Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач по справі, яка є матір`ю їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дочки, яка проживає разом зі своїм батьком, позивачем по справі, не цікавиться її життям, не виявляє бажання спілкуватися з донькою, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, самоусунулася від виконання своїх обов`язків, як мама. 02.10.2020 року за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду було визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , а тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила суду нотаріально засвідчений відзив в якому зазначила, що позов визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі. Представник 3-ї особи - органу опіки та піклування - виконавчого комітету міської ради, Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, [PERSON] , обізнаний щодо розгляду даної справи, був присутнім в підготовчому судовому засіданні, а в судове засідання на розгляд справи по суті не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа по справі направила суду Висновок органу опіки та піклування щодо вирішення даного судового спору. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11.03.2016 р., копія якого приєднана до матеріалів справи (а.с.7). Встановлено, що походження дитини визначено на підставі ст.126 Сімейного кодексу України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, виданим11.07.2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. (а.с.8). Встановлено, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду № 357/7843/19 2/357/3524/19 від 02.10.2019 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з її батьком [PERSON] [INFO] . (а.с.11-13). Встановлено, що батько дитини [PERSON] , [INFO] , із своєю малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , та батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з реєстру територіальної громади м.Біла Церква від 17.08.2020 року індексний номер витягу: 15.2-03/8780. (а.с.19). Встановлено, що мати дитини [PERSON] , не заперечила позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , про що зазначила у відзиві засвідченому приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. 13.11.2020 року. (а.с.39). Відповідно до інформації адміністрації ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу №29 «Барвінок», який з 22.08.2018 року по теперішній час відвідує малолітня [PERSON] , [INFO] , вихованням дитини займається батько [PERSON] та баба [PERSON] , мати у в дошкільному закладі не з`являлася. (а.с.14). Згідно інформації адміністрації КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1», вбачається, що після першого року життя догляд за малолітньою [PERSON] , [INFO] здійснюють батько та баба, вони опікуються здоров`ям дитини, з`являються на прийом в амбулаторію, виконують вказівки лікаря. Дитина спостерігається у кардіолога з діагнозом: синдром вкороченого РО інтервалу з 01.02.2019 року. 20.08.2020 року оглянута педіатром, на момент огляду дитина здорова (а.с.15). Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1 / 3 частина житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.12.2012 року (а.с.9,10). Позивач має постійне місце роботи, зареєстрований як фізична особа - підприємець. (а.с.17) Згідно висновку Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 22.12.2020 року №822, орган опіки та піклування - виконавчий комітет міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та відповідність зазначеного інтересам дитини (а.с.47,48). Зі змісту позовної заяви вбачається, що з [PERSON] позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилася дочка [PERSON] , [INFO] деякий час сторони проживали однією сім`єю і разом виховували доньку. На початку 2018 року сімейні відносини були припинені, відповідач змінила місце проживання, а донька залишилася проживати разом з ним, та перебуває на повному утриманні позивача. Позивач зазначив, що фактично з жовтня 2019 року відповідач не з`являється до доньки, життям та здоров`ям дитини не цікавилася, участі у вихованні дочки не приймє, і зайнята в житті виключно собою. Позивач має постійне місце роботи, стабільний заробіток, створив належні умови проживання своїй доньці, та в змозі забезпечити потреби дитини. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України; ЗУ "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо (вона), він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно її дочки [PERSON] , [INFO] . Відсутні докази поважності причини ухилення матері від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини., натомість є заява відповідача про визнання позову. Отже, виходячи із заявлених вимог, встановлених судом фактів, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Позивач не ставить вимогу про відшкодування йому судових витрат.

Outcome: approved