Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересех позивача [PERSON] звернувся з позовом до Дніпровського районного суду м.Києва та відповідно до позовних вимог просить суд визнати недійсними публічні торги з реалізації у межах виконавчого провадження №57071482 арештованого нерухомого майна - трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 122,20 м.2( лот 345982), результати яких оформлено протоколом №429642 від 3 вересня 2019 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12 травня 2010 року за позовом ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені вимоги позивача та стягнуто заборгованість в розмірі 138931,32 Євро, що станом на 22.10.2009 р. по курсу НБУ складало 1 656 944 грн. 24 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. відкрито виконавче провадження за №57071482 з примусового виконання виконавчого листа за рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12.05.2010 р. В рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем Крайчинським С.С було описане належне позивачу майно, а саме вказана вище квартира [ADDRESS] , загальною площею 122,20, що належала на праві власності позивачу [PERSON] 23 квітня 2019 р. на сайті ДП «Сетам» опубліковано оголошення про проведення електронних торгів , лот 345982, але торги не відбулися. 16.08.2019 р. вказану спірну квартиру було повторно виставлено на електронні торги та квартира була придбана відповідачем [PERSON] за суму 1 825 111 грн. та 3 вересня 2019 р. було сформовано протокол за №429642, яким було визнано відповідача [PERSON] переможцем зазначених торгів. Представник позивача вважає, що вказані торги відбулися з порушенням вимог чинного законодавства, а саме в порушення вимог Закону України « Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так - як спірна квартира на час її реалізації з електронних торгів була єдиним житлом позивача, яка постійно там проживала та була зареєстрована, несла витрати по утриманню спірної квартири, а також в спірній квартирі на час проведення електронних торгів, була зареєстрована неповнолітня особа, що є онукою позивача. Позивач неодноразово зверталася зі зверненнями до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С. щодо недопущення порушень прав позивача, а також вимог чинного законодавства та недопущення реалізації з електронних торгів даної спірної квартири. Але приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Крайчинський С.С. ніяким чином не відреагував на звернення позивача та здійснив всі дії спрямовані на реалізації спірної квартири з електронних торгів в рамках виконавчого провадження №57071482. Також реалізація даної спірної квартири відбулася без згоди Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, так -як на момент продажу в спірній квартирі була зареєстрована неповнолітня особа. Свою позицію представник позивача обґрунтував посиланням на вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України, а саме в тому, що на момент проведення прилюдних торгів відповідачами були порушені вимоги чинного законодавства, та у відповідачів не було правових підстав для реалізації спірної квартири на прилюдних торгах. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позов в повному обсязі та просили його задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, але при цьому позивач підтвердила той факт, що спірна квартира [ADDRESS] використовувалася позивачем я якості хостелу, в якій одночасно проживали до 20 осіб, та зазначені квартира була єдиним житлом позивача по справі. Крім того позивач підтвердила той факт, що нею було відчужено в 2010 р. за договором дарування квартиру [ADDRESS] своїй доньці [PERSON] . Також в судовому засіданні позивач повідомила суд, що кошти, які були отримані за кредитним договором №14-Ф/07-02 від 19.12.2007 р. в розмірі 146 тис. євро були передані до фінансової піраміди «King's capital» та в рамках кримінального провадження, що порушено стосовно посадових осіб «King's capital» позивач була визнана потерпілою, та вказані кошти їй повернуті не були, в зв`язку з чим твердження відповідачів щодо неналежного виконання договірних стосунків позивачем не відповідають дійсності. Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Крайчинський С. С. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи це тим, що дії позивача спрямовані на уникнення відповідальності за взяті на себе зобобв`язання за кредитним договором та ним були вчинені в рамках дії спрямовані на виконання рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 12 травня 2010 року за позовом ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором яким були задоволені вимоги та стягнуто заборгованість з [PERSON] в розмірі 138931,32 євро, що станом на 22.10.2009 р. по курсу НБУ складало 1 656 944 грн. 24 коп. Законність його дій в рамках виконавчого провадженні №57071482 також підтверджено судовими рішеннями де позивач оскаржувала дії приватного виконавця Крайчинського С.С. щодо арешту, опису, проведення оцінки та реалізації спірної квартири [ADDRESS] на електронних торгах в межах виконавчого провадження №57071482 та дії приватного виконавця Крайчинського С.С. бли визнані такими, що відповідали вимогам чинного законодавства. В обґрунтування своєї позиції відповідач надав до суду свій відзив та судові рішення де оскаржувалися його дії в рамках зазначеного виконавчого провадження. Представник відповідача [PERSON] , що в ході судового розгляду представляв інтереси відповідача [PERSON] заперечував щодо задоволення вказаного позову, обгрунтовуючи це тим, що електронні торги відбулися у відповідності до вимог чинного законодавства, процедура проведення торгів порушена не була та [PERSON] стала переможницею даних торгів та набула право власності на спірну квартиру [ADDRESS] у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник ДП «Сетам» в зал судового засідання не з`явився, але надав до суду свій відзив в якому заперечував щодо задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що реалізація спірної квартири відбувалася у відповідності до вимог законодавства, будь - яких порушень порядку реалізації арештованого майна зі сторони ДП «Сетам» не відбувалося, крім того реалізація спірної квартири відбувалася на підставі поданої до ДП «Сетам» сформованої заявки приватним виконавцем Крайначинським С.С., обгрунтовуючи свою позицію посиланням на судову практику, а саме на висновки Верховного Суду України, що викладені в постановах від 13.03.2018 р. справа №911/494/17 та від 14.03.2018 р. справа № 910/1454/17. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне, що відповідно до вимогст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як убачається з матеріалів справи, що спірна квартира [ADDRESS] була передана в іпотеку на підставі договору іпотеки від 19.12.2007 року в рахунок забезпечення вимог іпотекодержателя за кредитним договором №14-Ф/07-02 укладеного між ВАТ акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] , відповідно до якого останній було видано кредит в розмірі 146 тис. євро. Позивач [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12 травня 2010 року за позовом ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені вимоги позивача та стягнуто заборгованість в розмірі 138931,32 Євро, що станом на 22.10.2009 р. по курсу НБУ складало 1 656 944 грн. 24 коп. 27.08.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Крайчинським С.С. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м.Києва на виконання рішення суду від 12.05.2010 р. В ході виконання виконавчих дій приватним виконавцем Крайчинським С.С. було виявлено нерухоме майно позивача - спірна квартира [ADDRESS] , та була винесена постанова про опис та арешт спірної квартири від 12.03.2019 р. та здійсненні заходи на реалізацію даної спірної квартири. Відповідно до протоколу №429642 від16.08.2019 р. ДП «Сетам» були проведені електронні торги та вказана квартира була реалізована за ціною 1 825 111 грн. та переможцем торгів стала [PERSON] . Як убачається позивачем в рамках виконавчого провадження №57071482 оскаржувалися дії приватного виконавця Крайчинського С.С., щодо арешту та опису спірної квартири [ADDRESS] , проведення оцінки вартості квартири та здійснення дій спрямованих на реалізацію спірної квартири, але відповідно до ухвал Дніпровського районного суду м.Києва від 16.10.2019 р.; 25.06.2019 р.; 27.11.2019 р., що були постановлені за результатами скарг позивача [PERSON] дії приватного виконавця Крайчинського С.С. , що були вчинені в рамках виконавчого провадження №57071482 були визнані такими, що відповідали вимогам чинного законодавства. Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України дані обставини повторному доказуванню не підлгають. Також, як було встановлено в судовому засіданні, що позивач спірну квартиру [ADDRESS] на підставі договорів здавала в найм для розміщення в квартирі хостелу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Примусове виконання рішення виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.3 цього Закону, за заявою стягувача, що передбачено статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Частиною 5 даної статті також визначено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Згідно вимог статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Також статтею 42 даного Закону передбачено, що боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов`язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсними. Відповідно до п.3 розділу ІІ Наказу Міністерстава юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу Статтею 650 ЦК України передбачено, що Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до правової позиції, що висловлена у постанові Верховного Суду Судової палати у цивільний справах , справа № 6-1981цс16, від 12.10.2016 р. підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Статтею 1 Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що Протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку. Як було встановлено в ході судового розгляду, що на момент укладання кредитного договору та договору іпотеки 19.12.2007 р. між ВАТ акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] останній крім спірної квартири [ADDRESS] також належала на праві власності квартира [ADDRESS] , яка була відчужена в послідуючому позивачем на підставі договору дарування на користь третіх осіб. На підставі чого суд дійшов висновку, що в даному випадку на дані правовідносини не розповсюджується вимоги ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень представників позивача, позивача , відповідача, та його представника суд прийшов висновку про обґрунтованість позову. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 1412 ЦПК України. На підставі викладеного

Outcome: dismissed