Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно в\~порядку спадкування\~за законом,\~а саме\~на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою «А-1») загальною площею 62,3 кв. м., з яких житлова площа становить 46,6 кв. м., з господарськими будівлями: сараєм (позначений у технічному паспорті на житловий будинок літерою «Б») та убиральнею (літера «Г»), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , котрий помер [INFO] . Свою заяву\~мотивує тим,\~що його батьку [PERSON] , померлому [INFO] , належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з погосподарської книги № 5, № 8, виданим Волосянківським старостинським округом від 25.06.2019 року № 4. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло все майно, яке належало спадкодавцю на момент його смерті. Зазначає, що його батько заповіту в сільській раді не складав. Вказує на те, що окрім нього спадкоємцями першої черги є його брат [PERSON] та сестри [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак такі подали до Сколівської державної нотаріальної контори заяви про відмову від своїх спадкових прав. 11.07.2019 року позивачем було подано у Сколівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явились, хоча про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їх відсутності не скористалися та не повідомили суд про причини неявки у судове засідання. Відзив на позовну заяву не подали. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим вионавчим комітетом Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області від 29.11.2013 року відповідно до актового запису № 24. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2016 року, видане Волосянківською сільською радою Сколівського району у відповідності до актового запису № 31. Про родинні відносини позивача з батьками [PERSON] та [PERSON] свідчить свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане Сколівським райбюро ЗАГС Львівської області від 01.04.1970 року відповідно до актового запису № 30. Згідно довідки Волосянківського старостинського округу Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 25.06.2019 року № 971 [PERSON] заповіту в сільській раді не складав та до дня своєї смерті проживав разом зі своїм сином [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] . Із довідки Волосянківського старостинського округу Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 25.06.2019 року № 969 вбачається, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований адресою: [ADDRESS] . З технічного\~паспорта на\~будинок садибного\~типу з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~виготовленого 17.06.2019\~року ФОП\~ [PERSON] \~та довідки\~від 17.07.2018\~року вбачається,\~що загальна\~площа спірного\~ житлового\~будинку (позначений\~у технічному\~паспорті літерою\~«А-1»),\~збудованого у\~1964\~році,\~становить 62,3\~кв.\~м.,\~з яких\~житлова \~46,6\~кв.\~м.\~Крім цього,\~до вищевказаного\~будинку відносяться господарські будівлі: сарай, позначений у технічному паспорті літерою «Б» та убиральня, позначена у технічному паспорті літерою «Г». Інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна становить 150\~536,00 грн. Як вбачається з витягу з погосподарської книги № № 5, 8, виданим Волосянківським старостинським округом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 25.06.2019 року № 4, вищезазначений житловий будинок [ADDRESS] та приналежні до нього господарські будівлі належали померлому [PERSON] . Оскільки заповіту [PERSON] не складав, то спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України були сини померлого [PERSON] , [PERSON] та дочки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] На момент смерті [PERSON] його син [PERSON] постійно проживав з ним та був зареєстрований у спірному будинку по [ADDRESS] . В розумінні частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 даної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав\~разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В матеріалах справи відсутня заява позивача, яка б свідчила про відмову ним від спадщини після смерті батька [PERSON] , а відтак позивач, в розумінні статті 1268 ЦК України, вважається таким, що спадщину фактично прийняв, однак юридично не оформив. Крім цього, матеріали справи містять заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які були подані в органи нотаріату про відмову від спадщини після смерті [PERSON] . Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до висновків, викладених у постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі\~№ 6-888цс16 суд зауважив, що, вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Згідно статті 13 Закону України «Про власність» від 1991 року, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.\~ Статтею 12\~ЗУ «Про\~власність» праця\~громадян є\~основою створення\~i\~примноження їх\~власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином, аналіз наведених норм закону дає підстави стверджувати, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Враховуючи викладене, а також той факт, що іншим способом, окрім звернення до суду, позивач позбавлений можливості захистити свої порушені права та інтереси, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved