Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві вказувала, що 11 червня 2011 року між нею та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 39. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Позивачка вказувала, що за час шлюбу, ними було придбано автомобіль SKODA OCTAVIA А5, 2012 року випуску, номер шасі № TMBBK41Z6DB152785, д.н.з. В1 1005 BT, зареєстрованого 15.03.2013 року Семенівським ВРЕР ДАІ в Полтавській області на ім'я відповідача [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAO 750621, вартістю яку вони установили за згодою сторін у 200 000 гривень. Позивачка також вказувала, що оскільки по закону, вона має право на ? частку автомобіля, придбаного нею та відповідачем в період зареєстрованого шлюбу, і на даний час, вони з відповідачем досягли згоди щодо його поділу, вона має право власності на ? частину зазначеного вище спільного майна подружжя і просила суд провести його поділ, визнавши за відповідачем право власності на автомобіль SKODA OCTAVIA А5, номер шасі № TMBBK41Z6DB 152785, 2012 року випуску, з грошовою компенсацією їй різниці його вартості. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але подала до суду письмову заяву з проханням слухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала позов задовольнити, а також вказувала, що не заперечує проти розстрочки виконання рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву, в якій вказував, що позов визнає повністю та просив суд слухати справу у його відсутність, а також просив суд розстрочити виконання рішення суду на 1 рік. Вивчивши матеріали справи, належно дослідивши докази, які є в матеріалах справи та оцінивши їх, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2011 року між позивичкою та відповідачем було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 39. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що за час шлюбу, сторонами було придбано автомобіль SKODA OCTAVIA А5, 2012 року випуску, номер шасі № TMBBK41Z6DB152785, д.н.з. В1 1005 BT, зареєстрованого 15.03.2013 року Семенівським ВРЕР ДАІ в Полтавській області на ім'я відповідача [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAO 750621, вартістю яку вони установили за згодою сторін у 200 000 гривень. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, позивачка має право на ? частку автомобіля, придбаного нею та відповідачем в період зареєстрованого шлюбу, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя слід задовольнити повністю. Крім того, враховуючи заяву відповідача [PERSON], суд,

Outcome: approved