Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Ім.Шевченка» розміром 3,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), та розташована на території Берлозівської сільської ради на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0225156, який зареєстровано 9 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 222. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Ім.Шевченка» розміром 3,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), та розташована на території Берлозівської сільської ради право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0225156, який зареєстровано 9 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 222. Вказує, що за життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 20 липня 2001 року, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Берлозівської сільської ради, яким належне на день смерті майно вона заповідала [PERSON] . Вказує, що прийняла спадщину на спадкове майно, подавши заяву до Козелецької районної державної нотаріальної контори, однак не оформивши своїх прав, оскільки не надано правовстановлюючий документ на вищезазначене спадкове майно. Посилаючись на вказані обставини та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги. 24.07.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 27.07.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 07.08.2020, 17.09.2020 та 21.10.2020 судом здійснено запит до Козелецької районної державної нотаріальної контори про надання спадкової справи. 30.10.2020 до суду від Козелецької районної державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник Козелецької селищної ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника та винесення рішення з урахуванням вимог законодавства. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої (а.с.9). За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 20 липня 2001 року, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Берлозівської сільської ради, яким належне на день смерті майно вона заповідала [PERSON] (а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається на земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Ім.Шевченка» розміром 3,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), та розташована на території Берлозівської сільської ради право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0225156, який зареєстровано 9 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 222 (а.с.13). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 180/2006, 28.04.2006 [PERSON] звернулася до Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської областіз заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.48). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як встановлено судом, позивач, на виконання вимог ст. 1296 ЦК України, звернулася до Козелецької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало померлій [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на нерухоме майно, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно втрачені, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення (а.с.17). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняла спадщину після померлої [PERSON] , але у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем права на спадкове майно. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved