Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою та з урахуванням уточнених позовних вимог просив змінити його частку у спільній частковій власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], з 1/5 до 65/100 частин; визнати за ним право власності на 65/100 частки вищевказаного садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами, виділити йому в натурі на 65/100 частини, в порядку перерозподілу часток у праві власності на будинок, а також припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]. Позивач за зустрічним позовом звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою та з урахуванням уточнених позовних вимог просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла [INFO] у смт. Кочеток Чугуївського району Харківської області, як між онукою та бабусею, після чого визнати за позивачкою право власності на 35/100 частки садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; виділити їй в натурі на 35/100 частини в порядку перерозподілу часток у праві власності на будинок, а також припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про підтримання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутності. Проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву з прохання розглянути справу за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заяву з прохання розглянути справу за його відсутності відповідно до чинного законодавства. Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON], та [PERSON], на праві спільної часткової власності належить садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]. Згідно з реєстраційними матеріалами КП «Чугуївське МБТІ», право власності, станом на 31.12.2012 рік, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] - 1/5 частини, на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом Чугуївського міськнотокругу Сіухіним І.І., 22.04.2008 року №1651; та за [PERSON] - 4/5 частин, з них: 1/3 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконкомом Кочетоцької селищної ради 24.06.1978 року, №162, та 7/15 частин на підставі договору дарування, посвідченого виконкомом Кочетоцької селищної ради 22.06.1948 року. (а.с. 9). Отже, відповідно до правовстановлюючих документів частки співвласників розподілені наступним чином: [PERSON] належить 1/5 частки, а [PERSON], належить 4/5 частки житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] померла. Спадкоємцем майна [PERSON] є Відповідач, [PERSON]. Зазначені вище частки житлового будинку не відповідають фактичному порядку користування житловим будинком, надвірними спорудами та земельною ділянкою, який склався між співвласниками. У користуванні [PERSON] перебувають: в основній частині житлового будинку літ. «А» приміщення: « 2-1» - кімната; « 2-2» - кухня; «1-3» - кімната; літ. «А1» - прибудова, яка складається з приміщень: « 1-1» - коридор, « 1-2» - кухня; літ. «а» - веранда; літ. «а1» - тамбур; літ. «а3» - ганок; з господарських будівель та споруд: літ. «Д» - сарай; літ. «Е» - вбиральня; літ. «Ж1» - погріб; літ. «З» - літня кухня; «№1» - хвіртка; «№2» - ворота; «№5» - огорожа у спільному користуванні. У користуванні [PERSON] перебували: в основній частині житлового будинку літ. «А» приміщення: « 1-4» - кімната; « 1-5» - кімната; « 1-6» - кімната; літ. «А2» - прибудова, яка складається з приміщень: « 1-7» - кімната; « 1-8» - веранда; літ «а2» - ганок; з господарських будівель та споруд: «№3» - хвіртка; «№4» - ворота; «№5» - огорожа у спільному користуванні. В 2014 році Позивач звернувся до Комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» із заявою про перерозподіл часток у праві спільної часткової власності, проте у позасудовому порядку вказане питання не було вирішено. На підставі вказаного Позивач був змушений звернутись до суду з позовом про перерозподіл часток у домоволодінні [ADDRESS], відповідно до приміщень, що фактично належать сторонам, та поділ в натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, так як вони займають самостійні, повністю ізольовані одне від одного будівлі, з чітко визначеними на плані межами. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. На підставі ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 29.07.2014 р. було проведено розрахунок ідеальних часток на житловий будинок [ADDRESS]. Згідно розрахунку частка [PERSON] становить 65/100, частка [PERSON] становить - 35/100, що підтверджується довідкою №998 від 16.08.2014 року, виданою КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації». (а.с.58). Згідно роз'яснень, що викладені в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991р. із змінами, при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої ради за згодою решти учасників спільної власності. Позивач за первісним позовом користується вказаними приміщеннями, здійснює поточний, а в деякий приміщеннях і капітальний ремонт за свій рахунок, чим значно збільшив загальну вартість житлового будинку [ADDRESS]. Також, в користуванні Позивача перебувають усі господарські будівлі та споруди, а саме: літ. «Д» - сарай; літ. «Е» - вбиральня; літ. «Ж1» - погріб; літ. «З» - літня кухня, витрати на обслуговування яких несе виключно Позивач. Отже, позовні вимоги про перерозподіл часток є обґрунтованими та законними. Крім того, жодних заперечень чи спорів з Відповідачем, щодо встановленого порядку користування, немає. Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як роз'яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України N7 від 04.10.91р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України 7 від 04.10.91р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", порушуючи справу даної категорії, суддя зобов'язаний згідно з вимогами ст.143 ЦПК, з метою забезпечення її своєчасного і правильного розгляду, провести всі необхідні для цього підготовчі дії, зокрема, відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати документи (дані): … висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування ним відповідно до належних співвласникам часток, а у необхідних випадках - органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов'язаних з цим переобладнань. Позивач за зустрічним позовом обґрунтувала свій позов наступним чином. [INFO] померла, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видано виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №2.(а.с. 31). [PERSON], була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею на день смерті [INFO] були прописані: донька - [PERSON], [INFO] та внучка - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою №289 від 08.06.2012 року, виданою виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області.(а.с. 32). Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] фактично прийняла зазначену спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном на підставі п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, та на протязі строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР, не заявила про відмову від спадщини, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На момент смерті [PERSON], [PERSON] була зареєстрована та проживала в спадковому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та залишилася проживати в будинку. Обробляла город, користувалася майном, яке залишилося після матері, утримувала будинок у належному стані, здійснювала поточний ремонт будинку. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №6. (а.с. 33). Після смерті [PERSON], Позивач за зустрічним позовом - [PERSON], фактично прийняла зазначену спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном та на протязі строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР, не заявила про відмову від спадщини, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері. Згідно ч. 1 ст. 561 ЦК Української РСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на будинок за приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» є перешкодою позивачеві в нотаріальному оформленні її спадкових прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Втрата оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок позбавляє [PERSON] можливості належним чином оформити майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO]. Тому в [PERSON] виникла необхідність, в порядку ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України звернутися до суду за захистом своїх прав. Родинний зв'язок між [PERSON] та [PERSON], підтверджується наступними документами: копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22 липня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, відповідно до якого дошлюбним прізвищем [PERSON] є прізвище - «[PERSON]» (а.с.34); копією Свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER], виданим Андріївською с/радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №7. Свідоцтво про народження [PERSON] було втрачено. Встановлення даного факту [PERSON] необхідно для оформлення спадщини. Через вищевказані обставини [PERSON] позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, тому вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи надані сторонами, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved