Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду і остаточно уточнивши свої вимоги мотивує тим, що 16.03.2002 року між нею та [PERSON]. був укладений договір купівлі-продажу , згідно якого вона купила 52/100 частин жилого будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель. Влітку 2014 року вона вирішила продати майно та уклала попередній договір щодо зобов'язання укласти договір купівлі-продажу вищевказаної частини будинку. 11.08.2014 року з витягу Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна з'ясувалось, що 25.04.2008 року Другою Сумською державною нотаріальною конторою на підставі листа Зарічного районного суду БН від 28.06.1979 року накладено арешт на будинок за адресою : [ADDRESS] . На день придбання нею будинку (16.03.2002 року) електронні реєстри заборон відчужень нерухомого майна не були створені, що не давало можливості виявити наявність арешту при придбанні будинку. При з'ясуванні обставин накладення арешту стало відомо, що у 1979 році Зарічним районним судом слухалась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину жилого будинку за адресою : [ADDRESS]. В забезпечення позову 28.06.1979 року Народним судом Зарічного району м.Суми на будинок був накладений арешт. 22.08.1979 року було винесено рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, що дає можливість вважати про відсутність підстав для існування такого арешту. Просить скасувати запис у єдиному реєстрі заборон об'єктів нерухомого майна запису про арешт будинку згідно листа БН від 28.06.1979 року, накладений Зарічним районним судом на будинок за адресою [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просить справу слухати в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить справу слухати в його відсутність. Треті особи до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статей ст. 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391 ЦК України, глави 4 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що в провадженні Народного суду Зарічного району м.Суми від 22.08.1979 року перебувала цивільна справа № 2-660/1979 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину домоволодіння. В забезпечення позову 28.06.1979 року Народним судом Зарічного району м.Суми на будинок був накладений арешт. 22.08.1979 року було винесено рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. 16.03.2002 року між [PERSON] та [PERSON]. був укладений договір купівлі-продажу , згідно якого вона купила 52/100 частин жилого будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель (а.с.6). 25.04.2008 року Другою Сумською державною нотаріальною конторою на підставі листа Зарічного районного суду БН від 28.06.1979 року накладено арешт на будинок за адресою : [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно запису акту про смерть № 482 від 26 липня 1984 року [PERSON] померла [INFO] , згідно запису акту про смерть № 390 від 27 травня 1985 року [PERSON] померла [INFO]. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. Накладений арешт на квартиру та заборона на її відчуження не дозволяє позивачу у повному обсязі на власний розсуд користуватися належною часткою домоволодіння та порушує її права як власника, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст..16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 154, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved