Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ « Приватбанк» в вересні 2013 року звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив в рахунок погашеннязаборгованості за кредитним договором КIDOGK00830001від 22.06.2007 року, в розмірі 221559,02 [Долар США] ,що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.07.2013 року складає 1770256,56 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 67,90м2. житловою площею 41,80м2, що: розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаногопредметуіпотеки (на підставі договору іпотекиКIDOGK00830001від 22.06.2007 р.) Публічним Акціонерним Товариством Комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державномуреєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, ії перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативі правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того позивач просить ухвалити рішення про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та або проживають у квартирі , що є предметом іпотеки за адресою [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. В обґрунтування позову позивач вказує , що відповідно до укладеного договору №КIDOGK00830001від 22.06.2007 року [PERSON] 22.06.2007 року отримала кредит у розмірі 12000.00 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості кредитом з кінцевим терміном повернення 22.06.2022 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця в період сплати,позичальник повинен надавати банку грошові кошти (шомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення умов договору відповідачзобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створенного в забезпечення простроченної заборгованності позичальника та нести витрати по сплаті податків та іншихобов'язкових платежів з цихкоштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом18.07.2013 року має заборгованість - 221559,02 (Долар США),що за курсом 7,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.07.2013 року становить 1770256,56 грн. та складається з наступного: 170464,81 ДоларСША - заборгованість за кредитом; 10414,80 Долар США - заборгованість по процентам закористування кредитом; 1697,65Долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом: 28401,53Долар СІІІА - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а такожштрафивідповідно до Договору: 31.29Долар США- штраф (фіксованачастина). 10548,94 Долар США - штраф (процентнаскладова). В підтвердження наявності заборгованості позивач послався на наданий до позову розрахунок. Позивач вказує, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ « ПриватБанк» та відповідач 22.06.2007 року уклали договір іпотеки №КIDOGK00830001згідно з яким надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 67,90м2. житловою площею 41,80 м2. яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки, дорівнює 767 600,00 грн.. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає , що реєстрація осіб у предметі іпотеки з порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Позивач посилається на те, що згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок ти житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, а тому позивач вважає, що відповідач підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки . В судове засідання представник позивача не з»явився, подавши через канцелярію суду заяву у якій просив судовий розгляд проводити у його відсутність, виказавши відсутність заперечень щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи відсутність заперечень представника позивача стосовно проведення заочного розгляду справи, судом ухвалено про проведення розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Встановлено , що22.06.2007 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладено Кредитний договір №КIDOGK00830001 відповідно до якого відповідач отримала кредит розмірі 12000.00 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості кредитом з кінцевим терміном повернення 22.06.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач 22.06.2007 року уклали договір іпотеки №КIDOGK00830001згідно з яким остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 67,90м2. житловою площею 41,80 м2. яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2007 року, реєстровий номер 3683, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Обумовлена сторонами договору іпотекицінапредметуіпотеки, дорівнює 767 600,00 грн.. У зв'язку з зазначенимипорушеннямизобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON]станом на18.07 .2013 року маєзаборгованість - 221559,02 (Долар США),що за курсом 7,99 грн.відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.07.2013 року становить 1770256,56 грн. та складається з наступного: 170464,81 ДоларСША - заборгованість за кредитом; 10414,80 Долар США - заборгованість по процентам закористування кредитом; 1697,65Долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом: 28401,53Долар СІІІА - пеня за несвоєчасністьвиконаннязобов'язань за договором, а такожштрафивідповідно до Договору: 31.29Долар США- штраф (фіксованачастина). 10548,94 Долар США - штраф (процентнаскладова). Для забезпечення погашення заборгованості, що утворилась перед банком, позивач звернуся до суду із позовом у якому просить звернути стягнення на належну відповідачу квартиру та виселити останніх із займаного жилого приміщення. З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2013 року позивачем на адресу відповідачки надсилалась досудове вимога у якійії попереджалось про необхідність виконання взятих зобов`язань та подальшого звернення на предмет іпотеки. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Отже, зважаючи на те, що квартира відповідачем передана в забезпечення виконання взятих на себе зобов»язань по поверненню отриманого кредиту від позивача в іноземній валюті, беручи до уваги , що договір по якому отримані кредитні кошти є споживчім, враховуючи, що позивачем не доведено наявність у власності відповідача іншого нерухомого майна, суд вважає, що дія даного Закону поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст.5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі , крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність. Отже, зважаючи ,що Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в даному випадку скасовує відповідальність відповідача, суд вважає, що до даних правовідносин його норми повинні бути застосовані. Таким чином зважаючи на дію мораторію щодо звернення стягнення на майно, що є забезпеченням кредитних зобов»язань у іноземній валюті, суд вважає, що у позові слід відмовити. При цьому щодо вимог до відповідача про виселення одночасно із зверненням стягнення на майно,то суд виходить з того, що на час розгляду вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених частиною 2 статті 40 Закону України « Про іпотеку» та частиною 3 статті 109 ЖК України щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, тому такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя в розумінні вимог статті 3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed