Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивачка звернулась до Жовтоводського міського суду із зазначеним позовом та просив ухвалити судове рішення, яким (дослівно) стягнути із відповідача на її користь заробітну плату у розмірі 34005,96 грн., середній заробіток за час порушення строків розрахунку при звільненні за весь час затримки і по день постановлення рішення, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їхньої виплати за весь час затримки і по день постановлення рішення. /а.с.2/ 18 липня 2016 року позивач надав суду уточнену позовну заяву в якій просить стягнути з відповідача на свою користь невиплачену при звільненні заробітну плату у розмірі 34005,96 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 198,47 грн., компенсацію витрат частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їхньої виплати за весь час затримки і по день постановлення рішення, а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн. (а.с.13). Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 14 листопада 1994 року по 25 грудня 2015 року вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем - ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології». Наказом № 78-ос від 25.12.2015 року звільнена з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Однак, на порушення ст.116 КЗпП України при звільненні роботодавець не здійснив остаточний розрахунок із нею. У відповідності до ст.117 КЗпП України їй повинна бути виплачена середня заробітна плата за весь час затримки по день фактичного розрахунку, компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їхньої виплати за весь час затримки і по день постановлення рішення та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яка спричинена тим, що несвоєчасний розрахунок підприємства з нею примусив докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомлою про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася направивши до суду свого представника. У своїй письмовій заяві останній просить розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. У письмовій заяві відповідач просив розглянути справу у відсутності свого представника, надавши суду свої заперечення в яких частково визнає позовні вимоги, а саме: заборгованість по заробітній платі в розмірі 31372,93 грн.; середній заробіток за час затримки в розмірі 26509,80 грн.; щодо стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати в розмірі 1452,26 грн. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні судом із дослідженої копії трудової книжки позивача (а.с.3-4), безспірно встановлено, що [PERSON] дійсно з 14 листопада 1994 року по 25 грудня 2015 року включно перебувала у трудових відносинах з ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» та наказом № 78-ос від 25.12.2015 року звільнена з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Судом також встановлено, що на порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, яка зобов'язує роботодавця при звільненні працівника провести виплату всіх сум, що йому належать від підприємства в день звільнення, відповідач своєчасно не розрахувався з позивачем. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 34005,96 гривен, зазначене підтверджується довідкою ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» № 280 від 19 травня 2016 року(а.с.5), про що не заперечував відповідач в своїх запереченнях. Станом на день розгляду справи в суді, 18 жовтня 2016 року, заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена в повному об'ємі. Як вбачається із довідки про заборгованість по заробітній платі №337 від 18.10.2016 року, заборгованість по заробітній платі перед колишнів працівником [PERSON] становит 31 372,93 грн. (а.с.72), а тому заборгованість відповідача перед позивачем по сумам, що належали останній при звільненні на час постановки судового рішення складає 31372,93 грн., яка і підлягає стягненню. Далі. Ст.ст. 117 та 237- 1 КЗпП України передбачили, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки передбачені ст. 116 цього ж кодексу..., підприємство повинно виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також поклали на роботодавця обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Остаточний розрахунок із позивачем відповідач на день постановки судового рішення також не здійснив. Таким чином, з ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 26 грудня 2015 року по день винесення рішення у справі 18 жовтня 2016 року (включно), виходячи із наступного розрахунку (виходячи з графіку роботи при триденному робочому тижні з 11.01.2016 року(а.с.34)). Відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, у разі обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно довідки ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» середньоденна заробітна плата позивача становила 234,60 грн. (а.с.38). Остаточний розрахунок з позивачем відповідач затримав на 122 робочих дня, що складає: грудень 2015 року - 4 дні; січень 2016 року - 12 днів; лютий 2016 року - 13 днів; березень 2016 року - 13 днів; квітень 2016 року - 12 днів; травень 2016 року - 11 днів; червень 2016 року - 11 днів; липень 2016 року - 12 днів; серпень 2016 року - 14 днів; вересень 2016 року 12 днів; жовтень 2016 року - 8 днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 28621 грн. 20 коп. (234,60 грн. /середньоденна заробітна плата позивача/ х 123 дні /кількість робочих днів затримки розрахунку = 28621,20 грн.). Саме така сума має бути стягнена з відповідача на користь позивача. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача компенсації частини доходів у зв`язку із порушенням строків іх виплати, суд доходить висновку, що вони також підлягають задоволенню. Так, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягає, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) разом із сумою індексації. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Згідно довідки про доходи та невиплачену заробітну плату /а.с.72/ відповідач не виплатив позивачу за серпень 2015 року суму у розмірі 3029 грн. 87 коп., за вересень 2015 року 4774 грн. 05 коп., за жовтень 2015 року суму у розмірі 4633 грн. 39 коп., за листопад 2015 року - 3702 грн. 58 коп., а за грудень 2015 року - 15233 грн. 04 коп. Тому розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції складає: за серпень 2015 року (з вересня 2015р. по жовтень 2016р.): 3029,87 грн. * (102,3*98,7*102,0*, 100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8) / 100% - 3029,87 грн. = 313грн. 89 коп.; за вересень 2015 року (з жовтня 2015р. по жовтень 2016р.): 4774,05 грн. * (98,7*102,0*, 100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8) / 100% - 4774,05 грн. = 376 грн. 19 коп.; за жовтень 2015 року (з листопада 2015р. по жовтень 2016р.): 4633,39 грн.* (102,0*, 100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8) / 100% - 4633,39 грн. = 430 грн. 90 коп.; за листопад 2015 року (з грудня 2015р. по жовтень 2016р.): 3702,58 грн.* (100,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8) / 100% - 3702,58 грн. = 264 грн. 73 коп.; за грудень 2015 року (з січня 2015р. по жовтень 2016р.): 15233,04 грн.* (100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7*101,8) / 100% - 15233,04 грн. = 976 грн. 44 коп. Загальна сума компенсації складає - 2362 грн. 15 коп. (313,89 грн. + 376,19 грн. + 430,90 грн. + 264,73 грн. +976,44 грн.). Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачеві спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата йому заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків. Однак, з урахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України щодо підстав стягнення моральної шкоди та ст.23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн., що менше ніж просив позивач. Оскільки позивач при зверненні до суду була звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати слід стягнути 623 грн. 56 коп. та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід стягнути 551 грн. 20 коп., а всього розмір судового збору складає 1174 грн. 76 коп. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial