Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. Право власності підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. У її будинку зареєстрований чоловік її доньки [PERSON] . 20 липня 2016 року шлюб між ними розірвано. Ще до розірвання шлюбу, відповідач в даному будинку вже не проживав. Свідченням не проживання [PERSON] в належному позивачці будинку є акти обстеження проживання [PERSON] з червня2017 року по червень 2018 року. Витрати за комунальні послуги позивач оплачує сама. Остання зверталась за отриманням субсидії, однак їй було відмовлено у отриманні такої, тому що їй необхідно було подати документи про дохід відповідача. Враховуючи наведені обставини, позивач звернулась до суду про захист свого порушеного права, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS]. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, однак, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задоволити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду заяву, в якій позов визнає, просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з»явився, однак подав на адресу суду заяву, якою позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позову, фактично визнав такий, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Право власності підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серія [NUMBER] . Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником 1/1 частки будинку по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину/Р. № 1-176/ 14.02.2006 / виданого Жовківською державною нотаріальною конторою. Згідно довідки, виданої виконкомом Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області № 1922 від 10.08.2017 року , виданій [PERSON], 1979 р.н про те, що вона зареєстрована і проживає в [ADDRESS]. В даному господарстві зареєстровані: [PERSON], 1951 р.н.- мати; [PERSON], 1998 р.н.- син; [PERSON], 2010 р.н.- дочка; [PERSON], 1976 р.н.- колишній чоловік. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 20.07.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі, [PERSON], зареєстрований в будинку, але фактично не проживає там з 06 червня 2017 року по 05 червня 2018 року. Ці факти підтверджуються відповідними актами комісії в складі депутата Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], від 06.06.2017 р.; 18.07.2017 р.;10.08.2017 р.;14.09.2017 р.;20.10.2017 р.;06.03.2018 р.; 05.06.2018 р.; якими встановлено , що зі слів власника будинку [PERSON] і сусідів гр. [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрований, але з 02.06.2017 року там не проживає. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи із змісту норм ст. 71,72 ЖК України, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. А від так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік. Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад 1 рік без поважних причин. Враховуючи вищенаведені обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved