Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач - ПАТ " Кредобанк " звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 29 липня 2011 року між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір №265501006187/980 про встановлення ліміту кредитування (01100027/1 від 29.07.2011 року) (надалі - Кредитний договір), згідно якого банк надав позичальнику кредитний ліміт в розмірі 800 гривень під 27% річних. Позичальник зобов'язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк виконав свої зобов"язання, передбачені кредитним договором в повному обсязі. Відповідач зобов»язання за кредитним договором не виконав. У зв"язку з цим станом на 28 липня 2016 року заборгованість становила 2652 гривні 09 копійок, з яких: 796,68 гривень - неповернута сума кредиту; 951,22 гривня - прострочені відсотки; 904,19 гривні - заборгованість по пені, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 1378,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив що договір з банком укладався 29 липня 2011 року строком на один рік до 29 липня 2012 року і на період перебування у трудових відносинах з ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» для отримання заробітної плати. На заводі не працює з січня 2012 року, трудові відносини припинені, карточкою не користувався з лютого 2012 року, тому вважає, що кредитний договір з банком припинився. До банку про продовження строку дії договору не звертався, строк дії карточки закінчився в 2012 році, нової карточки банк не надсилав, про заборгованість не знав і банк йому про це не повідомляв. Просить відмовити у позові, так як банком пропущений строк позовної давності. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши та дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно умов укладеного договору №2625501006187/980 від 29 липня 2011 року про встановлення ліміту кредитування [PERSON] отримав від банку ліміт кредитування на рахунок (картковий) [NUMBER] у розмірі 50% від середньомісячних надходжень на його рахунок протягом останніх 6 місяців. На день укладення договору цей ліміт становив 800 гривень. Ліміт кредитування встановлено на строк до 29.07.2012 року, але не довше строку перебування клієнта в трудових відносинах з ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» під 27 % річних. Позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором, позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, але не менше десяти за кожний день прострочення. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.526, ч.1 ст.530, ч.1 ст.625 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін), боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язанння, а договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов»язковим для виконання. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість за користування кредитом станом на 28 липня 2016 року становила 2652 гривні 09 копійок, з яких: 796,68 гривень - неповернута сума кредиту; 951,22 гривня - прострочені відсотки; 904,19 гривні - заборгованість по пені (а.с.4-6). Відповідач 05 січня 2012 року, до закінчення строку кредитного договору, звільнився з роботи на ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» ( а.с. 33-34 ). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності ( а.с. 36 ). Згідно наданого позивачем розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по Кредитному договору 01100027/1 від 29.07.2011 року [PERSON] ( а.с. 4- 5 ) встановлено, що з часу отримання кредиту в липні 2011 року відповідач не отримував від відповідача і не сплачував будь- яких коштів позивачу. ПАТ «Кредобанк» з серпня 2012 року нараховував щомісячно відповідачу відсотки і 20 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed