Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором № K2V4AN24290090 , укладеному з [PERSON] 18.08.2008р., згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 12363,69 доларів США на умовах строковості, платності, забезпеченості, під 15,0% річних, зі строком повернення не пізніше 17.08.2015р. Оскільки в строки передбачені графіком погашення кредитних коштів, відповідач кошти не повертав, а станом на 27.09.2013р. виникла заборгованість в сумі 39149,56 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту - 11179,49 дол. США, заборгованості по процентах за користування кредитом - 6428,02дол. США, заборгованості по комісії 1684,38дол. США, пені за несвоєчасне виконання зобов»язань - 17963,61 дол. США, нараховані штрафи -31,29 дол. США -фіксована частина, 1862,78дол. США -процентна складова, просив суд стягнути вказану заборгованість з відповідача на користь банку. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали повністю. 3-я особа [PERSON] в судовому засіданні 11.03.2014р. просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, 3-ї особи в судовому засіданні 11.03.2014р., розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно між ПАТ Комерційний Банк "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № K2V4AN24290090 від 18.08.2008р. , згідно з яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 11351,35 дол. США для придбання автомобіля; 632,23 дол. США для оплати перших страхових платежів за договором страхування на перший рік дії кредиту, 7.35 дол. США з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в державному реєстрі, 340,54 дол. США з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту, 32.32 дол. США з метою оплати вартості поліса обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності, що сплачується в момент видачі кредиту. Кредит був наданий позичальнику [PERSON] для придбання автомобіля DAEWOO Lanos, 2008р.в. д.н.з. [NUMBER] , який є предметом застави. Строк дії договору був визначений сторонами до 17.08.2015р. (п.17.1.3 договору). Дані обставини повністю підтверджуються копією кредитно-заставного договору, не заперечували як відповідачка [PERSON], так і третя особа [PERSON] Крім цього, згідно з договором поруки від 18.08.2008р. поручителем за кредитно-заставним договором є [PERSON] , яка разом з [PERSON] , згідно з п.4 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов»язань за кредитним договором, несуть відповідальність перед кредитором як солідарні боржники. Позивач в позовній заяві послався на те, що станом на 27.09.2013р. виникла заборгованість в сумі 39149,56 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту - 11179,49 дол. США, заборгованості по процентах за користування кредитом - 6428,02дол. США, заборгованості по комісії 1684,38дол. США, пені за несвоєчасне виконання зобов»язань - 17963,61 дол. США, нараховані штрафи -31,29 дол. США -фіксована частина, 1862,78дол. США -процентна складова. А тому, просив суд стягнути вказану заборгованість з відповідачки як поручителя на користь банку. Представник відповідача в судовому засіданні послався як на заперечення позовних вимог на те, що згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 14.05.2012р. (справа № 2/0417/4107/2012) за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], ПАТ «Акцент- Банк» про стягнення боргу, було стягнуто 10000грн. солідарно з обох відповідачів та судові витрати 2432,45грн. Відповідно до акту прийому - передачі ТЗ від 31.08.2012р. [PERSON] в м. Києві передав автомобіль представника позивача за зазначено вартістю 37000грн. Але, при цьому поручитель про передачу автомобіля кредитору не був повідомлений, , що знизило оцінку автомобіля. Але, суд враховує довіреність від 26.11.2012р., видану [PERSON] на уповноваження ПАТ КБ «Приватбанк» провести експертні дослідження щодо ціни та технічного стану автомобіля, укладення договору купівлі - продажу, оренди, обміну та інші, визначаючи ціну та інші умови договору, одержання грошей від його продажу. Тобто, в даному випадку банк діяв на підставі довіреності боржника на розпорядження предметом застави. Також, судом враховується і п.5.6 договору поруки, згідно з яким у випадку невиконання боржником будь-якого зобов»язання, передбаченого п.1 цього договору кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов»язань. Поручитель зобов»язаний виконати зобов»язання, визначені у вимозі кредитора, протягом 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. В судовому засіданні було встановлено, що такої вимоги до поручителя банком не пред»являлося. З повідомлення від 27.08.2013р. вбачається, що повідомлення було направлено лише в 2013р., що заборгованість виникла ще в 2008р., як це видно з розрахунку заборгованості, наданому позивачем. Так, згідно з графіком погашення кредитних коштів, боржник зобов»язувався сплачувати щомісячно по 269,70 дол.США, хоч фактично ним було сплачено : 18.09.2008р. - 270дол. США, 21.10.2008р. - 247 дол.США, 23.10.2008р. - 22,30дол. США, 17.11.2008р. -0,70 дол. США, 11.12.2008р. - 157 дол. США, 19.01.2009р.-145 дол. США, 02.02.2009р.- 139,67дол.США, 26.02.2009р.- 150дол.США, 10.03.2009р. - 179,13дол.США, 07.12.2012р. - 4754,16дол. США, всього 6064,96дол. США. З наведеного випливає, що позивач знав про порушення боржником своїх зобов»язань, але не вчинив дій передбачених п.5.6 договору поруки. А тому, суд вважає, що в даному випадку посилання представника відповідача на ст. 616 ЦК України є обґрунтованим. Відповідно до ч.1 ст.616 ЦК України якщо порушення зобов»язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. А частиною 2 цієї статті передбачено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки , які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов»язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Тобто, суд вважає, що не повідомлення поручителя про наявність заборгованості та нарахування пені станом на 27.09.2013р. в розмірі 17963,61 дол. США є порушенням з боку позивача, а тому у цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що за відсутності належних доказів на підтвердження позовних вимог в частині стягнення пені (неустойки), позов підлягає до часткового задоволення, а саме в сумі 19934,82 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 249497,12 грн. Також частково підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, а саме в сумі 2502грн. -пропорційно частині задоволених позовних вимог.

Outcome: partial