Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача 28133 грн. 39 коп. заборгованості за кредитним договором. Вказані вимоги обґрунтовані тим, що АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», оскільки рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та назву з ПАТ «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ «Акцент-Банк» (скорочена назва - АТ «А-Банк»). 03 березня 2018 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі - Умови та Правила) з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов кредитного договору. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 30 грудня 2020 року за ним обліковується заборгованість перед позивачем у загальній сумі 28133,39 грн., яка складається з наступного: 19991,93 грн. - заборгованість за кредитом; 8091,46 грн. - заборгованість по відсоткам; 50,00 грн. - штраф. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Акцент-банк». У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором згідно розрахунку та судові витрати про справі. 22 березня 2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких відповідач не визнав позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до нього і зазначив в обгрунтування своєї позиції наступне. Як вбачається з позовних вимог, АТ «Акцент-банк» просить суд стягнути з нього, [PERSON] , заборгованість за кредитним договором б/н від 03 березня 2018 року у розмірі 28133,39 грн. станом на 30 грудня 2020 року, яка складається з: 19991,93 грн. - заборгованість за кредитом; 8091,46 грн. - заборгованість за відсотками; 50,00 грн. - штраф. В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві від 03 березня 2018 року процентна ставка не зазначена, взагалі мова не йде про кредит. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), не може бути підставою для нарахування будь-яких платежів, оскільки така інформація надається споживачу для порівняння ним різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Крім того, така інформація містить умови, що є актуальними протягом нетривалого часу (до 01 липня 2018 року у даному випадку). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 березня 2018 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Банку, які розміщені на сайті банку як невід`ємні частини спірного договору. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03 березня 2018 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже, правові підстави для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом відсутні. Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з наданого позивачем як додаток до позовної заяви розрахунку заборгованості, відповідачем сплачено з 03 березня 2018 року по 29 січня 2020 року 47532,51 грн. Позовні вимоги відповідачем не визнаються уповному обсязі, бо вони є безпідставними те необґрунтованими. Відповідачем не доведено, що кредит чи кредитна картка взагалі видавалися відповідачу, не підтверджено, яка сума надавалася в кредит та чи надавалася взагалі, не доведено будь-яких правових підстав для нарахування штрафів та відсотків. Наданий відповідачем розрахунок боргу нічим не підтверджений (не надано навіть виписку по банківському рахунку), складений представником позивача в односторонньому порядку, на власний розсуд. Відповідач заперечує проти наявності будь-якої кредитної заборгованості перед позивачем. Будь-яких доказів, які б вказували на обґрунтованість вимог банку до нього про стягнення заборгованості, матеріали справи не містять. З урахуванням вказаного, а також з посиланням на практику суду касаційної інстанції, яка склалася при розгляді цивільних справ зазначеної категорії, [PERSON] просить суд в задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» відмовити в повному обсязі. 30 березня 2021 року на адресу суду від представника АТ «А-Банк» Мальованного В.В. надійшли заперечення, в яких представник АТ «А-Банк» зазначив, що на адресу АТ «A-Банк» надійшли пояснення по справі №324/99/21 за позовом АТ «А- Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Дані пояснення не підлягають взяттю до уваги, а позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо умов кредитування та підписання Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором ОФЕРТИ. Згідно до ст.1048 ч.1 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, - фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією) і повинен сплачувати процентну ставку. Щодо тверджень недопустимості розрахунку заборгованості, то вони є необгрунтованими, на підтвердження вірності розрахунку позивач направив до суду банківську виписку (яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік"), де в тому числі відображено використання Відповідачем кредитного ліміту - витрачання грошових коштів. Також зазначають, що відповідно до ст.89 ч.2 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Посилання відповідачем на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів жодним чином не обгрунтовано, оскільки в справі №342/180/17 розглядався випадок, коли Тарифи Банку не було підписано боржником. В даному ж випадку до матеріалів справи додано не тільки тарифи користування кредитною карткою, а й Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Паспорт кредиту власноруч підписаний Відповідачем. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту [PERSON] відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання». У зв`язку з зазначеним представник позивача просить суд задовольнити в повному обсязі позовні вимоги АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості; розглядати справу за відсутності представника АТ «А-Банк». Крім того, представником позивача до заперечень долучено копію банківської виписки по картці [PERSON] за період з 03 березня 2018 року по 24 березня 2021 року. Представник позивача АТ «А-Банк» за довіреністю в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] з`явився до суду 15 березня 2021 року та надав суду письмову заяву, в якій просив судове засідання по даній справі, призначене на 17 березня 2021 року, відкласти на іншу дату для надання йому можливості викласти свої заперечення проти позову, так як тільки 15 березня 2021 року він отримав копію позовної заяви з додатками. З зазначених підстав судовий розгляд справи судом був відкладений на 23 березня 2021 року. 22 березня 2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення (відзив на позов), які суд навів вище у даному судовому рішенні. З-за неявки відповідача в судове засідання 23 березня 2021 року і відсутності у суду відомостей про його належне повідомлення про явку в судове засідання на зазначену дату, суд відклав розгляд справи на 09 квітня 2021 року, куди відповідач знову не явився. У зв`язку з цим наступними датами проведення судових засідань судом були визначені 20 квітня 2021 року і 20 травня 2021 року. При цьому відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в суді на 20 квітня 2021 року і 20 травня 2021 року, про що свідчать оголошення про його явку до суду на офіційному веб-сайті суду і поштове ремокомедоване відправлення на його ім`я, в судове засідання 20 травня 2021 року повторно не явився, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими заявами до суду не звертався. Беручи до уваги, що відповідач з`являвся до суду 15 березня 2021 року, надав суду свої письмові заперечення на позов, тому суд не вбачає підстав для постановлення заочного рішення по даній справі, виходячи з того, що відсутнє у конкретному випадку одночасне існування всіх чотирьох умов, визначених частиною 1 статті 280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, невизнання позову відповідачем, дослідивши заперечення відповідача, відзив на заперечення позивача, письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», оскільки рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та назву з ПАТ «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п.1.1 Статуту АТ «Акцент-Банк». Судом встановлено, що 03 березня 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ «Акцент-Банк» та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір. До вказаної анкети-заяви банк додав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», відповідно до якого вказана у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 липня 2018 року (в той час як позивач просить стягнути заборгованість станом на 30 грудня 2020 року, тобто період дії умов паспорту є значно меншим періодом, ніж той, за який банк здійснює розрахунок заборгованості), і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», які відповідачем не підписані. Згідно з наданим банком розрахунком у відповідача [PERSON] станом на 30 грудня 2020 року утворилася заборгованість перед позивачем у загальній сумі 28133,39 грн., яка складається з наступного: 19991,93 грн. - заборгованість за кредитом; 8091,46 грн. - заборгованість по відсоткам; 50,00 грн. - штраф. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника [PERSON] від 03 березня 2018 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути нараховані відсотки. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», відповідно до якого вказана у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 липня 2018 року (в той час як позивач просить стягнути заборгованість станом на 30 грудня 2020 року, тобто період дії умов паспорту є значно меншим періодом, ніж той, за який банк здійснює розрахунок заборгованості), і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», як невід`ємні частини спірного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Паспорт споживчого кредиту та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі та порядку нарахування. Крім того, роздрукована інформація із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила надання банківських послуг. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms, неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які містяться в матеріалах даної справи, не містять власноручного підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі і погашення, кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, що в даній справі є наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за кредитом в розмірі 19991,93 грн., а в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №14-131цс19 від 03 липня 2019 року, де зазначено, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Висновки суду в частині недоведеності позовних вимог, враховуючи в тому числі Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена інформація є актуальною і зберігає чинність тільки до 01 липня 2018 року, узгоджуються також з висновками Запорізького апеляційного суду, викладеними в постанові від 24 грудня 2020 року по справі №329/470/20. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем [PERSON] АТ «Акцент-Банк» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1493,71 грн. (розрахунок: судовий збір, сплачений банком за подачу позову до суду 2102,00 грн. х суму задоволених позовних вимог банку 19991,93 грн. : суму заявлених позовних вимог банком 28133,39 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial