Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, за час якого у них народилося двоє дітей, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Повідомила, що вони вже тривалий час проживають окремо, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей, не виявляє бажання брати участь у їхньому вихованні, не допомагає у навчанні, не цікавиться їхнім життям. Вказала, що зверталася до опікунської ради при Новогуйвинській селищній раді Житомирського району Житомирської області з приводу надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дітей, однак отримала відповідь про те, що вони спочатку мають бути направлені на соціальні дослідження до соціальних служб для визначення бажання дітей щодо спілкування з батьком. Не дочекавшись висновків соціальних досліджень, виконком Новогуйвинської селищної ради відмовив у задоволенні заяви про позбавлення [PERSON] батьківських прав, порекомендувавши вирішити дане питання в судовому порядку. Як зауважила позивач, під час винесення згаданого рішення не були враховані характеристики дітей з місця навчання, які, на її думку свідчать про те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з наведеним просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У судове засідання з'явилися сторони. Позивач підтримала свої вимоги, повідомила, що діти не мають бажання спілкуватися з відповідачем. Відповідач у процесі розгляду справи вказував, що не визнає вимог позивача. Повідомив, що піклувався про дітей, виховував, забирав зі школи, водив на гуртки; сплачує аліменти, алкогольними напоями не зловживає. Пояснив, що намагався спілкуватися з дітьми, однак позивач чинить тому перешкоди. Зауважив, що ніколи не відмовиться від дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, свідка, думку дітей сторін, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. 18 вересня 2015 року Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення про розірвання шлюбу сторін (а.с. 20), за час якого у них народилося двоє дітей, а саме: [PERSON], [INFO] (а.с. 4), та [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно з характеристикою [PERSON], виданою 22 травня 2017 року Озерненською гімназією Житомирського району Житомирської області, в якій остання навчається, батько справами доньки протягом трьох років не цікавиться (а.с. 8). Відповідно до характеристики [PERSON], виданої 28 вересня 2017 року Озерненською гімназією Житомирського району Житомирської області, в якій остання навчається, батько не приділяє належної уваги вихованню і навчанню дочки, не відвідує батьківські збори, не цікавиться особистим життям своєї дитини (а.с. 12). Як убачається з висновку опікунської ради Новогуйвинської селищної ради Житомирського району № 7 від 17 жовтня 2017 року, опікунська рада, заслухавши інформацію голови опікунської ради, яка ознайомила із заявою позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно їхніх дітей, враховуючи те, що батько дітей сплачує аліменти і хоче приймати участь у вихованні дітей, дійшла висновку провести соціальні дослідження на предмет бажання спілкування дітей з батьком (а.с. 15). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 109 від 24 жовтня 2017 року, заслухавши інформації голови опікунської ради та розглянувши висновок опікунської ради № 7 від 17 жовтня 2017 року, приймаючи до уваги недостатність даних про неприйняття батьком участі у вихованні та утриманні дітей, сплату ним аліментів та бажання приймати участь у вихованні дітей, виконавчий комітет вирішив відмовити в задоволенні заяви [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Встановлено, що під час зустрічі дітей [PERSON] та [PERSON] з психологом Житомирського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було проведено дослідження за методикою "Малюнок сім'ї". У результаті дослідження психолог дійшла висновку, що в ситуації з батьком сімейний стан носить негатив, що погано впливає на психоемоційний стан дітей (а.с. 17-18). Під час судового розгляду справи в якості свідка була допитана мати позивача [PERSON], яка повідомила, що відповідач не водив дітей у дитячий садок та до школи, один раз повів на гурток. Вказала, що відповідач мало заробляв, вживав спиртні напої, однак стан його був завжди нормальний. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (ст. 150 СК України). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 2 ст. 171 СК України). Діти сторін [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що не мають бажання спілкуватися з батьком. Частиною 3 ст. 171 СК України передбачене право суду постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї (ч. 1 ст. 5 СК України). Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство (ч. 2 ст. 5 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З огляду на наведене, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, беручи до уваги ставлення відповідача до дітей, сплату ним аліментів та його бажання спілкуватися з дітьми, враховуючи відсутність достатніх доказів на підтвердження його винної поведінки, суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні вимоги позивача у зв'язку з недоведеністю його ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed