Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на ? частину залізного торгівельного кіоску (площею 6 кв.м.), що знаходиться за адресою [ADDRESS], який був придбаний за Договором купівлі - продажу кіоску від 25.11.2011 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 29.08.1981 року він перебуває з [PERSON], - відповідачем у справі, у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Під час проживання у шлюбі 25.11.2011 року ними було придбано залізного торгівельного кіоску (площею 6 кв.м.), що знаходиться за адресою [ADDRESS] на ім,я його дружини [PERSON] В даний час виникла необхідність розділити спільне майно подружжя, оскільки угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між ними не досягнуто, то змушений звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав суду покази аналогічно викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, суду показала, що дійсно вони у шлюбі придбали у власність залізний торгівельний кіоск (площею 6 кв.м.), разом із землею яка знаходиться у неї в оренді це становить 0,012 га, як вказано у Договорі купівлі-продажу, кіоск знаходиться за адресою [ADDRESS], який був придбаний за Договором купівлі - продажу від 25.11.2011 року. Представник третьої особи Державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області позовні вимоги не підтримав, оскільки на виконанні їх служби перебуває зведене виконавче провадження, по боргам відповідача. Даний кіоск був ними арештований і описаний та виставлений на електронні торги, відповідно до Акту про проведення електронних торгів, даний залізний кіоск вибув з власності відповідача, на даний час власником даного залізного кіоску є [PERSON], який вніс на депозитний рахунок ДВС 37570 гривень. Ці кошти не зараховані в борги відповідача, оскільки вона постійно звертається до суду про визнання цих торгів недійсними. Як тільки припиняться судові спори, дані кошти будуть зараховані на погашення боргів відповідача. Тому оскільки на даний час власником даного кіоску є інша особа, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON], позовні вимоги не підтримав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки на даний час власником залізного кіоску за вказаною адресою відповідно до Акту про проведення електронних торгів від 12.12.2014 року є його довіритель [PERSON], оскільки кіоск вибув із власності відповідача, то немає підстав для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що 29.08.1981 року сторони вступили у шлюб, який був зареєстрований Прачівською сільською Радою, Борзнянського району, Чернігівської області 29 серпня 1981 року, актовий запис номер 7. Згідно Договору купівлі - продажу кіоску від 25 листопада 2011 року [PERSON], та [PERSON], уклали договір купівлі продажу, а саме продавець - [PERSON], продав а покупець - [PERSON], купила кіоск площею 0,012 га, місце розташування кіоску: [ADDRESS], продаж вчинено за 800 гривень. Відповідно до зведеного виконавчого провадження №ЄДРВП 40147111 у відповідача загальний борг за рішеннями суду складає 380 670,67гривень. Актом опису й арешту майна від 14 квітня 2014 року Державним виконавцем відділу ДВС Славутицького міського управління юстиції накладено арешт на залізний торгівельний кіоск 6 кв.м., за адресою м. Славутич, Московська площа. З протоколу №14594 про проведення електронних торгів 24.11.2014 року проведено електронні торги залізного торгівельного ларька за адресою м. Славутич, Московський кв-л, реєстраційний номер 12627, стартова ціна 2890 гривень, ціна продажу 37570,00гривень, на рахунок ДВС перераховано 35691,50гривень. Відповідно до Акту про проведення електронних торгів від 12.12.2014 року, залізний торгівельний кіоск, 6 кв.м., загальною площею який знаходиться за адресою [ADDRESS], який належав на праві власності [PERSON], визнано переможцем прилюдних торгів [PERSON]. Перевіривши матеріали справи, враховуючи наведені сторонам доводи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини по страві, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних обставин. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Дійсно статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007р. №11). Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених вимог. Главою 25 ЦК України передбачено припинення права власності, а саме ч.1 п.8 ст.346 ЦК України передбачає припинення права власності у разі звернення стягнення на майно за зобов,язаннями власника. Тобто 24.11.2015 року відповідно до наданих документів припинено право власності на даний кіоск у [PERSON], оскільки звернено стягнення на кіоск за борговими зобов,язаннями власника, власником даного залізного кіоску став [PERSON] Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя 06.02.2015 року після припинення права власності на даний кіоск, тому підстав для задоволення позовних немає. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч.2 ст.27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. В даному випадку суд дійшов висновку, що у позивачем не надано доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.

Outcome: dismissed