Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст. 156, 162 ЖК України, зобов'язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд», житловий будинок №22 по вул. Ахматової в м.Києві передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». КП "Житло-сервіс" утримує та проводить обслуговування житлового будинку [ADDRESS] на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 28.05.2008 року №123. У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.08.2013 року по 01.08.2018 року на суму 11 044,16 грн. На даний час заборгованість не оплачена та завдає збитків позивачу, у зв'язку із чим відповідачу нараховуються інфляційні нарахування у сумі 2990,41 грн. та 3% річних у сумі 562,59 грн. У судове засідання представник позивача з'явилась, подала до суду заяву про часткове погашення відповідачем боргу, у якій зазначила, що станом на 01.11.2018 року залишилась заборгованість у сумі 3325,05 грн., а також залишились непогашеними інфляційні нарахування у сумі 2990,41 грн. та 3% річних у сумі 560,65 грн., відповідно до оновленого розрахунку заборгованості та зазначила, що позовні вимоги підтримує із врахуванням вказаної заяви. Відповідач у судове засідання з'явилась, позовних вимог не визнала, надала до суду докази сплати боргу на загальну суму 13 551,70 грн., просила сід відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст. 156, 162 ЖК України, зобов'язана брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території. КП "Житло-сервіс" утримує та проводить обслуговування житлового будинку [ADDRESS] на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 28.05.2008 року №123. Згідно з розрахунком позивача, відповідач, не сплачувала за надані їй житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість, що станом на 01.08.2018 року становить 11 044,16 грн. Однак, у судовому засіданні відповідачем надано до суду докази сплати боргу на загальну суму 13 551,70 грн., а тому на дату судового засіданнясума боргу відповідача зменшиласть до 3325,05 грн., що не заперечується представником позивача. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов'язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов'язань по сплаті внесків на утримання будинку і прибудинкової території за період з 07.08.2013 року по 01.11.2018 року, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у сумі - 2990,41 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі - 560,65 грн. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги частково підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1841,00 грн. судового збору.

Outcome: partial