Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості у розмірі 5872,18 грн. за кредитним договором № б/н від 06.07.2010 року та судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 06,07.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.Рrivatbank.ua. складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] з «[PERSON] та правил надання банківських послуг» та [PERSON] з «Тарифів Байку» додаються до позовної заяви. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, «[PERSON] правил надання банківських послуг», на підставі яких Позичальник при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку, Під борговими зобов'язаннями Сторони узгодили зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за: користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п. 2.1.1.12.1 «Умовами та Правилами надання банківських послуг». 12.02.2015 року позичальник, [PERSON] померла. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї .Спадкоємці [PERSON] мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 12.02.2015 року по 12.08.2015 року. У іхньому випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON]. Позивачем 26.01.2016 року була направлена претензія кредитора до Другої Кам'янської державної нотаріальної контори. 04.02.2016 року Позивачем було отримано відповідь Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ Приватбанк. 15.12.2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 06.07.2010 року становить 5872,18 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 5872,18 грн. - тіло кредиту. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений шляхом оголошення на офіційному веб-сайті суду. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 24 квітня 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву № б/н від 06.07.2010 року, згідно якої отримала\~кредит у\~розмірі 2000,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~[PERSON]\~підтвердила свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг» та\~«Тарифами Банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складає:\~між нею\~та Банком\~Договір про\~надання банківських\~послуг,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.(а.с.11-43). При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. Пунктами 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 [PERSON] та Правил надання банківських послуг регламентовано, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлються за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Підписавши заяву по відкриття рахунку на видачу перерахованих коштів, [PERSON] погодилася з тим, що підписана нею заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять укладний між сторонами Договір про надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.12.1 [PERSON], під борговими зобовязаннями за Кредитом Сторони узгодили зобовязання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування Кредитом, комісії, пені та штрафу, тобто загальну заборгованість клієнта. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що [PERSON] не вчасно та не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту, таким чином, не належним чином виконувала умови договору. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] на момент її смерті існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 5872,18 тгривень.(а.с.10). З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] неналежним чином виконувала умови зобовязання. Свідоцтвом про смерть серії І-КИ №609078 від 14.02.2015 року підтверджується, що [PERSON] померла 12.02.2015 року.(а.с.49) Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Згідно відповіді\~Третьої дніпродзержинської державної\~нотаріальної конторивід 27 січня 2016 року на претензію банку, після смерті [PERSON], померлої 12.02.2015 року, ніхто із спадкоємців для оформлення спадщини не звертався і спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора № SAMDN50ОТС003432196 від 12 лютого 2015 року. (а.с.59). Також вбачається, що 14.11.2018 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» зверталася до відповідача [PERSON] з листом-претензією про сплату заборгованості за кредитним договором від 06.07.2010 року укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON].\~(а.с.60). Із досліджених судом копії паспортів [PERSON] та [PERSON], встановлено, що вони були зареєстровані за адресою: [INFO].(а.с.46-48) Частиною ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав з [PERSON] протягом 6 місяців із відкриття спадщини не подавав заяви про відмову від прийняття спадщини, тому згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким що прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив ні суму позову, ні підстав, з яких позов заявлений, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі.

Outcome: approved