Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 18.03.1996 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку №33 з надвірними будівлями, розташованого по вул. Лісова, в с.Калинівка, Коростенського району, Житомирської області. За життя мати склала заповіт, згідно якого все майно заповіла йому та його сестрі [PERSON] у рівних частинах. Вони фактично спадщину прийняли, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідач [PERSON] 01.11.1996 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спадкового житлового будинку. Він, в свою чергу, також звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадкових прав на 1/2 частку житлового будинку, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа про права власності померлої на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням суду просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спадкового житлового будинку №33 з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Лісовій в с.Калинівка, Коростенського району Житомирської області у порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 18.03.1996 року. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. У звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.\~ Судом встановлено, що 18.06.1996 року у віці 81 рік в с.Калинівка, Коростенського району Житомирської області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №059191 від 21.03.1996 року. З довідки Ушомирської сільської ради №2052 від 07.09.2018 року слідує, що житловий будинок №33 по вул. Лісова в с.Калинівка, Коростенського району Житомирської області, згідно запису в погосподарській книзі №1 за 1996-2000 року (господарство №32), належав [PERSON], яка померла 18.03.1996 року, рік забудови 1969. Відповідно до ст.549 ЦК України (у редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Зі змісту листа Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області №170/16/01-16 від 21.02.2019 року слідує, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №225/1996 та 01.11.1996 року за реєстраційним номером №1765 за заявою дочки спадкодавця [PERSON], якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку №33 по вул. Лісова в с.Калинівка. 30.06.2005 року на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с.Ушомир Коростенського району в 1/2 частці. З довідки виконкому Ушомирської сільської ради народних депутатів Коростенського району Житомирської області №44 від 20.10.1996 року слідує, що позивач у справі справі [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], вступивши в фактичне володіння та управління спадковим майном, згідно ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року). Ступінь родинного звязку між позивачем та його спадкодавцем стверджується свідоцтвом про народження позивача серії ЯЭ №197001 від 23.02.1956 року. З листа нотаріуса слідує, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку №33 по вул.Лісовій в с.Калинівка Коростенського району, Житомирської області [PERSON] відмовлено. Підставою відмови зазначено відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності на будинок №33 по вул. Лісова в с.Калинівка, Коростенського району, Житомирської області не проводилась. Інвентаризація будинку проведена КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради 06.09.2018 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивач надав суду копію лист нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді 1/2 частки житлового будинку №33 по вул.Лісовій в с.Калинівка, Коростенського району, Житомирської області і надано роз'яснення щодо підстав відмови, чим підтверджено неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату на вказане спадкове майно, тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved