Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача (з уточненнями від 07.04.2015 року), в якому просила: визнати право власності за [PERSON] у порядку спадкування на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 74,8 м.кв, яка належала і залишилася після смерті [INFO] її чоловіка, [PERSON], зазначивши в їх обгрунтування, що нотаріусом (26 серпня 2014 року приватним нотаріусом Сафоновим С.Л.), було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану кооперативну квартиру, паєнакопичення за яку було сплачено у повному обсязі [PERSON] 29.11.1994 року, в період знаходження у шлюбі з позивачем. Крім того, позивач послався на вимоги ст.ст.346, 384, 1218, 1268 ЦК України та ст.22 Кодексу про шлюбу та сім»ю України, зазначаючи, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, при цьому, всупереч цьому, власному обгрунтванню, позивач просить саме у порядку спадкування визнати за нею право власності не на 1/2 частину вказаної квартири, а на всю квартиру. В судовому засіданні позивач вимоги позову до вищевказаного відповідача підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача, вважав, що вказаний позов до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації не підлягає задоволенню, оскільки вважав Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію неналежним відповідачем по справі (при цьому ЦПК України не передбачає заміну (виключення) відповідача за його ж клопотанням). Крім того, вказаний представник Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації послався на положення ч.3 ст.1277 ЦК України, ст.6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також на рішення Київської міської ради від 09.09.2010 року №7/4819, яким було вирішено припинити з 31 жовтня 2010 року шляхом ліквідації районні в м. Києві ради та їх виконавчі органи. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 серпня 2014 року приватним нотаріусом Сафоновим С.Л. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на вказану спірну квартиру, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, всупереч вищевказаним положенням ст.60 ЦПК України стороною позивачів не надано об»єктивних, належних та допустимих доказів щодо наявності спору про право між позивачем та відповідачем. Рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 року №7/4819, яким було вирішено не утворювати районні у м. Києві ради та припинити з 31 жовтня 2010 року шляхом ліквідації районні в м. Києві ради (в тому числі, Дарницьку) та їх виконавчі органи. Згідно з п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування": за змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1277 ЦК України: у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою; спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позов саме до вказаного відповідача пред'явлений безпідставно, оскільки стороною позивача всупереч вищенаведеним вимогам ЦПК України не доведено наявність обставин щодо не визнання або оспорювання відповідачем (в тому числі щодо наявності в нього відповідних повноважень для цього) по справі прав позивача на відповідне спадкове майно, при цьому, позивачем не заявлені вимоги до відповідача з приводу його дій (бездіяльності). Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір сплачений позивачем у сумі 2484 грн. 27 коп. належить зарахувати в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed