Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість у розмірі 20049,41грн. за кредитним договором №248911-CRED від 08.09.2008р. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №248911- CRED, на підставі якого позивач надав останній кредит у розмірі 20000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом терміном до 05.01.2010 р. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору у зв'язку із чим станом на 18.02.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 29198,38грн., яка складається з: 6314,38грн. - заборгованість за кредитом; 22884,00грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 10341,80грн., яка була задоволена судовим рішенням Дніпровським районним судом м. Києва від 21.07.2010 року, різниця становить 18856,58грн. Також, відповідно до договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 942,83 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, заборгованість до стягнення становить 20049,41грн. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором 248911- CRED між банком та [PERSON] укладено договір поруки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглянути у відсутність представника позивача та у випадку неявки відповідача постановити заочне рішення. Відповідачі в судові засідання неодноразово не з'явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не надали. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно. Відповідно до ст. ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.07.2010 року позов [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] задоволено, вирішено стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 10341,80 грн. заборгованість по кредитному договору (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08.09.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №248911-CRED, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 20000,00 грн. зі сплатою 32,00 відсотків річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 05.01.2010 р. (а.с.9-12). Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як визначено ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №248911-CREDвід 08.09.2008 р., 08.09.2008 р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки №248911-cred, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включають сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.(а.с.13) Згідно довідки відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києва від 04.04.2016 р., [PERSON] змінила прізвище на Карпенко (а.с. 27). Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до вимог ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов'язковості виконання договору. В ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). З матеріалів справи вбачається, що на адресу [PERSON], [PERSON] були відправлені рекомендованими листами вимоги погашення заборгованості (а.с. 6), що підтверджується копією реєстру рекомендованих листів від 21.12.2015р. (а.с. 7-8). Доказів задоволення відповідачами зазначених письмових вимог суду не надано. Згідно наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом та не оспореного відповідачами, станом на 18.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 29198,38грн., яка складається з: 6314,38грн. - заборгованість за кредитом, при цьому; 22884,00грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, при цьому 10341,80грн. - сума задоволена рішенням суду, 18856,58грн. - різниця між поточною заборгованістю та задоволеною рішенням суду, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 942,83 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, заборгованість до стягнення становить 20049,41грн. (а.с.5). Разом з тим, відповідно до змісту ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений, або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з частиною 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з частиною 1 статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з частиною 2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Як убачається з п.10 договору поруки № 248911-cred від 08.09.2008 року, він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, отже ним не встановлений ані строк дії цього договору, ані строк припинення поруки (в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України), тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Разом з тим, згідно умов кредитного договору, боржник [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами не пізніше 05 січня 2010 року. При цьому, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Відповідно сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. ПАТ «Альфа-Банк» з даним позовом звернувся до суду 29.03.2016 року, тому, з огляду на викладене, не підлягають задоволенню вимоги позову до поручителя [PERSON]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2016р. закрито провадження у справі за позовом [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в частині позовних вимог про стягнення: 8506,08 грн. - заборгованість за кредитом, 1105,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 250,00 грн. -штраф (фіксована частина), 480,56 грн. -штраф (процентна частина). Отже, позивач, до звернення до суду з позовом, що розглядається в даному провадженні, вже скористався своїм правом на судовий захист в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, по штрафам, а також частково - по стягненню заборгованості за процентами. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 462,27 грн. (942,83 грн. - 480,56 грн.) не підлягають задоволенню, оскільки банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. При цьому, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, відсутність фактичного виконання відповідачем умов договору по поверненню суми одержаного кредиту, з урахуванням вимог ст.599, 1048 ЦК України, не позбавляє Банк права продовжувати нарахування процентів на суму кредиту та ставити вимогу про їх стягнення. Таким чином, з відповідача [PERSON] [PERSON] [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 21778,84грн. (22884,00 грн. - 1105,16грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом. При подачі позову, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378,00грн. Тому, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 1378,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial