Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: Відділу «Служби у справах дітей» Сихівського району м. Львова про визначення місця проживання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 08.12.2012 р. зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2896. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23.04.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У позивача та відповідача від шлюбу є двоє спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Позивачка вважає за доцільним визначити місце проживання дітей з нею та її батьками, оскільки це відповідає інтересам дітей та сприятиме їх повноцінному розвитку, тим більше, що на даний час вони проживають разом за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №83/1 від 26.12.2020 року. Діти проживають з [PERSON] окремо від [PERSON] вже понад 3 роки, так як фактично три роки тому вони припинили сімейні відносини. Також [PERSON] зазначила, що вона турбується про розвиток своїх дітей, водить їх до логопеда для малюків, оплачує заняття в Львівській музичній школі. Просить суд позов задовольнити та визначити місце проживання дітей з нею. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Відділу «Служби у справах дітей» Сихівського району м. Львова в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23.04.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб від 26.12.2020 року, наданої ОСББ «Кавалерідзе,16», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З долучених до матеріалів справи квитанцій вбачається, що [PERSON] оплачує послуги логопеда та заняття в Львівській музичній школі, які відвідують діти. Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року у ч. 1 ст. 3 передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 9 даної Конвенції передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення належних умов для цього. Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина повинна бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними актами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом (ст. 153 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ст. 155 СК України). Згідно зі ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови Пленуму від 12 червня 1998 року №16 "Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишаються діти, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей та турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. З матеріалів справи вбачається, що батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] є сторони у справі, які мешкають окремо. Шлюбні відносини між ними припинені, шлюб розірвано 23.04.2021 року. Малолітні діти проживають спільно з матір`ю [PERSON] . Мати дитини проживає у належній його батьку квартирі, позитивно характеризується, створила всі необхідні умови для проживання, навчання та нормального розвитку дітей, в особистому користуванні якої виділена кімната. Враховуючи викладене, суд бере до уваги ставлення батька до виконання батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до нього, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення та вважає, що склалася ситуація, коли дитина повністю адаптувалася до середовища за місцем теперішнього проживання, відчуває особисту прихильність до матері, з якою бажає проживати. За місцем проживання батька ніколи не проживала, крім того відповідач не заперечує проти задоволення позову і суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved