Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обгрунтувала наступним. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вони проживають разом.Однак відповідачем долею дитини не цікавиться, не бере участі у її розвитку, свої батьківські обов"язки не виконує, матеріально не підтримує, не купує одяг, продукти харчування, не несе витрати на лікування, оздоровлення та розвиток дитини. Дитина перебуває на її повному матеріальному утриманні. Оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитино, то працювати не має можливості, а тому єдиним її джерелом доходу є соціальна допомога при народженні дитини у розмірі 860 грн. У зв"язку з підвищенням цін на продукти, одяг та ліки тих доходів, які вона отримує не вистачає, щоб у повному обсязі задовольнити усіх потреб дитини. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття та алімнети на особисте утримання у розмірі 1/6 частини його доходу, до досягнення дитиною трьохрічного віку.. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні установлено, що позивачка від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , (копія свідоцтва про народження, а.с. 10, копія свідоцтва про шлюб, а.с. 9). Сторони проживають разом, однак, малолітній син перебуває на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, хоча є працездатною особою, інших утриманців немає. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та єдиним джерелом її доходу є допомога при народженні дитини у розмірі 860 грн., (довідки, а.с. 11-12). Ураховуючи ті обставини, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму з 1 липня 2021 року для дітей віком до 6 років становить 2013 грн., то суд вважає, що з відповідача на утримання малолітнього сина необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оскільки в силу ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та з урахуванням того, що відповідач може надавати таку допомогу, то з відповідача необхідно стягнути аліменти на особисте утримання позивачки у розмірі 1/6 частини всіх його доходів, до досягнення сином трьохрічного віку.

Outcome: approved