Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що з 14.08.199 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З 2005 року шлюбні відносини між ними фактично були припинені. З цього часу відповідач втратив будь-який інтерес до сімейного життя, вихованням дитини припинив займатися, матеріальну допомогу не надавав. На той час відповідач тривалий час перебував у стані алкогольної залежності, у зв'язку з чим у родині кожен день виникали сварки. Внаслідок цього позивачка була вимушена ініціювати питання розірвати шлюб, та 14 грудня 2005 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На підставі виконавчого листа, виданого по рішенню Краматорського міського суду Донецької області №2-2766/2005, Краматорським ВДВС 17.05.2005 року відкрите виконавче провадження про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина. З моменту відкриття виконавчого провадження по теперішній час відповідач жодного разу не сплачував аліменти, заборгованість по аліментах складає 40 647,83 грн. Відповідач ухиляється від сплати аліментів. На даний час відповідач проживає окремо, ніякого зв'язку з сином не підтримує, участі у вихованні сина не приймає, що суперечить інтересам дитини. Позивачка просить суд ухвалити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 4 роки тому назад відповідач одружився та поїхав з Краматорська. З цього часу він ніякої уваги вихованню сина не приділяє, з сином не спілкується, аліменти не сплачує. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що спиртні напоїв він не вживає, від сплати аліментів також не ухиляється. За час його працевлаштування з отримуваної заробітної плати вираховувались аліменти. Однак після звільнення він тривалий час не має можливості працевлаштуватись, але за можливості він перераховував аліменти на утримання сина. Про зміну місця проживання, а саме - переїзду за сімейними обставинами до м.Красноград Харківської області в липні 2010 року він повідомив ВДВС Краматорського МУЮ. До часу переїзду він відвідував сина за місцем навчання та цікавився його особистим життям. З 2010 року він почав проживати м.Красноград Харківської області з дружиною [PERSON] За цей час у них народився син, [PERSON], [INFO]. У 2010 році він забирав до себе сина [PERSON], який прожив з ним майже 2 місяці. Однак [PERSON] заперечувала проти таких відносин, та наполягла, щоб відвідини сина за його місцем проживання припинились. Позивачка змінила номер телефону та адресу, за якою вона проживала. З цього часу він втратив зв'язок з нею та сином. Він не мав можливості дізнатись, де знаходиться син і це стало причиною його відсутності та тривалого часу не спілкування з сином. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник органу опіки та піклування Краматорської міської ради Козявіна О.І. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та суду пояснила, що оскільки батько самоусунувся від виховання дитини, з дитиною не спілкується, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. До органу опіки відповідач не звертався з заявою про встановлення часу побачень з дитиною. Прокурор Нєженець М.Є. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Опитаний у судовому засіданні в присутності педагога неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що близько 4 років батько з ним не спілкується, не приїздить у гості, не дзвонить йому, подарунків не передає. Останній раз батько брав його з собою на відпочинок у 2011 році, коли він закінчив 4 клас. Мати каже, що батько не сплачує аліменти. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, думку дитини, представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачені всі підстави позбавлення батьківських прав, а саме мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Звертаючись до суду з позовом позивачка просила позбавити батьківських прав відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що він зловживає алкогольними напоями та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8) Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 31.08.2013 року заборгованість по аліментам [PERSON] складає 40647 грн. 83 коп. (а.с.11-12). Відповідно до інформації ЗОШ №23, [PERSON] навчається в 7Б класі ЗОШ №23 з 2007 року, хлопця виховує лише мати, [PERSON] Батько хлопчика школу жодного разу не відвідував, також ніколи не телефонував ні класному керівнику, ні вчителям з приводу зацікавленості шкільним життям чи успіхами сина (а.с.13). Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.42). Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Проте із наданого суду висновку не вбачається, на підставі яких відомостей орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], відповідні документи не долучені до висновку та матеріалів справи. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Будь-яких відомостей про те, що відповідач є хронічними алкоголіком або наркоманом позивачкою суду не надано. Згідно з пояснень відповідача, через те, що він не мешкає у м.Краматорську, він не має можливості бачитися з сином. Не надає матеріальну допомогу, тому що має скрутне фінансове становище. Вказана поведінка відповідача не може в повній мірі відповідати інтересам дитини, разом з тим не може бути й підставою позбавлення його батьківських прав, що є крайнім заходом впливу, оскільки відсутня його винна поведінка та свідоме ухилення чи нехтування батьківськими обов'язками. Через що суд вважає, що [PERSON] слід попередити про необхідність зміни свого ставлення до виховання та утримання [PERSON], [INFO]. Ненадання відповідачем в теперішній час матеріальної допомоги сину не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки не була встановлена винна поведінка відповідача та свідоме нехтування ним батьківськими обов'язками, а позбавлення його батьківських прав не сприятиме інтересам дитини.

Outcome: dismissed