Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач ПАТ "ВТБ Банк", звернувся в суд з позовом до [PERSON] про дострокове повернення кредиту та стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 88 947,16 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 17.07.2012 року між сторонами у цій справі було укладено кредитний договір № R53100299494В, згідно умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 50 000,00 грн. з строком користування до 17.07.2015 року та сплатою відсотків за користування ним у розмірі 34,5 % річних. Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконував, внаслідок чого у нього станом на 02.04.2014 року сформувалася заборгованість в загальному розмірі 88 947,16 грн., з яких 44 410,02 грн. сума основного боргу, 13 970,62 грн. прострочена заборгованість по відсотках, 17 582,30 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту, 12 489,92 грн. пеня за несплату відсотків по кредиту, 289,01 грн. три відсотки річних нараховані за порушення строку повернення кредиту, 205,29 грн. три відсотки річних нараховані за прострочену заборгованість по відсотках. Представник позивача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. З згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100299494В. Згідно умов п.3.1 - 3.3 договору відповідачці було надано кредит у розмірі 50 000,00 грн. із строком повернення грошових коштів до 17.07.2015 року та сплатою 34,5% відсотків річних за користування кредитом. Позивач свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, а саме позивачу було надано кошти в сумі 50 000,00 грн, що підтверджено меморіальним ордером № 25458 від 17.07.2012 року. Згідно вимог п. 4.6. договору відповідач зобов'язувався щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно з графіком та оплачувати відсотки за користування кредитом. Своїх зобов'язань [PERSON] не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість у розмірі 88 947,16 грн., з яких 44 410,02 грн. сума основного боргу, 13 970,62 грн. прострочена заборгованість по відсотках, 17 582,30 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту, 12 489,92 грн. пеня за несплату відсотків по кредиту, 289,01 грн. три відсотки річних нараховані за порушення строку повернення кредиту, 205,29 грн. три відсотки річних нараховані за прострочену заборгованість по відсотках. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 5.2.2. Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту. Як підтверджується наявною у матерілах справи копією листа-вимоги, такий скеровувався позивачу 20.03.2013 року, проте зобов»язання залишається невиконаним. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями п. 7.1. кредитного договору встановлено, що в разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. У відповідності із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. З наведеного вище випливає висновок про те, що позов підлягає до задоволення частково, з відповідача підлягає стягненню 44 410,02 грн. сума основного боргу, 13 970,62 грн. прострочена заборгованість по відсотках, 289,01 грн. три відсотки річних нараховані за порушення строку повернення кредиту, 205,29 грн. три відсотки річних нараховані за прострочену заборгованість по відсотках, 16257,67 грн. пені за порушення строків повернення кредиту та 11586,37 грн. - пені за несплату відсотків по кредиту, що в загальному складає 86718,98 грн.

Outcome: partial