Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 10 квітня 2015 року, від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. З 07 січня 2016 року сімейні стосунки припинені. Відповідач застосовував до неї фізичне насильство, виганяв з дому. В результаті постійних скандалів спільне життя з відповідачем стало неможливим. Просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги повністю. Пояснила, що до реєстрації шлюбу вони з відповідачем проживали однією сім'єю 5 років в будинку, який їй належить (успадковане майно). З приводу вчинення відповідачем насильства в сім'ї позивач зверталась до Жмеринського відділу поліції, надала листи начальника Жмеринського ВП, які підтверджують даний факт. Крім цього, позивач вважає, що у відповідача є інша жінка, з якою він зараз проживає. Тому подальше перебування у шлюбі з відповідачем вважає неможливим. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він не бажає розірвати шлюб. До реєстрації шлюбу вони з позивачем жили разом однією сім'єю 15 років, а не 5 як зазначила позивач. З того часу, як син позивача з сім'єю живуть з ними в одному будинку, почалися скандали. Почуття до дружини у нього є. Якщо головуючий бажає, він може сказати, що кохає дружину. Відповідач та його представник просили суд надати строк для примирення, оскільки відповідач бажає зберегти сім'ю, іншої жінки у відповідача немає. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Відповідно до свідоцтва про шлюб, яке видано віддлом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 10 квітня 2015 року (а.с.6). Згідно з довідкою квартального комітету "Петрівка" від 29 лютого 2016 року №593 позивач зареєстрована [ADDRESS], разом з нею проживають чоловік - [PERSON],, син [PERSON], невістка [PERSON] та онука [PERSON], 2015 року народження (а.с.7). Відповідно до листів начальника Жмеринського ВП ГУНП, позивач зверталась до Жмеринського ВП з приводу того, що її чоловік [PERSON] виїхав у нетверезому стані в місто (а.с.20), що [PERSON] вчинив сварку в сім'ї (а.с.21, 23), щодо крадіжки [PERSON] зерна з її домоволодіння (а.с.22). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про надання права на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поідл спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Разом з тим ст. 24 СК Ураїни встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні було встановлено категоричне небажання позивача зберегти сім'ю і відповідно перебувати з відповідачем у шлюбі. Тому суд не взяв до уваги прохання відповідача щодо надання строку на примирення і вважає, що небажання позивача перебувати в шлюбі є її правом. Надання ж судом строку для примирення призвело б до втручання в особисте сімейне життя сторін та примушування позивача перебувати в шлюбі всепереч її волі. Суд не приймає до уваги невизнання відповідачем позову, враховуючи його поведінку та стиль викладення своїх пояснень у судовому засіданні, і вважає таке невизнання намаганням затягнути процес, а не намаганням зберегти сім'ю. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення. суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача в сумі 551,20 грн. підтверджені відповідною квитанцією (а.с.1) і підлягають з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved