Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця", третя особа Державне підприємство "Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України"про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Печерського районного суду м Києва від 30.09.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2014 р. таухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.02.2015 р., було визнано незаконним наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 23.05.2014 №591/ос «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України».Позивач зазначає, що в період з 29.08.2017 по 14.08.2018 рішення Печерського районного суду м Києва від 30.09.2014 в частині поновлення його на роботі виконано не було, через що він не може приступити до виконання роботи. Враховуючи, що відповідач добровільно не бажає виконувати рішення суду позивач просить суд стягнути з відповідача160 825, 94 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі. Ухвалою суду від 17.08.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав, копію ухвали про відкриття провадження, разом із копією позовної заяви та додатками, судом направлялися за місцем знаходження вказаним в позовній заяві, проте поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступне. Рішенням Печерського районного суду м Києва від 30.09.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2014, залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 18.03.2015визнано незаконним наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 23.05.2014 №591/ос «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» на користь [PERSON] 59 146 грн. 73 коп. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнути з Державної адміністрації залізничного транспорту України на користь [PERSON] 5000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат та зазначено, що рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення [PERSON] на роботі. Відповідно до ст. 235 КЗпП Україниу разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Статтею 236 КЗпП України встановлено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред`явлення рішення до примусового виконання, вказують на бажання позивача поновитися на роботі. Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Судове рішення як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Станом на 14.08.2018 рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2014 року про поновлення на роботі позивача, яке підлягає негайному виконанню, виконано не було. Суд враховує те, що позивач не вперше звертається до суду. Відповідно до матеріалів справи рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.09.2015, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.06.2016, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 160497,93 грн. за вирахуванням обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2016, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.10.2016, позовні вимоги [PERSON] до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 112312,33 грн. за врахуванням обов`язкових платежі. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2016, позовні вимоги [PERSON] до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 76425,55 грн. за врахуванням всіх необхідних податків та обов`язкових платежів. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.05.2017, позовні вимоги [PERSON] до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 68450,71 грн. за врахуванням всіх необхідних податків та обов`язкових платежів. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно не бажає виконувати рішення Печерського районного суду м Києва від 30.09.2014, щодо поновлення позивача на роботі, що є неприпустимим, грубим порушення принципу верховенства права, що закріплений в Конституції України, тому позивач має право відповідно до ст. 236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Відповідно до довідки ДП «Розрахунковий центр залізничного транспорту України» від 28.07.2014№ 54/166-к середньомісячна заробітна плата [PERSON] за 1 робочий день складає 664,57 грн. Позивач перебував у вимушеному прогулі з 28.07.2017 по 14.08.2018, тобто 242 днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача складає 160825,94 грн. (242 днів * 664,57 грн), які підлягають стягненню з відповідача на корить позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, в порядку розподілу судових витрат, з відповідача належить стягнути в дохід держави і судовий збір за вимогами майнового характеру у сумі 1608, 25 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved