Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Дубровська О.М., звернулися до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк про визнання припиненими кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 квітня 2008 р. року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» ( на момент укладання договору - Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк») укладено договір кредиту № 08/300/21, за яким [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 100 000 грн. у тимчасове користування на умовах строковості з кінцевим терміном повернення заборгованості до 07 квітня 2023 року. Пунктом 4.4 кредитного договору № 08/300/21 від 10 квітня 2008 року сторони погодили умови дострокового припинення кредитного договору. Посилаючись на те, що останній платіж за договором кредиту був здійснений позичальником 06 жовтня 2009 року, позивач [PERSON] вважає, що строк користування кредитом сплив 26 січня 2010 року, відповідно взаємні права та обов`язки у банку та позичальника припинилися і фактично припинилась дія кредитного договору. Кредитний договір, щодо якого заявлена позовна вимога про визнання його припиненим, забезпечений іпотекою за іпотечним договором № 08/300/21 від 10 квітня 2008 року, а саме нерухомим майном - квартирою [ADDRESS] , що укладений між позивачкою [PERSON] та відповідачем. Іпотечний договір є складовою частиною кредитного договору, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і згідно п. 6.3 договору іпотеки, договір діє до припинення основного зобов`язання, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] просить визнати вказаний договір іпотеки припиненим. 10 квітня 2008 р. між позивачкою [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» ( на момент укладання договору - Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк») в забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 8/300/21 укладений договір поруки № 8/300/21, що відповідно до п.4.2 договору діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Позивачка вважає, що оскільки строк виконання основного зобов`язання наступив 26 січня 2010 року, ПАТ «Укрсоцбанк» мав право пред`явити вимоги до поручителя в строк до 26 червня 2010 року, однак цим правом не скористався, а договір поруки припинив свою дію. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, де вказує, що 06.07.2018 року було зареєстровано нову редакцію статуту АТ «Укрсоцбанк» у зв`язку із зміною найменування юридичної особи, відповідно до рішення річних Загальних Зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 26.04.2018 року (протокол №2), в результаті чого найменування банку було змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Із змістом позовних вимог відповідач повністю не погоджується посилаючись на те, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 8/300/21 від 10.04.2008 року, Банком було пред`явлено до суду позовну заяву про стягнення суми боргу. Рішенням Виноградівського районного суду від 22.02.2018 року в задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.02.2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, рішення Виноградівського районного суду - без змін. Відповідач вважає, що сплив строку позовної давності не є підставою для припинення зобов`язання за кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Сторони будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві та просила суд такі задоволити. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Так, в судовому засіданні встановлено, що 10.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №08/300/21, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 100 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних з кінцевим терміном повернення 07.04.2023 року. 06.07.2018 року було зареєстровано нову редакцію статуту АТ «Укрсоцбанк» у зв`язку із зміною найменування юридичної особи, відповідно до рішення річних Загальних Зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 26.04.2018 року (протокол №2), в результаті чого найменування банку було змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». В пп.1.1. п.1 додаткової угоди № 1 від 20 жовтня 2008 року сторони кредитного договору збільшили відсоткову ставку за користування кредитом, а п.2 інші умови кредитного договору залишились незмінними. Пунктом 4.4 кредитного договору № 08/300/21 від 10 квітня 2008 року передбачено, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7 (сплата процентів), 3.3.8 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Таким чином, поряд з установленням строку дії договору - до 07 квітня 2023 року, сторони договору встановили й строки виконання позичальником (боржником) окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору та, одночасно, сторони між собою погодили умови дострокового припинення кредитного договору. Представник позивачів вказує та відповідачем не заперечено той факт, що останній платіж за договором кредиту був здійснений [PERSON] 06 жовтня 2009 року і подальших платежів ним не проводилось. Таким чином судом встановлено, що з урахуванням умов п.4.4. кредитного договору, строк користування кредитом сплив 26 січня 2010 року. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій\~статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті\~530,\~631 ЦК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Фактично договір є чинним впродовж строку, визначеного договором, а в момент спливу такого строку його дія припиняється. Із спливом строку дії договору зобов`язання сторін, як визначено умовами самого договору, припиняються у зв`язку із тим, що спливає строк користування кредитом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки взаємні права та обов`язки у банку та позичальника припинилися 26 січня 2010 року, фактично припинилась дія кредитного договору, а разом з ним - взаємні права та обов`язки сторін, що існували протягом дії договору кредиту, відповідно позовна вимога [PERSON] про визнання кредитного договору №8/300/21 від 10 квітня 2008 року припиненим є обґрунтованою та підлягає до задоволення. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 10 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та позивачкою [PERSON] було укладено договір поруки за №8/300/21. Пунктом п.4.2 договору поруки передбачено, що даний договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У Кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами, щомісячними платежами, відповідно до його умов. У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Оскільки строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором №8/300/21 від 10 квітня 2008 року наступив 26 січня 2010 року, ПАТ «Укрсоцбанк» мав право пред`явити вимоги до поручителя в строк до 26 червня 2010 року, однак цим правом не скористався, відповідно договір поруки припинив свою дію. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про визнання договору поруки припиненим підлягає до задоволення. Крім цього судом встановлено, що кредитний договір №8/300/21 від 10 квітня 2008 року забезпечений іпотекою за іпотечним договором №8/300/21 від 10 квітня 2008 року, укладеним між позивачкою [PERSON] та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» (на момент укладання договору - Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк») та посвідченим приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я. за реєстровим № 999. Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS] , що належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України « Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і за загальним правилом є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. П.6.3 договору іпотеки від №8/300/21 від 10 квітня 2008 року передбачено, що цей договір діє до припинення основного зобов`язання. Згідно з абз.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Як вже було вказано вище, кредитним договором визначено підстави припинення основного зобов`язання - закінчення строку дії договору, на який його було укладено та дострокове припинення основного зобов`язання - п. 4.4. договору. Суд прийшов до висновку, що основне зобов`язання за кредитним договором № 8/300/21 від 10 квітня 2008 року припинилось 26 січня 2010 року, тому, з урахуванням абз.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та п.6.3 договору іпотеки, припинення основного зобов`язання є підставою для припинення іпотеки, у зв`язку з чим, вимога позивачки [PERSON] про визнання договору іпотеки припиненим підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, понесені позивачами судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved