Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить припинити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження речових прав та заборону відчуження усього нерухомого майна, розташованого за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2401314223101), внесений в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 16.06.2005 року, реєстраційний номер: 2094666, реєстратором: Запорізький обласний державний нотаріальний архів; підстава обтяження: договір застави, серія та номер: Б/н, видавник Перша запорізька нот контора; номер запису про обтяження 42834853. За змістом позовної заяви позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із 13/25 частин житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на праві приватної власності на Договору дарування, посвідченого Говорченко Л.О. державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори 18.09.1991 року, р.№ 3-2207, зареєстрованим Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.10.1991 року в реєстровій книзі № 167 за реєстровим № 28473. 12/25 частин зазначеного житлового будинку належить на праві власності третій особі за даним позовом [PERSON] на підставі Договору дарування від 21.12.1991 року, посвідченого державним нотаріусом 5-ої Запорізької державної нотаріальної контори Шевченко О.М. р. № 1-2622, зареєстрованим Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.10.1991 року в реєстровій книзі № 167 за реєстровим № 28473. Позивач та треті особи [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] ,, як діти та дружина померлого. Спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] прийняли [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] від прийняття спадщина відмовилась на користь позивача. . Зі смертю [PERSON] його право власності на 13/25 часток вищезазначеного житлового будинку перейшло до позивача та [PERSON] , як спадкоємців за законом першої черги, які у встановлений законом строк прийняли спадщину. 06 липня 2021 року державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. позивачу та [PERSON] видані Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] : на 26/75 часток житлового будинку [PERSON] (р. № 2-408) та на 13/75 часток - [PERSON] (р. № 2-406) та проведено державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за сторонами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про право власності [PERSON] на 26/75 часток: [NUMBER] ; номер запису про право власності [PERSON] на 13/75 часток: [NUMBER] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2401314223101. При оформленні спадщини позивачу стало, що на належний сторонам на праві спільної часткової власності житловий будинок [ADDRESS] , 16.06.2005 року за реєстраційним номер обтяження № 2094666 (архівний запис ), Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено та зареєстровано обтяження: заборона на нерухоме майно. Номер запису про обтяження 42834853. Відомості про суб`єкта обтяження: Особа,майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП відсутній. Опис предмета обтяження: состав:ціле, состояние:добудоване, статус:жиле. Додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 16925-101,внутр. № СУ01654028ЕЕ302D773В. Причини накладення заборони на належний житловий будинок [ADDRESS] , який на час реєстрації обтяження належав на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] сторонам не відомі. Вказаний житловий будинок не належав на праві власності [PERSON] , вона не є членом родини позивача, в даному житловому будинку ніколи не проживала та не була зареєстрована, що підтверджується інформацією, що міститься в будинковій книзі. В державному реєстрі заборон відсутня будь-яка актуальна інформація ким та на яких підставах був виданий документ, на виконання якого була внесена інформація про державну реєстрацію обтяжень. З метою з`ясування наявності невиконаних [PERSON] та [PERSON] майнових зобов`язань позивач звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яким повідомлено, що згідно Державного реєстру автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) виконавчі провадження, по яких [PERSON] та [PERSON] , які у 2005 році були власниками житлового будинку по [ADDRESS] , боржниками не обліковуються. За таких обставин, позивач вважає, що порушені його права спадкоємця. З вказаних підстав позивач просить задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 06.01.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше. Відповідач подав відзив на позов за змістом якого вважає що заявлені вимоги до Запорізького обласного державного нотаріального архіву безпідставно, оскільки він не є реєстратором органів державної реєстрації прав та обтяжень, та у нього відсутня печатка державного реєстратора . Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач - [PERSON] , під час оформлення спадкового майна після смерті батька - [PERSON] , дізнався про те, що на житловий будинок, який належить батьку накладений арешт. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 28.08.2013 року, актовий запис №329. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина яка складається із 13/25 частин житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на праві приватної власності на Договору дарування, посвідченого Говорченко Л.О. державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори 18.09.1991 року, р.№ 3-2207, зареєстрованим Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.10.1991 року в реєстровій книзі № 167 за реєстровим № 28473. 12/25 частин зазначеного житлового будинку належить на праві власності третій особі за даним позовом [PERSON] на підставі Договору дарування від 21.12.1991 року, посвідченого державним нотаріусом 5-ої Запорізької державної нотаріальної контори Шевченко О.М. р. № 1-2622, зареєстрованим Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.10.1991 року в реєстровій книзі № 167 за реєстровим № 28473. Позивач та треті особи [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] ,, як діти та дружина померлого. Спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] прийняли [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] від прийняття спадщина відмовилась на користь позивача. Зі смертю [PERSON] його право власності на 13/25 часток вищезазначеного житлового будинку перейшло до позивача та [PERSON] , як спадкоємців за законом першої черги, які у встановлений законом строк прийняли спадщину. 06 липня 2021 року державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. позивачу та [PERSON] видані Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] : на 26/75 часток житлового будинку [PERSON] (р. № 2-408) та на 13/75 часток - [PERSON] (р. № 2-406) та проведено державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за сторонами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про право власності [PERSON] на 26/75 часток: [NUMBER] ; номер запису про право власності [PERSON] на 13/75 часток: [NUMBER] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 240131422310. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Системний аналіз наведених норм права, а також та обставина, що позивач у передбачені законом строки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, дають підстави для висновку про наявність у позивача як спадкоємця за законом права на звернення до суду із позовом про скасування арешту, оскільки таке право перейшло до позивача як спадкоємця з моменту відкриття спадщини, і не може бути підставою для відмови від права на звернення до суду за захистом. При оформленні спадщини позивачу стало, що на належний сторонам на праві спільної часткової власності житловий будинок [ADDRESS] , 16.06.2005 року за реєстраційним номер обтяження № 2094666 (архівний запис ), Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено та зареєстровано обтяження: заборона на нерухоме майно. Номер запису про обтяження 42834853. Відомості про суб`єкта обтяження: Особа,майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП відсутній. Опис предмета обтяження: состав:ціле, состояние:добудоване, статус:жиле. Додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 16925-101,внутр. № СУ01654028ЕЕ302D773В. Причини накладення заборони на належний житловий будинок [ADDRESS] , який на час реєстрації обтяження належав на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] сторонам не відомі. З метою з`ясування наявності невиконаних [PERSON] та [PERSON] майнових зобов`язань позивач звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яким повідомлено, що згідно Державного реєстру автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) виконавчі провадження, по яких [PERSON] та [PERSON] , які у 2005 році були власниками житлового будинку по [ADDRESS] , боржниками не обліковуються. Будь-яких майнових зобов`язань щодо відшкодування матеріальних збитків, погашення заборгованостей, тощо, з метою забезпечення виконання яких, мав би бути накладений арешт на належне майно не існує. Відсутні будь-які виконавчі документи, судові рішення щодо зобов`язань [PERSON] та [PERSON] . Строки звернення до суду за зобов`язанням 2005 р. (строки позовної давності) та строки пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих на підставі судових рішень, винесених у 2005 році. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02.06.2016 р., примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. В силу ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016р., арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. На виконанні у відділі державної виконавчої служби виконавчих проваджень стосовно померлого [PERSON] як боржника, а також [PERSON] , як боржниці не перебуває. Підстави для накладення арешту на вказаний житловий будинок і подальшої заборона відчуження усього нерухомого майна, розташованого за адресою - [ADDRESS] відсутні. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становище, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ч.1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положення ст. 319 ЦК України передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним». За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved