Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області про скасування постанов державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори від 29 жовтня 2013 року та 13 листопада 2013 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] та зобов'язання Броварської міської державної нотаріальної контори видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який був власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1998 року, що видане Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому. Позивач, як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняла спадщину, звернулась до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, але 29 жовтня 2013 року та 13 листопада 2013 року державний нотаріус Журавська В.В. постановами відмовила їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Дані постанови, були мотивовані тим, що згідно довідки КП БМР ЖЕК №4 від 21 серпня 2013 року №1541 разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, був зареєстрований його син - [PERSON], на адресу якого 27 серпня 2013 року було направлено повідомлення про відкриття спадкової справи з роз'ясненням положень чинного законодавства України стосовно права на обов'язкову частку у спадщині непрацездатних дітей спадкодавця. Проте, через відсутність відомостей про працездатність сина спадкодавця, на день винесення постанов, нотаріус позбавлена можливості встановити коло спадкоємців, які незалежно від заповіту мають право на обов'язкову частку спадщині згідно зі ст. 1241 ЦК України. Позивач вважає, що дані постанови нотаріуса є незаконними, так як [PERSON] є працездатним, та ненадання нотаріусу документів, які б свідчили про наявність у нього права на обов'язкову частку у спадковому майні не може бути перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. За таких обставин позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від відповідача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за відсутності їх представників, а також письмові заперечення відповідно до яких відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та вважає їх необґрунтованими, посилаючись на те, що постанови нотаріуса про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину відповідають вимогам чинного законодавства, а саме узгоджується з положеннями п.2 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» та п.5.5. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №296/5, оскільки саме через відсутність відомостей та документів про працездатність сина спадкодавця нотаріус позбавлений можливості визначити частку у спадщині спадкоємця за заповітом - позивача [PERSON] Крім того, як стверджує відповідач у своїх запереченнях,нотаріусом було встановлено, що [PERSON] - син померлого, був зареєстрований разом з померлим за однією адресою, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Заяви про відмову від спадщини не подавав, а навпаки 12 листопада 2013 року до Броварської нотаріальної контори через поштове відділення направив заяву про прийняття спадщини. Таким чином, суд, вислухавши позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт смерті [INFO] [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 346. За життя 09 червня 2005 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1815, відповідно якого належну йому на праві приватної власності, частку квартири за номером [ADDRESS], а також усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів позивачу [PERSON] Вказаний заповіт не скасований та є чинним на момент розгляду справи. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1998 року, що видане Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому [PERSON] належало на праві спільної часткової власності 1/3 частка квартири [ADDRESS] (а.с.16) 29 травня 2013 року позивач звернулась до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини та подала відповідні документи, що посвідчують її право на спадкування, у зв'язку з чим було відкрито спадкову справу №05/2013року. 29 жовтня 2013 року та 13 листопада 2013 року державний нотаріус Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавська В.В. постановами відмовила [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], посилаючись на відсутність відомостей про працездатність сина спадкодавця, що на момент відкриття спадщини проживав разом з батьком, так як це позбавляє її можливості встановити коло спадкоємців, які незалежно від заповіту мають право на обов'язкову частку спадщині згідно зі ст. 1241 ЦК України. Згідно довідки КП БМР ЖЕК № 4 від 21 серпня 2013 року №1541 разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, були зареєстровані його дружина [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON] та онука - [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно вимог п.п. 5.5 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №296/5 та ч.2 ст. 69 ЗУ «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов'язково з'ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. 27 серпня 2013 року повідомленням №2020/02-14/205/2013 [PERSON] було проінформовано про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], надано йому роз'яснення вимог чинного законодавства України з питань видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та повідомлено про необхідність звернутися до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області для встановлення кола осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. 21 листопада 2013 року [PERSON] було подано до Броварської міської нотаріальної контори заяву від 12 листопада 2013 року щодо призупинення видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку зі зверненням до суду для тлумачення заповіту. В цій же заяві [PERSON] вказує, що 12 листопада 2013 року на особистому прийомі у нотаріуса він дізнався про існування заповіту та ознайомився з його змістом. Згідно листа Головного управління юстиції у Київській області від 20 лютого 2014 року №К29718 з пояснень завідувача Броварською міською державною нотаріальною конторою Журавською В.В., вбачається що у жовтні 2013 року [PERSON] з'явився до неї на особистий прийом та повідомив, що буде оформлювати спадщину після смерті [PERSON] та необхідні документи будуть подані ним пізніше. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку що до спливу шестимісячного строку, а саме до 12 листопада 2013року, з часу відкриття спадщини, жодних відомостей та документів, які б прямо або побічно вказували на непрацездатність [PERSON] до Броварської нотаріальної контори Київської області не надходило, попри надсилання йому письмових роз'яснень щодо положень чинного законодавства України стосовно права на обов'язкову частку у спадщині непрацездатних дітей спадкодавця та його особистих прийомів у нотаріуса. А тому підстави для відмови позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після спливу шестимісячного терміну після відкриття спадщини, а саме після 12 листопада 2013 року у нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В. були відсутні, як і підстави для винесення передчасної, аналогічної за змістом, постанови про відмову позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 29 жовтня 2013 року. Крім того, в ході розгляду справи суду не були надані будь-які докази про дійсне звернення [PERSON] до суду для тлумачення заповіту його батька. Посилання у листі Головного управління юстиції у Київській області від 20 лютого 2014 року №К29718 про наявність повісток про виклик [PERSON] до суду по справі №361/745/14, провадження №2/361/737/14 лише підтверджують факт залучення [PERSON] до участі у якості третьої особи у даній справі за позовом [PERSON] до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, треті особи - [PERSON], [PERSON] про визнання постанови про відмову нотаріуса незаконною та зобов'язання видати свідоцтво про право власності за заповітом. Тобто, наявність спору між спадкоємцями щодо майна померлого [PERSON] не підтверджена жодними доказами. Частиною 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст.39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо особою не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно вимог ч. 3 ст.49 Закону України « Про нотаріат», нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно п.205 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, на майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, установлені цивільним законодавством України (стаття 1298 Цивільного кодексу України). Відповідно п. 210 Інструкції свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO], а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved