Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з повідомлення Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції головного управління національної поліції у Дніпропетровській області виконкому Металургійної районної у місті ради стало відомо, що на [ADDRESS] у гр. [PERSON] мешкають малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Мати дітей - [PERSON], [INFO] проживає на [ADDRESS] покинула дітей 13.01.2018 у бабусі, гр. [PERSON] і зникла у невідомому напрямку. На даний час місце її знаходження невідоме. У відношенні до батька дітей - [PERSON] ухвалою Апеляційного суду від 18.01.2017 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Незважаючи на притягнення до кримінальної відповідальності та попереднє ув'язнення, [PERSON] від своїх дітей не відмовляється, любить їх, бачиться й спілкується в суді, бажає і має намір їх утримувати і виховувати. Металургійним ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено місцезнаходження гр. [PERSON], яка пояснила, що 13.01.2018 вона залишила дітей у бабусі, гр. [PERSON], пообіцявши забрати їх наступного дня. Але до цих пір не забрала, що свідчить про свідоме ухиляння від виконання батьківських обов'язків. Співробітниками ювенальної превенції Металургійного ВП КВГІ ГУНП в Дніпропетровській області гр. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Також у відділенні поліції є в наявності матеріали про те, що гр. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання своїх дітей, жорстоко з ними поводиться, веде аморальний та асоціальний спосіб життя. Мати фактично покинула дітей, не виявляє інтересу до їхніх потреб внутрішнього світу, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує належного рівня харчування, не спілкується з ними на рівні необхідному для їхнього самоусвідомлення. Зазначені обставини свідчать про те, що мати свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з викладеним позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав та вирішити питання про стягнення з неї аліментів. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердили факти, викладені у позові, просили позовну заяву задовольнити. Представник відповідача, діючий на підставі довіреності, [PERSON], пояснив, що позов не визнає, вказав що [PERSON] бажає спілкуватися з дітьми, перераховує кошти на їх утримання, не заперечує, щоб діти проживали з батьком та встановили порядок спілкування з дітьми. Треті особи [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позов підтримують, просить передати дітей на виховання батькові дітей - [PERSON], крім того зазначили, що відповідачка дітьми не цікавиться та не бажає, щоб вони проживали з нею. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Там, в судовому засіданні встановлено, що підтверджено матеріалами цивільної справи - [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Так, Металургійне відділення поліції Криворізького відділу поліції головного управління національної поліції у Дніпропетровській області повідомило виконкому Металургійної районної у місті ради, що на [ADDRESS] у гр. [PERSON] мешкають малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Мати дітей - [PERSON], [INFO] проживає на [ADDRESS] покинула дітей 13.01.2018 у бабусі, гр. [PERSON] і зникла у невідомому напрямку. На даний час місце її знаходження невідоме (а.с. 9,11). Крім того, встановлено, та сторонами не заперечувався, факт надання матеріальної допомоги зі сторони відповідачки, що підтверджується квитанціями про здійснення поштового переказу. З висновку виконкому Металургійної районної у місті ради як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку вбачається, що позбавлення буде відповідати інтересам дітей через свідоме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків (а.с. 4). У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов'язків у повному обсязі знаходить своє відображення у письмових матеріалах справи, крім того, [PERSON] у своїх заявах та поясненнях просить суд про встановлення способу її участі у вихованні дітей, що не є предметом розгляду у даному провадженні, проте не надає доказів її піклування та цікавості відносно дітей. Оскільки на день розгляду позову відповідачка не вчинила жодних дій, направлених на виховання та сумісне проживання з дітьми, суд доходить висновку про доведеність позовних вимог позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Оскільки батько дітей, залучений до участі у справі третьою особою, надав пояснення та виявив бажання займатися вихованням дітей, суд вважає за необхідне передати дітей на виховання батькові, оскільки такі дії слід розцінити як захист і піклування з метою забезпечення благополуччя дітей, що найкраще відповідає їх інтересам. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Також, при винесені рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд доходить наступного висновку. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у відповідності до ст. 166 Сімейного Кодексу, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідачки. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме з 23.02.2018 року. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial