Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Синельниківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 2003 році він познайомився із [PERSON] . Після їх знайомства вони протягом тривалого часу зустрічалися, перебували у стосунках і проживали однією сім`єю без укладання шлюбу. [INFO] від цих стосунків у них народилася донька - [PERSON] . У той час, коли народилася дочка, він з відповідачкою припинили стосунки через різні погляди на життя, відсутність почуття любові та взаємоповаги один до одного тощо. При цьому він ніколи не ставив під сумнів своє батьківство, і наполягав на тому, щоб бути записаним батьком у свідоцтві про народження і надати новонародженій дитині своє прізвище. Проте, через погіршення стосунків, Відповідач дала дитині своє прізвище, а відомості про батька були записані зі слів матері відповідно до частини 1 ст.135 Сімейного кодексу України. Таким чином, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 07.04.2012 року, виданому повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначено, що батьками [PERSON] [INFO] є : батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . При цьому, позивач вважає, що зазначення по батькові дитини від його імені, а також вказане його ім`я та по батькові у графі «батько дитини» додатково свідчить про те, що Відповідач не заперечувала наявність кровної спорідненості між ним та їх донькою, а отже, і факт його батьківства. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги від 07.04.2012 року №00010334720, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України; актовий запис про народження №04 зареєстровано у Реєстрі 07.04.2012 року 15:11:47 за №00067249996 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Після народження дитини, протягом усього її життя, позивач постійно спілкувався з дочкою, проводив з нею багато часу, цікавився її життям, допомагав у її вихованні та навчанні, надавав матеріальну допомогу, тобто брав активну участь у житті дитини. Протягом більше ніж п`яти років дочка та її матір проживають з ним, за місцем його реєстрації, тобто він, як батько дитини, повністю взяв на себе обов`язки щодо виховання дитини, а також щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З метою документального підтвердження свого батьківства відносно його із Відповідачем доньки позивач вирішив провести аналіз генетичної ідентифікації на предмет встановлення його біологічного батьківства, для чого звернувся до Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА». За результатами генотипоскопічного дослідження, зафіксованими у Висновку №31429 від 20.07.2021 року, імовірність батьківства учасника дослідження « [PERSON] », [INFO] відносно учасника дослідження « [PERSON] », [INFO] , складає 99,999999 відсотків. Таким чином, у зв`язку із підтвердженим за даними медико-генетичного дослідження батьківством, існує необхідність визнання його батьківства щодо дочки [PERSON] за рішенням суду для надання йому як батьку можливості здійснення усіх передбачених чинним законодавством батьківських прав і виконання батьківських обов`язків, для надання можливості дитині отримати паспорт громадянина України, із наділенням її усіма правами та обов`язками громадянина України тощо. У зв`язку з цим, позивач просить : - Визнати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; - Виключити з актового запису №04 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого у Реєстрі 07.04.2012 року за №00067249996 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, відомості по [PERSON] як батька дитини; - Внести відомості до актового запису №04 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого у Реєстрі 07.04.2012 року за №00067249996 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, щодо батька дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України; - Записати [PERSON] , [INFO] , у Книзі реєстрації народжень батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач до початку підготовчого судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі. також зазначила, що згідно ч.4 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, якщо запис про батька дитини в актовому записі про народження вчинений відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Виключення відомостей про батька застосовується, якщо державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.126 СК України, тому вимоги про виключення відомостей про батька є необґрунтованими. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] , її батьками зазначені : «Батько - [PERSON] », «Мати - [PERSON] ». З копії Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з ч.1 ст.135 СК України для призначення допомоги, сформованого 07.04.2012 року, зазначено, що відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України. Згідно довідки Дерезуватського старостинського округу №2 Іларіонівської селищної ради №94 від 05.07.2021 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає в житловому будинку, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Згідно довідки Дерезуватського старостинського округу №2 Іларіонівської селищної ради №130 від 21.09.2021 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає в житловому будинку, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] , з 2014 року по теперішній час. Згідно довідки КЗО «Дерезуватський навчально-виховний комплекс «заклад загальної середньої совіти І-ІІІ ступенів - дошкільний заклад освіти» Іларіонівської селищної ради» № 02-04/62 від 08.07.2021 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно з 15.01.2016 року по 09.06.2021 року навчалася в КЗО «Дерезуватський НВК», в якому і закінчила 10 клас. Відповідно висновку генотипоскопічного дослідження № 31429 від 20.07.2021 року ( передбачувальний батько - [PERSON] », дитина - [PERSON] ) ймовірність батьківства становить : 99,999999%. Відповідно до ст. 126 СК України вбачається, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1ст. 135 СК). Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п.п. 4,9 даної постанови справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині 3 статті 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина 1 статті 135 СК України). Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13 пп.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є : рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; Відповідно до п.2.16 пп.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За наявності заяви матері та батька дитини про визнання батьківства в актовий запис про народження, який складено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, уносяться відомості про батька, змінюється по батькові дитини і, на бажання батьків, змінюється її прізвище. За наявності заяви матері, яка не перебуває у шлюбі, опікуна, піклувальника дитини або самої повнолітньої особи щодо внесення відомостей (у разі їх відсутності) про батька відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України відомості про батька зазначаються в актовому записі про народження. ( пп.2.16.16, 2.16.19 п.2.16 Правил) За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно ізстаттею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Крім того, ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany», заява № 23338/09), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany», заява № 45071/09, § 74)). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з матеріалів справи встановлено, що позивач є рідним (біологічним) батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено висновком генотипоскопичного дослідження, а біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, і це відповідає інтересам дитини, тому суд вважає, що вимоги позивача про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними. Що стосується позовних вимог про виключення з актового запису про народження відомості про батька, то суд вважає необхідним в цій частині позовних вимог відмовити за наступних підстав. За змістом ч.1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства розглядаються одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Верховний Суд у своїй постанові від 4 грудня 2019 року у справі №766/8113/17 виклав правову позицію, згідно якої «..При цьому суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини 1 статті 53 ЦПК така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Отже, зазначені позовні вимоги є безпідставними. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та ст..15 ЦК України, ст.126, ст.128, ст..134, 136 Сімейного Кодексу України, п.4,9,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: partial