Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач в червні 2017 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 27.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, та в порядку ст. 84 СК України аліменти на її утримання у вищевказаному розмірі до досягнення сином трирічного віку. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини, яка проживає разом з позивачем та утримання якої відповідач не здійснює. Разом з тим, матеріальний стан позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, не дозволяє у повному обсязі забезпечити дитину усім необхідним для її належного та гармонійного розвитку. Відповідач на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має, має задовільний стан здоров"я, працездатний, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини. На підставі протоколу повторно автоматичного розподілу від 28.09.2017 р. вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Ларіонової Н.М. В судове засідання позивач не з"явилась, подала до суду заяву, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідачем до початку судового засідання подана письмова заява, в якій він просив вищевказану справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно із ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 08.07.2014 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 08.07.2014 року, актовий запис про народження №439 від 08.07.2014 року. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 15.09.2015 року, актовий запис про народження №1949 від 15.09.2015 року. На момент розгляду справи дитина проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є людиною працездатного віку, офіційно працевлаштований та має щомісячний дохід. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, та матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, та також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Так, в даному випадку, 50% прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить з 01.05.2017 року 713,00 грн. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов'язки до дитини, в т.ч. і обов'язку її утримання. З огляду на те, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, приймаючи до уваги те, що відповідач позов визнав, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/8 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін у справі та інтересам дитини, а також чинному законодавству, є вищім від прожиткового мінімум на дитину та значно вищім від встановленого мінімального розміру аліментів. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 27.06.2017 року, і до повноліття дитини. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на дружину, суд виходить з такого. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У ч. 4 ст. 84 СК України зазначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з довідкою ТОВ "Промоушн Стафф" №36 від 07.03.2017 року позивач працевлаштована у вказаному товаристві на посаді фахівця з кадрової роботи з 08.04.2013 року. З 12.12.2015 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З огляду на те, що дитина, якій не виповнилося трьох років проживає з матір'ю, а відповідач не надає матеріальної допомоги матері на утримання дитини добровільно, платник аліментів є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я і має можливість матеріально забезпечити матір дитини і після відрахування з його доходу аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі 1/8 частини заробітку відповідача. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та чинному законодавству. В зв'язку з чим, аліменти на користь позивача на її утримання підлягають стягнення з часу подання позову і до досягнення дитиною трьох років - 10.09.2018 року. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також з відповідача згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1 280,00 грн. (2 х 640,0 грн. - за дві вимоги немайнового характеру). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 84, 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved