Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 05.10.2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем втратили почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені, останні 4 роки сторони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим.Крім того, зазначає, що відповідач добровільно коштів на утримання дітей, які проживають з нею (позивачем) не надає, а самій важко належним чином без додаткової допомоги утримувати їх. На підставі викладеного, просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 888 грн. щомісячно на кожну дитину. До початку судового розгляду справи позивач подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовільнити. Відповідач до початку судового розгляду справи, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнає повністю, Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 05 жовтня 2002 року Новодвірською сільською радою Турійського району Волинської області вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2002 року. (а.с.11). З копії свідоцтв про народження: серії [NUMBER] виданого 21.03.2005 року та серії [NUMBER] виданого 10.11.2006 року Баївською сільською радою Луцького району Волинської області, вбачається, що сторони є батьками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO](а.с.6-7). З матеріалів справи вбачається, що сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися через різні погляди на шлюб та сім'ю, непорозуміння та напруженість у взаємних відносинах, які призвели до того, що вони втратили почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння. Проживають окремо останні 4 роки, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Тому на даний час за таких обставин сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, шлюб існує формально. Враховуючи дані обставини, а також те, що відповідач не подав жодних заперечень, відзивів, стосовно розірвання шлюбу, а навпаки позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, що вбачається з письмової заяви, поданої до суду, суд приходить до впевненості, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дітей. Отже, за змістом статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року - 1559, з 01.12.2018 року - 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року - 1860 грн., з 01.07.2018 року - 1944 грн., з 01.12.2018 року - 2027 грн. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. З матеріалів справи вбачається, що спільні діти сторін проживають разом з матір'ю - позивачем [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, відповідно визначити суму його доходів неможливо, однак дана обставина не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог суд прийшов до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей:[PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 888 грн. щомісячно та [PERSON], [INFO]в твердій грошовій сумі в розмірі 888 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,08 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 141, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved