Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом, вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Вона в установленому законом порядку прийняла спадщину, так як на час смерті спадкодавця проживала з ним однією сім`єю та вела спільне господарство. 13.03.2019 року звернулась до органів нотаріату за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на вищевказаний будинок, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок за спадкодавцем. Рішенням суду просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] у віці 72 роки в с.Дружбівка, Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З довідки Горщиківської сільської ради № 180/04-04 від 18.04.2019 року слідує, що [PERSON] на день смерті, тобто станом на [INFO] , був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] . Разом із ним проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON] . Позивач, як дружина [PERSON] , є спадкоємцем першої черги по закону, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 23.07.1962 року Купищанським сільським бюро ЗАГСу Коростенського району, Житомирської області. Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори № 992/16/02-14 від 04.09.2019 року та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа на підставі заяви [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , і на ім`я останньої видані свідоцтва про право на спадщину від 16.01.2013 року за номерами в реєстрі №2-3 на грошові вклади, 17.04.2019 року за реєстровими №№ 154-155 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інші спадкоємці, окрім [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини (відмову від спадщини) не звертались. З довідки Горщиківської сільської ради Коростенського району №37/04-04 від 25.02.2019 року слідує, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві власності згідно запису в погосподарській книзі №2 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № [NUMBER] (рік побудови - 1964). Державна реєстрація права власності на вищевказане нерухоме майно не проводилась. Інвентаризація будинку проведена ФОП [PERSON] 26.02.2019 року (інвентаризаційна справа №0796). З листа - відмови нотаріуса № 268/01-16 від 13.03.2019 року слідує, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS] і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату на вказане спадкове майно, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved