overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 05 вересня 1992року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, 08 вересня 2010року, в них народився син [PERSON], який в теперішній час мешкає з нею. В сім"ї виникали сварки в зв"язку зі зловживанням відповідачем спиртними напоями, які привели до втрати між нею та відповідачем почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. В жовтні 2015року вони припинили з відповідачем шлюбні відносини, хоча і продовжують мешкати разом. Матеріальної допомоги на дитину відповідач не надає, хоча має таку можливість, оскільки являється працездатним. . Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не з"явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. На позові наполягає. . Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд \~ встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], 08 вересня 2010року народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані \~ утримувати дитину \~ до досягнення нею повноліття. \~ \~ Суд вважає, що відповідач [PERSON] \~ може надавати дитині матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов"язаний надавати матеріальну допомогу. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 16 серпня 2003року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу в них народилася донька [PERSON], 2004року народження. В сім"ї виникали сварки, які привели до втрати між ними почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. В липні 2015року шлюбні відносини припиненні і вони мешкають за різними адресами. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Хоча має таку можливість . Просить стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки в розмірі 1/4частки його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Підтвердив факт не надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Пояснив, що він є інвалідом 2 групи, отримує пенсію, але погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], 18 червня 2004року народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину \~ до досягнення нею повноліття. \~ \~ Суд вважає, що відповідач [PERSON] \~ може надавати дитині матеріальну допомогу, так як отримує пенсію . Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, стан здоров"я і матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобовязаний надавати матеріальну допомогу, згоду відповідача сплачувати аліменти в заявленому розмірі. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є інвалідом 2 групи довічно, що є підставою для звільнення його від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ч.1 п.9 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 29 серпня 2009року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, [INFO], в них народилася донька [PERSON]. В сім"ї виникали сварки, відповідач пішов з сім"ї. В теперішній час мешкають окремо, сімейні стосунки припиненні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює у ПАТ "Грета" . Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги і погодився сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дитині матеріальну допомогу, так як працює, отримує дохід. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, згоду відповідача сплачувати аліменти в заявленому розмірі. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з серпня 2016року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народився11 листопада 2016року син [PERSON]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов"язку утримувати свою дитину. Боржник відмовляється добровільно надавати кошти на утримання, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Дитина мешкає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатний та має можливість забезпечувати свою дитину. Відповідач сплачує аліменти на неповнолітню дитину від першого шлюбу, але в якому розмірі їй невідомо. Непрацездатних членів родини на його утриманні не має. . Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. Пояснила, що відповідач працює на машзаводі, отримує щомісячно заробітну плату близько 4500грн. але грошей на утримання дитини не дає, пояснючи це тим, що йому самому не вистачає. Відповідач також сплачує аліменти на утримання доньки від першого шлюбу , яка досягла вже 16років. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Просить позов задовольнити. . Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Суд \~ встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], 11.11.2016року народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. (а.с.6,7). Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані \~ утримувати дитину \~ до досягнення нею повноліття. \~ \~ Суд вважає, що відповідач [PERSON] \~ може надавати дитині матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує матеріальне становище дитини, яка проживає з матір"ю, що отримує лише державну допомогу на дитину в розмірі 860грн, матеріальне становище відповідача, який працює і отримує щомісячно заробітну плату, те, що у нього на утриманні є неповнолітня дочка від першого шлюбу, на утримання якої він сплачує аліменти, непрацездатних батьків, яким він зобов"язаний надавати матеріальну допомогу немає. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі640грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони не проживають разом. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач є працездатним, офіційно працює у ПАТ "Грета" м.Дружківки і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, але надає її у недостатньому розмірі . Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Пояснила, що з відповідачем вони не проживають з липня 2015року, дитина проживає з нею. Її заробітна плата складає приблизно 2500грн, цих коштів не вистачає на утримання дитини. Відповідач став надавати матеріальну допомогу стабільно з грудня 2015року, але вважає, що в недостатньому обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він працює у ПАТ "Грета" начальником комерційного відділу, отримує заробітну плату, яка складає 10-11тисяч гривень.Інших дітей не має. Погоджується сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дитині матеріальну допомогу, так як працює, отримує дохід. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, згоду відповідача сплачувати алімнети в заявленому розмірі. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 12.03.2005 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, оскільки відповідач проявляє до неї неповагу, у зв"язку з чим вони припинили спільне проживання. Вважає сумісне життя і збереження сім"ї неможливим, тому просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити з нею. Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутність, у зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.03.2005 року , який був зареєстрований виконкомом Веселівської сільської ради Коростенського району, актовий запис №1. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків і намірів підтримувати їх в подальшому не мають, тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз"ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами 10.09.2007 року, зареєстрований виконкомом Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №27. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає просить суд залишити їй прізвище набуте в шлюбі. Відповідач про слухання справи був повідомлений судом належним чином, але в судове засідання не з'явився. Суд відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, згідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Сторони 10.09.2007 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, наміру збереження шлюбу не має. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу суд, вважає обґрунтованими та подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, підтримувати їх в подальшому позивач наміру не має, примиритися не бажають, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача розриває шлюб. У відповідності до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При цьому, звернення позивача до суду з цим позовом суд розцінює як відсутність його вільної згоди на перебування у шлюбі, що з урахуванням принципу його добровільності, закріпленого в ст.24 СК України, є суттєвою обставиною для вирішення судом даної справи. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивач просить суд залишити за нею прізвище, яке було набуте під час державної реєстрації шлюбу - " [PERSON] ", суд, відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України, залишає за останньою прізвище, набуте нею під час державної реєстрації шлюбу " [PERSON]". Суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами 12.06.2015 року, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 238. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає просить суд залишити їй прізвище набуте в шлюбі «[PERSON]». Відповідач про слухання справи був повідомлений судом належним чином, але в судове засідання не з'явився. Суд відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, згідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Сторони 12.06.2015 року уклали шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 238, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, наміру збереження шлюбу не має. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу суд, вважає обґрунтованими та подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, підтримувати їх в подальшому позивач наміру не має, примиритися не бажають, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача розриває шлюб. У відповідності до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При цьому, звернення позивача до суду з цим позовом суд розцінює як відсутність його вільної згоди на перебування у шлюбі, що з урахуванням принципу його добровільності, закріпленого в ст.24 СК України, є суттєвою обставиною для вирішення судом даної справи. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивач просить суд залишити за нею прізвище, яке було набуте під час державної реєстрації шлюбу - "[PERSON]", суд, відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України, залишає за останньою прізвище, набуте нею під час державної реєстрації шлюбу "[PERSON]". Суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами 14.07.2010 року, зареєстрований у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 302. Позивач у судове засідання не з'явилась, просила суд про розгляд справи у відсутності на позовних вимогах наполягає. Відповідач про слухання справи був повідомлений судом належним чином, але в судове засідання не з'явився. Суд відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, згідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Сторони 14.07.2010 року уклали шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 302, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, наміру збереження шлюбу не має. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу суд, вважає обґрунтованими та подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, підтримувати їх в подальшому позивач наміру не має, примиритися не бажають, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача розриває шлюб. У відповідності до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При цьому, звернення позивача до суду з цим позовом суд розцінює як відсутність його вільної згоди на перебування у шлюбі, що з урахуванням принципу його добровільності, закріпленого в ст.24 СК України, є суттєвою обставиною для вирішення судом даної справи. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивач просить суд залишити за нею прізвище, яке було набуте під час державної реєстрації шлюбу - " [PERSON]", суд, відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України, залишає за останньою прізвище, набуте нею під час державної реєстрації шлюбу "[PERSON] ". Суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved