Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що вказана квартира на праві спільної сумісної власності належить їй та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] У вказані квартирі зареєстровані вона та [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також відповідач по справі [PERSON] Відповідач у даній квартирі зареєстрований з 17.09.1998 року, але не проживає там більше трьох років, особистих речей в квартирі не має, не сплачує комунальні послуги, не несе інші витрати по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, не є членом її сім'ї . В зв'язку з вищевикладеним просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Клопотань про залучення інших співвласників для участі у справі не бажали заявляти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За ст. 227 ЦПК України відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії(ст. 228 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та її представника, суд знаходить, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.02.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2006 [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності, належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8, 9) Як вбачається з довідки Комунального підприємства "Житлова управляюча компанія" від 19.05.2017 року відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою (а.с.10). За ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. Враховуючи, що відповідач є співвласником квартири [ADDRESS], а не наймачем, членом сім`ї наймача або членом сім`ї власника, він має право вільно користуватись квартирою та, незалежно від факту проживання у спірній квартирі, не може бути визнаний таким, що втратив право користування нею.

Outcome: dismissed