Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що не склалося через різні погляди на життя та сімейні стосунки, суттєві відмінності у складі характерів та різні моральні цінності, що призводить до взаємного непорозуміння і сварок. Позивачка не проживає разом з Відповідачем однією сім"єю з початку жовтня 2014 року. Спільне господарство ними не ведеться. Відносини сторони не підтримують. Налагодити відносини з Відповідачем Позивачка не намагається та не планує. Подальше спільне життя і збереження шлюбу Позивачка вважає неможливим, оскільки це суперечило б її правам та інтересам, які мають істотне значення, а також інтересам дитин В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу, оскільки збереження сім'ї та примирення між ними не можливе. Відповідач не заперечував проти викладених позовних вимог та проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, про що 16 березня 2013 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 157. Від цього шлюбу мають дитину [PERSON], яка народилася [INFO] у місті Києві, про що 05 червня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 1862. Спільне життя у Позивача з Відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сімейні стосунки, суттєві відмінності у складі характерів та різні моральні цінності, що призводить до взаємного непорозуміння і сварок. Позивачка не проживає разом з Відповідачем однією сім"єю з початку жовтня 2014 року. Спільне господарство ними не ведеться. Відносини сторони не підтримують. Налагодити відносини з Відповідачем Позивачка не намагається та не планує. Суд вважає, що сторони довели дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно достатті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Майнового спору у сторін не виникає. Щодо виховання неповнолітньої доньки сторони визначилися в добровільному порядку. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" та,

Outcome: approved