Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому зазначила про те, що 27 березня 2014 року по вул. Щепкіна у м. Дніпропетровську з вини [PERSON], яка керувала автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний їй автомобіль марки «Daewoo Matiz», реєстраційний номер [NUMBER]. Посилаючись на те, що товариство «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування завданої їй шкоди лише в розмірі 4 951 грн. 70 коп., просила стягнути із відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 14888,97 гривень, відшкодувати моральну шкоду і судові витрати. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 500 грн., та 50 грн. судових витрат. В іншій частині позову відмовлено. На рішення суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та задовольнити її позов у повному обсязі. Рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року у частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, скасовано та справу у цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишене без змін. Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині відмови у позовних вимогах про відшкодування матеріальної шкоди. Судом першої інстанції встановлено, що 27 березня 2014 року по вул. Щепкіна у м. Дніпропетровську із вини [PERSON], яка керувала автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний [PERSON] автомобіль марки «Daewoo Matiz», реєстраційний номер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], якій на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12 вересня 2012 року належить автомобіль марки «ЗАЗ VIDA SF48Y», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3741627 від 13 вересня 2013 року. Згідно звіту № 7178 від 28 квітня 2014 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Daewoo Matiz», його розмір рівний вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу запчастин, без урахування втрати товарної вартості, складає 7171,91 грн. (а. с. 139-147 т. 1). Згідно розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ЦВ/14/0433 від 11 серпня 2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей, що замінюються становить 5976 грн 58 коп., що за відрахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. виплачено позивачу за платіжним дорученням № 4889 від 11 серпня 2014 року (а. с. 151, 152, 153 т. 1). Згідно акту виконаних робіт ПВФ "Лана" від 12 травня 2014 року вартість виконаних ремонтних робіт із запчастинами склала 12637,6 грн (а. с. 9-10 т. 1). Відмовляючи в частині вирішення позовних про відшкодування матеріальної шкоди суд першої інстанції зазначив про те, що розмір заподіяної шкоди після відновлювального ремонту за встановлених обставин перебуває в межах ліміту полісу страхування - 50 000 грн. та підлягає відшкодуванню страховиком відповідно до умов договору страхування, однак позивачем відповідні вимог до страховика не заявлялися і до страхової компанії з відповідною заявою позивач після проведення ремонту автомобіля не зверталася. Але із таким висновком суду в цій частині погодитися не можна. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, розмір страхового відшкодування було зменшено на франшизу, яка складала за умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3741627 від 13 вересня 2013 року 1000 грн (а. с. 83 т. 1). Обов'язок сплатити кошти на відшкодування шкоди у розмірі зменшеної страховиком на суму франшизи, також лежить на страхувальнику. Суму франшизи відповідач позивачу вже повернула. Згідно акту виконаних робіт ПВФ "Лана" від 12 травня 2014 року вартість виконаних ремонтних робіт із запчастинами склала 12637,6 грн (а. с. 9-10 т. 1). Отже вартість ремонтних робіт вища, від розрахунку страхового відшкодування та страхового акту. Фактичні витрати позивач підтвердила відповідними чеками, актами, які відповідач не спростувала належними та достовірними доказами (т.1 (а.с.58-59,93,109-111,129-130). Тому суд враховує висновки, зроблені у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, а також роз'яснення п.14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», та зазначає що дійсний розмір майнової шкоди, завданої позивачу пошкодженням транспортного засобу в результаті ДТП, складає 12637,6 грн., із врахуванням характеру робіт, які проведені для відновлення транспортного засобу, їх вартості та вартості деталей. Оскільки позивачу відшкодовано страховою компанією та відповідачем загальну суму 5951,7 грн., а тому із відповідача необхідно стягнути ще 6685,9 грн. (12637,60 грн. - 5951,7 грн.) на відшкодування матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст.1192 ЦК України. Також із врахуванням розміру задоволених вимог позивача, а також стягнутих на її користь 50 грн. судових витрат,відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, із відповідача необхідно достягнути судові витрати, сплачені позивачем у справі у вигляді судового збору у розмірі 1062,32 грн. (т.1 а.с.1,3,96,186, т.2 а.с.7,27,76,77).

Outcome: partial