Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В позові вказував, що 09.12.2014 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", та фізична особа [PERSON], уклали кредитний договір № 500966616. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 23117,29 грн., у строк з 09.12.2014 року до 10.12.2017 року. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 23117,29 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.03.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 21486,57 грн., за відсотками -1889,02 грн. та по комісії 2621,52 грн. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/» сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплаті Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку вини незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому було нараховано неустойку. На 28.03.2016 року розмір неустойки становить: штраф - 2800,00 грн.. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 500966616 від 09.12.2014 року в сумі 28797,11 грн. та 1378,00 грн. судового збору на користь ПАТ «Альфа-Банк». Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічний позов до ПАТ «Альфабанк», про порушення прав споживача, в якому вказувала, що банк проявив свою агресивну практику по відношенню до неї, умови договору є недобросовісними, оскільки вона вже сплатила банку більшу суму ніж брала. Вказувала на те, що згідно умов кредитного договору справа повинна розглядатися в третейському суді. Просила визнати недійсним кредитний договір від 09.12.2014 р. № 500966616. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. В зустрічному позові просив відмовити за безпідставністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі. Суд, заслухавши доводи сторін , дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав, в зустрічному позові необхідно відмовити. Судом встановлено, що 09.12.2014 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", та фізична особа [PERSON], уклали кредитний договір № 500966616. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 23117,29 грн., у строк з 09.12.2014 року до 10.12.2017 року. З умовами договору відповідач погодилася , про що свідчить її підпис у кредитному договорі. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 23117,29 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 28.03.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 21486,57 грн., за відсотками -1889,02 грн. та по комісії 2621,52 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому б нараховано неустойку. На 28.03.2016 року розмір неустойки становить: штраф - 2800,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Будь - яких доказів про сплату заборгованості відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тому, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість у сумі 28797,11 грн.. Що стосується вимог до зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Альфабанк», про порушення прав споживача, необхідно відмовити з наступних підстав. Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цьогоЗакону. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Враховуючи, що [PERSON] у відносинах з банком є споживачем кредитних послуг, вирішення спору між сторонами не відноситься до компетенції третейських судів згідно з чинним законом. Посилання представника , позивача на те, що [PERSON] не сплатила судовий сбір, спростовуються положеннями частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» , де вказано, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Крім того [PERSON] не доведено в чому саме умови кредитного договору є несправедливими і порушують її право ,як споживача. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved