Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обгрунутвання вказавши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 12 січня 2005 року. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Донька є інвалідом з дитинства, страждає на дитячий церебральний параліч, атонічно-астатична форма, когнітивну недостатність, помірну розумову відсталість. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.07.2006 року з відповідача [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 400 грн. на місяць до досягнення донькою повноліття. Вважає, що сума аліментів, які стягуються з відповідача має бути збільшена. Так, донька є інвалідом, що зумовлює постійні додаткові фінансові витрати на її належне утримання. Такі витрати складаються з витрат на ліки, здорове харчування, проходження курсів масажів, санаторно-курортного оздоровлення зі спеціальними педагогами. На теперішній час матеріальний стан відповідача, як платника аліментів значно покращився, він є успішним підприємцем, має свої торгові точки. Одночасно з цим, її (позивача) матеріальний стан погіршився, вона стала інвалідом 2-ї групи, на початку 2014 року змушена була звільнитися з роботи, щоб здійснювати належний догляд за донькою. Просить суд збільшити розмір аліментів стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 3000 грн. з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позові. Також позивач суду пояснила, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів споживчі ціни значно підвищилися, а тому аліментів у розмірі 400 грн. не вистачає на утримання дитини. Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що позивачка фактично перекладає обовязок по утриманню дитини виключно на відповідача, хоча також має обовязок утримувати доньку. Крім того, відповідач [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, оскільки він має захворювання хронічний панкреатит та гіпертонічну хворобу, за станом здоровя потребує постійного прийму медикаментів. Захворювання відповідача не має можливості ефективно працювати та отримувати доходи, оскільки він витрачає час на лікування та курси профілактики. Відповідач [PERSON] має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], 03.07.2016 року та доньку [PERSON], [INFO] щодо якої відповідач у серпні 2016 року визнав батьківство. Крім того, відповідач має непрацездатну мати [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Отримує мінімальну пенсію за віком, а тому фактично знаходиться на його у триманні. На теперішній час відповідач оспорює своє батьківство щодо доньки [PERSON]. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до січня 2005 року (а.с. 4-зворот). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] зазначений у якості батька [PERSON] в актовому записі про її народження і у свідоцтві про народження останньої (а.с. 4). На день розгляду даної справи судом батьківств відповідача щодо неповнолітньої [PERSON] не оспорене, відомості про нього, як про батька, з актового запису про народження не виключені. Неповнолітня [PERSON] мешкає з матірю позивачкою [PERSON] Неповнолітня [PERSON] є інвалідом дитинства, підгрупа «А», потребує систематичного відновного лікування , потребує постійного стороннього догляду (а.с. 6-7). Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.07.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 25.07.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Вищевказане рішення суду набрало законної сили. На день розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у якості приватного підприємця, перебуває на спрощеній системі оподаткування, сума його доходу є мінливою (а.с. 47, 74). Як слідує з інформації, наданої Луцькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області від 12.07.2016 року (а.с. 47) за 2015 рік [PERSON] отримав дохід від підприємницької діяльності у розмірі 670300 грн., тобто понад 55000 грн. на місяць. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач [PERSON] з 2014 року не працює, здійснює догляд за дитиною-інвалідом [PERSON], їй призначено надбавку на догляд за [PERSON] у розмірі 1531 грн. на місяць. Також [PERSON] отримує державну допомогу на доньку-інваліда у розмірі 791 грн. на місяць (а.с. 9, 43). Суд вважає доведеним, що у з»вязку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, позивач не працює у звязку зі здійсненням догляду за дитиною-інвалідом, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає потребам неповнолітньої дитини-інваліда, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Суд вважає можливим збільшити розмір аліментів, що стягуються на користь позивача, визначивши розмір аліментів, що підлягають стягнення з відповідача у розмірі 3000 грн. на місяць. Суд вважає, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на користь позивачки у збільшеному розмірі, оскільки отримує значний дохід від здійснення підприємницької діяльності. З виписки з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] (а.с. 52) вбачається, що останній у 2015-2016 році звертався до медичного закладу з приводу панкреатиту та гіпертонічної хвороби, за станом здоровя потребує постійного прийому медикаментів. Доказів того, що через наявні захворювання відповідач не має змоги працювати і у звязку з цим отримувати дохід, представником відповідача суду не надані, як і не надані докази того, що вартість такого лікування є істотною. Інвалідність відповідачу [PERSON] не встановлена. Крім того, з наданих представником відповідача відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам (а.с. 61-72) вбачається, що приватний підприємець [PERSON] здійснює свою підприємницьку діяльність за допомогою найманих працівників. На обґрунтування заперечень проти позову представником відповідача зазначено, що на утриманні відповідача перебувають ще двоє малолітніх дітей - донька [PERSON], 03.07.2016 року та донька [PERSON], [INFO] (а.с. 53, 60) Відповідачем та його представником не надано суду належних та припустимих доказів того, що наявність у відповідача вказаних вище неповнолітніх дітей, позбавляють його можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у зазначеному позивачкою розмірі. Всі без виключення доводи в цій частині ґрунтуються тільки на поясненнях представника відповідача. З матеріалів справи, вбачається що мати відповідача [PERSON] [PERSON] мешкає разом з відповідачем і є пенсіонером за віком. [PERSON] отримує пенсію у розмірі 1822 грн. на місяць (а.с. 56), тобто у розмірі вищому за мінімальний. Доказів того, що відповідач надає своїй матері допомогу, відповідачем та його представником суду не надано, а отже його посилання на матеріальну підтримку матері на увагу не заслуговує, оскільки не підтверджене належними та припустимими доказами. Статтею 3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченні інтересів дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 48 Конституції України\~гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Доводи представника відповідача про те, що неповнолітня [PERSON] підвищення розміру аліментів не потребує, оскільки отримує від держави пенсію за інвалідністю, суд також до уваги не приймає, оскільки максимальний граничний розмір утримання неповнолітньої особи діючим законодавством не встановлений, він визначається у кожному конкретному випадку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved