Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.11.2013 року [PERSON] (відповідачем) видано йому (позивачу) розписку про те, що відповідач зобов'язується відшкодувати позивачу грошові кошти в розмірі 45 000 грн., які включають в себе: 31107,74 грн. відшкодування нарахованої позивачу матеріальної шкоди за порушення правил користування електричною енергією; 8592,00 грн., які витрачені позивачем на повторне підключення до електромереж; 311,07 грн. судового збору, сплаченого позивачем в Жовківський районний суд Львівської області та 236,30 грн. судового збору, сплачених позивачем у Вищий спеціалізований суд України; 5000.00 грн. матеріальних витрат, які поніс позивач, захищаючи себе в судах трьох інстанцій і проводячи переписку з Львівобленерго, Держенергонаглядом України, НКРЕ України. Відповідач в односторонньому порядку встановив для себе порядок повернення вказаних грошових коштів - шляхом повернення їх впродовж трьох років, сплачуючи щомісяця по 1250 грн. згідно складеного графіку, підписаному відповідачем. Відповідачем за весь час з дати підписання розписки здійснено лише 2 платежі на загальну суму 2500 грн., внаслідок чого залишок боргу становить 42500 грн. При цьому, відповідач не дотримується й встановленого ним в односторонньому порядку графіку погашення боргу, оскільки вже впродовж року ним не було сплачено жодного платежу. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що підставою написання відповідачем зазначеної розписки стало те, що він, виконуючи обов'язки майстра Куликівської дільниці Жовківського РЕМ, отримавши в жовтні 2007 року від нього завізовану керівником Жовківського РЕМ заяву на підключення до електричної мережі його будівельного майданчика на [ADDRESS], провів підключення, видав в травні 2008 року договір про користування електричною енергією від 07.05.2008 року та акт № 1506495 збереження пломб і лічильника від 07.05.2008 року, а також отримав гроші за виконану роботу. Згодом, через відключення електричної енергії позивач приїхав до начальника Жовківського РЕМ Дончика В.М., надавши договір про користування електричною енергією від 07.05.2008 року та акт збереження пломб від 07.05.2008 року. В присутності [PERSON], начальник Жовківського РЕМ Дончик В.М. зобов'язав відповідача провести підключення до електромережі його будівельного майданчика в [ADDRESS] належним чином згідно правил та оформити документально. Через деякий час відповідач провів підключення, поміняв при цьому лічильник, але не видав на нього відповідний акт, сказавши позивачу, що здав його попередній лічильник на повірку. Внаслідок таких дій відповідача рішенням апеляційного суду Львівської області від 21.02.2013 року стягнуто з [PERSON], на користь ПАТ "Львівобленерго" 31 107,74 грн. шкоди, завданої необлікованим використанням електроенергії. Таким чином, з вини відповідача йому завдана матеріальна шкода на суму 45000 гри., факт, розмір та обов'язок відшкодування якої відповідач визнав написанням розписки від 29.11.2013 року та проведенням часткової оплати за нею. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та пояснив, що через скрутне матеріальне становище, оскільки він ніде не працював, не зміг здійснювати погашення позивачу коштів відповідно до графіку. Згідний в подальшому сплачувати позивачу кошти в сумі по 1250 грн. в місяць до повного погашення суми боргу. Іншого нічого пояснити не може. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить частково задоволити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ч. 1 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З розписки від 29.11.2013 року наданої [PERSON] вбачається, що останній зобов'язався повернути позивачу [PERSON] 45 000 грн. протягом трьох років, сплачуючи щомісяця по 1250 грн., згідно складеного графіку. В судовому засіданні відповідач підтвердив факт написання ним даної розписки власноручно. Визнаючи факт складання, написання та скріплення власноручним підписом розписки, відповідач [PERSON]. тим самим визнав, що вказані у цій розписці відомості відповідають дійсності. Згідно с. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається з графіку сплати грошових коштів та з пояснень сторін, відповідач сплатив позивачу кошти в сумі 2500 грн. Станом на день звернення до суду, загальна сума заборгованості відповідача по розписці становить 42 500 грн.. З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2014 року позивач надсилав відповідачу письмову вимогу щодо повернення суми боргу, яку, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав 04 листопада 2014 року. Однак, дана вимога відповідачем була проігнорована та не виконана. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 2000.00 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач представив та просив долучити до матеріалів справи копію договору № 59/12/14 про надання правової допомоги від 01.12.2014 р., копію акту прийому-передаі виконаних робіт ( надання послуг) від 22.12.2014 р. та копію квитанції № 13069756 від 23 грудня 2014 року на загальну суму 8 100 грн.. Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Однак, подана квитанція не підтверджує факту понесення позивачем витрат на правову допомогу, оскільки згідно даної квитанції, платником в такій зазначено АБ " [ADDRESS]" через [PERSON], призначення платежу - надходження виручки від усіх видів послуг. У зв'язку з чим, суд прийшов до переконання, що подані позивач документи не можуть вважатись належним та допустимими докази для підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу на загальну суму 2000 грн. А тому, в даній частині позову слід відмовити за недоведеністю. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З квитанцій № 36 від 23.12.2014 року, вбачається, що позивачем за подання до суду даної позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 425,00 грн.. У зв'язку чим, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 425,00 грн.. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до часткового задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial