Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулась до Світловодського міськрайонного суду із позовною заявою, в якій просить поділити майно, що є спільною власністю з відповідачем виділивши та передавши у власність позивача телевізор LG придбаний в 2012 році вартістю 2000 грн., спальний гарнітур придбаний в 2010 році вартістю з урахуванням зносу 1500 грн., диван придбаний в 2009 році вартістю 1500 грн., пральну машину LG придбану в 2012 році вартістю з урахуванням зносу 2000 грн., а всього на загальну суму 7000 грн., відповідачу - холодильник LG придбаний в 2012 році вартістю 8000 грн. з урахуванням зносу 7000 грн., а всього на загальну суму 7000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 15.01.2007 року по 26.09.2013 року. На даний час вони проживають окремо. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей сина та доньку, які перебувають на утриманні позивача. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю між ними не досягнуто. Представник позивача за угодою адвокат [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти виділення йому холодильника, котрим він вже користується. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позиції сторін по справі суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.09.2013 року розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15 січня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 4 (а.с. 7). За час спільного проживання подружжям придбано наступне майно: телевізор LG придбаний в 2012 році вартістю 2000 грн., спальний гарнітур придбаний в 2010 році вартістю з урахуванням зносу 1500 грн., диван придбаний в 2009 році вартістю 1500 грн., пральна машина LG придбана в 2012 році вартістю з урахуванням зносу 2000 грн., холодильник LG придбаний в 2012 році вартістю 8000 грн. з урахуванням зносу 7000 грн. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Статтями ст.ст. 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п. 25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Проводячи розгляд справи в межах заявлених вимог, суд, приймаючи до уваги позицію відповідача, який визнав позов в повному обсязі,

Outcome: approved