Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 липня 2019 року у м. Дніпро, на перехресті пр. Б. Хмельницького та б-ру Зоряний сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля ВАЗ 2109, д.н. [NUMBER] , що на момент ДТП був забезпечений полісом ОСЦПВВНТЗ АО/0300738, виданий Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» під керуванням [PERSON] та автомобіля DAEWOO NUBIRA, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені автомобілі. [PERSON] є власником пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля DAEWOO NUBIRA. 06.09.2019 року постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі про адміністративне правопорушення № 206/4381/19 [PERSON] визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку ст. 124 КУпАП. З метою компенсації спричинених збитків, позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Також згідно полісу АО/0300738 франшиза становить 1000,00 грн., а ліміт за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн. ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» отримало 22.07.2019 року письмове повідомлення про ДТП від [PERSON] , а 30.07.2019 року таке повідомлення надійшло від [PERSON] . Окрім цього, 26.07.2019 позивач надав до страхової заяву на виплату страхового відшкодування. 07.08.2019 року за участю судового експерта Дроздова Юрія Володимировича, позивача, винного у ДТП [PERSON] та представника страхової, відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу DAEWOO NUBIRA, д.н. [NUMBER] . Відповідач-1 повинен був виплатити позивачу страхове відшкодування, як різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП (в ушкодженому стані), та компенсувати понесені ним витрати на евакуацію автомобіля, стоянку транспортного засобу та витрати на проведення експертизи, з вирахуванням франшизи, що передбачена полісом, в розмірі 71987,36 грн. Проте, 06.11.2019 року Відповідач-1 перерахував позивачу грошові кошти в розмірі 11987,99 грн. та 24000,00 грн. Тобто було здійснено виплату страхового відшкодування не в повному обсязі, а тому Відповідач-1 має здійснити доплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 35999,37 грн. Відповідно до вищенаведеного, Відповідач-1 прострочив виконання грошового зобов`язання (здійснення виплати страхового відшкодування в повному обсязі), та повинен сплатити Позивачу штрафні санкції (пеню, 3% річних, індекс інфляції) у розмірі 7496,55 грн. Також позивач просить суд стягнути з Відповідача-1 спричинену моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн. Також, у зв`язку із настанням ДТП, в якій визнано винним Відповідача-2, та розміру франшизи згідно полісу АО/0300738 Відповідач-2 має виплатити Позивачу грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Позовні ж вимоги до [PERSON] не підтримав, оскільки під час розгляду справи відповідач сплатив позивачу франшизу у розмірі 1000,00 гривень. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Також надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с.94-98) в якому просив суд у задоволенні позовних вимог до товариства відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги до нього визнав та надав до суду квитанції про сплату розміру франшизи на користь позивача (а.с.88, 168). В свою чергу представник позивача надав суду відповідь на відзив та просив врахувати її при ухваленні рішення по справі (а.с.159-167). Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 21 липня 2019 року у м. Дніпро, на перехресті пр. Б. Хмельницького та б-ру Зоряний сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля ВАЗ 2109, д.н. [NUMBER] , що на момент ДТП був забезпечений полісом ОСЦПВВНТЗ АО/0300738, виданий Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» під керуванням [PERSON] та автомобіля DAEWOO NUBIRA, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Транспортний засіб DAEWOO NUBIRA, д.н. [NUMBER] на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15). Постановою суду від 06 вересня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ДТП, яка мала місце 21 липня 2019 року (а.с.16-17). На момент скоєння ДТП транспортний засіб ВАЗ 21093, н.з. [NUMBER] , був застрахований в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» полісом ОСЦПВВНТЗ № АО/0300738 строком дії з 03.02.2019 до 02.02.2020 (а.с.18). Згідно відповіді ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на адвокатський запит, повідомлення про ДТП від [PERSON] було отримано 22 липня 2019 року, заява про страхове відшкодування та запрошення на огляд пошкодженого транспортного засобу DAEWOO NUBIRA, д.н. [NUMBER] від [PERSON] були отримані 26 липня 2019 року, повідомлення про ДТП від [PERSON] було отримано 30.07.2019 (а.с.26). Згідно Висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 3008/19/19 від 27.08.2019 року величина матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу DAEWOO NUBIRA, д.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, дорівнює його ринковій вартості, та складає 78884,25 грн.; ринкова вартість транспортного засобу DAEWOO NUBIRA, д.н. [NUMBER] , в аварійному (ушкодженому) стані після ДТП складає 10876,89 грн. (а.с.27-57). За вищезазначений висновок судового експерта позивачем було сплачено 3000,00 грн., що підтверджується копією квитанції про оплату наданих експертних послуг (а.с.59). Також, позивачем було сплачено ТОВ "ДИНАСТІЯ-ДНІПРО" 480,00 грн. та 1500,00 грн. за послуги зберігання та перевезення (евакуацію) транспортного засобу з місця ДТП, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.59 на звороті). Відповідно до копій платіжних доручень ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» сплатив на користь позивача 24000,00 гривень та 11987,99 гривень в рахунок страхового відшкодування та 399,32 гривень пені (а.с.137-138). Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 33.1.4 ст. 34 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. З матеріалів справи вбачається, що ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» 22 липня 2019 року отримало письмове Повідомлення про ДТП від відповідача [PERSON] , а 30 липня 2019 року таке повідомлення надійшло від [PERSON] . Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п. 34.1 ст. 34 Закону, Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) Страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно висновків, що викладені у вищезгаданій Постанові Верховного Суду від 21.08.2018 року по справі № 227/3573/16-ц: «Страховик має відраховувати строк, з якого Страховик зобов`язаний був направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків з моменту отримання повідомлення про ДТП від водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності». Таким чином відповідач ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» протягом 10 робочих днів, починаючи з 23.07.2019 року по 05.08.2019 р. включно, повинен був направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно п. 34.3 ст. 34 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Оскільки протягом 10 робочих днів, з дня надходження письмового повідомлення про ДТП, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» не направило свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу DAEWOO NUBIRA д.н. [NUMBER] , позивач скористувався своїм правом, передбаченим ст. 34 Закону, з метою визначення розміру спричиненого йому матеріального збитку (у т.ч. і визначення розміру страхового відшкодування) звернувся до судового експерта автотоварознавця [PERSON] . 07 серпня 2019 року у м. Дніпро на вул. Старокозацькій, буд. 3, за участю судового експерта Дроздова Юрія Володимировича, власника пошкодженого автомобіля [PERSON] , винного у ДТП [PERSON] та представника ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» Пилипенка О.С., відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу DAEWOO NUBIRA, д.н. [NUMBER] (а.с.38-40). Таким чином представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» оглянув пошкоджений транспортний засіб позивача з порушенням строку, визначеного п. 34.2 ст. 34 Закону. Згідно п. 1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Відповідно до ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» повинен був виплатити [PERSON] страхове відшкодування, як різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП (в ушкодженому стані), та компенсувати понесені ним витрати на евакуацію автомобіля, стоянку транспортного засобу та витрати на проведення експертизи, з вирахуванням франшизи, що передбачена полісом, всього у розмірі 71987,36 гривень. Також матеріалами справи підтверджено, що 06 листопада 2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перерахувало позивачу грошові кошти у розмірі 11987,99 гривень та 24000,00 гривень (разом 35987,99). Отже, враховуючи вищевикладене ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має здійснити доплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 35999,37 гривень (71987,36 - 35987,99). Також, згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного суду України висловленій у постанові від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16: «правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання». Також згідно ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи вищенаведене ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» прострочивши здійснення виплати страхового відшкодування в повному обсязі, повинен сплатити позивачу штрафні санкції: на суму заборгованості 71987,36 гривень за період починаючи з 25.10.2019 по 06.11.2019 включно: пеню в розмірі 794,81 грн.; 3% річних у розмірі 76,91 грн.; індекс інфляції у розмірі 575,89 грн., а також на суму заборгованості 35 999,37 грн. за період починаючи з 07.11.2019 по 22.05.2020 включно: пеню в розмірі 4 602,46 грн.; 3% річних в розмірі 585,85 грн.; індекс інфляції в розмірі 1 259,95 грн., а всього 7895,87 гривень, про що представником позивача надано відповідний розрахунок (а.с.13). 29 квітня 2020 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» було сплачено позивачу пеню у розмірі 399,32 гривень, а тому загальний розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складає 7496,55 гривень. Щодо заперечень представника ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» викладених у відзиві на позовну заяву з приводу того, що потерпілий [PERSON] повідомив товариство про ДТП 30 липня 2019 року, а тому страховиком своєчасно (протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП) вжито заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного визначення розміру завданого матеріального збитку, необхідно зазначити наступне. Згідно п. 33.1.4 ст. 34 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного\~засобу,\~причетний до\~такої пригоди,\~зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати\~страховику,\~з яким\~укладено договір\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про\~дорожньо-транспортну\~пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. З зазначеної статті вбачається, що обов`язок повідомлення страховика винної у вчиненні ДТП особи не покладається лише на потерпілого (у даному випадку [PERSON] ), а покладено на водія транспортного засобу, який причетний до такої пригоди, та протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року по справі № 128/7010/17, згідно якої «Обов`язок повідомлення страховика покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Цей обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП і запобігти необґрунтованим виплатам. Потерпілий, в силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності». Отже, отримавши 22 липня 2019 року письмове повідомлення про ДТП від [PERSON] страховик, відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону, мав протягом 10 робочих днів, а саме з 23 липня 2019 року по 05 серпня 2019 року включно, направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна, проте цього не зробив, а тому позивач скористався наданим йому правом, передбаченим п. 34.3 ст. 34 Закону. Таким чином судом не приймається до уваги наданий представником ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» висновок експертного дослідження автотоварознавця № А152/19 від 13 вересня 2019 року. Також, матеріалами справи спростовується твердження представника ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» про те, що їм не було надано Висновок експерта Дроздова Ю.В. № 3008/19/19, складеного на замовлення позивача, адже в матеріалах даної справи наявна повторна досудова вимога позивача від 31 березня 2020 року, до якої, зокрема окрім Висновку експерта Дроздова Ю.В. № 3008/19/19 було долучено відповідну квитанцію про сплату за надані експертні послуги (а.с.60-61). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», а тому стягненню на його користь підлягає недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 35999,37 гривень, пеня у розмірі 4997,95 гривень, 3% річних у розмірі 662,76 гривень та індекс інфляції у розмірі 1835,84 гривень, а всього 43495,92 гривень. Також, враховуючи добровільну сплату відповідачем [PERSON] на користь позивача франшизи у розмірі 1000,00 гривень вже після звернення до суду з позовом, суд вважає необхідним у стягненні зазначеної суми позивачеві відмовити. З приводу стягнення з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 7000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди [PERSON] мотивував затягуванням відповідачем виплати відшкодування та виплатою його не у повному обсязі, порушенням зобов`язань за договором страхування, що, за його твердженнями, призвело до моральних переживань та накладає негативний відбиток на його спосіб життя Однак позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, як і не зазначав про завдання моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу. Позивач зазначав, що моральна шкода спричинена невиплатою страхового відшкодування та зміною його нормального порядку життя, а тому враховуючи вищезазначені вимоги спеціального Закону, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Що стосується розподілу судових витрат, то суд виходив з такого. Згідно ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України,\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~з іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Одночасно з подання позовної заяви позивач зазначив, що планує понести витрати пов`язані з оплатою послуг адвоката у розмірі 15000,00 гривень, а згідно заяви поданої до суду 29 жовтня 2020 року зазначає, що витрати на оплату послуг адвоката складає 12000,00 гривень. На підтвердження зазначених обставин суду надано: договір №б/н про надання правничої (правової) допомоги від 11.11.2019, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.11.2019, акт приймання передачі виконаних робіт від 12.10.2020 та квитанції від 12.10.2020 відповідно до якої адвокат Негробов О.В. отримав від [PERSON] в якості оплати наданих правничих (юридичних) послуг готівкою кошти у розмірі 12000,00 гривень. У зв`язку з чим, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідачів в рахунок компенсації витрат за правничу допомогу підлягає стягненню 12000,00 гривень. Також, враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору та витрати пов`язані з залученням експерта пропорційні задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial