Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0104/07/16-Z від 13.07.2007 року, укладеним з [PERSON], у загальній сумі 155 156 (сто п»ятдесят п»ять тисяч сто п»ятдесят шість) гривень 44 копійки, що складається із поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 133 715,22 грн., простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 13 436,99 грн., поточної заборгованості за нарахованими процентами - 1241,72 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 4 635,70 грн., пені (з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за простроченим кредитом та процентами) - 2 126,81 грн.. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0104/07/16-Z від 13.07.2007 року, укладеним з [PERSON], у загальній сумі 155 156 (сто п»ятдесят п»ять тисяч сто п»ятдесят шість) гривень 44 копійки, що складається із поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 133 715,22 грн., простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 13 436,99 грн., поточної заборгованості за нарахованими процентами - 1241,72 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 4 635,70 грн., пені (з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за простроченим кредитом та процентами) - 2 126,81 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 35,1 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» згідно наказом від 30 квітня 1998 року за номером 87, зареєстрованого Рівненським міським бюро технічної інвентаризації і записаного 22 травня 1998 року в реєстрову книгу 119 за номером 23-33112. Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судове засіданні представник позивача підтримав позов . Для проведення судових дебатів не з»явився. Надав суду письмові пояснення по суті позову, просив суд позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, з підстав, наведених в запереченні проти позову. Пояснила, зокрема, що строк виконання за Кредитним договором не настав. Такий строк, відповідно до умов договору закінчується 13 липня 2027 року. Сама по собі письмова вимога Банку про дострокове повернення кредиту, яка за версією Банку направлялася в адресу [PERSON] 30 квітня 2014 року, не свідчить про отримання ним такої вимоги. В дійсності [PERSON] такої вимоги від Банку не отримував. Після отримання [PERSON] ухвали про відкриття провадження в справі, позовної заяви з додатками [PERSON], сплатив в повному обсязі прострочену заборгованість по кредитному договору /прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів, поточну заборгованість за нарахованими процентами, прострочену заборгованість за нарахованими процентами, пеню/ та, в подальшому, належним чином виконує поточні зобов»язання по кредитному договору. Окрім того зазначила, що Банк, всупереч ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» не надсилав в адресу іпотекодавців, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вимог про усунення порушень. В матеріалах справи такі вимоги, квитанції про їх висилку та поштові повідомлення про отримання іпотекодавцями таких вимог відсутні. Зазначила, що предметом договору іпотеки є квартира, яка є постійним місцем проживання іпотекодавців; загальна площа квартири не перевищує 140 кв.м. А тому на неї не може бути звернено стягнення в рахунок задоволення вимог по кредитному договору №0104/07/16-Z від 13.07.2007 року з врахуванням п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Зазначила, що [PERSON] порушення умов кредитного договору усунуті в повному обсязі, жодних збитків Банку таким прострочення не завдано. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог Банку за їх безпідставністю. Позивач та відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від останніх надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі. За таких обставин суд, вислухавши думку представника [PERSON], вважає за можливе розглянути справу за відсутності зазначених осіб на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши в судовому засіданні представника відповідача [PERSON], взявши до уваги пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.07.2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0104/07/16-Z. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) на споживчі цілі у сумі 24 000 доларів США. Згідно п.1.2. Кредитного договору кредитні кошти надаються строком по 13.07.2017 року. За користування кредитним коштами встановлюється плата в розмірі 13% річних (п.1.3. кредитного договору). 13.07.2007 року Банк, відповідно до п.3.1.1. Кредитного Договору надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 24000 доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки №185710 від 13.07.2007 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №0104/07/16-Z від 13.07.2007 року, 13.07.2007 року між позивачем /Іпотекодержатель/ та [PERSON], [PERSON], [PERSON] /Іпотекодавці/ було укладено іпотечний договір № 0104/07/16-Z/S-1. Предметом іпотеки згідно п.1.2. та 1.2.1. Іпотечного договору є однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 35,1 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» згідно наказом від 30 квітня 1998 року за номером 87, зареєстрованого Рівненським міським бюро технічної інвентаризації і записаного 22 травня 1998 року в реєстрову книгу 119 за номером 23-33112. Відповідно до п.3.4.3. Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки достроково у випадках, передбачених Кредитним договором, Договором іпотеки та чинним законодавством України. 04.11.2011 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Форум» укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №0104/07/16-Z від 13.07.2007 року. Відповідно до п.1 додаткового договору №1 сторони домовилися провести реструктуризацію кредитної заборгованості Позичальника та змінити валюту зобов»язання за Кредитним Договором №0104/07/16-Z від 13.07.2007 року з долара США на гривню за курсом міжбанківського валютного ринку України, шляхом конвертації залишку основної заборгованості в сумі 19 680,55 (дев»ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят) доларів США 55 центів за курсом 8,035 за 1 долар США, що становитиме 158 133, 22 (сто п»ятдесят вісім тисяч сто тридцять три) гривні 22 копійки. Згідно п.п.2-4 зазначеного Додаткового договору №1 сторони домовилися викласти п.п.1.1., 1.2., 1.3 Кредитного договору в наступній редакції: «1.1. Банк надає позичальнику Кредит на споживчі цілі у сумі 158 133,22 (сто п»ятдесят вісім тисяч сто тридцять три) гривні 22 копійки. 1.2. Кредитні кошти надаються строком по 13 липня 2027 року. 1.3. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 14,00 (чотирнадцять) процентів річних». Згідно п.2.3. Кредитного договору, з врахуванням внесених сторонами Договору змін, Позичальник зобов»язаний здійснювати повернення кредиту частинами, протягом кожного місяця, в сумі не менше 842 грн., на відкритий йому позичковий рахунок. Згідно розрахунку, долученого позивачем до позову, за час дії Кредитного договору Позичальником було сплачено 4 319,45 доларів США та 10 981,01 грн. в якості повернення суми кредиту і сплачено 11 852 доларів США та 47 594,78 грн. в якості повернення відсотків за користування кредитними коштами. Станом на 23 травня 2014 року, згідно розрахунку позивача, Позичальник, [PERSON] заборгував Банку 153 029,63 грн.: 133 715,22 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредиту; 13 436,99 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 1 241,72 грн. - поточна заборгованість за нарахованими процентами; 4 635, 70 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. У зв»язку з тим, що Позичальником, [PERSON], порушено вимоги пунктів 2.3., 2.5., 2.7., 3.3.2. Кредитного договору Банком нарахована останньому пеня, розмір якої відповідно до наданого розрахунку становить 2 126,81 грн.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 того ж Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. П. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Зазначена норма матеріального права передбачає стягнення з відповідача внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, за умови обов'язкового попередження споживача про таку вимогу кредитодавця та невиконання позичальником цієї вимоги протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Строк для усунення порушень умов договору настає з моменту отримання вимоги про усунення. Судом встановлено, що строк виконання за Кредитним договором не настав. Такий строк, відповідно до Кредитного договору закінчується 13 липня 2027 року. Всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не надав належних та достовірних доказів на підтвердження його доводів щодо отримання відповідачем, [PERSON], письмової вимоги про повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами. Сама по собі вимога, щодо дострокового повернення кредитних коштів, адресована [PERSON], вихідний номер 103/31100 від 30.04.2014 року, реєстр відправної кореспонденції від 30.04.2014 року, квитанція № [NUMBER] від 30.04.2014 року не свідчать про отримання останнім такого повідомлення /вимоги/. Після відкриття провадження у справі, в межах 60 денного строку, встановленого п. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідачем, [PERSON], сплачена прострочена заборгованість по Кредитному договору №0104/07/16-Z від 13.07.2007 рокув повному обсязі. Так, 19 серпня 2014 року відповідачем, [PERSON] сплачено 19000 грн. в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0104/07/16-Z від 13.07.2007 року /квитанція №59991 від 19.08.2014 року/, 21 серпня 2014 року - 7000 гривень /квитанція №69731 від 21.08.2014 року/, а 22 серпня 2014 року - 633,35 грн. /квитанція №75588 від 22.08.2014 року/. Загалом, в рахунок погашення простроченої заборгованості Позичальником сплачено 26633 гривень 35 копійок. Зазначені обставини в судовому засіданні 25.11. 2014 року не заперечувалися й представником позивача. За період з вересня 2014 року по лютий 2015 року [PERSON] належним чином виконує зобов»язання за кредитним договором, щомісячно здійснює повернення кредиту частинами, та сплачує проценти, в розмірі, встановленому п.п.1.3., 2.3 кредитним договором. 19 вересня 2014 року Позичальником сплачено 2550 грн. /квитанція №46723 від 19.09.2014 року/, 20 жовтня 2014 року - 2600 грн. /квитанція №110879 від 20.10.2014 року/, 17 листопада 2014 року - 2600 грн. /квитанція №178453847 від 17.11.2014 року/, 15 грудня 2014 року - 2565 грн. /квитанція №178445643 від 15.12.2014 року/, 16 січня 2015 року - 2565 грн. /квитанція №10WW57090 від 16.01.2015 року/, 12 лютого 2015 року - 2600 грн. /квитанція №178457393 від 12.02.2015 року/. Зазначені вище обставини спростовують доводи позивача про наявність у відповідача, [PERSON], перед Банком заборгованості в розмірі 155 156 (сто п»ятдесят п»ять тисяч сто п»ятдесят шість) гривень 44 копійки, що складається із поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 133 715,22 грн., простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 13 436,99 грн., поточної заборгованості за нарахованими процентами - 1241,72 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 4 635,70 грн., пені (з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за простроченим кредитом та процентами) - 2 126,81 грн.. Враховуючи невиконання позивачем вимог Закону, щодо попередження Позичальника про дострокове повернення коштів, строк повернення яких не настав; погашення відповідачем, [PERSON], простроченої заборгованості по Кредитному договору №0104/07/16-Z від 13.07.2007 рокув повному обсязі та належне виконання останнім поточних зобов»язань суд прийшов до висновку про відсутність підстав для дострокового стягнення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Всупереч вимого вказаного вище Закону Банк не надсилав в адресу Іпотекодавців, [PERSON]., [PERSON] та [PERSON], письмових вимог про усунення порушень. В матеріалах справи такі письмові вимоги, квитанції про їх висилку та поштові повідомлення про отримання Іпотекодавцями таких вимог відсутні. Фактично Банк позбавив можливості Іпотекодавців усунути порушення допущені Позичальником. Недотримання Іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вже зазначалося раніше Позичальник, [PERSON], в повному обсязі усунув допущені ним порушення по кредитному договору. А тому відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. В судовому засіданні встановлено, що допущене позичальником [PERSON] порушення умов Кредитного договору, яке в повному обсязі усунуте останнім під час розгляду справи в суді, не завдає збитків Банку і не змінює обсяг його прав . Адже, як вбачається із самого розрахунку, долученого Банком до позовної заяви кошти, сплачені як відсотки за користування кредитними коштами більше як в два рази перевищують суму коштів, сплачених Позичальником в якості повернення суми кредиту. Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Предметом договору іпотеки № 0104/07/16-Z/S-1 від 13.07.2007 року є квартира [ADDRESS]. Така квартира є постійним місцем проживання Іпотекодавців. Загальна площа квартири не перевищує 140 кв.м. Відповідачі /іпотекодавці/ згоди на відчуження такої квартир не надавали. Враховуючи наведені вище обставини, зокрема, надання відповідачем в судовому засіданні беззаперечних доказів погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № 0104/07/16-Z від 13.07.2007 року в повному обсязі, суд дійшов висновку про безпідставність й вимог банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач, відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі ст. ст. 526, 530, 629, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed