Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивачі, посилаючись на те, що після смерті їх матері відкрилась спадщина, до якої входять, з поміж іншого, житловий будинок, сертифікат на право на земельну частку (пай) та право на майновий пай, які мати їм заповіла, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їм відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неточностями у правовстановлюючих документах та відсутністю деяких з них, а також у зв"язку з тим, що вони пропустили строк для прийняття спадщини, іншим чином ніж шляхом звернення до суду їм спадкові права не набути, просять суд визнати за ними, у рівних частках, право власності на житловий будинок, сертифікат на право на земельну частку (пай), право на майновий пай, а також визнати причину пропуску ними строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поважною та поновити строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі, позов просять задовольнити. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року померла заповідач, [PERSON], у віці 72 років у с. Забілоччя, Радомишльського р-ну Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 233227, видане виконавчим комітетом Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 04.04.2014 року. 17 серпня 2010 року [PERSON] зробила розпорядження у вигляді заповіту, де вказала, що на випадок її смерті, все її майно, рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, що належатиме їй на день її смерті, та все те, що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON]. Встановлено, що після того як позивачі поховали мати, [PERSON], [PERSON], постійно займалась лікуванням своєї дитини, а [PERSON] мав проблеми зі здоров"ям, через це вони вчасно не встигли звернутись до нотаріуса у встановленому порядку із заявами про прийняття спадщини, а тому суд визнає причину пропуску ними строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поважною. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, з поміж всього іншого, входить цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Забілоччя, Радомишльського р-ну Житомирської області по вул. Слобода, № 78, а також земельний та майновий пай, а саме: право на земельну частку (пай) члена КСП «Працівник» с. Забілоччя, Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 5 394,00 гривень, що належав померлій заповідачці, [PERSON] згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0046272, виданого на її імя на підставі рішення Радомишльської РДА № 92 від 25.03.1997 року та майновий пай члена КСП «Працівник» с. Забілоччя, Радомишльського району Житомирської області, де її частка визначена в розмірі 6 884,00 гривень, або 0,3722 відсотки, що належав покійній [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 № 199728, виданий на її імя в.о. голови Забілоцької сільської ради 13 березня 2009 року. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє їх позовні вимоги. У відповідності до ст.256 ч.2 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд їх позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved