Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] шкоду у порядку регресу у розмірі 36 356, 93 грн. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог посилається\~на те,\~що 03.11.2016\~року у\~м.\~Львові по\~вул.\~Головатого з\~вини [PERSON] ,\~який керував\~автомобілем Форд\~з державними\~номерними знаками\~ВС [NUMBER] ,\~була скоєна\~дорожньо-транспортна\~пригода.\~Вина відповідача\~у скоєнні\~вищезазначеної ДТП\~підтверджується постановою\~Залізничного районного\~суду м.\~Львова від\~19.01.2017\~року.\~У результаті\~зазначеної ДТП\~був пошкоджений\~автомобіль Фольксваген\~з номерними\~знаками [NUMBER] ,\~який належав\~ [PERSON] .\~Відповідно до\~Висновку експертного\~автотоварознавчого дослідження\~№ 152\~від 07.12.2016\~року,\~складеного судовим\~експертом Галамаєм\~Я.\~І.,\~вартість матеріального\~збитку,\~завданого власнику\~автомобіля Фольксваген,\~становить 35\~790,\~93\~грн.\~Зазначена шкода\~особисто винуватцем\~ДТП не\~була відшкодована\~потерпілій особі.\~На дату\~скоєння цієї\~пригоди відповідач\~не мав\~чинного договору\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів.\~Відповідно до\~п.\~п.\~"а"\~п.\~41.1\~ст.\~41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~МТСБУ за\~рахунок коштів\~фонду захисту\~потерпілих,\~відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених Законом,\~у разі\~її заподіяння\~транспортним засобом,\~власник якого\~не застрахував\~свою цивільно-правову\~відповідальність,\~крім шкоди,\~заподіяної транспортному\~засобу,\~який не\~відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1\~цього Закону,\~та майну,\~яке знаходилося\~в такому\~транспортному засобі.\~Згідно зі\~ст.\~22\~Закону,\~МТСБУ відшкодовує\~у встановленому\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~яка була\~заподіяна життю,\~здоров`ю\~та майну\~третіх осіб\~під час\~ДТП.\~Потерпілий з\~метою отримання\~відшкодування звернувся\~до Моторного\~(транспортного)\~страхового бюро\~України з\~відповідною заявою,\~до якої\~було додано\~копію полісу\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АК/732251\~терміном дії\~з 06.10.2016\~року до\~05.10.2017\~року.\~У зв`язку\~з настанням\~події,\~передбаченої п.\~п.\~"а"\~п.\~41.1\~ст.\~41\~Закону,\~МТСБУ здійснило\~регламентну виплату\~потерпілій особі\~в розмірі\~35\~790,\~93\~грн.\~04.09.2017\~року позивач\~звернувся до\~відповідача з\~листом про\~компенсацію у\~добровільному порядку\~витрат,\~понесених у\~зв`язку з\~проведенням регламентної\~виплати потерпілому,\~а також\~витрат понесених\~для встановлення\~розміру збитку\~та збору\~документів (566\~грн.),\~однак у\~добровільному порядку\~відповідачем не\~компенсовано витрати\~позивача. Враховуючи наведене, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву до суду не подав. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Полісом обов`язкового страхування № АК/0732251 позивачем було застраховано автомобіль Volkswagen Bora, реєстраційний № [NUMBER] , який належить [PERSON] (а.с. 7). Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 19.01.2017 року у справі № 462/6034/16 стверджується, що 03.11.2016 року о 19 год. 00 хв. [PERSON] у м. Львові на вул. Головатого, 295 керуючи автомобілем марки «Ford» реєстраційний номер [NUMBER] , не надав переваги у русі автомобілю марки «Volkswagen» реєстраційний номер [NUMBER] та скоїв з ним зіткнення внаслідок чого автомобіль «Fоrd» отримавши інерційний рух здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes» реєстраційний номер [NUMBER] завдавши транспортним засобам механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України пАП та оштрафовано на 340 грн. в дохід держави (а.с.4). Заявою про настання страхового випадку стверджується, що потерпілий [PERSON] звернувся до страхової компанії для отримання страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події за участю [PERSON] (а.с.6). Висновком № 152 експертного автотоварознавчого дослідження від 07.12.2016 року стверджується, що вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Volkswagen Bora становить 35\~790 грн. 93 коп. (а.с.9-12). Платіжним дорученням № 1259192 від 06.09.2017 року стверджується, що на користь [PERSON] було виплачено 35\~790 грн. 93 коп., окрім цього, згідно платіжного доручення № 1012/16рв від 06.01.2017 року Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено 566 грн. витрат для встановлення розміру збитку та збору документів (а.с.13). У відповідності до п. 1. ч. 1 ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191\~ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Статтею 993 ЦК України\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Крім того, у правовідносинах майнового страхування страховик, що виплатив страхове відшкодування, не може звернутися до страхувальника чи іншої особи, яка одержала страхове відшкодування. Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема,\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. У справі спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень\~ст. 1191 ЦК України,\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до підпункту 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Окрім цього,\~відповідно до\~п.п.\~«а» п.\~41.1\~ст.\~41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ\~за рахунок\~коштів фонду\~захисту потерпілих\~відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У даній справі, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, розмір страхового відшкодування, сплачений страховиком на підставі судового рішення, не перевищує ліміту відповідальності страховика, крім цього жодних доказів про виникнення у позивача необґрунтованих виплат ним не представлено, про такі не наведено та клопотань про витребування таких не заявлено. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки постановою Залізничного районного суду м. Львова від 19.01.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, вина відповідача у скоєнні ДТП доведена, то дані обставини не потребують доказування. Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, їх правове регулювання, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач [PERSON] на момент ДТП керував транспортним засобом та здійснив ДТП, то після виплати позивачем суми страхового відшкодування в розмірі на користь потерпілої особи, то у нього виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, а тому з цих підстав позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог\~ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 1 921 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved