Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання. Свій позов обґрунтовувала тим, що до 2002 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO] На даний час [PERSON] навчається в Коледжі електронних приладів ІФНТУНГу, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Надавати таку матеріальну допомогу відповідач в змозі, так як постійно їздить за кордон на роботу, отримує великі доходи, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах у нього немає, однак добровільно цього не робить. Оскільки, позивачка щомісяця на потреби сина витрачає по 3 000,00 грн., а тому просила суд стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500,00 гривень щомісячно до закінчення ним навчання - 01.07.2016 року починаючи з 11.03.2015 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, просила задоволити в повному обсязі. 23.03.2015 року до суду надійшла довідка Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] 07.06.2013 року знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та вибув в м.Івано-Франківськ (а.с.21). На даний час достовірне місце реєстрації чи проживання відповідача [PERSON] позивачці невідоме. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 32, 33). З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Беручи до уваги пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає повнолітній син, який продовжує навчання. Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження виданого 20.09.2004 року сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що повнолітній син [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (прізвище позивачки після реєстрації розірвання шлюбу змінено на "[PERSON]") проживає з матір'ю, перебуває на її утриманні та навчається на денному відділенні в Коледжі електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу на ІІІ курсі в групі СІ-12-01, терміном навчання з 01.09.2012 року по 01.07.2016 року, що підтверджується довідкою №106 від 24.03.2015 року (а.с. 31). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка на даний час не працює, не отримує жодних доходів, їй не вистачає коштів для забезпечення належного рівня життя дитини, придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої необхідності, підтримання його фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Для забезпечення належного рівня життя сина на місяць потрібно 3 000,00 грн. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Проте він є працездатною особою, сину на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчатись, тому з відповідача слід стягувати аліменти на його утримання на час його навчання. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно до закінчення ним навчання - 01.07.2016 року, починаючи з 11.03.2015 року. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved