Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою №007-13513-240511 від 24.05.2011 року, в загальному розмірі 14 483,16 грн., яка складається з: тіла кредиту7 846,57 грн., прострочене тіло кредиту - 2 126,6 грн., заборгованість за комісіями - 4 509,99 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно умов вказаного договору позивачем відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті із лімітом кредитної лінії у розмірі 10 000 грн. Відповідач, використавши надані кошти, кредит не погашає та не сплачує відсотки, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 14 483,16 грн. Оскільки відповідач свої зобов'язання добровільно не виконує, просить таку стягнути в примусовому порядку. В судові засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просить суд про проведення судового засідання без його присутності, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що позовна заява є безпідставно. Відповідачем не надано доказів отримання коштів позивачем, окрім цього суду не представлено належного розрахунку заборгованості із зазначенням сум коштів спрямованих на погашення заборгованості. А тому просить в задоволенні позову відмовити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних мотивів. Як вбачається із копії договору №007-13513-240511, 24.05.2011 року між ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», та [PERSON] було укладено кредитний договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] (а.с.3-6). Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Згідно положень п.п. 1.2, 1.3 частини 1 договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок в національній валюті України - гривні, із встановленням ліміту кредитної лінії на день укладення - 10 000 грн., загальним лімітом - 100 000 грн. з тарифним пакетом «Кредитна картка №1». Мотивуючи підставність заявлених вимог позивач у позовній заяві повідомляє, що відповідач свої зобов'язання не виконував, внаслідок чого станом на 21.07.2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором №007-13513-240511 від 24.05.2011 року становить 14 483,16 год. та складається із: тіло кредиту - 7 846,57 грн., прострочене тіло кредиту - 2 126,6 грн., заборгованість за комісіями - 4 509,99 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Враховуючи наведені вимоги, представлений позивачем розрахунок боргу (а.с. 8,9) не є достатнім підтвердженням вказаної в позові заборгованості, оскільки позивачем не представлено суду документального підтвердження отримання відповідачем кредиту та суми такого, в зв'язку з чим неможливо перевірити правильність проведених розрахунків заборгованості. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Беручи до уваги заперечення відповідачем позовних вимог, зокрема розміру заборгованості та відсутність в матеріалах справи належного документального підтвердження наявності такої, судом неодноразово скеровувались запити на адресу позивача про витребування належним чином завірених копій первинних документів, що підтверджують надання кредиту та отримання відповідачем кредитних коштів, документів щодо погашення кредитної заборгованості (а.с.35, 40), проте такі були залишені позивачем без належного реагування, жодні документи суду не представлені. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає недоведеними обставини на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, що унеможливлює ухвалення судового рішення про задоволення позову . Отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed