Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом до ПАТ «Банк Таврика» в особі відділення № 35 ПАТ «Банк Таврика» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якій просить визнати бездіяльність тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Таврика», призначеної від імені держави Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на чолі з уповноваженим представником Фонду - Соловйовою Н.А. - протиправною; поновити строк на внесення відповідних змін стосовно включення позивача до списку вкладників ПАТ «Банк Таврика», які мають право на відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами та виплати суми гарантування вкладів з визначеною сумою у розмірі 24 244, 48 грн., вважаючи його не пропущеним; зобов'язати ліквідатора ПАТ «Банк Таврика» Лемешу М.В. внести відповідні зміни стосовно включення позивача до списку вкладників ПАТ «АКБ «Базис», які мають право на відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами; стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму залишку в розмірі 24 244, 48 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди. Всі витрати по справі просив покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 09 квітня 2012 року між ним та ПАТ «Банк Таврика» було укладено договір банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника серії В № 001457. На виконання вказаного договору позивачем було внесено 20 000 грн. строком до 11 квітня 2013 року з процентною ставкою 22, 5 % річних. 04 березня 2013 року позивач звернувся до банку з заявою про розірвання договору, однак жодної відповіді не отримав. З відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач дізнався про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Таврика» та про призначення уповноваженої особи Фонду - Соловйову Н.А. В квітні 2013 року позивач звернувся до останньої з заявою про включення його до реєстру кредиторів банку. Листом від 11 липня 2013 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повідомила про включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів до 7 черги кредиторів банку. Такі дії тимчасової адміністрації банку та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач вважає неправомірними, оскільки з вимогою про повернення вкладу позивач звернувся в період дії тимчасової адміністрації банку. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська провадження у справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Банк Таврика" в особі відділення № 35 публічного акціонерного товариства "Банк Таврика", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб закрито. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача АТ «Банк Таврика» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшли письмові заперечення, відповідно до яких [PERSON] подав заяву від 09 квітня 2013 року про визнання його кредитором. За результатами вказаної заяви його було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів і його вимоги підлягають задоволенню у 7 черговості. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, 09 квітня 2012 року між ПАТ «Банк «Таврика» та [PERSON] укладено договір банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника В № 001457, відповідно до якого останній вніс грошові кошти на депозитний рахунок у розмірі 20 000 грн. /а.с.12/ 04 березня 2013 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасової адміністрації АТ «Банк «Таврика» Соловйової Н.А. з заявою про дострокове припинення дії договору банківського депозитного вкладу та про повернення вкладу /а.с.15/. Листом від 04 квітня 2013 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомило про прийняте рішення щодо ліквідації ПАТ «Банк «Таврика» /а.с.17-18/. Листом від 11 липня 2013 року Вих. 3033/7 позивача повідомлено, що його вимога кредитора від 25 квітня 2013 року включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів та підлягає задоволенню в сумі 24 244, 48 грн. згідно до 7 черговості відповідно до ч.1 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» /а.с.21/. У зв'язку з віднесенням АТ «Банк «Таврика» до категорії неплатоспроможних з 21 грудня 2012 року по 20 березня 2013 року в АТ «Банк «Таврика» здійснювалася тимчасова адміністрація. Відповідно до ч.5 ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог кредиторів банку. Згідно з ч.6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вказане обмеження не поширюється на зобов'язання з виплати кошів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників. Кошти позивача були залучені у формі випуску депозитного сертифікату на пред'явника, а тому такі кошти не підпадають від визначення вклад. Відповідно до ч.5 ст. ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на задоволення вимог кредиторів спрямовуються кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку. Відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed