Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до договорів купівлі-продажу від 20.12.2017 року, позивачу на праві приватної власності належать житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1059244912101), а також земельна ділянка площею 0,0252 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1210100000:04:106:0037 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1122614012101). З метою продажу житлового будинку та земельної ділянки на якій він розташований, у серпні місяці 2020 року позивач звернувся до нотаріуса з метою дізнатися перелік документів, що необхідні для посвідчення договорів купівлі-продажу. Так, йому стало відомо, що не можливо посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки існують розбіжності в Державному земельному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відомостей про земельну ділянку, яка належить на праві власності [PERSON] , а саме: відповідно до відомостей з ДРРП за адресою: [ADDRESS] , розташована земельна ділянка за кадастровим номером: 12101:00000:04:106:0029. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №202/1822/16-ц від 26.10.2016р, яке було скасовано ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, від 28.02.2017 року, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а також на земельну ділянку за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029 розміром 0,0475 га і земельну ділянку за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0037 розміром 0,0252 га адресою: [ADDRESS] . На даний час право власності [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано, оскільки скасовано судове рішення на підставі якого виникло право власності [PERSON] . При цьому, відсутні відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029. Однак, відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру земельна ділянка за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029 зареєстрована за [PERSON] та зазначено, що адреса даної земельної ділянки - [ADDRESS] . Вказане не відповідає дійсності, оскільки даний кадастровий номер не має жодного відношення до земельної ділянки [PERSON] , яка має кадастровий номер 1210100000:04:106:0037. 30.10.2020 року [PERSON] звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з заявою про скасування в Державному земельному кадастрі запису про земельну ділянку за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на що йому біло відмовлено про що зазначено в листі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області за №С- 1063/0-1510/6-20 від 04.11.2020 р. Враховуючи наведене, позивач змушений звернутись до суду з даною позовною заявою, в якій просить: зобов`язати відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029, шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію земельної ділянки; зобов`язати відповідача скасувати запис в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування в Поземельній книзі запису щодо державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 грудня 2020 року, для розгляду справи визначено суддю [PERSON] . Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 22 грудня 2020 року позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі судді від 11.12.2020 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просила вирішити спір на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року по цивільній справі №202/1822/16-ц, за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а також на земельну ділянку з кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029 розміром 0,0475 га та на земельну ділянку з кадастровим номером: 1210100000:04:106:0037 розміром 0,0252 га, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2017 року по цивільній справі №202/1822/16-ц, скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2016 року. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2017 року по справі № 202/1822/16-ц визнано за [PERSON] , право власності на нерухоме майно, а саме: (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без додаткового введення в експлуатацію, розташований на земельній ділянці під кадастровим номером 1210100000:04:106:0037 розміром 0,0252 га, а також визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку під\~ кадастровим номером № 1210100000:04:106:0037 розміром 0,0252 га з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.12.2017 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. за реєстровим номером 4605, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1059244912101). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2017 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Арсеньєвою А.А. за реєстровим номером 4604, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0252 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 1210100000:04:106:0037 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1122614012101). Право власності [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано, оскільки скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року, на підставі якого виникло таке право. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відсутні відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:04:106:0029. Відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру земельна ділянка за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029 зареєстрована за [PERSON] та зазначено, що адреса даної земельної ділянки - [ADDRESS] . При цьому, кадастровий номер земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] - 581210100000:04:106:0037, а не 1210100000:04:106:0029, як те зазначено в Державному земельному кадастрі. 30 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з заявою про скасування в Державному земельному кадастрі запису про земельну ділянку за кадастровим номером: 1210100000:04:106:0029, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа начальника ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області за №С- 1063/0-1510/6-20 від 04 листопада 2020 року, [PERSON] відмовлено в скасуванні державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером: 1210100000:04:1046:0029, оскільки ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішень органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу і розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Статтею152\~Земельного кодексу\~України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру встановлює\~закон України «Про Державний земельний кадастр». У відповідності до частини першої\~статті 1 закону України «Про Державний земельний кадастр»\~Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Під поняттям «державна реєстрація земельної ділянки» закон визначає внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 8 ст. 9 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Положеннями статті 11 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» визначено вимоги до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Відповідно до ч. 6 ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно до вимог ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до п. 57 Порядку ведення державного земельного кадастру поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених п. 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до п. 156-2 цього Порядку. Відповідно до п. 61 Порядку скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Згідно зі\~статтею 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально- правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~ст. 16 ЦК України. За змістом\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Відповідно до пункту 1\~статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року право особи на доступ до суду, зокрема, включає в себе право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодооцінки доказів, встановлення обставин, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії" ; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії"). Згідно з частиною 2\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до частини 2\~статті 55 Конституції України\~кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини 4\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 року у справі №814/3476/14, в постанові від 31.01.2019 року у справі №826/14200/17, надано висновок про те, що оскільки у чинному законодавстві України відсутні механізми щодо самостійного звернення позивача до органів Держгеокадастру із заявою про скасування протиправного запису, який порушує його права, обрання такого способу захисту, як скасування державної реєстрації земельної ділянки з відповідним кадастровим номером, є єдиним можливим та ефективним способом захисту прав позивача. Також норми\~Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~та Порядку ведення ДЗК вказують на те, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється шляхом відкриття Поземельної книги, а її номер є кадастровим номером земельної ділянки. Отже, скасування державної реєстрації земельної ділянки прямо впливає на стан Поземельної книги і кадастрового номеру земельної ділянки. Відповідно до змісту вказаних вище постанов, Верховний Суд,

Outcome: approved