Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Мартиненко Олександр Олександрович звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] в с. Казинка Грязнинського району Липецької області Російської Федерації помер [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, серед якого земельна ділянка, що розташована на території Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Представник позивача зазначає, що позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Представник позивача зазначає, що визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, оскільки не знав про наявність спадкового майна та вважав, що прийняв спадщину за законодавством Російської Федерації, оскільки вступив у володінні та управління спадковим майном померлого, що розташоване на території Російської Федерації. За таких обставин представник позивача просить визначити позивачу додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 12.04.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 20.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 30.05.2019 року від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення, зведені доводи яких зводяться до того, що позивачем не доведено, що його тривале перебування за кордоном об`єктивно перешкоджало поданню заяви про прийняття спадщини, а незнання про наявність спадкового майна не є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. За таких обставин представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. 23.07.2019 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на письмові пояснення, зведені доводи якої зводяться до того, що задоволення позову відповідатиме принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача нада заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, просить задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (копія на а.с. 7), а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [NUMBER] (копія на а.с. 8) підтверджено, що [INFO] в с. Казинка Грязнинського району Липецької області Російської Федерації помер батько позивача - [PERSON] , який проживав та був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] Федерації (а.с. 9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, серед якого земельна ділянка, площею 5,20 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кустовецької сільської ради (а.с. 10, 11). Згідно із ч. 1 ст. 71 Закону України "Про міжнародне приватне право" спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України № 240\\94-ВР від 10.11.94 року, громадяни кожної з Договірних Сторін можуть успадковувати на територіях інших Договірних Сторін майно або права за законом або за заповітом на рівних умовах і в тому ж обсязі, як і громадяни цієї Договірної Сторони. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином для позивача строк для подачі заяви про прийняття спадщини за померлим [INFO] [PERSON] закінчився 19.06.2016 року. Судом встановлено, що позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 12), однак листом приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Лучинської Л.П. № 143/01-16 від 14.03.2019 року (копія на а.с. 13) представнику позивача повідомлено, що заява про прийняття спадщини отримана, однак спадкова справа не заведена, з огляду на те, що не було надано свідоцтва про смерть спадкодавця, а також через пропуск встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року (справа № 755/7357/15-ц) та постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року (справа № 562/713/18). З огляду на викладене, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме незнання про наявність спадкового майна та помилкова впевненість про прийняття спадщини у відповідності до законодавства Російської Федерації не можуть бути визнані судом поважними. Постійне проживання\~відповідача поза\~межами України\~також не\~може бути\~визнане поважною\~причиною пропуску\~строку для\~прийняття спадщини,\~оскільки \~п.\~3 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття можуть бути подані спадкоємцем особисто, або поштовим відправленням, однак позивач даним правом також не скористався. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed