Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким, із урахуванням уточнення, просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон для навчання без згоди батька [PERSON] , у супроводі матері, [PERSON] , строком на 1 (один) рік, тобто з 14 серпня 2019 року до [INFO], та стягнути з [PERSON] понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 17.04.2004 року по 20.05.2016 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова. Від шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Франківської районної адміністрації №645 від 07.12.2018 року підтверджено місце проживання дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . На момент звернення до суду дитина закінчує навчання у школі та планує продовжувати навчання в Туреччині у англомовній школі, проте відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон. Також зазначає, що відповідач не заперечує щодо виїзду доньки за кордон для здобуття освіти, однак в силу неорганізованості та брак часу належного дозволу так і не надав. Враховуючи вищенаведене, з метою отримання донькою англомовної освіти за кордоном, позивач змушена звернутися до суду щодо надання дозволу для виїзду за кордон без згоди батька. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги із урахуванням уточнення підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, відповідно до якого позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд дати [PERSON] дозвіл для виїзду за кордон для навчання. Представник органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, відповідно до якого не заперечує у задоволенні позовних вимог, справу просить розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах з 2004 по 2016 рік. За цей час у них народилася донька - [PERSON] ( [INFO] ), батьком якої є відповідач по справі - [PERSON] Донька проживає разом з матір`ю - [PERSON] , що підтверджується розпорядженням Франківської районної адміністрації від 07.12.2018 року № 645. Позивач має намір після закінчення донькою навчання у школі продовжити навчання на території Туреччини у англомовній школі, проте відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон. Разом із тим, 09.08.2019 року представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів цивільної справи копії договору оренди із перекладом, відповідно до якого останній уточнює місце проживання дитини за кордоном. Так, адрес проживання дитини на час виїзду: [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 9 «Про права дитини» прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини. Крім цього ст. 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підпунктом 3, пункт 2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 р. передбачено, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, який не досяг 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Пункту 5 вказаних Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку в супроводі осіб, які уповноважені особа батьками здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави (держав) прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі. Абзацами 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз. 9 п.п. 2, п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. З врахуванням обставин справи та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, позиції відповідача, представника органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов, із урахуванням уточнення, обґрунтований та підлягає до задоволення.

Outcome: approved