Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 лютого 2013 року належить квартира [ADDRESS]. З 03 липня 1983 року в належній позивачу квартирі зареєстрований його син [PERSON] Однак з часу реєстрації відповідач в зазначеній квартирі не проживає та жодних його особистих речей в ній немає. На даний час відповідач проживає за іншою адресою, а саме: [ADDRESS]. Наявність реєстрації постійного місця проживання відповідача в належній позивачу квартирі створює йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном, оскільки він вимушений сплачувати за нього деякі комунальні послуги, що зокрема, позбавляє його можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючі те, що відповідач з часу реєстрації не проживає у спірній квартирі, а вирішити спір у позасудовому порядку не має можливості, оскільки відповідач добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, тому позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги та усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні належною йому квартирою за адресою: [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою Ухвалою судді від 22 жовтня 2018 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.18). Про розгляд даної справи відповідач [PERSON] був повідомлений у відповідності до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою йому місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку (а.с.19), однак відповідач відзиву на позов не надав та жодних заяв або клопотань від нього до суду не надходило. Згідно з ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм\~ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 319\~\~ЦК\~\~України\~\~власник\~\~володіє,\~\~користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Частиною 1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень\~\~ч. 1\~ст.\~405\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що \~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 лютого 2013 року належить квартира [ADDRESS] (а.с.5,6). Разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] зареєстрований його син [PERSON] (а.с.7) Проте, відповідач [PERSON] з часу реєстрації, тобто з 03 липня 1983 року не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги та жодних його особистих речей в ній немає. Дані обставини підтверджуються відповідною довідкою від 13 червня 2018 року, виданою головою ОСББ "Світанок" [PERSON] (а.с.8), а також Актом від 13 червня 2018 року, затвердженим керівником ОСББ "Світанок" (а.с.7). З позовної заяви вбачається, що на даний час відповідач постійно проживає за адресою: [INFO]. Визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 68 в будинку № 187 по вул. Шевченка в м. Нікополі Дніпропетровської області позивачу необхідно зокрема для подальшого оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи те,\~що [PERSON]\~ не\~проживає в\~спірній квартирі\~з 1983\~року без\~поважних причин,суд приходить висновку, що відповідач, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування квартирою № 68 в будинку № 187 по вул. Шевченка в м. Нікополі Дніпропетровської області. За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved