Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 25.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №DNC0G40000007175, згідно умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 431 775 грн. Повернення кредиту було забезпечено укладенням договору іпотеки квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] від 25.04.2008 року №№DNC0G40000007175. При виконанні судового наказу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.05.2009 року №2н-892/09, було накладено арешт на заставне майна, що суперечить Закону України «Про іпотеку», «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», «Про виконавче провадження». Тобто, арешт є незаконним та підлягає скасуванню, як такий, що порушує права іпотекодержателя. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №DNC0G40000007175, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит на строк до 25.04.2028 року у розмірі 431 775 грн. 25.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено іпотечний договір №DNC0G40000007175, предметом якого є забезпечення повернення кредиту в розмірі 431 775 грн. шляхом передачі в іпотеку квартири [ADDRESS]. Даний договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. за реєстровим №1818 та внесено обтяження до реєстру за №90/08. У якості доказу існування обтяження заставного майна на користь КП «Дніпроводоканал», позивачем представлено копію листа б/н та дати, печатки, адресованого Бабушкінському ВДВС, щодо закінчення виконавчого провадження б/н, відкритого на підставі судового наказу, виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 22.05.2009 року №2н-892/09. Разом з цим, доказів того, що державним виконавцем приймався до провадження судовий наказ про стягнення боргу з [PERSON] на користь КП «Дніпроводоканал» та в межах такого провадження була винесена постанова про накладення арешту на майно боржника, та досі така постанова не скасована, позивачем не представлено. Як не представлено позивачем і доказів існування труднощів в отриманні постанови державного виконавця, у зв'язку з чим у суду не було підстав для витребування доказів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Окрім цього, Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, при наявності сукупності наступних юридичних фактів, а саме: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно з нормами статей 52 та 57 України "Про виконавче провадження", для забезпечення реального виконання рішення, державний виконавцем може бути накладений арешт і звернено стягнення тільки на майно боржника. Частиною 1 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Враховуючи те, що обов'язок доведення позовних вимог покладено на позивача в силу ст.60 ЦПК України, позивачем не доведено існування обтяження квартири [ADDRESS], наявність спору з відповідачами, позовні вимоги задоволені бути не можуть. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed