Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач посилається на те, що 21 вересня 1987 року о 19 годині 30 хвилин водієм Ананьївського АТП 15112 [PERSON], котрий керував автобусом ЛАЗ 695 державний номер [NUMBER], що належав відповідачу АТП 15112, в наслідок порушення ним Правил дорожнього руху було скоєно ДТП, а саме зіткнення з мотоциклом «Ява-350» під керуванням його батька. При цьому ДТП йому були спричинені тілесні ушкодження в зв'язку з чим він був визнаний інвалідом 2-ї а потім 3-ї групи. Наслідки пошкодження здоров'я продовжувалися весь час його життя. Щорічно він лікувався в лікарнях, але рана не загоювалася, продовжував хворіти. Батько помер [INFO]. Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 30 листопада 2012 року за позовом батька до ВАТ „Ананьївське АТП 15112" його позовні вимоги були задоволені і було стягнуто з відповідача на його користь за період з 1 листопада 2009 року по 1 вересня 2012 року в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної його здоров'ю 72295 гривень та 2967 гривень судових витрат, а всього 75262 гривень. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2013 року це рішення залишене без змін і вступило в силу. Апеляційним судом Одеської області він був визнаний правонаступником покійного батька і приймав участь в апеляційному розгляді справи в якості позивача. Зараз по даному позову він також бажає бути правонаступником батька і позивачем по даній справі. З 1 вересня 2012 року по 3 квітня 2013 року батько також не отримував від відповідача ніякого відшкодування, хоча мав на це право, тому він вважає за необхідне звернутися до суду з цим позовом і стягнути з відповідача невиплачене відшкодування шкоди за вказаний період. Розмір матеріальних збитків, які підлягають стягненню за цей період, складають : згідно висновку судово-медичної експертної комісії від 23 квітня 2010 року №369, у батька було встановлено хронічний пост травматичний остеомієліт середньої треті лівої великої берцової кістки, свищева форма, ремісії, укорочення лівої нижньої кінцівки на 1 см., деформація кісток лівої гомілки та інші пошкодження. Експертною комісією визначено, що в результаті перенесеної травми ноги ступінь постійної втрати загальної працездатності у нього становила 55%, ступінь постійної втрати професійної працездатності 50%. Експертною комісією підтверджено наявність причинного зв'язку між втратою працездатності та травмою лівої ноги, отриманою ним в результаті ДТП 21 вересня 1987 року. Відповідно до ст. 1195 ч.1 ЦК України батько мав повне право на вимогу від відповідача відшкодування втраченого заробітку, а відповідач повинен відшкодувати його. Середньомісячний заробіток повинен визначатися за правилами ст. 1197 ЦК України. Сума відшкодування визначається шляхом множення середньомісячного заробітку на процент втрати працездатності. Для нього розмір відшкодування повинен обчислюватись виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на день переогляду і встановлення чергової інвалідності. Останній переогляд батько пройшов 9 листопада 2010 року у МСЕК і йому було встановлено безстрокову інвалідність третьої групи. На цей час мінімальна заробітна плата складала 907 гривень в місяць. Згідно порядку проведення розрахунку з цієї мінімальної заробітної плати складає: 907 х 5 = 4535 грн. х 50% = 2267 грн.50 коп. щомісяця. Всього за період з 1 вересня 2012 року по 1 квітня 2013 року, тобто за сім місяців сума відшкодування складе: 2267,50 х 7 = 15872 грн.50 коп. Просить визнати його, [PERSON] правонаступником покійного батька, [PERSON], котрий помер [INFO], тобто його спадкоємця і позивачем по даній справі. Стягнути на його користь, як спадкоємця та правонаступника покійного батька з відповідача, ВАТ „Ананьївське АТП 15112" в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної батькові джерелом підвищеної небезпеки за період з 1 вересня 2012 року по 1 квітня 2013 року - 15872 гривні 50 копійок та понесені ним витрати по цій справі по оплаті юридичної допомоги згідно доданих квитанції 2шт. х 1000 гривен = 2000 гривен, а всього 17872 гривні 50 копійок. Позивач [PERSON] та його представник в судових засіданнях в повному обсязі підтримали вимоги позову та надали пояснення викладені у позовній заяві. Просять задовольнити їх вимоги. Крім того вважають, що часткова зміна у найменуванні підприємства не міняє сутті так як на даний час воно являється єдиним правонаступником. Посилання відповідача на те, що [PERSON] не має як спадкоємець права на відшкодування за час життя батька також вважають необгрунтовними. Представник відповідача ПрАТ «Ананьївське АТП-15112» та представник за дорученням в судових засіданнях повністю не визнали вимоги викладені у позовній заяві та надали пояснення викладені у письмових запереченнях про те, що « До Ананьївського районного суду Одеської області звернувся [PERSON], спадкоємець покійного [PERSON], з позовною заявою про відшкодування матеріальних збитків, спричинених джерелом підвищеної небезпеки. В позові [PERSON] зазначає, що 21 вересня 1987 року в 19 г. 30 хв. водієм ВАТ «Ананьївське АТП 15112» [PERSON], котрий керував автобусом ЛАЗ-695, державний номерний знак [NUMBER], що належав відповідачу, внаслідок порушення ним ПДР було скоєне ДТП, а саме зіткнення з мотоциклом Ява-350 під керуванням [PERSON]. При цьому ДТП йому було спричинено тілесні ушкодження, в зв'язку з чим він був визнаний спочатку інвалідом другої групи, а потім інвалідом третьої групи. Наслідки пошкодження здоров'я продовжувались весь час його життя. Експертною комісією визначено, що в результаті перенесеної травми ноги ступень постійної втрати загальної працездатності у нього становила 55%, ступінь постійної втрати професійної працездатності 50%. Експертною комісією підтверджено наявність причинного зв'язку між втратою працездатності та травмою лівої ноги, отриманою ним в результаті ДТП 21 вересня 1987 року. Відповідно до ст. 1195 ч. 1 ЦК України батько мав повне право на вимогу від відповідача відшкодування втраченого заробітку, а відповідач повинен відшкодувати його. Середньомісячний заробіток повинен визначатися за правилами ст. 1197 ЦК України. Сума відшкодування визначається шляхом множення середньомісячного заробітку на процент втрати працездатності. Для нього розмір відшкодування повинен обчислюватись виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на день переогляду і встановлення чергової інвалідності. Останній переогляд батько пройшов 09 листопада 2010 року у МСЕК і йому було встановлено безстрокове інвалідність третьої групи. На цей час мінімальна заробітна плата складає 907 грн. в місяць. Згідно порядку проведення розрахунку з цієї мінімальної заробітної плати складає: 907 х 5 = 4535 грн. х 50% = 2267,50 грн. щомісячно. Всього за період з 01 вересня 2012 року по 01 квітня 2013 року, тобто за сім місяців сума відшкодування складає: 2267,50 * 7 = 15872,50 грн. В позовній заяві [PERSON] просить суд стягнути з ВАТ «Ананьївське АТП 15112» заподіяну батькові шкоду в розмірі 15872,50 грн., а також понесені витрати по оплаті юридичної допомоги згідно доданих квитанцій в розмірі 2000 грн., а всього 17872,50 гривен. З вимогами позовної заяви погодитися не можна з наступних підстав. Позовні вимоги [PERSON] пред'явлені до неіснуючого відповідача. Об'єктами спадкування є цивільні права й обов'язки спадкодавця, що можуть (мають здатність) переходити в спадщину. Разом із тим варто підкреслити, що йдеться не про будь-які права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, а лише про ті, існування яких не припиняється смертю певної фізичної особи (ст. 1218 ЦК). До об'єктів, які мають майновий характер, зокрема, належать: садиби, жилі будинки, квартири, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, предмети особистого користування, земельні ділянки, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові суми, цінні папери, пайовий внесок члена житлово-, дачно -, гаражно-будівельного кооперативів, садівничого товариства, а також інше майно споживчого й виробничого призначення. До об'єктів немайнового характеру належать деякі права в галузі інтелектуальної власності. Це авторські права, в тому числі право на опублікування й розповсюдження творів науки, літератури, мистецтва та одержання винагороди; право на одержання диплому померлого автора, відкриття і винагороду за відкриття, авторського свідоцтва чи патенту на винахід, свідоцтва на раціоналізаторську пропозицію, свідоцтва чи патенту на промисловий зразок, право на одержання винагороди, а також виключне право на винахід, промисловий зразок, яке ґрунтується на патенті. Сукупність зазначених цивільних прав і обов'язків називається спадщиною або спадковою масою (спадковим майном). У спадковому праві ці поняття використовуються як рівнозначні, хоча точнішим і таким, що більше відповідає вітчизняній традиції приватного права, є термін "спадщина". Крім переходу до спадкоємців прав спадкодавця (наприклад, права власності на майно, права вимагати від божників спадкодавця повернення боргу), до них також переходять і обов'язки останнього (наприклад, борги). При цьому спадкоємці не можуть прийняти тільки права і відмовитися від прийняття обов'язків, оскільки спадщина має прийматися не частинами, а в цілому. До спадкоємців переходять майнові права і обов'язки спадкодавця за винятком тих, які взагалі не можуть входити до складу спадщини (ст. 1219 ЦК). Наприклад, оскільки до складу спадщини входять тільки цивільні права й обов'язки, то не переходять у спадщину права й обов'язки спадкодавця в адміністративних, трудових та інших правовідносинах, якщо вони не набули цивільно-правового майнового змісту. Не переходять у спадщину також цивільні права й обов'язки, нерозривно пов'язані з особистістю спадкодавця: 1) особисті немайнові права фізичної особи (книга 2 ЦК); 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами (глава 7 ЦК); 3) право на відшкодування шкоди у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст.ст. 1195-1208 ЦК України) 4) права на аліменти, на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Такі виплати мають персональне спрямування, оскільки метою їхнього встановлення є забезпечення умов для існування конкретних осіб. Тому зі смертю уповноваженої особи припиняється і право на отримання відповідної виплати та інше. Просять в задоволенні позову [PERSON] про стягнення на його користь, як спадкоємця та правонаступника покійного батька, з відповідача ВАТ «Ананьївське АТП 15112» в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної батькові джерелом підвищеної небезпеки за період з 01 вересня 2012 року по 01 квітня 2013 року 15872,50 грн. та понесені витрати по оплаті правової допомоги в сумі 2000,00 грн., а всього 17872,50 гривень відмовити в повному обсязі.» ( а.с. 17 - 18); Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, його представника та представника відповідача дослідивши надані сторонами документи та інші докази, які сторони вважають за достатніми для вирішення справи по сутті: ксерокопію із паспорту громадянина України та ідентифікаційного номеру позивача ( а.с.3); ксерокопію свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 4); ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом та витяг з Державного реєстру - позивача ( а.с. 5,6); ксерокопію (витягу) із висновку експерта № 369 від 23.04.2010 року судово-медичної експертної комісії відносно [PERSON], згідно якого у останнього виявлено наявність хронічних посттравматичних захворювань та визначено, що в результаті перенесених травм ступінь постійної втрати загальної працездатності [PERSON] становить 55%, ступінь постійної втрати професіональної працездатності 50%. Підтверджено наявність причинного зв'язку між втратою працездатності та травмою лівої ноги, отриманою [PERSON] в результаті ДТП 21.09.1987 року. ( а.с. 7- 8); ксерокопію рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 30.11.2012 року за позовом [PERSON] до ВАТ «Ананьївське АТП 15112» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, моральної шкоди , яке набрало законної сили та знаходиться на виконанні( а.с. 9 - 11); квитанції №3573, 4721 про оплату юридичних послуг ( а.с. 12,13 ), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по слідуючим підставам. В судовому засіданні встановлено факт скоєння ДТП у 1987 році водієм АТП 15112 [PERSON] і визнання його винним згідно вироку суду від 03.10.1989 року. У 1988 році на підставі діагнозу ВТЕК (Травма лівої гомілки у 1987 році у виді консолідованого перелому обох кісток) [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності строком на один рік. Також встановлено періодичність проходження [PERSON] оглядів для встановлення групи інвалідності. Знайшло своє підтвердження і наявність хронічних посттравматичних захворювань та визначено, що в результаті перенесених травм встановлено ступінь постійної втрати загальної працездатності [PERSON] та ступінь постійної втрати професіональної працездатності. Підтверджено наявність причинного зв'язку між втратою працездатності та травмою лівої ноги, отриманою [PERSON] в результаті ДТП 21.09.1987 року. В результаті нанесених травм після ДТП [PERSON] на період з 01.11.2009 року по 01.12.2010 рік повторно встановлена 3 група інвалідності, а з 09.11.2010 року [PERSON] повторно встановлена 3 група інвалідності безстроково. Також у судовому засіданні найшло своє підтвердження про працю позивача до ДТП електромонтером 4 групи кваліфікації 4 розряду в РЕМ. Згідно наданих доказів встановлено про розмір заробітної плати електромонтера 4 групи кваліфікації 4 розряду в РЕМ . Також знайшло своє підтвердження неодноразового звернення [PERSON] до суду із вимогами до Ананьївське АТП 15112 про відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю джерелом підвищеної небезпеки та винесення відповідних рішень, які набрали законної сили і знаходяться на виконанні. Крім того підтверджено, що ВАТ «Ананьївського АТП - 15112» в подальшому ПрАТ «Ананьївське АТП-15112» є правонаступником державного підприємства Ананьївського АТП - 15112. Також встановлено, що [PERSON] є законним спадкоємцем [PERSON], який помер [INFO]. Згідно положень ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1188, 1195, 1197 ЦК України визначаються поняття, обставини, порядок відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до глави 84 ЦК України встановлені загальні положення про спадкування. Згідно ст..11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 2. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України. Обов'язки доказування і подання доказів 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 61 ЦПК України установлені підстави звільнення від доказування 1. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 2. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. 3. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 4. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до стаття 131 ЦПК України Подання доказів 1. Сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. При таких встановлених у судових засіданнях обставинах і фактах та з урахуванням встановлених правовідносин між сторонами, які підтверджують виникнення права позивача, як правонаступника на відшкодування йому матеріальної шкоди нанесеної батькові за його життя, то є всі підстави для задоволення матеріальних збитків з урахуванням строку не відшкодування покійному [PERSON] і наданих позивачем розрахунках. Доводи представника відповідача про відсутність права позивача стягнення на його користь, як спадкоємця та правонаступника покійного батька, з ВАТ , безпідставні та визнаються судом як такі, що не підтверджені будь-якими достовірними та безспірними доказами, а тому не приймаються до уваги. Всі судові витрати понесені позивачем під час розгляду даної цивільної справи покласти на відповідача з урахуванням задоволених вимог.

Outcome: approved