Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «Нафтохімпроект» заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року в розмірі 9867,77 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року, компенсацію втрати частини доходу у зв»язку з порушенням термінів їх виплати за період з лютого 2016 року по жовтень 2016в розмірі 6158,59 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.Тому суд вважає можливим слухати справу за його відсутності на підставі ст. 158 ЦПК України. Уповноважений у відповідності до ч. 1 ст. 42 ЦПК України представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, жодної заяви суду не направив.Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 01.11.2013 року по 11.10.2016 року позивач [PERSON] працював у ТОВ «Нафтохімпроект», що підтверджується наказами від 01.11.2013 року №147к та від 11.10.2016 року №397к (а.с. 6, 7). Наказом №397к від 11.10.2016 року звільнений з посади провідного інженера ТОВ «Нафтохімпроект» з 11.10.2016 р. за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП (а.с. 7). При звільненні позивача в порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не здійснив розрахунок по заробітній платі. Відповідно до довідки ТОВ «Нафтохімпроект» №349 від 13.10.2016 року розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати (за період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року) станом на 12.10.2016 року становить 119845,86 грн. (а.с. 8). Це свідчить про те, що відповідачем визнається факт наявності заборгованості по заробітній платі. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З виписки по рахунку [NUMBER], відкритому на ім»я позивача [PERSON] в АТ «ПроКредит Банк» вбачається, що після звільнення позивача 14.11.2016 року ТОВ «Нафтохімпроект» проведено перерахування заробітної плати за лютий-серпень 2016 року в розмірі 95215,80 грн. та за вересень 2016 року в розмірі 13648,42 грн., на загальну суму 108864,22 грн. ( а.с.9-14) Тобто, позивачу не сплачено заробітну плату в розмірі 10981,64 грн. (119845,86 грн. - 108864,22 грн. = 10981,64 грн.). Але , враховуючи, що позивачем заявлені вимоги в частині невиплаченої заробітної плати на день звільнення в розмірі 9867,77 грн., в судове засідання позивач не з»явився, в своїй заяві підтримав вимоги, а суд не може вийти за межі позовних вимог, тому саме заявлена вимога підлягає задоволенню. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Крім того, вимога позивача про стягнення на підставі ст. 117 КЗпП України середнього заробіткуза весь час затримки розрахунку при звільненні за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року, також підлягає задоволенню. Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-7 від 10.03.2017 рокувиплатазаробітної плати за останні два календарні місяці роботи (серпень-вересень 2016 року), що передують звільненню позивача - 11.10.2016 року, складають 18514,02 грн. та 18062,19 грн. відповідно (а.с. 17-18). Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середньоденна заробітна плата позивача становить 831,28 грн. (18514,02 грн. + 18062,19 грн./ 22 робочі дні + 22 робочі дні = 831,28 грн.). Тобто, з дня звільнення працівника з роботи - 12.10.2016 року по 14.03.2017 року, затримка розрахунку складає 106 робочих дні. Отже, беручи до уваги розрахунок позивача [PERSON], загальний розмір середнього заробітку за час затримки до березня 2017 року складає: 831,28 грн. * 106 днів (кількість робочих днів за період прострочення) = 88115,42 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 16508,15 грн. При цьому суд вираховує, виходячи з розміру заробітної плати за останні шість місяців до звільнення (99048,91 грн. / 6 міс. = 16508,15 грн.). Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Таким чином, приймаючи до уваги розрахунок позивача, задоволенню підлягають вимоги про стягення компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати за період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року в розмірі 6158,59 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 р. - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., яка полягала в порушенні звичайного способу життя, моральних та фізичних стражданнях не доведена, не підтверджена жодним доказом, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1041,42 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial