Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень остаточно просить: встановити факт прийняття спадщини [PERSON] на 1/8 частину трьохкімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] (далі - Квартира), після смерті [PERSON], який помер [INFO]; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] на 1/8 частину Квартири після смерті [PERSON], який помер [INFO]; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] на 3/8 частину Квартири після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; перерозподілити спадкове майно, яке складається з Квартири, між спадкоємцями за законом, визнав за [PERSON] право власності на 3/4 частини Квартири після смерті [PERSON], який помер [INFO]; витребувати у [PERSON] з незаконного володіння 3/4 частини Квартири; визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини Квартири (том 1, а.с. 161-162). В обґрунтування позову зазначив, що спірна Квартира була спочатку приватизована на 4 осіб, а саме на [PERSON], його батька [PERSON], матір [PERSON] та брата [PERSON]. Частки вказаних осіб в праві спільної сумісної власності на Квартиру відповідно до закону вважаються рівними та дорівнюють 1/4. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], з заявами про прийняття спадщини звернулись його дружина [PERSON] та син [PERSON] Вказані особи на момент смерті [PERSON] фактично проживали в Квартирі, сплачували комунальні платежі, підтримували Квартиру в належному стані. При цьому інший син померлого [PERSON] на момент смерті [PERSON] в Квартирі фактично не проживав, оскільки знаходився у місцях позбавлення волі. Таким чином, після смерті [PERSON] власниками Квартири стали наступні особи: [PERSON], якій належала 1/4 частина Квартира як фактична частка у спільній сумісній власності на Квартиру та 1/8 частина Квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]; [PERSON], якому належала 1/4 частина Квартира як фактична частка у спільній сумісній власності на Квартиру та 1/8 частина Квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]; [PERSON], якому належала 1/4 частина Квартира як фактична частка у спільній сумісній власності на Квартиру. [PERSON] померла. [INFO]. Після її смерті спадщину прийняв [PERSON], який проживав у Квартирі, сплачували комунальні платежі, підтримували Квартиру в належному стані. При цьому інший син померлої [PERSON] на момент смерті [PERSON] в Квартирі також фактично не проживав, оскільки знаходився у місцях позбавлення волі. Таким чином, після смерті [PERSON] власниками Квартири стали наступні особи: [PERSON], якому належала 1/4 частина Квартира як фактична частка у спільній сумісній власності на Квартиру, 1/8 частина Квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та 3/8 частин Квартири (1/4 + 1/8) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], а всього 3/4 частини Квартири; [PERSON], якому належала 1/4 частина Квартира як фактична частка у спільній сумісній власності на Квартиру. [PERSON] помер [INFO]. Неповнолітній [PERSON] є сином [PERSON] та його єдиним спадкоємцем за законом, спадщина складається з 3/4 частин Квартири, що належали [PERSON] [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте оформити свої права на спадкове майно не зміг, оскільки на зміг в позасудовому порядку підтвердити факт батьківства [PERSON] відносно нього. В даний час [PERSON] позбавлений можливості оформити свої права на спадкове майно з огляду на наступне. Факт батьківства [PERSON] відносно позивача [PERSON] був встановлений рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.05.2012 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.07.2012 року. Вказані вище особи, які успадковували відповідні частини Квартири, не отримували за своє життя свідоцтва про право на спадщину на законом. Відповідач [PERSON], достовірно знаючи, що [PERSON] претендує на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], отримав 31.03.2012 року в 11-ій ХДНК Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON], приховавши при цьому від нотаріуса той факт, що хоча і був зареєстрований в Квартирі на момент смерті вказаних спадкодавців, але фактично не проживав, оскільки перебував в місцях позбавлення волі. Отримавши свідоцтва про право на спадщину після смерті вказаних вище осіб, [PERSON] 10.07.2012 року продав Квартиру відповідачу [PERSON], приховавши від неї факт знаходження в провадженні суду цивільної справи про визнання батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та прийняття останнім спадщини після смерті батька. [PERSON] 10.09.2012 року продала Квартиру відповідачу [PERSON] Враховуючи вказані вище обставини, [PERSON], яка діє в інтересах свого сина [PERSON], звернулась до суду дійсним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов визнали частково. В обгрунтування заперечень зазначили, що [PERSON] є добросовісним покупцем, договір купівлі-продажу Квартири, укладений між нею та [PERSON], є чинним, грошові кошти за Квартиру вона сплатила продавцеві в повному обсязі, Квартира на момент її придбання під арештом та іншими обтяженнями не перебувала, їй не повідомлялось про права третіх осіб на спірну Квартиру. В зв'язку з наведеним вважали за небхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача вартість 3/4 частин Квартири. Завідувач Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності їх представника, рішення ухвалити на розсуд суду. Також зазначила, що державний нотаріус вказаної контори [PERSON], яка видавала свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON], з 18.09.2012 року працює в Третій Харківській державній нотаріальній конторі. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явилась, про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення суду просила ухвалити за їх відсутності з урахуванням інтересів дитини. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що раніше працювала державним нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, в даний час є пенсіонером. Також зазначила, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» не має права бути допитаною в якості свідка та розголошувати відомості, що становлять нотаріальну таємницю, в тому числі відомості, що стосуються видачі нею свідоцтв про право на спадщину, без дозволу особи, яка звернулась за відповідною нотаріальною дією. Також пояснила, що відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, доказом постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем може бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово -будівельного кооперативу. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], а відтак - його законним представником (том 1, а.с. 7). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.05.2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], до Лукянцівської сільради Харківського району Харківської області, [PERSON], про встановлення факту батьківства, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадщину, позов задоволено частково. Встановлено факт батьківства [PERSON], який помер [INFO], відносно [PERSON], [INFO]. В задоволення позовних вимог в частині визнання за [PERSON], [PERSON] факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], визнання за [PERSON] факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], визнання за [PERSON] права власності на 3/4 частини Квартири - відмовлено з підстав недоведеності позовних вимог (том 1, а.с. 8-9). Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24.07.2012 року вищевказане рішення змінено. В задоволенні позовних вимог в частині визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності на 3/4 частини Квартири за [PERSON] відмовлено з інших підстав, а саме. В обґрунтування рішення зазначено, що суд першої інстанції передчасно вирішив питання про обґрунтованість позовних вимог в в частині визнання права власності на Квартиру, відмовивши в їх задоволенні у зв'язку з недоведеністю. Так, [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], свідоцтва про право на спадщину, видані на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], не оскаржувала, а на час розгляду справи питання про прийняття спадщини вирішене у передбаченому законом порядку і спадкоємець [PERSON], [PERSON], [PERSON] визначений, в зв'язку з чим у суду не було підстав надавати оцінку доводам позовної заяви про обґрунтованість спадкових прав [PERSON] (том 1, а.с. 10-12). Оскільки склад сторін у даній цивільній справі, а також у цивільній справі, в якій були ухвалені вказані вище судові рішення, є різним, позовні вимоги не є тотожними, суд не вбачає підстав для закриття провадження у даній цивільній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Спірна Квартира була приватизована та належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності № 5-95-53188 від 17.03.1995 року, зареєстрованого 23.03.2012 року за № Д-514-5-95-53188. [PERSON] помер [INFO] у віці 56 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Як вбачається з даних спадкової справи (том 2, а.с. 102-118), заповіту після смерті [PERSON] не залишив. Після його смерті з заявою про прийняття спадщини 31.03.2012 року звернувся його син [PERSON] У вказаній заяві [PERSON] зазначив, що спадкове майно складається з 1/4 частини Квартири, спадкоємцями якої є він, дружина померлого [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав та померла [INFO], та син померлого [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO]. В матеріалах спадкової справи міститься також довідка КП "Жилкомсервіс" № 11190/2/07-05 від 07.07.2011 року, згідно якої на момент смерті [PERSON] у Квартирі разом з ним були зареєстровані [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син). 31.03.2012 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1-309, згідно якого спадкоємцями після його смерті є син [PERSON], дружина [PERSON] та син [PERSON], по 1/3 частці кожний. Спадщина складається з 1/4 Квартири. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку від 1/4 частини Квартири видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки від 1/4 частини Квартири ще не видано. Таким чином, як вбачається з матеріалів спадкової справи, вказане свідоцтво було видано [PERSON] як особі, що прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавцем [PERSON] на момент смерті останнього та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Між тим, факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] станом на день смерті останнього [INFO] спростовується даними, викладеними в листах Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області Державної пенітенціарної служби України № 21/12-7131/кс від 30.06.2012 року (том 1, а.с. 18-19), № № 22/12-92-Мс/99-14 від 20.01.2014 року (том 2, а.с. 57), згідно яких [PERSON] з серпня 2000 року по січень 2004 року відбував покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2001 року та знаходився в місцях позбавлення волі (Харківському СІЗО та Харківській виправній колонії № 43). [PERSON] померла [INFO] у віці 61 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Як вбачається з даних спадкової справи (том 2, а.с. 81-99), заповіту після її смерті [PERSON] не залишила. Після її смерті з заявою про прийняття спадщини 31.03.2012 року звернувся її син [PERSON] У вказаній заяві [PERSON] зазначив, що спадкове майно складається з 4/12 частин Квартири, з яких 1/4 частина належала померлій особисто та 1/12 належала її чоловіку [PERSON], померлому [INFO], спадщину після якого прийняла вона та син померлого [PERSON], померлий [INFO], але не оформили своїх спадкових справ. Також зазначив, що спадкоємцями [PERSON] є її сини, а саме він та [PERSON], померлий [INFO], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. В матеріалах спадкової справи міститься також довідка КП "Жилкомсервіс" № 11253/2/07-05 від 02.07.2011 року, згідно якої на момент смерті [PERSON] у Квартирі разом з нею були зареєстровані [PERSON] (син) та [PERSON] (син). 31.03.2012 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1-311, згідно якого спадкоємцями після її смерті є син [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожний. Спадщина складається з 4/12 частин Квартири, з яких 1/4 частина належала померлій особисто та 1/12 частина належала [PERSON], померлому [INFO], спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку від 4/12 частин Квартири видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку від 4/12 частин Квартири ще не видано. Таким чином, як вбачається з матеріалів спадкової справи, вказане свідоцтво було видано [PERSON] як особі, що прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавцем [PERSON] на момент смерті останньої. Між тим, факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] станом на день смерті останньої [INFO] спростовується даними, викладеними в листах Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області Державної пенітенціарної служби України № 21/12-7131/кс від 30.06.2012 року (том 1, а.с. 18-19), № № 22/12-92-Мс/99-14 від 20.01.2014 року (том 2, а.с. 57), згідно яких [PERSON] з липня 2005 року по липень 2011 року відбував покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2006 року та знаходився в місцях позбавлення волі (Харківському СІЗО та Харківській виправній колонії № 43). [PERSON] помер [INFO] у віці 42 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Як вбачається з даних спадкової справи (том 1, а.с. 118-160), заповіту після своєї смерті [PERSON] не залишив. З заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулись 16.06.2011 року [PERSON] та 31.03.2012 року брат [PERSON] В заяві [PERSON] було зазначено, що після смерті його брата [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 6/12 частин Квартири, з яких 1/4 частина належала померлому особисто, 1/12 належала його батьку [PERSON], померлому [INFO], спадщину після смерті якого він прийняв, але не оформив своїх спадкових справ, та 2/12 належали його матері [PERSON], померлій [INFO], спадщину після якої він прийняв, але не оформив своїх спадкових справ. 31.03.2012 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1-313, згідно якого спадкоємцем після його смерті є його брат [PERSON] Спадщина складається з 6/12 частин Квартири, з яких 1/4 частина належала померлому особисто, 1/12 належала його батьку [PERSON], померлому [INFO], спадкоємцем якого був його син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ, та 2/12 належали його матері [PERSON], померлій [INFO], спадкоємцем якої був її син, [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.07.2012 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 492, право власності на Квартиру набула [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.09.2012 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1841, [PERSON] придбала у [PERSON] спірну Квартиру та станом на день розгляду даної справи є її власником (том 1, а.с. 70-75). Доводи позивача відносно того, що вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], спростовуються даними спадкової справи, зокрема її заяви від 16.06.2011 року, з якої вбачається, що із вказаною заявою звернулась вона особисто, а не вона в інтересах її неповнолітнього сина [PERSON] При цьому [PERSON] в шлюбі з померлим [PERSON] не перебувала, в заяві від 16.06.2011 року не зазначила про наявність спадкоємця першої черги сина померлого [PERSON] та про те, що вона діє в його інтересах. В подальшому, 04.04.2012 року, [PERSON] звернулась до Одинадцятої ХДНК з заявою, в якій зазначила про розгляд в Московському районному суді м. Харкова справи про встановлення факту батьківства. На вказаний лист завідувачем Одинадцятої ХДНК [PERSON] надано відповідь № 1863/0214 від 06.04.2012 року, якою позивача повідомлено, що 31.03.2012 року вже відбулася видача свідоцтва про право на спадщину за законом відповідному спадкоємцю. Крім того, 01.08.2012 року [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулась до Одинадцятої ХДНК з заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], зазначивши, що факт батьківства останнього відносно [PERSON] встановлений судовими рішеннями. На вказане звернення [PERSON] повідомлено про необхідність звернення до суду, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину вже відбулась. Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 ЦК України. Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи, малолітній [PERSON] не відмовлявся від спадщини після смерті батька [PERSON] Вирішуючи питання щодо обґрунтованості пред'явлених позовних вимог, суд керується наступним. Як вбачається з доводів позовної заяви, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що [PERSON], яким було отримано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], не мав права на спадкування після смерті вказаних осіб з наступних підстав. Після смерті [PERSON] його син [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк до нотаріуса не звернувся, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав та у фактичне володіння спадковим майном у шестимісячний строк не вступив, оскільки перебував в місцях позбавлення волі, в зв'язку з чим не є собою, яка прийняла спадщину після його смерті. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк до нотаріуса не звернувся, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, оскільки перебував в місцях позбавлення волі, в зв'язку з чим не є собою, яка прийняла спадщину після її смерті. Після смерті [PERSON] його брат [PERSON] є спадкоємцем другої черги, в той час як позивач є спадкоємцем першої черги, в зв'язку з чим [PERSON] також не має права на спадкування. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мала права на спадкування. За таких обставин, враховуючи, що вимоги позивача ґрунтуються на тому факті, що [PERSON] не мав права на спадкування, належним способом захисту прав позивача має бути в тому числі пред'явлення вимоги про визнання свідоцтв про право на спадщину, що складається з відповідних частин Квартири, виданих на ім'я [PERSON], недійсними. Проте вказана вимога позивачем пред'явлена не була. За таких обставин у суду відсутні підстави вирішувати питання щодо встановлення факту прийняття спадщини, а саме відповідних частин Квартири, перерозподіл спадщини, визнання права власності позивача на частину Квартири, витребування частини Квартири з чужого незаконного володіння, оскільки питання щодо кола осіб, які прийняли спадщину, визначення їх часток у спадщині було вирішено у встановленому законом порядку та відповідні свідоцтва про право на спадщину не визнані недійсними. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed