Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги і посилався на те, що внаслідок несплати відповідачем комунальних платежів у період з 01.01.2012р. по 17.07.2012р. утворився борг в розмірі 3659,42 грн. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути на його користь заборгованість за період з 01.01.2012р. по 17.07.2012р. у розмірі 4337,90 грн., що включає інфляційні витрати та 3 % річних. Представник позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а представник відповідача позов не визнав і стверджував, що договір між сторонами закінчив свою дію з моменту утворення ОСББ «Сердолік» в 2009р. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва (а.с.17), відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS] перебував з 29.12.2007р. на балансі і утриманні Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" (а.с.14-15). Як вбачається з постанови (а.с.28-31), позивача з 06.03.2012р. суд зобов'язав передати ОСББ «Сердолік» на баланс житловий комплекс розташований по [ADDRESS] який був введений в експлуатацію в грудні 2007р. Згідно договору (а.с.19-20), відповідачка [PERSON] 19.06.2009р. уклала з позивачем договір на обслуговування будинку і прибудинкової території, дійсність якого сторонами не оспорювалась. Відповідно п. 6 цього Договору останній діє до створення в будинку ОСББ або до припинення обслуговування будинку позивачем, чи до укладення іншого договору. Згідно протоколу (а.с.16) та пояснень представників сторін, ОСББ «Сердолік» було створено в 2009р., але позивач був тимчасово залишений виконувачем надання житлово-комунальних послуг б. 2 по вул. Мишуги в м. Києві і продовжував виконувати ці обов'язки до березня 2012р. (а.с.28-31), що підтвердив своєю постановою Київський апеляційний господарський суд. Враховуючи те, що сторони не укладали між собою іншого договору і не наполягали на припинені дії договору від 19.06.2009р., то цей договір після створення ОСББ «Сердолік» продовжував діяти і виконуватися сторонами до 17.07.2012р. коли позивач фактично припинив виконувати всі функції обслуговуючої організації, що підтверджується листами (а.с.32-37). Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договором (п.2.2.2) же встановлено, що власник квартири зобов'язується не пізніше 20 числа поточного місяця вносити плату за квитанціями ГІОЦ (Головний інформаційно-обчислювальний центр), що надходять (надаються) «Власнику квартири», за утримання будинку та прибудинкової території і ремонт, комунальні та інші послуги передбачені цим Договором, згідно чинних розцінок і тарифів на ці послуги та за показниками лічильників. Як вбачається з розрахунків (а.с.23,24) за період з 01.01.2012р. по 17.07.2012р. відповідач не сплачувала за житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 3659,42 грн. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно розрахунку (а.с.55), заборгованість відповідача з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає (3659,42+404,17+274,31=) 4337,90 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.7). При цьому суд не приймає твердження представника відповідача в тій частині, що договір між сторонами втратив свою дію в 2009р. і підстав для стягнення заборгованості на користь позивача не існує, оскільки ці твердження спростовуються вищевказаними доказами в сукупності. На підставі викладеного та

Outcome: approved