Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 29.07.1977 року їй належить на праві власності ? частини будинку [ADDRESS] Відповідач [PERSON] зареєстрована в зазначеному будинку з 15.06.2004 року, що зазначено в прибудинковій книзі, але фактично не проживає, що підтверджується актами КП «ВЖРЕП № 14» Житомирської міської ради від 27.01.2015 року та 08.05.2015 року. Відповідачка в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, її особисті речі в квартирі відсутні. Тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: по [ADDRESS] В судове засіданні позивач та представник позивача не з'явились, надали заяву про можливість слухання справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Справа слухалась у її відсутності, з ухваленням заочного рішення, згідно ст. 224 ЦПК України. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС в Житомирській області України від 13.07.2015 року місце проживання відповідача зареєстровано 15.06.2004 року в будинку по [ADDRESS] власником якого є позивач. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 29 липня 1977 року позивачу належить на праві власності ? частина в будинку по [ADDRESS] Відповідачка є онукою позивача, а саме донькою покійного сина [PERSON], який помер [INFO] року, яка зареєстрована за даною адресою. Як вбачається з актів КП «ВЖРЕП №14» Житомирської міської ради відповідачка в будинку не проживає, особистих речей її немає. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у зазначеному будинку з 2004 року та її фактичне непроживання в ньому без поважних причин понад один рік, що є підставою для задоволення позову відповідно до положень ст. 405 ЦК України і визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням у зв'язку з його відсутністю без поважних причин понад один рік. Крім того, позивач не є членом сім'ї позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн., оплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції. Враховуючи викладене, згідно ст. ст. 391, 405 ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 10, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

Outcome: approved