Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 24.03.2015 Жовківського району. В шлюбі в них народилась одна дитина дочка [PERSON] [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані надавати утримання своїм дітям, однак відповідач жодного утримання дітям не наддає, не цікавиться дитиною, їй відомо, що в даний час офіційно не працює, а приватно має мінливий непостійний заробіток, а тому вона просить стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 грн. але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного для віку дитини . Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, надала суду аналогічні пояснення як і в позовній заяві . Просила суд позовні вимоги задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, додатково суду пояснив що коштів на утримання дитини не надавав у звязку з тим не було роботи, постійно перебуває у розїздах та має мінливий, не постійний дохід, оскільки виконує будівельні роботи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони 24.03.2015 року за рішенням Жовківського районного суду Львівської області розірвали шлюб. Від шлюбу у них народилася одна дитина : дочка [PERSON], [INFO]. З свідоцтва про народження дитини вбачається, що позивачка є матірю, а відповідач її батьком. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд враховує те, що дитина проживає разом з матірю, а відтак, знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дітей не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоровя та матеріальне становище її матері позивачки по справі, яка не хворіє, тимчасово ніде не працює, будь-яких інших доходів не отримує; - стан здоровя та матеріальне становище її батька відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, а відтак, може надавати допомогу на утримання дітей. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.ст.182,183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст.184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проте у позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач не працює офіційно, тобто має нерегулярний мінливий дохід, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у зазначеній нею сумі. Суд вважає, що стягнення з останнього аліментів в розмірі 700,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина буде значно погіршувати відповідача матеріальне становище. Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак не доводить наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній визначеній ним суми. Позивач не надав суду доказів щодо можливості відповідача надавати утримання неповнолітній доньці у визначеному нею розмірі. Враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/, а також з врахуванням на час винесення рішення по справі розміру мінімальної заробітної плати /1 378 грн. 00 коп./, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], пропорційно понесеними позивачкою витратами на утримання дитини та в твердій грошовій сумі , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи з 15.01.2016 року і до досягнення нею повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved