Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в позовній заяві зазначає, що позивач з 01.02.2013 року працював на посаді замірника топографо-геодезійних робіт у ТОВ «Спеціалізоване підприємство «АІП-геодезія». 25.09.2015 року він був звільнений з посади. На час звільнення відповідач мав заборгованість із заробітної плати перед позивачем в розмірі 14 166 грн. Фактичний розрахунок з позивачем не здійснений по цей час. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] надав суду розрахунок заборгованості по виплаті заробітної плати, на підтвердження якого надано копія розрахунку ТОВ «Спеціалізоване підприємство АІП - Геодезія» наданим [PERSON] у 2014-2015 р., копія листа Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарськом у району від 17.05. 2016 року, копія листа Управлінням праці та соціального захисту населення по Комунарському району від 29.09.2015 року, копія звіту ТОВ «Спеціалізоване підприємство «АІП-Геодезія» від 27.09.2015 року, копія довідки про заробітну плату, надану позивачу ТОВ «Спеціалізоване підприємство «АІП-Геодезія» за період - жовтень 2014 по вересень 2015 року включно. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Просить стягнути з ТОВ «Спеціалізоване підприємство «АІП-Геодезія» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 14\~166 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, згідно якої з розрахунком, наданим представником позивача погоджується, позовні вимоги визнає, просить суд розглянути справу без його участі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач працював з 01.02.2013 року працював на посаді замірника топографо-геодезійних робіт у ТОВ «Спеціалізоване підприємство «АІП-геодезія». 25.09.2015 року він був звільнений з посади, що підтверджується копією трудової книжки. На час звільнення відповідач мав заборгованість із заробітної плати перед позивачем в розмірі 14 166 грн., що підтверджено розрахунком наданимстороною позивача.Фактичний розрахунок з позивачем не здійснений по цей час. Відповідач погодився із розрахунком заборгованості, наданим представником позивача та визнав позовні вимоги у повному обсязі, при цьому пояснивши, що заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] виникла в звязку з труднощами у господарчій діяльності відповідача та відсутністю коштів на рахунку. Згідно ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП). Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У ст. 21 КЗпП визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 1 ЗУ "Про оплату праці", ст. 94 КЗпП). Заробітна плата виплачується працівникам роботодавцем (ст. 97 КЗпП). Вказані норми Закону передбачають, що заробітну плату виплачує роботодавець або уповноважений ним орган. Положеннями ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачені порядок та умови виплати заробітної плати. Так, відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до норм ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахувані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Суд аналізуючи зазначені норми матеріального права, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то він стягується з відповідача, суд вважає за необхідне на користь держави стягнути з відповідача судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений при предявленні позову до суду. Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved