Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], власником якої була [PERSON] , яка померла [INFO] р. В обґрунтування заявленого позову позивачі посилаються, на те, що [PERSON] є матір'ю та донькою позивачів. Яка померла [INFO] року. На день смерті [PERSON] постійно мешкала в АР Крим. Проте була власницею квартири [ADDRESS]. Як стверджують позивачі, вони як спадкоємці в установлений чинним законодавством термін звернулись до нотаріальної контори для оформлення прав на спадкове майно, проте їм було відмовлено в оформленні спадщини, в зв'язку з невідповідністю правоустановлючих документів на нерухоме майно. В зв'язку з цим позивачі звернулись до суду. Позивачі в судове засідання не з"явився, але від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити та не заперечують проти заочного розгляду даної цивільної справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (поштове повідомлення). Від представника відповідача надійшла заява, де він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов'язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у лютому 2014 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що " розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідача належним чином було повідомлено про місце і час судового засідання, позивачі не заперечують проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. При цьому суд виходить з того, що статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Аналізуючи докази надані сторонами, суд визнав доведеними такі факти: Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дыти спадкодавця. За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Позивачі, при зверненні до нотаріуса, порушили встановлений порядок, томі отримали відмову в оформленні спадщини. Державний нотаріус роз'яснив позивачам, що за таких обставин неможливо здійснювати процедуру по оформленню спадкових прав відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є сином та донькою померлої [PERSON], а [PERSON] є її матір'ю. [PERSON] яка померла [INFO] року, відповідно до свідоцтва про смерть від [INFO] року серія [NUMBER]. Відповідно до довідки № 349 від 02 жовтня 1992 року, виданої ВК Харківської міської ради народних депутатів, [PERSON] була членом ЖБК « Резеда-6», та вартість квартири була сплачена в повному обсязі. Відповідно до реєстраційного посвідчення, занесеного в реєстрову книгу за реєстровим номером 36356347 від 12.11.1992 року, вищевказана квартира зареєстрована та власником є [PERSON] Інших претендентів на спадщину після померлої [PERSON] не має, данні про заповіти суду не надано. Згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивачі фактично прийняли спадщину після мами та доньки, що підтверджується письмовими доказами, долученими до матеріалів справи. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які зазначені в заповіті, або за чергами спадкоємців. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява мотивована та підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати вважати сплаченими позивачами. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved