Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач у липні 2011 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року у розмірі 68273,20 грн.; з ПАТ Акцент банк, [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200,00 грн., з [PERSON], [PERSON] стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 1950,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору №dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9600,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2008 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами [PERSON] договору поруки №dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року та з ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року позовна заява [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» була задоволена. Ухвалою суду від 12 травня 2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2011 року за позовною заявою [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості -скасовано. При новому розгляді справи відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до відповідачів [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", [PERSON], [PERSON] акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, вона не підписувала кредитний договір, грошові кошти за кредитним договором не отримувала. Підпис виконаний від її імені в кредитному договорі та інших документах, необхідних для отримання вказаного кредиту виконаний не нею, а іншою особою. Припускає, що підпис на договорі від її імені міг бути виконаний [PERSON], який приймав її документи для прийому на роботу у відділення «ПриватБанку» Будинок Губернатора, і таким чином, мав можливість підробити підпис іншої особи та отримати гроші замість [PERSON] Просила суд: визнати недійсним кредитний договір №dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року між «ПриватБанком», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк», в особі керівника відділу споживчого кредитування фізичних осіб відділення «Будинок Губернатора» [PERSON] та [PERSON]. Ухвалити рішення про поворот виконання рішення суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені. В задоволені зустрічної позовної заяви просив суд відмовити. Представники відповідача [PERSON] в судове засідання зявилися. Заперечували щодо задоволення позовних вимог за основним позовом та просили суд в задоволені позовних вимог відмовити та задовольнити зустрічну позовну заяву. Просили суд стягнути із ПАТ КБ « Приватбанк» судові витрати по справі, а саме оплачений при подачі зустрічного позову судовий збір та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, позовні вимоги за основним позовом такими, що не підлягають задоволенню та позовні вимоги за зустрічним позовом такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2005 року між «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №dnhdR0208120307, відповідно до якого відповідачу [PERSON] надано кредит 9600,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 48,00 % річних з кінцевим терміном повернення 25.12.2008 року. Кошти надані на купівлю ТНС. Вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором №dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року, розмір відповідальності 200 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років (а. с. 8,9). Також вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] поруки № dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. 26 грудня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено договір застави на рухоме майно №dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року та в забезпечення надано в заставу майно 8 пластикових вікон (а. с. 15-17). Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк» в матеріали справи, у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року заборгованість станом на 02.06.2011 р. склала 68473,20 грн., в тому числі 8140,57 грн. заборгованість за кредитом; 28397,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 28198,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3236,82 грн. штраф (процента складова). Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Позивач [PERSON] за зустрічним позовом просила суд визнати кредитний договір № dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року недійсним з підстав передбачених ч.1,3 ст.203, ч.1 ст.215, ч.2 ст. 207 ЦПК України. Оскільки позивачем за зустрічним позовом вказано на те, що вона не підписувала кредитний договір та грошові кошти не отримувала. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~\~ Стаття 16 ЦК України\~ передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ ст.203 ЦК України \~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Правочин має вчинятися у формі, встановлений законом. Згідно до ст.215 ЦК України, Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами) В ході розгляду справи за клопотанням представників відповідача [PERSON] судом було призначено почеркознавчу експертизу, яку було проведено комісією експертів Харківського науково- дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON]. Згідно до висновку судово - почеркознавчої експертизи №11438/11515 від 28.11.2016 року підпис від імені [PERSON] кредитному договорі №dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]: на зворотній стороні першого аркуша документа, в рядку «ПОЗИЧАЛЬНИК», на зворотній стороні другого аркуша документа, в графі «ПОЗИЧАЛЬНИК», в рядку «[PERSON]О.»; в договорі застави рухомого майна № dnhdR0208120307 від 26.12.2005 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]: на зворотній стороні першого аркуша документа, в рядку «Підпис Заставодавця», на зворотній стороні другого аркуша документа: в графі «Заставодавець:» в рядку «[PERSON]О.», в рядку «[PERSON]О.», - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою. Згідно до ст.ст. 10.212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Враховуючи, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження підписання відповідачем кредитного договору, отримання ним споживчого кредиту, та беручи до уваги висновок судово - почеркознавчої експертизи №11438/11515 від 28.11.2016 року, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за основним позовом про стягнення заборгованості,як з боржника [PERSON] так із поручителя [PERSON] з підстав недоведеності позову. Та приходить до висновку, що оскільки відповідачем оспорюється укладання кредитного договору то позовні вимоги позивача за зустрічним позовом в частині визнання кредитного договору недійсним знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в цій частині. Що стосується вимог [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» щодо стягнення суми з [PERSON] акціонерного товариства «Акцент-Банк» за договором поруки, то відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно стягнення суми з ПАТ «Акцент-Банк» за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору, укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року\~ по\~ справі\~ № 6-745цс15 та від 08 листопада 2015 року № 6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.\~\~ Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором поруки підлягає закриттю. Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ\~КБ\~ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ віднесено\~до юрисдикції господарських судів. Щодо заявлених вимог позовних вимог позивача за зустрічним позовом про поворот виконання рішення суду. Відповідно до ст.380 ЦПК України: Питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації. Згідно розяснень, що містяться в узагальненнях «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.07.2015 року. Зокрема, за п.13 вказаних узагальнень визначено, що рішенням КСУ від 02 листопада 2011 року у справі N 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Отже, поворот виконання - це повернення позивачем відповідачеві всього одержаного ним за скасованим чи зміненим рішенням суду. Таким чином, правом звернення із заявою про поворот виконання рішення наділений лише відповідач, оскільки по суті поворот виконання спрямований на відновлення саме його прав. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 серпня 2011 р. по справі № 0417/2-2449/2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені. Стягнуто із [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 68273,30 грн. Вирішено питання щодо стягнення із [PERSON], [PERSON] судових витрат по справі в розмірі 2754,73 грн. На виконання заочного рішення було ви дано виконавчий лист 0417/2-2449/2011, який було направлено на виконання. Як вбачається із Акту про проведення електронних торгів ( аукціону) по реалізації арештованого майна від 19.05.2015 року на примусовому виконанні у Ленінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] адреса: м. Дніпропетровськ, вул. Зелена, 1/146 на користь юридичних осіб боргу на загальну суму 88540,69 грн. В ході примусового виконання 12.09.2012 року старшим державним виконавцем Ленінського ВС ДМУЮ складено акта опису та арешту майна а саме: квартири [ADDRESS], що належить [PERSON]. 06.05.2015 року проведені електронні торги з реалізації рухомого майна, ЛОТ №60176, а саме: квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] Переможцем електронних торгів став [PERSON]. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №44425743 від 24.09.2015 року власником квартири є [PERSON]. Згідно до розрахунку розподілу стягнених з боржника сум для задоволення вимоги стягувачів за виконавчим провадженням за виконавчим листом №2-2449/2011 від 12.08.2011 року перераховано ПАТ КБ «ПриватБанк» 71228,03 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 травня 2015 р. Заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 серпня 2011 р. по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було скасовано та справа була призначена до нового розгляду. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 грудня 2016 р. в задоволенні позовних вимог заяву [PERSON] акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» відмовлено. З огляду на наведені обставини скасування заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2011 року, яким було стягнуто грошові кошти та в подальшому рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ « ПриватБанк» відмовлено, тому суд вважає за можливе поворот виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2011 року у цивільній справі №0417/2-2449/2011, стягнувши з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] перераховані кошти в розмірі - 71228 грн. 03 коп. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача витрат на юридичну допомогу у розмірі 1950 грн., та судових витрат по справі, відповідно до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, також суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачу правової допомоги, а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.88 ЦПК України із ПАТ КБ « ПриватБанк» підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 10406,62 грн. ( судовий збір -243,60 грн. та витрати на проведення почеркознавчої експертизи -10163,02 грн.) Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial