Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення порядку користування квартирою та вселення до цієї квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником 1/3 частки спірної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Інша частина квартири належить відповідачу [PERSON], останній чинить перешкоди позивачу користуватись квартирою. У досудовому порядку визначити порядок користування квартирою не є можливим. Спірна квартира є трьохкімнатною, загальною площею 69.6 кв. м., житловою -40.9 кв.м., житлова кімната № 6 -12.8 кв.м., житлова кімната № 7- 11.1 кв. м., житлова кімната № 8 - 17, 0 кв. м. У зв'язку з неможливістю визначити порядок користування квартирою, враховуючи розмір частки квартири, яка належить позивачу, останній просить виділити йому у його користування житлову кімнату «7» площею 11,1 кв.м, вбудовану шафу «4» площею 0,7 кв.м., лоджію площею 1,85 кв.м. Приміщення - коридор «1», вбиральню «2», ванну кімнату «3», кухню «5» - залишити в спільному користуванні співвласників, а також вселити позивача до спірної квартири. У судовому зсіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. З урахуванням наданого висновку експерта, відповідно до якого запропонований лише один можливий варіант визначення порядку користування квартирою, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 20.04.2017 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 29.09.2017 року призначено проведення судової будівельно-технічної експертизи, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 15.01.2018 року провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 05.06.2018 року призначено проведення судової будівельно-технічної експертизи, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 30.11.2018 року провадження у справі зупинено. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, суд прийшов до наступного. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.07.2013 року (справа № 2-8/11) визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частинку квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.11.2013 року (справа № 2/641/87/2013) рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.07.2013 року- залишено без змін. З Витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17815484 від 14.02.2014 року вбачається, що [PERSON] є власником 1/3 частки квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] Відповідно до угоди про встановлення розміру часток на квартиру від 09.07.2005 року посвідченою нотаріусом ХМНО Костенко С.А. за реєстровим № 4846 у власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаходиться по 1/3 частки (кожному) квартири [ADDRESS] З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] У довідці з місця проживання про склад сім'ї та прописку зазначено, що у квартирі [ADDRESS] проживають, зокрема, [PERSON], [PERSON]. У висновку судової будівельно-технічної експертизи № 15170 проведеного експертом Харківського науково-дослідного інституту експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса вказано, що на розгляд суду надано один варіант порядку користування квартирою № [ADDRESS]. Згідно наданого до суду варіанту користування квартирою співвласнику [PERSON] пропонується виділити у індивідуальне користування житлову кімнату «7» площею 11,1 кв.м, вбудовану шафу «4» площею 0,7 кв.м., лоджію площею 1,85 кв.м.; приміщення - коридор «1», вбиральню «2», ванну кімнату «3», кухню «5» - залишити в спільному користуванні співвласників. Усього позивачу пропонується виділити у користування приміщення у квартирі загальною площею 20.0 кв.м., що на 3.2 кв.м. менше ніж покладено. Згідно квитанції № 8-32 від 12 грудня 2017 року вартість проведення будівельно-технічної експертизи становить 1980 грн. 00коп. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. З статті 383 ЦК України вбачається, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 14 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням, якщо про це заявлено позов. У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" роз'яснено, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, визначення порядку користування. Враховуючи те, що позивач є співвласником спірної квартири, проживає у ній, відповідач не заперечує проти позовних вимог щодо вселення і запропонованого експертом порядку користування квартирою, суд приходить до висновку про необхідність вселення і виділення у індивідуальне користування співвласнику [PERSON] житлову кімнату «7» площею 11,1 кв.м, вбудовану шафу «4» площею 0,7 кв.м., лоджію площею 1,85 кв.м. Приміщення - коридор «1», вбиральню «2», ванну кімнату «3», кухню «5» - залишити в спільному користуванні співвласників. Визначаючи порядок користування спірною квартирою у зазначений спосіб суд виходить з того, що іншого варіанту визначення порядку користування квартирою фактично не існує, інші кімнати у користування позивача виділені бути не можуть. На підставі встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд вважає за можливе усунути перешкоди у здійсненні позивачем свого права користування належним йому на підставі спільної часткової з відповідачем власності нерухомим майном, поновити порушене право позивача на користування спірною квартирою шляхом його вселення до неї, забезпечити позивачу безперешкодне користуватися місцями загального користування спірної квартири. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1280 грн. 00 коп.- судовий збір, та 1980 грн. - витрати на проведення судової будівель-технічної експертизи, а разом - 3260,00 грн.

Outcome: approved