 року рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором № КGAWA779660343 від 30.01.2008 року в розмірі 2280,00 грн., яку було повністю погашено відповідачем 23 квітня 2012 року. Також пояснив, що відповідач [PERSON] за життя неодноразово звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання довідки про відсутність заборгованості по кредитному договору, але банк відповіді по суті не надавав. При цьому представник відповідачів зазначив, що вимога про стягнення заборгованості за зберігання заставного майна під час розгляду справи про стягнення кредитної заборгованості при зверненні до суду у 2011 році банком не ставилася, тому на даний час ці вимоги є безпідставними. Додатково пояснив, що [INFO] року відповідач [PERSON] помер, після його смерті спадкова справа не відкривалась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Ухвалою суду від 17.09.2014 року до участі у справі в якості правонаступників первісного відповідача були залучені спадкоємці померлого [PERSON] - дружина [PERSON] та син [PERSON], які на час смерті відповідача проживали разом з ним, спадщину хоча фактично і прийняли, але свої спадкові права не оформили, свідоцтва про право на спадщину не отримали, тому у них відсутні будь-які правові підстави відповідати перед кредитором. На підставі вищевикладеного представник відповідачів просив в позові ПАТ КБ « ПриватБанк» про стягнення заборгованості відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали свого представника та просили відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представника, дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON] 30.01.2008 року укладено кредитно - заставний договір № КGAWA779660343, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 39814,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9 % річних (з 01.02.2009 року -13,8 %) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 29.01.2013 року, а також передачею у заставу автомобіля ВАЗ 21214, 2007 року випуску (а.с.7-15). Як визначено ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Позивач за вказаним кредитним договором свої зобовязання виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 39814,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи сторони при укладені вказаного кредитного договору погодилися з його умовами та підписали його. 11.10.2011 року ПАТ КБ « Приват Банк» подав до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитно - заставним договором № RGAWA779660343 від 30.01.2008 року в сумі 11553,40 грн. Рішенням Новоукраїнського районного суду від 26.12.2011 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] було відмовлено за необґрунтованістю позовних вимог (а.с.59). Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 21.03.2012 року, яке набрало законної сили, рішення Новоукраїнського районного суду від 26.12.2011 року було скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 2279,67 грн. та 142,80 грн. судових витрат (а.с. 60-61). У цьому рішенні суд встановив, що 16.11.2009 року відповідач передав позивачу предмет закладу та видав довіреність на продаж автомобіля уповноваженим працівникам банку.13.03.2010 року кошти від реалізації автомобіля в сумі 42000,00 грн. надійшли на рахунок банку та були зараховані на погашення заборгованості відповідача за кредитом. Крім того в даному рішенні судом з посиланням на норми ст.ст. 613-614 ЦК України вирішено питання щодо необґрунтованості вимог позивача про стягнення з [PERSON] процентів та інших платежів, передбачених кредитно-заставним договором, а також пені, крім суми заборгованості по кредиту. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 23.04.2012 року відповідачем [PERSON] було перераховано присуджену заборгованість в сумі 2280,00 грн. на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується квитанцією (а.с.62). Таким чином, рішенням суду було встановлено розмір заборгованості за кредитно- заставним договом, яка була повністю погашена [PERSON], він остаточно виконав свої зобов'язання перед банком погашенням встановленої судом заборгованості і відповідно п.14.1 кредитно - заставного договору дія договору завершилась після погашення заборгованості [PERSON] визначеної рішенням суду, що набрало законної сили. Тобто відповідно до п.14.4 кредитно - заставного договору дія договору була припинена. Після припинення дії договору не підлягають будь - які додаткові нарахування за цим кредитно заставним договором. Про виконання своїх боргових зобов'язань [PERSON] 08.08.2012 року повідомляв листом головну дирекцію ПАТ КБ « ПриватБанк», про що свідчить відтиск штампу вхідної кореспонденції банку від 12.08.2012 року ( а.с. 63). У відповідності до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть заявляти в суду у саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Посилання представника банку про те, що кошти, які, згідно рішення суду, були сплачені відповідачем, відповідно до п.п.4.6, 15.10 кредитно - заставного договору № КGAWA779660343 було зараховано за зберігання банком предмета застави, тобто автомобіля відповідача, за період з 01.12.2009 року по 15.03.2010 року суд не бере до уваги, в зв'язку з відсутністю будь яких доказів правомірності витрат. На неодноразові запити представника [PERSON] про надання довідки про відсутність заборгованості по кредитному договору банк відповіді по суті не надавав, так і не надав доказів про стягнення заборгованості за зберігання заставного автомобіля, тому вимоги банка є безпідставними. Як вбачається з актового запису про смерть № 342 від 11.12.2013 року громадянин [PERSON] помер [INFO] у віці 45 років (а. с. 35). Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.4 ст.25, ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом ст.ст.1216,1218 ЦК України у разі смерті фізичної особи-боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальними правилом переходять до іншої особи- її спадкоємця. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої Новоукраїнською районною державною нотаріальною конторою 11.09.2014 року, після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 38). Згідно відомостей, наданих Новоукраїнською міською радою, на час смерті [PERSON] разом з ним за адресою [ADDRESS], були зареєстровані та проживали його дружина дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 42). Відповідно до ст. 1282 ЦУ України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержанного у спадщину. Обставинами які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем і поручителем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини, наявність та розмір спадкового майна, згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника, невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов"язань за кредитним договором, пред"явлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством ( ст. 1281 ЦК України). На данний час спадкоємці померлого [PERSON] - дружина [PERSON] та син [PERSON], які на час смерті відповідача проживали разом з ним, спадщину хоча фактично і прийняли, але свої спадкові права не оформили, свідоцтва про право на спадщину не отримали, тому відсутні будь які підстави відповідати перед кредитором. Поряд з цим, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не надав суду належних доказів отримання в спадщину спадкоємцями після смерті [PERSON] спадкового майна та його вартості, що дозволяє зробити висновок про необґрунтованість позовних вимог і з підстав, зазначених у ст. 1282 ЦК України. Спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя, тобто нарахування відсотків, штрафів припиняється з моменту смерті боржника. Таким чином суд вважає, що на момент смерті [PERSON] заборгованість по кредитному договору № RGAWA779660343 від 30.01.2008 року була сплачена у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, у зв»язку з відсутністю законних підстав для нарахування додаткових боргових зобов'язань за вже припиненим кредитно - заставним договором. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду справи в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed