Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/0035/85/84750 від 23.10.2007 року перед ТОВ «Українська факторингова компанія» у розмірі 5 201 947,45 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить [PERSON] на праві приватної власності, а саме: земельна ділянка, що розташована за адресою: вул. Шевченко 55, с. В.Дальник, Великодальницька сільська рада Біляївського району Одеської області, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 250 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 5121081400:02:004:0350 шляхом визнання за ТОВ «Українська факторингова компанія» права власності; звільнити з -під арештів земельну ділянку, що розташована за адресою: вул. Шевченко 55, с. В.Дальник, Великодальницька сільська рада Біляївського району Одеської області, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 250 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 5121081400:02:004:0350, накладених постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, 24400367, 05.09.2011, виданої Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2009 року по справі № 2- 11545/09; постановою про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31376239, 09.10.2012 ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області. Представник позивача до судового засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій наполягав на задоволенні позовних вимог і просив справу слухати у його відсутність. Представники третіх осіб до судового засідання не зявились, одних пояснень по справі не надали. Відповідач та співвідповідач в судове засідання не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 26 травня 2016 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ПАТ «ВЕКТОР БАНК» укладено договір відступлення права вимоги №114/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/0035/85/84750 від 23.10.2007 року укладеним між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] перейшло до ПАТ «ВЕКТОР БАНК». 26 травня 2016 року між ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги № 2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/0035/85/84750 від 23.10.2007 року укладеним між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». За даним кредитним договором 27.05.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір про відступлення права за договорами іпотеки зареєстрованого в реєстрі за № 1331, укладеного між ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та ТОВ «Українська факторингова компанія», відповідно до якого останній набув права нового іпотекодержателя стосовно предмету іпотеку, а саме: земельна ділянка, що розташована за адресою: вул. Шевченко 55, с. В.Дальник, Великодальницька сільська рада Біляївського району Одеської області, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 250 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 5121081400:02:004:0350. 08.04.2010 року ухвалено рішення Суворовським районним судом м. Одеси по справі № 2-862/10, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «[PERSON] [PERSON]» про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] за кредитним договором № № 014/0035/85/84750 від 23.10.2007 у розмірі 500 530, 39 гривень. 30.09.2010 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області рішення суду першої інстанції по справі № 2-862/10 залишено без змін. 15.07.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу про заміну стягувана з ПАТ «[PERSON] [PERSON]» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія» у справі № 2- 862/10. Згідно іпотечного договору від 25.10.2007 року що посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 9960, в реєстрі заборон № 4, зазначено, що предмет іпотеки стане власністю іпотекодавця після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 250 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченої [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 25.10.2007 року за р. № 9956, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за № 2445124. Підчас перевірки відомостей відносно майна, що перебуває в приватному обтяженні Позивача, а саме: земельна ділянка, що розташована за адресою:вул. Шевченко 55, с. В.Дальник, Великодальницька сільська рада Біляївського району Одеської області, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 250 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 5121081400:02:004:0350, на підставі витягу з державного земельного кадастру було встановлено, що право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] Отже, [PERSON] всупереч умовам іпотечного договору від 25.10.2007 року не зареєструвала за собою право власності у державному земельному кадастрі. У зв'язку з неналежним виконання своїх зобов'язань [PERSON] по поверненню кредитних коштів утворилася заборгованість за кредитним договором № 014/0035/85/84750 від 23.10.2007 року склала 5 201 947,45 гривень. 16.09.2016 року ТОВ «Українська факторингова компанія» було надіслано на адресу місця проживання [PERSON] вимогу про усунення порушення, яка в свою чергу, була отримана [PERSON] особисто 21.09.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за штрихкодовим індифікатором № 0113510573454. На даний час [PERSON] не виконані зобов'язання за кредитним договором № 014/0035/85/84750 від 23.10.2007 року на підставі чого іпотека є чинною і наявною в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в державному реєстрі іпотек. Окрім цього, згідно з витягу з ЄДРРПННМ на земельну ділянку, що розташована за адресою:вул. Шевченко 55, с. В.Дальник, Великодальницька сільська рада Біляївського району Одеської області, , площею 0, 250 гектарів, накладено арешти постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, 24400367, 05.09.2011, виданої Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2009 року по справі № 2-11545/09; постановою про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31376239, 09.10.2012 ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області. Відповідно до абз. 2 п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зі змінами та доповненнями, вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Відповідно до ст. 125 ЗКУ право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підляг нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 334 ЦК України передбачено, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно п. 5.1 розд. 5 Іпотечного договору, у разі порушення Боргового зобов'язання, умов Кредитного договору або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.7 цього ж Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Така ж позиція викладена і в п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від ЗО березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", де указано, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З вищенаведеного вбачається, що іпотекодержатель має пріоритетне право на реалізацію заставного майна для задоволення своїх вимог в рахунок погашення заборгованості у будь - який спосіб за вибором Іпотекодержателя що передбачений ЗУ «Про іпотеку», однак, наявність арештів та заборон накладених на предмет іпотеки: земельна ділянка, що розташована за адресокхвул. Шевченко 55, с. В.Дальник, Великодальницька сільська рада Біляївського району Одеської області, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 250 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 5121081400:02:004:0350., порушує дане право іпотекодержателя. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача- заставодержателя. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved