Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовом про позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO], зазначивши, що після розірвання шлюбу відповідач з ними не проживає, вихованням сина не займається, дитиною не цікавиться, про його здоров'я, загальний та психічний розвиток не піклується, стягнуті за рішенням суду аліменти не сплачує. У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Необхідність позбавити відповідача батьківських прав щодо сина пояснила тим, що у випадку поїздки сина за кордон не буде необхідності отримувати згоду батька. Відповідач позов визнав частково, та пояснив, що від виконання батьківських обов'язків не ухиляється, з сином спілкується, час від часу телефонує. Зустрічав сина зі школи, однак позивач, не повідомивши йому, перевела сина в іншу школу, тому на деякий час зустрічі перервались. До дому не заходив, бо з позивачем та її батьками склались неприязні стосунки. Недостатнє надання матеріальної допомоги пояснив відсутністю роботи. Представник третьої особи за довіреністю Кревська Н.В. позов підтримала. Прокурор у судовому засіданні вважав, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина не буде відповідати інтересам дитини. Суд, вислухавши сторони, представника третьої особи та свідків [PERSON], [PERSON], а також дослідивши матеріали справи та вислухавши думку прокурора, яка вважала позов недоведеним, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.07 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.16 зазначеної постанови Пленуму). Зі свідоцтва про народження судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] показала суду, що відповідач зловживав алкогольними напоями. Зі слів онука знає, що батько приходив до нього в школу брудним. Оскільки товариші насміхались над ним з цього приводу, дочка перевела внука в іншу школу. Згідно з довідками навчальних установ, під час навчання сина відповідач батьківські збори не відвідував, навчанням і вихованням сина не цікавився. Як вбачається з рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2011 р., на утримання сина з відповідача стягнуті аліменти. Згідно з довідкою державної виконавчої служби, заборгованість відповідача по аліментах становить 12900 грн. Посилаючись на наведене, Служба у справах дітей вважала доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON]. Однак суд вважає цей висновок однобічним, оскільки засідання проходило без урахування позиції батька та у його відсутності. Так, свідок [PERSON] хоч і показав суду, що матеріальної допомоги батько майже не надає, однак повідомив, що неодноразово бачив, як він відвідував сина в школі №11, у минулому році водив до цирку та в кафе, подарував машинку. Як пояснила позивач, повідомляти відповідача про перевід сина зі школи №11 до школи №21 вона не вважала за потрібне, тому суд не вважає невідвідування школи в поточному навчальному році обставиною, яка свідчить про винну поведінку відповідача. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що відповідач недостатньою мірою виконував свої батьківські обов'язки щодо сина, однак доказів того, що він ухилявся від їх виконання, позивач суду не надав. Тому, враховуючи положення п.18 вказаної вище постанови, а також статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, суд вважає за недоцільне застосовувати до відповідача такий крайній захід впливу, як позбавлення батьківських прав, однак вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання сина. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed