Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 27 жовтня 1999 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб виконкомом Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області про що в книзі реєстрації актів про одруження 27.10.1999 року зроблено актовий запис за №12. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. 18.02.2019 року відповідач, нічого не пояснюючи, зібрав всі свої речі, документи та гроші, поїхав у невідомому позивачу напрямку. Кілька разів вона намагалася вийти із відповідачем на телефонний зв`язок, однак він не має наміру спілкуватись із позивачем. Через сім днів вона звернулася до Маньківського віділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП у Черкаській області з метою розшукати відповідача. У результаті телефонної розмови співробітника відділення поліції із відповідачем було зясовано, що він не бажає проживати однією сім`єю та вести спільне господарство із позивачем. Фактично сім`я припинила своє існування, спільне життя у них не склалося, і на даний час подружні стосунки між ними припиненні, спільне господарство не ведуть, проживаютьокремо, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, згідно довідки Кищинецької сільської ради, у реєстрі територіальної громади зареєстрований за вказаною адресою, яка вказана в позовній заяві, а саме по [ADDRESS] . Проте судові повістки повернуті на адресу суду з поміткою про причини не вручення - за закінченням терміну зберігання, що дає підстави вважати, що відповідач не є належно повідомленим про час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Крім відправлення судових повісток за місцем його реєстрації, відповідач двічі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме" (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи). На адресу суду будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 3\~ ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що 27\~жовтня 1999\~року зареєстровано шлюб між сторонами. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюб фактично розпався. Сторони з 18.02.2019 проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, втратили взаємні почуття, примирення неможливе, що було підтверджено під час судового розгляду. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved