Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 24 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Фізичною особою підприємець [PERSON] було укладено Кредитний договір № HKЛ-2010131, відповідно до якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру грошові кошти, а Позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, а також виконати інші зобов'язання за даним Договором. Відповідно до умов кредитного договору, надання кредитних коштів в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 58 000,00 грн., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до даного кредитного договору, який є невід'ємною частиною зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 % річних. У випадку невиконання Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 5.11. - 5.12. даного кредитного договору , плата за користування Кредитом встановлюється в розмірі 30 % річних починаючи з дня невиконання зазначених зобов'язань. У разі прострочення кінцевого терміну повернення Кредиту, діюча на такий момент прострочена річна процентна ставка за даним договором збільшується на 20 одиниць та починає застосовуватись до взаємовідносин Сторін за даним Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за Кредитом по день фактичного погашення заборгованості за даним Договором. Надання Кредиту здійснювалось окремими частинами - «траншами», в межах максимального ліміту заборгованості, зазначеного в п. 1.1. Кредит надавався Позичальнику на поповнення обігових коштів З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором № НКЛ-2010131 від 24.02.2012 року іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № б/н від 24.02.2012 року передав в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 25.03.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 49 969,44 грн., з яких: розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 48 637,40 грн.; сума заборгованості за відсотками (строкова) - 241,26 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 954,91 грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 133,25 грн.; сума трьох процентів річних від суми прострочених % - 2,62 грн. Просить в рахунок погашення заборгованості в сумі 49 969,44 грн за кредитним договором № НКЛ-2010131 від 24.02.2012 року звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 01.09.2005 року Виконавчим комітетом Оріхівської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради. Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Всі судові витрати по справі покласти на Відповідача та Третій особі, що не заявляє самостійних вимог. У судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав, прохав суд їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, так як заборгованість за вказаним договором кредитної лінії погашена у повному обсязі, що підтверджується довідкою/а.с.194/. Третя особа у судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином у судовому порядку, про причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Фізичною особою підприємець [PERSON] було укладено Кредитний договір № HKЛ-2010131, відповідно до якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру грошові кошти, а Позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, а також виконати інші зобов'язання за даним Договором./а.с.7-11/. Відповідно до п.п.1.1.1., 1.1.2., 1.1.3. кредитного договору, надання кредитних коштів в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 58 000,00 грн., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до даного кредитного договору, який є невід'ємною частиною зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 % річних. У випадку невиконання Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 5.11. - 5.12. даного кредитного договору , плата за користування Кредитом встановлюється в розмірі 30 % річних починаючи з дня невиконання зазначених зобов'язань. У разі прострочення кінцевого терміну повернення Кредиту, діюча на такий момент прострочена річна процентна ставка за даним договором збільшується на 20 одиниць та починає застосовуватись до взаємовідносин Сторін за даним Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за Кредитом по день фактичного погашення заборгованості за даним Договором. Надання Кредиту здійснювалось окремими частинами - «траншами», в межах максимального ліміту заборгованості, зазначеного в п. 1.1. Кредит надавався Позичальнику на поповнення обігових коштів(а.с.7-11). Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором. В забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором № НКЛ-2010131 від 24.02.2012 року іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № б/н від 24.02.2012 року передав в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 01.09.2005 року Виконавчим комітетом Оріхівської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0469 га./а.с.12-15/. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 25.03.2015 року виникла заборгованість у сумі: 49 969,44 грн., з яких: розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 48 637,40 грн.; сума заборгованості за відсотками (строкова) - 241,26 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 954,91 грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 133,25 грн.; сума трьох процентів річних від суми прострочених % - 2,62 грн. /а.с.16-17/. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Положеннями статей 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Таким чином, звернення стягнення на предмет застави відповідає вищевказаним нормами закону Водночас, у судовому засіданні представник відповідача долучив до матеріалів справи довідку №05-3335791 від 21.11.2016 року відповідно до якої за договором кредитної лінії № НКЛ-2010131, укладеним 24.02.2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та АТ «Дельта банк» заборгованість погашена у повному обсязі/а.с.194/ Отже, станом на день розгляду справи, судом встановлено, що заборгованість за договором кредитної лінії № НКЛ-2010131, укладеним 24.02.2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та АТ «Дельта банк» погашена у повному обсязі, а тому, у зв'язку з відсутність предмета спору, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed