Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 20 грудня 2006 року у сумі 5942,94 гривень та судові витрати у сумі 243,60 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ним та відповідачем 20 грудня 2006 року був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 950 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 05 жовтня 2014 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 5942,94 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 950 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 4233,75 гривень та штрафу на несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 гривень фіксованої частини та 259,19 гривень - процентна складова. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розглянути справу у її відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст.. 122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] про відкриття рахунку та надання банківських послуг та Умов та правил надання банківських послуг, 20 грудня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк» серії А01 №054809) та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг, згідно умов якого, відповідачу була надана кредитна карта з кредитним лімітом 950 гривень зі сплатою процентів у розмірі 2,5% щомісячно із розрахунку 360 днів у році зі строком дії кредитного ліміту відповідно до строку дії карти. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Із матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2006 року [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ "Приватбанк" з письмовою заявою про надання банківських послуг у вигляді строкового кредиту, при цьому [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг. У вказаній письмовій заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, 20 грудня 2006 року відкрив відповідачу рахунок. Відповідно до п. 6.5 Умов договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, за витрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] допустив порушення грошового зобов'язання за кредитним договором щодо погашення кредиту, процентів за користування кредитом у встановлені договором порядку та строки, у зв'язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 05 жовтня 2014 року становить 950 гривень та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 4233,75 гривень. Згідно зі ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.8.6 кредитного договору, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний виплати банку штраф у розмірі 500 гривень+5% від суми позову. Відповідно до вищевказаного пункту Умов та правил надання банківських послуг, позичальнику було нараховано штраф у розмірі 500 гривень фіксована частина та 259,19 гривень - процентна складова. Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді відповідачем не була погашена вказана сума заборгованості. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про звернення відповідача до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання, а також про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 5942,94 гривень. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України. Згідно платіжного доручення № BO1S0В0MNE від 05 травня 2014 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 310,35 гривень. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved