Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, та на підставі ст.ст. 530, 1212 ЦК України просить стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) грошові кошти в розмірі 65000 грн., та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2018 року [PERSON] , на картку ПАТ «КБ Приватбанк» [PERSON] , помилково здійснено переказ грошових коштів в розмірі 65000 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №Р24А374518401А74205 від 20.02.2018 р. Між сторонами справи не було укладено будь-яких договорів, угод, правочинів, на підставі яких у позивача виник би обов`язок перерахувати відповідачу грошові кошти, а в дублікаті квитанції №Р24А374518401А74205 від 20.02.2018р. призначенням платежу є «Переказ на картку». Відповідачка подала відзив, зі змісту якого позовні вимоги не визнала повністю. Заперечує проти позову тим, що протягом тривалого часу відповідачкою виконувались роботи для [PERSON] . За таку роботу вона правомірно отримала оплату в розмірі 65000 грн., оскільки виконала всі умови, за домовленості між нею, та [PERSON] . Вона познайомилась з позивачем в січні 2017р., він запропонував відповідачці роботу: працювати на нього агентом. Позивач повідомив, що в нього є замовлення від ТОВ «Зернятко», що обробляє землю сільськогосподарського призначення в Чернігівській області, та має намір розширити свої орендовані площі для ведення сільськогосподарського виробництва. Також, позивач запропонував відповідачці підшукати ще працівників, оскільки роботи треба було виконати значний об`єм. Відповідачка погодилась, та позивач запевнив її, що обов`язково влаштує офіційно в одній з його фірм за трудовим договором. Відповідачка написала заяву на прийняття на роботу, де не вказувала назву організації, оскільки позивач запевнив, що сам вирішить, в яку фірму влаштує відповідачку, та передав відповідачці 10 000 грн. в якості авансу готівкою, про що відповідачка написала йому розписку. На протязі приблизно чотирьох календарних місяців відповідачка підшукувала для фірм, які надавав позивач, в тому числі і ТОВ «Зернятко», землі на території чотирьох сільських рад Менського району, а саме Покровська, Волоськівська, Макошинська , Менська. Згодом вона підшукала приблизно 15 га земель сільськогосподарського призначення на території Покровської сільської ради Менського району, де вже обробляє землю ТОВ «Зернятко». Після того як проекти договорів були готові, та підписані з обох сторін, що відповідачка може довести, надавши до суду оригінальні примірники цих договорів, позивач разом зі своїм компаньйоном [PERSON] повідомили відповідачці, щоб вона не реєструвала ці договори оренди в Держаному реєстрі. Потім відповідачка дізналась, що позивач самостійно вже оформив сусідні земельні ділянки на ТОВ «Зернятко». Позивач повідомив, що в послугах відповідачки відпала потреба, та що вона фактично звільнена за роботи. Відповідачка попросила надати офіційні документи про звільнення, але їй було відмовлено. Вона працювала на позивача разом з [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , і може підтвердити все вищезазначене як свідок. Таким чином, між нею та [PERSON] був укладений договір в усній формі. За цим договором одна сторона, [PERSON] , зобов`язується виконати роботу, для другої сторони, [PERSON] , та отримати оплату в розмірі 65000 грн. Відповідачка добросовісно та своєчасно виконала роботу і отримала 20.02.2018 року оплату за встановленим договором. Факт укладання договору підтверджується показаннями свідків. У відповіді на відзив позивач пояснив, що вважає викладені в них доводи та міркування Відповідача безпідставними та такими, що не відповідають дійсності й обставинам справи. Стверджуючи, що протягом тривалого часу відповідачка виконувала роботи для позивача, вона не зазначає ані протягом якого саме періоду часу, ані які саме роботи вона виконувала для позивача, не надала жодних підтверджень та/або доказів (наприклад: підписаних/укладених договорів, правочинів, в тому числі односторонніх - довіреності, будь-яких меморандумів чи протоколів про наміри, актів виконаних робіт чи наданих послуг і т.д.). Безпідставні твердження відповідача і про те, що позивач нібито пропонував їй працювати на нього агентом та запевнив, що влаштує її офіційно в одній з фірм. Відносини, що склалися або не склалися між відповідачкою та ТОВ "ДП Зернятко" не є предметом спору. Посилання [PERSON] на те що вона працювала разом з [PERSON] на позивача не відповідає дійсності. Додані до відзиву переписка (фотокопії електронних листів), не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки, за цією перепискою неможливо ідентифікувати осіб, які її здійснювали. Посилання відповідачки на ст. 866 ЦК України безпідставні, так як у відповідності до частини першої статті 865 ЦК України ознаками договору підряду є те, що за договором побутового підряду однією із сторін є підрядник, що здійснює підприємницьку діяльність, а також зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. [PERSON] були помилково перераховані грошові кошти як фізичній особі, а не як особі, яка здійснює підприємницьку діяльність та призначенням платежу зазначалося "переказ на картку", а не на виконання роботи, призначеної для задоволення побутових та інших особистих потреб позивача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 лютого 2018 року [PERSON] , на картку ПАТ «КБ Приватбанк» [PERSON] , здійснено переказ грошових коштів в розмірі 65000 грн., що визнається сторонами та підтверджується копією дублікату квитанції №Р24А374518401А74205 від 20.02.2018 р. (а.с. 5) Призначення платежу в квитанції зазначено «Переказ на картку». Суд приймає цей доказ як належний, допустимий та достовірний. Суд відхиляє надані відповідачкою, на підтвердження укладення між сторонами у справі договору побутового підряду, письмові та електронні докази: проекти договорів оренди землі (а.с. 41-52), копії переписки (а.с. 53-61) через їх неналежність, недопустимість та недостовірність. Всупереч вимогам ч. 5 ст. 95, ч. 3 ст. 100 ЦПК України докази не посвідчені належним чином. Проекти договорів оренди землі не підтверджують набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, не стосуються ані прав, інтересів сторін по справі, ані предмету спору, також не містять інформації, які б вказували на договірні відносини між сторонами у справі щодо предмету спору. Із змісту переписки також не можна зробити висновок, що вона стосується предмету спору у справі, суд не має змоги ідентифікувати осіб переписки як сторін у справі (позивач не визнав, що був стороною цієї переписки), в переписці відсутні посилання про оплату виконаних робіт в сумі 56 000 грн. Ч. 1 ст. 866 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 6, ч. 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачка не надала доказів, що займається підприємницькою діяльністю, що зобов`язалась виконати за завданням позивача (замовника) певну роботу, призначену для задоволення його побутових та інших особистих потреб. Докази, які б вказували на виникнення договірних відносин між сторонами у справі, та здійснення оплати 20.02.2018 року 56 000 грн. виконаної роботи позивачем, - відсутні. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК). Ч. 1 ст. 177 ЦК України визначено, що об`єктами цивільних прав є, зокрема речі, у тому числі гроші. Згідно п. 1.24, п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Проаналізувавши докази у справі, суд приходить до висновку, що в результаті помилкового перерахування коштів позивачем, відповідачка набула грошові кошти в сумі 56 000 грн. без достатньої правової підстави, та зобов`язана повернути позивачу ці грошові кошти. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved