Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 лютого 2019 року між ним та [PERSON]було укладено договір позики грошових коштів. За даним договором позивач в м. Ржищів Київської області позичив відповідачу до 01 березня 2019 року грошові кошти у розмірі 2 млн 500 тис. грн. Позивачем як стороною договору було виконано всі умови, а саме: передано у власність відповідача грошові кошти у розмірі 2 млн 500 тис. грн. Відповідач зобов'язувався повернути вказані кошти до 01 березня 2019 року, проте, станом на 04 березня 2019 року [PERSON] грошові кошти не повернув, чим порушив виконання зобов'язання за договором. На звернення в усній формі з проханням повернути гроші відповідач не реагує, чим ухиляється від вирішення досудового врегулювання спору. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь борг у розмірі 2 млн 500 тис грн відповідно до договору позики грошових коштів від 22 лютого 2019 року. У підготовче засідання позивач не з'явився. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 9 605 грн підтверджується квитанцією від 04 березня 2019 року (а.с. 1). Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подані позову, що складає 4 802 грн 50 коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а решта 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved