Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Представник ПАТ АТ "Укргазбанк" в вересні 2020 р. звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 231 від 11.05.2007 року яка станом на 22.09.2020р. складається з заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період з 12.04.2011р. по 22.09.2020р. в сумі 541,55 доларів США ; суми 3% річних, нарахованих за період з 23.09.2017р. по 22.09.2020р. в порядку ч.2 ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення суду в сумі - 26\~161,49 грн. та суми індексу інфляції, нарахованої за період з 23.09.2017р. по 22.09.2020р в порядку ч.2 ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення суду в розмірі 272,40грн. В рахунок погашення зазначеної заборгованості просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою [ADDRESS] . Також просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 , 00грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.05.2007 року між ВАТ «Укргазбанк» (правонаступником, якого є позивач) та [PERSON] укладено кредитний договір № 231, за умовами якого Банк надає позичальнику кредит, у сумі 12 000 доларів США. Кредит надається на строк до 11.05.2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи зі 12,5% річних (п.1.1 Договору). Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено іпотекою однокімнатної квартири [ADDRESS] . Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 20.02.2012р. стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором яка виникла станом на 11.04.2011р. в розмірі 10\~304,53 долари США та 1\~238,54грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки , належний на праві власності [PERSON] - квартиру [ADDRESS] .Стягнуто з [PERSON] штрафні санкції за невиконання обов`язків щодо страхування предмету іпотеки в сумі 1000гр. та солідарно стягнуто з відповідачів судові витрати. На підставі зазначеного рішення 09.03.2012р. видано виконавчі листи, які неодноразово пред`являлися до виконання. Станом на 22.09.2020р. відповідачі не виконали зазначене рішення суду та продовжується його примусове виконання. Загальна сума заборгованості, нарахована за ч.2 ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення від 12.02.2012р. станом на 22.09.2020р. складає 26\~433,89грн.з яких: 541,55 доларів СШВ заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за період з 12.04.2011р. по 22.09.2020р.; 26\~161,49 грн 3 відсотки річних, нарахованих за період з 23.09.2017р. по 22.09.2020р. в порядку ч.2 ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 12.02.2012р.; 272,40 грн сума індексу інфляції, нарахованої за період з 23.09.2017р. по 22.09.2020р. в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення суду. Ухвалою суду від 13.10.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.03.2021р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 17.03.2021р. провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що перешкод\~для здійснення\~розгляду справи\~у судовому\~засіданні за\~відсутності учасників\~справи та\~ухвалення судового\~рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення\~ст.130 Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4\~ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи,\~що сторони\~не прибули\~в судове\~засідання,\~а перешкод\~для розгляду\~справи судом\~не встановлено,\~то суд\~здійснює судовий\~розгляд у\~судовому засіданні\~без фіксування\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу,\~відповідно до\~вимог ч.2\~ст.247\~ЦПК України. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Вирішуючи спір, суд встановив, що предметом позову у цій справі є стягнення на підставі\~статті 625 ЦК України\~3 % річних та інфляційних втрат, відсотків нарахованих за невиконання грошового зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості, підтвердженої рішенням суду. Судом встановлено, що що 11.05.2007р. між [PERSON] та ВАТ АБ «Укргазбанк» було укладено кредитний договір № 231 . Відповідно до вищевказаного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 12\~000 доларів США на строк до 11.05.2019 року зі сплатою 12,5 % річних. Для забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 11.05.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір відповідно до якого остання передала банку в іпотеку квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Комсомольського\~районного суду\~м.Херсона,\~ від\~20.02.2012р.,\~справа 2114/2-5004/11,\~яке набрало\~законної сили\~з [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Укргазбанк»\~стягнуто заборгованість\~за кредитним\~договором №\~231\~від 11.05.2007р.\~в сумі\~10\~304,53\~долари США\~та 1\~238,54грн.\~яка виникла\~станом на\~11.04.2011р.;\~звернуто стягнення\~на користь\~ПАТ «Укргазбанк»\~на предмет\~іпотеки \~однокімнатну квартиру\~за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності; стягнуто з [PERSON] штрафні санкції за невиконання обов`язків щодо страхування предмету іпотеки в сумі 1000гр. та солідарно стягнуто з відповідачів судові витрати в сумі 922,05грн. Отримані за вказаним рішенням виконавчі листи неодноразово подавалися на примусове виконання до органів ДВС, але вищезазначене рішення станом на дату звернення до суду залишилось не виконаним. У згаданому вище рішенні, в судовому порядку встановлено обставину, що Відповідач [PERSON] є порушником грошового зобов`язання, що виходячи з положень ЦК України є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та, зокрема, у вигляді нарахування та стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних за ст. 625 ЦК України до погашення заборгованості. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У даному випадку, зобов`язання між сторонами виникло з Договору, за яким Відповідач зобов`язався розрахуватися з Позивачем на умовах, визначених сторонами. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625\~ЦК врегульовано\~правові наслідки\~порушення грошового\~зобов`язання,\~які мають\~особливості.\~Так,\~відповідно до\~наведеної норми\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання.\~Боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~3\~%\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). Формулювання ст.625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК . Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Відповідач [PERSON] має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 20.02.2012р, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 11.04.2011р. в розмірі 10\~304,53 долари США та 1\~238,54грн. Дане рішення суду залишається не виконаним. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до\~статті 625 ЦК України. Однак, як вказує Верховний суд, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Позивачем долучено розрахунки інфляційних збитків та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України. Із яких вбачається, що відповідачу [PERSON] нараховано заборгованість на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за кредитним договором № 231 від 11.05.2007р. за несвоєчасне виконання рішення суду в розмірі 26\~433,89грн., яка складається з суми 3% річних за період з 23.09.2017р. по 22.09.2020р. в розмірі 26\~161,49 грн. та суми індексу інфляції за період з 23.09.2017р. по 22.09.2020р в розмірі 272,40грн. Відповідачами не спростовано таких розрахунок , докази щодо неправильності нарахування інфляційних збитків та трьох відсотків річних у суду відсутні. Отже, підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано обґрунтований, належний та допустимий розрахунок на підтвердження позовних вимог в частині суми 3% річних та суму індексу інфляції, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом, а їх розмір є доведеним долученим Позивачем до справи розрахунком. Оскільки внаслідок\~невиконання боржником\~грошового зобов`язання\~у кредитора\~виникає право\~на отримання\~сум,\~передбачених статтею\~625\~цього Кодексу,\~за весь\~час прострочення,\~тобто таке\~прострочення є\~триваючим правопорушенням,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позовних вимог\~в цій\~частині та\~стягнення з\~відповідача [PERSON] \~інфляційних втрат\~і 3\~%\~річних з\~загальній сумі\~26\~433,\~89\~грн. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період з 12.04.2011р. по 22.09.2020р. в сумі 541,55 доларів США слід зазначити наступне. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Позивач використав\~право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору,\~звернувшись у в 2012 році до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором кредиту від 11.05.2007 року та звернення стягнення на предмет іпотеки. Такими діями кредитор\~на власний розсуд\~змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Отже, відповідно до вимог ч.2\~ст.1050 ЦК України\~строк виконання зобов`язань за договором кредиту змінився та виник обов`язок сплатити всю суму заборгованості по тілу, відсотках та пені на підставі рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 20.02.2012 року. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам думку суду, є необґрунтованими з підстав викладених вище тому задоволенню не підлягають. Відповідно до статті89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ АТ Укргазбанк" заборгованості в порядку ч.2 ст.625 ЦК України підлягають частковому задоволенню. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ АТ Укргазбанк" підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн.

Outcome: partial