Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 08.08.2006 року на загальну суму 8174,64 грн. та судових витрат в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору, укладеного 08.08.2006 року між позивачем та відповідачем, [PERSON] 08.08.2006 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості. Проте відповідач допустила порушення за цим кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 22.12.2014 року виникла заборгованість у розмірі 9085,83 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1171,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7913,96 грн. Від суми заборгованості віднімається сума у розмірі 1776,65 грн., яка була задоволена за судовим наказом Богодухівського районного суду Харківської області від 10.06.2008 року та стягнута з відповідача на користь позивача. Різниця становить 7309,18грн., + штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 365,46 грн. Представник позивача Пономаренко С.П. в судове засідання не з'явився, надав заяву відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглядати без його присутності за наявними в справі матеріалами. У разі неявки в судове засідання відповідача, просив суд ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення слухання справи, чи про визнання позовних вимог суду не надала, заперечень проти позову не надходило. Суд, вважає за можливе розглянути справу заочно виходячи з наступного: Відповідно до довідки Богодухівського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області, місце проживання [PERSON] з 02.08.2006 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява не підлягає задоволенню оскільки позов подано після спливу строків позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ч.1 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові. Згідно із ч. 1 ст. 266 ЦК України, із спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору (заяви) від 08.08.2006 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4% на місяць на суму залишку заборгованості. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитись шляхом внесення коштів на картку кожного місяця платежами в розмірі 7% від суми витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві, ст.ст. 530, 631 ЦК України, визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання". Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). З наданого позивачем обґрунтування позовних вимог, розрахунку у зв'язку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості за Договором б/н від 08.08.2006 року вбачається, що відповідачем порушено умови договору про сплату платежів і останній платіж було здійснено 07.07.2008 року, в той час позовну заяву щодо стягнення заборгованості позивачем було направлено до Богодухівського районного суду 28 січня 2015 року. Крім того, 10.06.2008 року судовим наказом Богодухівського районного суду Харківської області з [PERSON] було стягнуто на користь позивача за договором б/н від 08.08.2006 року суму заборгованості в розмірі 1776 грн. 65 коп. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності, ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення договору), як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, ст. 261 ЦК України. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання чергового платежу. Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13. Відповідно до п. 31 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази у відповідності до ст.ст. 57-60 ЦПК України. Позивачем не надано доказів щодо поважності причин пропуску строків звернення до суду з таким позовом та не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заявленого ПАТ КБ «Приватбанк» позову до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed