Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивачі звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Одеська універсальна товарна біржа «Центр», в якому просять визнати дійсним Договір № Н/98-0501 купівлі-продажу нерухомого майна від 03 вересня 1998 року, укладений на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Центр» та зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 23 вересня 1998 року під № 301 пр - стр 78 - рг 720., за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] , [PERSON] , діюча від свого імені, а також від імені та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] купили в рівних частках квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 30,5 кв.м., яка складається з однієї кімнати житловою площею - 19,3 кв.м., а також кухні, вбиральні. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що на даний час вони не можуть розпоряджатися своїм майном, а саме купленою в 1998 році на Одеській універсальній товарній біржі «Ценрт» вказаною квартирою, так як даний договір не був посвідчений нотаріально. Ухвалою від 28.07.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 07.09.2021 року. 07.09.2021 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 22.10.2021 року. У судове засідання 22.10.2021 учасники справи не з`явилися, представник позивачів просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач та третя особа, які сповіщені про час, дату і місце розгляду справи належним чином, будь-яких клопотань чи заяв не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 вересня 1998 року між [PERSON] (надалі - Продавець/Відповідач) та [PERSON] (надалі - Покупець/Позивач-1), [PERSON] (надалі - Покупець/Позивач-2), діючої від свого імені, а також від імені та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] (нині прізвище - [PERSON] ) (надалі - Покупець/Позивач-3), було укладено Договір купівлі - продажу нерухомого майна №Н/98-0501 від 03.09.1998 р., який був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» (надалі - Договір купівлі-продажу нерухомого майна). Відповідно до п.п. 1 та 2 зазначеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна Відповідач продав, а Позивач - 1, Позивач - 2 та Позивач - 3 купили у рівних частках квартиру [ADDRESS] , загальною площею 30,5 кв.м., яка складається з однієї кімнати житловою площею - 19,3 кв.м., а також : кухні, вбиральні. Зазначена квартира належала Відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 07.04.1997 р., за № [NUMBER] , зареєстрованого в Одеському МЕТІ та РОН 09.06.1998 р. під № 720 стор.115 кн. 230 пр. Відповідно до п. 6 зазначеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна, квартира була продана з торгів за 5000 (п`ять тисяч) гривень. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» в «Журналі реєстрацій договорів по обєктам нерухомості», реєстраційний №Н/98-0501 від 03 вересня 1998 року. Договір купівлі-продажу нерухомого майна за № Н/98-0501 від 03.09.1998 р., на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . був зареєстрований 23 вересня 1998 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під № 301 пр - стр 78 - рг 720. Умови зазначеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна обома сторонами були виконані в повному обсязі. Так. Позивачі передали, а Відповідач прийняв грошову суму у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) за продаж вищевказаної квартири: Відповідач після відчуження проданої квартири звільнив квартиру, передав ключі та знявся з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, а Позивачі вселилися в квартиру, користуються нею в повному обсязі, регулярно оплачують комунальні платежі та інші послуги, утримують її в належному санітарно - технічному стані. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по зазначеному правочину не заявляв. Між тим, на даний час Позивачі не мають можливості розпоряджатися квартирою, на власний розсуд, оскільки чинне законодавство України передбачає нотаріальне посвідчення договорів, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна і нотаріуси відмовляють у реєстрації будь-яких правочинів за наявності таких договорів як у Позивачів, з тієї причини, що вважають договір, засвідчений біржею недійсним і необхідно в судовому порядку визнати його дійсність. За такої причини Позивачі не можуть реалізувати своє право власності у повному обсязі. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в липні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі. Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість. В даному випадку, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством не було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved