Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивачі звернулись до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до Черкаської міської ради, ОСББ "Будівельник - 105" про визнання незаконним Держаного акту від 10.02.2012 року серії ВК № 708639 виданого Черкаською міською радою на право власності земельною ділянкою ОСББ "Будівельник 105", мотивуючи його наступним. Після заснування 17.12.2009 ОСББ «Будівельник - 105» і видачі йому Державного акту на право власності на прибудинкову земельну ділянку серії ВК № 708639 від 10.02.2012 конфліктна ситуація між мешканцями ОСББ з одного боку та мешканцями будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] з другого загострилася. Причиною став перерозподіл прибудинкових територій та порушення законодавства, а саме: відповідно до ч.4 ст. 83 ЗКУ «Не можуть передаватись у приватну власність землі загального користування, проїзди, господарські частини, майданчики для сміттєзбиральників». Адже проїзд до будинку по [ADDRESS] на даний час регулюється договором сервітуту між ОСББ «Будівельник -105» і Придніпровським СУБ. Межі земельної ділянки ОСББ «Будівельник - 105» чітко визначені генеральним планом забудови кооперативного будинку [ADDRESS]. Скориставшись відсутністю межі на місцевості ОСББ самочинно встановила огорожу, за допомогою якої була незаконно встановлена нова межа і привласнена земельна ділянка, що знаходиться у користуванні мешканців житлового будинку по [ADDRESS]. Таким чином розрахунок відстаней здійснювався з порушенням генерального плану забудови будинку [ADDRESS], внаслідок чого і відбулося фальшування межі між будинками, яке й лягло в основу нового плану приватизації. Це фальшування видно при порівнянні генерального плану забудови та плану меж ОСББ, які лягли в основу кадастрового плану. Відповідно до норм ДСН 173 та ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.92 р. № 44 межі між житловими будинками визначається генеральним планом забудови, в якому вже враховані санітарні норми для прибудинкової земельної ділянки, визначені її межі, площа і конфігурація. Керівництвом ОСББ «Будівельник-105» під час проведення приватизації та створенні кадастрового плану земельної ділянки не розглядалися питання про вилучення ділянки (або її частини) із зазначенням її розмірів, яка перебуває у користуванні інших осіб, як не було і узгодження з мешканцями сусідніх будинків, а саме 440 по вул. Гоголя та 35 по вул.Енгельса, а також з представниками Придніпровського СУБ, щодо перерозподілу земельних ділянок. Таким чином були порушені Конституційні права громадян, правила приватизації прибудинкової території, діючого Земельного кодексу України та інші нормативно - правові акти України. Просять провести об'єктивну перевірку створення кадастрового плану та визнати незаконним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВК № 708639 від 10.02.2012 виданий ОСББ «Будівельник - 105» розташованого по [ADDRESS] та повернути привласнені земельні ділянки у користування мешканцям будинку [ADDRESS] і будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити, зазначив, що ОСББ не має право на приватизацію земельної ділянки, а може бути лише орендарем. Також пояснив, що вважає, що державний акт незаконний оскільки, при його видачі не враховано різницю в квадратурі між виділеною земельною ділянкою під будівництво будинку [ADDRESS] і проектом, не враховані санітарні норми, а саме те, що на приватизованій земельній ділянці знаходились сміттезбірники, якими користували мешканці будинку [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Представник Черкаської міської ради Луговський О.Є. позов не визнав та просив в задоволенні відмовити в повному обсязі.Пояснив, що при видачі державного акту було дотримано всі вимоги чинного законодавства України, ніяким чином права позивачів не порушені, оскільки вони не являються ні користувачами, ні власниками даної землі Представник ОСББ «Будівельник-105» Воробйов А.В. позов не визнав та просив в задоволенні відмовити в повному обсязі. Пояснив, що при видачі державного акту було дотримано всі вимоги чинного законодавства України, ніяким чином права позивачів не порушені, оскільки вони не являються ні користувачами, ні власниками даної землі Представник КП «Придніпровська СУБ» ЧМР в подальшому в судове засідання не зв»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, на підставі всебічного, об»єктивного розгляду доказів, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратиф. ЗУ від 17.07.1997р., передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК). За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до положень ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що 17.11.2010 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник-105» звернулось до Черкаської міської ради з клопотанням щодо оформлення права власності земельною ді\-лянкою. Відповідно до рішення Черкаської міської ради від 30.12.2010 року №2-147, було вирішено надати об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Буді\-вельник-105» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зе\-мельної ділянки орієнтовною площею 3152 кв.м по [ADDRESS] у влас\-ність під багатоквартирний житловий будинок та прибудинкову територію. Рішенням Черкаської міської ради від 08.12.2011 року №3-427 вирішено надати об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Буді\-вельник-105» земельну ділянку площею 3152 кв.м по [ADDRESS] у влас\-ність під багатоквартирний житловий будинок та прибудинкову територію за рахунок земель Черкаської міської ради. 10.02.2012 року об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Буді\-вельник-105» видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3152 кв.м по [ADDRESS] у м.Черкаси. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд зазначає, що позивачем не вірно обраний спосіб порушеного права, оскільки ставиться питання про визнання незаконним лише державного акту на земельну ділянку, який є похідним від рішенням Черкаської міської ради. Саме ж рішення Черкаської міської ради не оспорювалось та є чинним в даний час. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» цей Закон регулює порядок створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації об'єднань, асоціацій; відносини суб'єктів права власності щодо користування та розпорядження нерухомим майном у об'єднанні, асоціації. Статтею 1 цього Закону визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна; прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку; уповноважена особа власника - фізична або юридична особа, яка має оформлене у встановленому порядку доручення власника представляти його інтереси відповідно до доручення та в межах, визначених законом; управитель - юридична особа, яка здійснює управління неподільним та загальним майном житлового комплексу за дорученням власника (власників) майна і забезпечує його належну експлуатацію. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання (ст.4 вищевказаного Закону). Таким чином, правовий статус спірної ділянки - для обслуговування житлового будинку та відноситься ця ділянка, відповідно до ст.19 ЗК України, до категорії земель житлової та громадської забудови. При приватизації громадянами одно-або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з п.5 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.92 здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Земельним Кодексом. Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок , на яких розташовані багатоквартирні будинки, визначається співвласниками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватися у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Аналіз\~Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та ст.42 ЗК України дає підстави для висновку, що в разі приватизації громадянами квартир у багатоквартирному будинку земельна ділянка, яка належить до прибудинкової території, належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною частиною житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання. При вирішенні справи суд врахуває, що позивачі, як зазначалось вище, ні власниками, ні користувачами земельної ділянки по [ADDRESS] не являються, не є такими й відносно прибудинкової території, якою, за визначенням цього терміну в Законі України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 року (з послідуючими змінами), є територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Право власності чи право користування земельною ділянкою підтверджується відповідним державним актом або договором оренди. Позивачами таких доказів не надано. Тому прийнятими органом місцевого самоврядування рішеннями про виділення у власність чи у користування частини земельної ділянки по [ADDRESS] ОСББ «Будівельник-105» право позивачів не було порушене, оскільки вони не являються законними користувачами цієї земельної ділянки. Всі інші докази на які посилаються позивачі не даються підстав вважати незаконним оспорюваний державний акт. Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведених обставин, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed