Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 04.09.2006р. із змінами, внесеними додатковою угодою №1 та договором про внесення змін від 29ю10.2012р. АКБ СР «Укосоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») надано [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості 44000 доларів США із сплатою 14,85% річних з кінцевим строком повернення кредиту до 02.09.2016р. Банк свої зобов»язання виконав в повному обязі, наддавши позичальнику кредит в розмірі 44000 доларів США на підставі заяви на видачу готівки від 04.09.2006р. Між тим, [PERSON] свої зобов»язання не виконала, порушивши умови повернення кредиту та погашення процентів за користування кредитом. Станом на 13.02.14р. заборгованість по кредиту складає 35329 доларів США, що еквівалентно 302087,68грн.; заборгованість по процентах - 27694,02 доларів США, що еквівалентно 236803грн. 28коп. За порушення умов кредитного договору нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1939,62 доларів США, що еквівалентно 16585,08грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів - 871,79 доларів США, що еквівалентно 7454,41грн. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов»язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії 04.09.2006р. між позивачем і відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки відповідно, за якими останні зобов»язались перед банком в повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов»язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. На вимоги банку від 12.07.13р. щодо необхідності сплатити борг по кредитному договору відповідачі не відреагували. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 04.09.2006р. в сумі 65834,43 доларів США, що еквівалентно 562930грн. 45коп., а також стягнути з [PERSON] на користь банку судовий збір - 3654грн. 00коп. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» за довіреністю Чорна С.А. повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідачів адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав і просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 04.09.2006р. між АКБ СР «Укрсоцбанк» (в подальшому ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договор про надання невідновлювальної кредитної лінії №895/06-034-438, за умовами якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості 44000 доларів США із сплатою 12,85% річних, з кінцевим терміном погашення всіх траншів до 02.09.2016р. Крім того, встановлено графік погашення траншів кредиту (п.п.1.1-1.4 договору). Відповідно до заяви на видачу готівки №008-10 [PERSON] отримала кошти в розмірі 44000 доларів США, що еквівалентно 222200грн. 00коп. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно до 10го числа місяця наступного за місяцем, в якому нараховані проценти (одночасно з погашенням траншів кредиту відповідно до п.1.1.2 договору) на рахунок банку, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді, за який нараховуються проценти. При розрахунку процентів річних приймається рік, що умовно дорівнює 360 дням, а також враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п.п.2.5, 2.6 договору). Погашення заборгованості позичальником за цим договором здійснюється в черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитом; пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів; інші штрафні санкції (ст. 2.11 договору). У разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.5 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей строк, від суми кредиту за кожний день прострочення (п. 4.2 договору). Додатковою угодою №1 між банком та [PERSON] передбачено, що з 20.10.2008р. встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14,85% річних. Інші умови є незмінними. Дана додаткова угода є невід»ємною частиною договору від 04.09.2006р. Крім того, 29.10.2012р. між сторонами укладено договір про внесення змін до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 04.09.2006р. (договор про реструктуризацію боргу), за умовами якого встановлено, що погашення залишку заборгованості позичальником за кредитом та процентами, що нараховаі станом на 29.10.12р., здійснюватиметься відповідно до графіку, що викладений у Додатку до цього договору. Встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 1% річних протягом 24х місячного строку з дати підписання цього договору про внесення змін. Після спливу строку, зазначеного у п.2.2 цього договору, тобто починаючи з 29.10.14р., а в разі невиконання та/або неналежного виконаня позичальником умов цього договору про внесення змін - починаючи з першого числа місяця, наступного за місяцем, на який припадає факт такого невиконання та/або неналежного виконання, процента ставка за користування кредитом на кожний наступний річний період встановлюється у розмірі та за правилами, визначеними у договорі кредиту на дату укладення цього договору про внесення змін (п.п.1-2.3 договору). Відповідно до графіку, що викладений у додатку №1 до цього Договору про внесення змін, погашення повної суми кредиту у розмірі 35329 доларів США, здійснюється позичальником не пізніше 28.10.2014р. (п.2.4 договору про внесення змін). Також Договором про внесення змін від 29.10.12р. передбачено порядок сплати процентів за користування кредитом, черговість погашення боргу (п.п.2.5-2.6). За наданим позивачем розрахунку заборгованості борг по тілу кредиту становить 35329 доларів США, що еквівалентно 302087,68грн. та борг по процентах - 27694,02 доларів США, що еквівалентно 236803грн. 28коп. Крім того, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 04.09.2006р. укладено договори поруки між банком та [PERSON] та [PERSON] відповідно, за участю позичальника [PERSON] Умовами вказаних договорів поруки передбачено, що поручитель зобов»язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов»язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 04.09.06р. Поручитель ознайомлений з умовами договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень не має (п.п. 1.1, 1.2 договору поруки). За п. 3.1 договору поруки, поручитель зобов»язаний у випадку невиконання позичальником та поручителем, забезпеченого порукою зобов»язання, відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном, на яке згідно з чиним законодавством України, може бути звернено стягнення. Договором про внесення змін до договору поруки від 04.09.2006р., укладеного між банком та відповідно поручителями [PERSON] та [PERSON] 29.10.2012р., визначено, що повернення кредиту в розмірі 35329 доларів США відбудеться в строки та в порядку з (графіком) погашення заборгованості відповідно до Договору, яким обумовлене основне зобов»язання та з кінцевим терміном погашення кредиту до 02.08.2016р., а також передбачена сплата відсотків за користування кредитом у розмірі, визначеному договором, яким обумовлене основне зобов»язання, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до договору, яким обумовлене основне зобов»язання, згідно з якими буде змінюватися розмір процентної ставки. Інші умови договору є незмінними. На вимоги банку від 22.12.2010р. та від 12.07.2013р., які отримані відповідачами, щодо виконання умов кредитного договору та сплати заборгованості, останні не відреагували. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушувала умови кредитного договору, в т.ч. договору про реструктуризацію боргу - останній раз внесла кошти на погашення боргу по тілу кредиту 12.09.2008р. і більше жодних платежів не здійснювала. За довідкою від 27.02.2014р. курс НБУ станом на 13.02.2014р. становив - 100 доларам США еквівалентно 855,07грн. Станом на час укладення кредитного договору, банк мав ліцензію та дозволи на здійснення валютних операцій, в т.ч. видачу кредиту в іноземній валюті (Банківська ліцензія №5, Дозвіл №5-1, Додаток до Дозволу №5-1, Дозвіл №5-2, Додаток до Дозволу №5-2, Дозвіл №5-3, Додаток до Дозволу №5-3). Як передбачено ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Статтею 1054 ч.1 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК. Відповідно до положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, в т.ч. сплата неустойки. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Крім того, якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч.1 ст.624ЦК). У разі солідарного обов»язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК). Як зазначено у ст. 554 ч.ч.1, 2 ЦК України, - у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Як передбачено ст. 627ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Під час розгляду справи не було встановлено обставин та не надано доказів щодо визнання кредитного договору чи договорів поруки недійсними, чи припиненими. Посилання представника відповідачів в судовому засіданні на те, що в мотивувальній частині рішення Соснівського райсуду м. Черкаси, начебто, встановлено про факт, - що договір поруки є припиненим, - і такий факт підлягає до врахування на підставі ст. 61 ч.3 ЦПК України, - є помилковими, оскільки приєдуційне значення мають лише факти, встановлені, тобто викладені, у резолютивній частині іншого рішення, за яким сторони є - одні і ті ж особи, що і по справі, до якої дані факти застосовуються. Таким чином, заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що, як на їхню думку, порука є припиненою, не відповідають обставинам, встановленим під час судового розгляду справи. Безпідставними є твердження відповідачів про необхідність нарахування процентів за відсотковою ставкою 1% річних, яка визначена договором від 29.10.12р. Так, відсоткова ставка 1% річних застосовувалась в період з 29.10.12р. по 12.11.12р. Між тим, позичальником та поручителями умови договору про фактичну реструктуризацію боргу не виконувались, а тому з 01.12.12р. банком була встановлена відсоткова ставка 14,85%, яка діяла до моменту укладання договору про внесення змін від 29.10.12р. Крім того, як зазначалось вище, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно, відповідачем [PERSON] не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524ЦК України та умовам зазначеного договору від 04.09.2006р., з якими під час укладання погодилася [PERSON] Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533ЦК. Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. відсотків за користування кредитними коштами може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993р. №15-93. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку пені, то вона підлягає стягненню у національній валюті - гривні (за період з 12.02.13р. по 11.02.14р. на загальну суму 24039грн. 49коп., з яких 16585грн. 08коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 7454грн. 41коп. пеня за несвоєчасне повернення процентів), а не в іноземній валюті, як зазначено у позові. Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, а саме: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за договором від 04.09.2006р. із змінами внесеними додатковою угодою №1 та договором про внесення змін від 29.10.2012р.: борг по тілу кредиту 35329,00 доларів США (за курсом НБУ станом на 13.02.2014р. 1 долар США становить 8,5507грн.), що еквівалентно 302 087грн. 68коп., борг по відсотках 27694,02 доларів США (за курсом НБУ станом на 13.02.2014р. 1 долар США становить 8,5507грн.), що еквівалентно 236803,28грн., а всього 63023,02 доларів США, що еквівалентно 538890грн. 96коп.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ пеню в розмірі 24039грн. 49коп.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь заборгованість за договором від 04.09.2006р. із змінами внесеними додатковою угодою №1 та договором про внесення змін від 29.10.2012р.: борг по тілу кредиту 35329,00 доларів США (за курсом НБУ станом на 13.02.2014р. 1 долар США становить 8,5507грн.), що еквівалентно 302 087грн. 68коп., борг по відсотках 27694,02 доларів США (за курсом НБУ станом на 13.02.2014р. 1 долар США становить 8,5507грн.), що еквівалентно 236803,28грн., а всього 63023,02 доларів США, що еквівалентно 538890грн. 96коп.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Укрсоцбанк" пеню в розмірі 24039грн. 49коп. На підставі ст.88 ЦПК, ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 3654грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням від 07.02.2014р. На підставі викладеного та

Outcome: approved