Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування арештів, зазначивши в позовній заяві, що між юридичною особою Закритим акціонерним товариством Перший Український [PERSON] банк, правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", та [PERSON], укладений кредитний договір № 5763378 від 17.10.2007. У забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором [PERSON] передав Банку в іпотеку квартиру № 38а у будинку 10 по вулиці Верхній у місті Запоріжжі, про що укладений Договір іпотеки № 5763378, посвідчений 17.10.2007 [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим № 2101. Згідно із статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У супереч умовам кредитного договору позичальник умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконує, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати процентів. У звязку з невиконанням умов кредитного договору утворилась значна заборгованість позичальника (Відповідача) перед банком (Позивачем). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Позивачу стало відомо про наявність арештів, які були накладені на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], які зареєстровані третіми особами, а саме: -08.12.2014 р. головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45024930 від 11.11.14, якою було накладено арешт у звязку з чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис реєстраційний номер обтяження № 7982882. -28.11.2014 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.11.14, яка була винесена Комунарським ВДВС ЗМУЮ в рамках виконавчого провадження № 45439036, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис номер запису про обтяження № 7869320. -04.08.2011 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.11, яка була винесена головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] в рамках виконавчого провадження ВП № 27645680, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис реєстраційний номер обтяження № 11467736. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний арешт накладено на підставі виконавчого листа 2-6164 від 10.06.11 виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ [PERSON]» 67\~356,46 грн. -28.02.2012 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.02.12, яка була винесена головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] в рамках виконавчого провадження ВП № 31150086, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис реєстраційний номер обтяження № 12215886. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний арешт накладено на підставі виконавчого листа 2-2563 від 20.01.12, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 25078,84 грн. -11.03.2016 р. державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50271122 від 11.03.16, якою було накладено арешт у звязку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис реєстраційний номер обтяження № 13638869. Також відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, існуючий на даний час арешт повністю унеможливлює реалізацію ПАТ «ПУМБ» своїх прав та інтересів щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок реалізації іпотечного майна. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно зі ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень. Тому позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту накладеного на передану в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Відповідач ПАТ «ВТБ [PERSON]» представник не зявився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, у встановлений законом спосіб, поважних причин неявки суду не повідомив, тому суд, відповіднодо ст. 168 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в його відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідач ПАТ «КБ «ПриватБанк» представник не зявився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, у встановлений законом спосіб, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Також представником ПАТ «КБ «ПриватБанк» надано заперечення проти позову, в яких зазначено, що позивач бездоказово стверджує про те, що арешти перешкоджають йому у задоволеннівимог за рахунок реалізації предмета іпотеки, і не надає жодних доказів неналежного виконання [PERSON] кредитних зобов'язань перед позивачем або рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, можна припустити, що позивачем пред'явлений позов лише в інтересах [PERSON] з метою звільнити його все майно з-під арештів та уникнути відповідальності перед іншими кредиторами (перепродати майно). Позивач обґрунтовує позовні вимоги ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (старої не чинної на сьогодні редакції цього Закону). Однак, відповідно до положень не чинної ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»лише власник майна може звернутись до суду з позовом про зняття з нього арешту, що випливає зі змісту наведеної статті: „особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовомпро визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч. 7 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта коштів повертається іпотекодавцю. Отже, враховуючи вищевикладене, ПАТ КБ «Приват Банк» має законне право та обґрунтовані підстави розраховувати та претендувати на решту коштів від реалізації предмету іпотеки та право на погашення заборгованості відповідача-1 перед ПАТ КБ «Приват Банк» за рішенням суду. В свою чергу, зняття арешту з майна відповідача-1 є порушенням законних прав та інтересів інших кредиторів [PERSON] Крім того, представником ПАТ КБ «Приват Банк» подано заяву про застосування строку позовної давності у якій зазначено, що ПАТ КБ «Приват Банк» вважає за необхідне, при вирішенні спору застосувати позовну давність до вказаних правовідносин. Так, одним з предметів спору, яке стосується ПАТ КБ „Приват Банк, є скасування арешту з майна накладеного в інтересах ПАТ КБ „Приват Банк 28.02.2012 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.02.2012 р., винесеної головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 31150086. Відповідно до пункту 12 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 р. „Про судову практику в справах про зняття арешту з майна на позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майнапоширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України (далі ЦК) трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, позивач мав право звернутися з вищевказаним позовом лише до березня 2015 р., а не через більше ніж 4 (чотири) роки з дати накладення арешту на майно боржника. У порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено, що одним зі способів захисту особистих прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, щоміж юридичною особою Закритим акціонерним товариством Перший Український [PERSON] банк, правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", та [PERSON], укладений кредитний договір № 5763378 від 17.10.2007. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] передав позивачу в іпотеку квартиру № 38а у будинку 10 по вулиці Верхній у місті Запоріжжі, про що укладений договір іпотеки № 5763378, посвідчений 17.10.2007 [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим № 2101. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У супереч умовам кредитного договору позичальник умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконує, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. У звязку з невиконанням умов кредитного договору утворилась значна заборгованість позичальника (відповідача-1) перед банком (позивачем) у сумі 115\~213,87 дол. СШАта 107\~396,36 грн, що підтверджується рішенням Орджонікдзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.14 по справі № 335/4708/14-ц, згідно з яким з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 5763378 від 17.10.2007 у зазначеній сумі. Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Позивачу стало відомо про наявність арештів, які були накладені на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], які зареєстровані третіми особами, а саме: -08.12.2014 р. головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45024930 від 11.11.14, якою було накладено арешт, у звязку з чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис реєстраційний номер обтяження № 7982882. -28.11.2014 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.11.14, яка була винесена Комунарським ВДВС ЗМУЮ в рамках виконавчого провадження № 45439036, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис номер запису про обтяження № 7869320. -04.08.2011 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.11, яка була винесена головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] в рамках виконавчого провадження ВП № 27645680, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис реєстраційний номер обтяження № 11467736. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний арешт накладено на підставі виконавчого листа 2-6164 від 10.06.11 виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ [PERSON]» 67\~356,46 грн. -28.02.2012 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.02.12, яка була винесена головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] в рамках виконавчого провадження ВП № 31150086, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис реєстраційний номер обтяження № 12215886. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний арешт накладено на підставі виконавчого листа 2-2563 від 20.01.12 виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 25078,84 грн. -11.03.2016 р. державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50271122 від 11.03.16, якою було накладено арешт у звязку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис реєстраційний номер обтяження № 13638869. Також відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Позивач має вищий пріоритет перед іншими стягувачами щодо предмета іпотеки, яка була зареєстрована 17.10.2007 р., що підтверджується інформаційною довідкою від 19.06.2016 № 68411701. Існуючі на даний час публічні арешти, накладені пізніше органами державної виконавчої служби на користь відповідачів, унеможливлюють реалізацію ПАТ «ПУМБ» своїх прав та інтересів кредитора щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок реалізації іпотечного майна. Представником ПАТ «ПУМБ» надано рішення Орджонікдзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.14 по справі № 335/4708/14-ц згідно із яким з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 5763378 від 17.10.2007 у сумі 115\~213,87 дол. СШАта 107\~396,36 грн. Зазначене рішення суду перебуває на виконанні у державній виконавчій службі, однак до теперішнього часу не виконано в повному обсязі. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом досліджено інформаційну довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 19.09.2016 р., в якій міститься інформація щодо накладених арештів на квартиру за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представником позивача надано пояснення, що 19.09.2016 р. позивачем було отримано зазначено довідку, із якої йому стало відомо про накладення арештів на спірну квартиру, а тому саме з цього моменту почався перебіг строку позовної давності, і в межах трирічного строку позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Згідно ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень. Відповідно до ч.1,2 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцем знаходженням майна або основної його частини. Позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Оскільки спірна квартира знаходиться на території Ленінського району м. Запоріжжя, позивач правомірно звернувся до Ленінського районного суду за захистом свого порушеного права. Тому суд вважає позовні вимоги щодо зняття арешту з квартири, яка належить [PERSON], підлягають задоволенню.

Outcome: approved