Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що з 24.10.2009 року з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. 11.07.2014р. позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище на "[PERSON]". Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Коштів на належне утримання дитини в неї не вистачає, потребує матеріальної допомоги від відповідача, який має можливість надавати таку допомогу. Тому позивач звертається до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з,явився, був повідомлений належним чином (а.с.15,17,20-21), причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2009р. (а.с.6). Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2015р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). 11.07.2014 року позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.4,10). Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач (а.с.7). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Коштів на належне утримання дитини у позивача не вистачає, потребує матеріальної допомоги на утримання дитини від відповідача. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, достатню матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. У відповідності до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи, що відповідач належної допомоги на утримання неповнолітньої дитини позивачу не надає, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26.03.2015 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. На підставі викладеного і

Outcome: approved