Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

позивач просить суд постановити рішення, згідно якого щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця м. Біла Церква Київської області, аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини, роз'яснити відповідачу його відповідальність за прострочення сплати аліментів, від сплати судового збору її звільнити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», поклавши судові витрати на відповідача, посилаючись на те, що 28 серпня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом ДРАЦСу Білоцерківського міського виконкому Київської області, актовий запис № 878, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. На даний час, згідно рішення суду, 17 червня 2009 року шлюб з відповідачем розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 24 квітня 2014 року, і вона з відповідачем будь-яких подружніх відносин не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету не веде, він проживає окремо, а дитина проживає спільно з нею. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Про те, на даний час з часу розірвання шлюбу, відповідач участі у вихованні та утриманні дочки не приймає, матеріальної допомоги як їй не надає і їй приходиться її утримувати самостійно, зважаючи на те, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за іншою дитиною до досягнення нею трирічного віку та із доходів отримує тільки допомогу держави при народжені дитини. Спільна з відповідачем дитина на даний час має ряд хронічних захворювань, що підтверджується відповідним медичним висновкам, а тому потребує додаткових витрат. Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Домовленості з відповідачем що до порядку утримання дитини не досягнуто, в зв'язку з тим, що ним ставляться вимоги що до скасування рішення суду про моє утримання, а тому я вимушена звернутися з даним позовом до суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти па дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний, може працювати та отримувати заробітну плату, аліментними зобов'язаннями не обтяжений, на своєму утриманні других дітей, непрацездатних батьків чи інших осіб, не має. Пленум ВС України в п. 22 своєї постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що до батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що при розгляді справ про стягнення аліментів, суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, повинен роз'яснити сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. За подання позовів про стягнення аліментів позивачі, відповідно до п. 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 - VI звільняються від сплати судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 2 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. 28 серпня 1999 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом ДРАЦСу Білоцерківського міського виконкому Київської області, актовий запис № 878. Від спільного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів належить брати до уваги матеріальне становище дитини. В даному випадку дитина не має власних доходів, не здатна сама себе утримувати. На розмір аліментів на дитину має впливати стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися. Однак, такими даними суд не володіє. Слід також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України. Однак, такими даними суд не володіє. Конкретного розміру аліментів на одну дитину законом не встановлено, оскільки у кожному випадку він визначається судом з урахуванням потреб дитини і можливостей батьків. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині, відносно якої він батьківських прав не позбавлений. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Конкретного розміру аліментів на одну дитину законом не встановлено, оскільки у кожному випадку він визначається судом з урахуванням потреб дитини і можливостей батьків. Оцінивши матеріальне становище позивача, з урахуванням потреб дитини, виходячи з наведених позивачем доводів, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині розміру аліментів та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дочки аліменти в 1/3 частині всіх видів доходу, кожного місяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, оскільки було враховано ч.1 ст. 182 СК України та відповідач може надавати матеріальну допомогу лише у визначеному судом розмірі. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а у даному випадку з [INFO] і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01.09.2015 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлена на 2016 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня - 1378 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 551,21 грн., тобто 0,4 розміру мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року. В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved