Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті її батька, відкрилась спадщина до якої входить, серед іншого, дві земельні ділянки та сертифікат на право на земельну частку (пай), виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їй відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку тим, що право за сертифікатом на право на земельну частку (пай) її батько не встиг оформити, а державний акт на право власності на земельну ділянку має неточності та виправлення, іншим чином ніж шляхом звернення до суду їй спадкові права не набути, просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) та право власності на земельні ділянки. В судове засідання позивач не з"явилась, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, надіслала до суду заяву в якій просить слухати справу без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батько позивача, [PERSON], який помер 21.04.2011 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-ТП №160228, був власником Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №234175 від 29.03.2005 року, виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 99 від 01.06.2004 року, а також права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Полісся» с. Чайківка, Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 8 550,00 грн., що належало його дружині, померлій [PERSON], згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0044912, виданий на її імя головою Радомишльської райдержадміністрації на підставі рішення Радомишльської РДА №297 від 26.09.1996 року, яке успадкував [PERSON], однак не встиг оформити своїх спадкових прав. Крім того, судом встановлено, що 15.10.2002 року її батько склав заповіт в якому заповів все своє майно своїй дочці [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved