Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати розірваним договір надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] з 11.07.2012 року з дня набрання законної сили рішенням Харківського районного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] всієї суми заборгованості за кредитом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 28.08.2007 року між Акціонерним комерційним банком «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-3/15/7-030, відповідно до якого відповідач надав позивачу у тимчасове користування грошові кошти в розмірі максимального ліміту 100000 доларів США зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 05.08.2017 року. В забезпечення виконання зобовязань позивачем передано в іпотеку нежитлові будівлі та земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Високий, вул.Профспідкова, 12а. У звязку зі скрутним матеріальним становищем та зтаном здоровя з лютого 2009 року вона не мала можливості сплачувати щомісячні платежі. Таким чином право вимоги до [PERSON] у звязку з невиконанням нею умов кредитного договору виникло з 06.02.2009 року, у звязку з чим банком було направлено [PERSON] письмове повідомлення з вимогою протягом 30 днів повернути заборгованість за кредитом. Позивачем вимога банка виконана не було у звязку зі скрутним матеріальним становищем. ПАТ «Укрсоцбанк» вимагав від [PERSON] з 04.12.2009 року дострокового виконання всіх зобовязань за кредитним договором №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007 року дія якого закінчується тільки в серпні 2017 року. 08.02.2010 року банком позивачу було направлено повідомлення про невиконання забовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначає, що неодноразово зверталась до ПАТ «Укрсоцбанк» з метою врегулювання її заборгованості за кредитним договором і погодилась на запропоновані банком умови, однак після узгодження всіх умов додаткової угоди до кредитного договору ПАТ «Укрсоцбанк» відмовився підписувати угоду, якою б було вирішене питання заборгованості позивача за кредитним договором. Вважає, що оскільки банком достроково в односторонньому порядку розірвано договір, позивач звільнена від повернення кредитних коштів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення та заяву про розгляд справи у відсутність представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 28.09.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030 (надалі договір або договір кредиту), відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит окремими частинами (кожна окрема частино «Транш», а у сукупності «Транші») зі сплатою 13,5% річних за кредитом та комісій в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, що міститься в додатку 1 до цього договору, який є невідємною складовою частиною цього Договору, в межах максимального ліміту заборгованості Позичальника за кредитом, в сумі 100 000,00 (сто тисяч) дол. США, з кінцевим терміном погашення заборгованості 05.08.2017 року. За змістом ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. 01.12.2010 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007 року. У звязку з переглядом заочного рішення, ініційованим [PERSON], 20.10.2015 р. ПАТ «Укрсоцбанк» подано уточнення до позовної заяви, оскільки з дати прийняття Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова (04.04.2013 року) та до моменту перегляду даного Рішення суду (06.10.2015 року) пройшов певний час, за який нараховувались відсотки та для того, щоб доказати суду те, що заборгованість за договором кредиту залишається непогашеною. Крім того, відповідно до ст. 638 ЦКУ Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Підписуючи кредитний договір, сторони Банк та Позичальник погодили всі істотні умови для даного виду договору (предмет договору, ціну договору, строк дії договору) та прийняли на себе відповідні зобовязання за ним. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України зазначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦКУ Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт передачі у власність Позичальнику грошових коштів в сумі 100 000,00 дол. США заявою на видачу готівки № 15 від 28.08.2007 року. Статтями 651, 652 ЦКУ встановлені підстави для зміни або розірвання договору та зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин. В силу ст. 652 ЦК України розірвання кредитного договору можливо при наявності одночасно таких умов: -В момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Дана умова передбачає те, що саме обидві сторони Договору повинні були б виходити з того, що зміна обставин за час дії договору не настане. Банк при здійсненні такої банківської операції, як кредитування, усвідомлював фінансові ризики, тому на виконання Постанови Правління НБ України № 406 від 01.12.2008 року «Про затвердження Положення про Порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих витрат за кредитними операціями банків» та Постанови Правління НБУ № 473 від 29.12.2008 року «Про схвалення Порядку резервування коштів за сформованими резервами за кредитними операціями в іноземній валюті, позичальниками, у яких немає джерел надходження валютної виручки» перерахував для зарахування та обліку кошти у сумі, що відповідає обсягу сформованого спеціального резерву за кредитними операціями в іноземній валюті на спеціальний рахунок, відкритий в Національному банку України. -Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались -Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору. За умовами Кредитного договору [PERSON] розраховувала на отримання кредитних коштів в валюті дол.. США. Банк дане зобовязання виконав, грошові кошти були отримані ним в зазначеному розмірі (п.1.1.1 Кредитного договору) та витрачені на поточні потреби, тобто, [PERSON] отримала те, на що розраховувала при укладанні Кредитного договору. Тож, подальше виконання умов Кредитного договору Позичальником ніяким чином не порушувало би співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору. -Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Підписуючи кредитний договір, Позичальник підтвердив те, що повністю розуміє всі умови Кредитного Договору, свої права та обовязки за цим Договором і погоджується з ними. Таким чином, відсутня ознака одночасності всіх чотирьох умов, при наявності яких можливе застосування ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України. Зміна обставин, на які посилається Позичальник, ніяким чином не повязані з умовами виконання договору. Постановою ВСУ від 04.09.2013 р. справа № 6-73 цс 13 встановлено, що наявність рішення про стягнення з позичальника на користь банку кредитної заборгованості за кредитним договором не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання кредитного зобовязання та не позбавляє банк права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Вищевказаний висновок зазначається і в п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" згідно до якого зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Крім того, відповідно до п. 9. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно кредитору (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту кредитор має право нарахувати і пеню, і штраф, відповідно до статті 4 Договору кредиту. Позивач в своїй позовній заяві не надав належних доказів для розірвання договору відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007 року. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed