Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким: встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом з її батьком - [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила [INFO] та визнати за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO]: право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8061 гектара, що розташована на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала дружині [PERSON]- [PERSON], яка померла [INFO], на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 березня 2003 року,спадкоємцем якої був [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав; право на земельну частку (пай) площею 1,24 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала померлому, на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №181 від 03 квітня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Баковецькій сільській раді 08 травня 1997 року за №578. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої, окрім іншого, також ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8061 гектара, що розташована на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 березня 2003 року. На випадок своєї смерті, покійна не розпорядився вказаним майном, тому спадкування відбувалось за законом. За таких обставин зазначену спадщину прийняв батько позивача та відповідно чоловік покійної - [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, незважаючи, що своїх спадкових прав не оформив. Разом з тим, [INFO] помер і батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім успадкованого після смерті дружини майна, увійшло право на земельну частку (пай) площею 1,24 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала померлому, на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №181 від 03 квітня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Баковецькій сільській раді 08 травня 1997 року за №578. За життя покійний не розпорядилася своїми правами, а тому спадкування відбувалося за законом. [PERSON], як дочка померлого відноситься до спадкоємців першої черги. Інші спадкоємці вказаної черги відсутні. Відтак, позивач як єдиний спадкоємець, що виявила бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняла, оскільки на момент відкриття спадщини проживала спільно із спадкодавцем, звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримала відмову у видачі такого, у зв'язку з тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви, а також у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому остання змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача - адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його з довірителькою відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області - Козяр Г.І., подала заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника територіальної громади, оскільки вони позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO], у віці 69 року, померла [PERSON], про що [INFO] зроблено запис №24 та Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 25 листопада 2002 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /арк. справи 12/. Спадщина відкрилася в цей же день, [INFO], у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що до складу спадщини померлої окрім іншого, також ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8061 гектара, що розташована на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала на померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 березня 2003 року /арк. справи 14/. Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Заповіту спадкодавець щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою №676 виданою виконавчим комітетом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 05 червня 2018 року. Окрім того з вказаної довідки вбачається, що на день смерті спадкодавця разом із нею проживав її чоловік - [PERSON]/арк. справи 13/. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняв чоловік спадкодавця - [PERSON], оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проте юридично своїх прав не оформляв. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO], у віці 76 років, в с. Трибоківці Жидачівського району Львівської області, помер [PERSON], про що [INFO] зроблено актовий запис №10 та Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, від [INFO], видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /арк. справи 16/. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім успадкованого після смерті дружини майна (земельної ділянки), увійшло право на земельну частку (пай) площею 1,24 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала померлому, на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №181 від 03 квітня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Баковецькій сільській раді 08 травня 1997 року за №578 /арк. справи 18/. Заповіту спадкодавець щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою №677 виданою виконавчим комітетом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 05 червня 2018 року /арк. справи 17/. Так, згідно із витягу №112/0/194-18, виданого відділом Дергеокадастру у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 27 липня 2018 року, Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №181 від 03 квітня 1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Баковецькій сільській раді 08 травня 1997 року за №578, земельна частка(пай) розміром 1,24 умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності СПП «За волю» і її вартість становить 22473,04 грн. Державний акт на право власності на землю взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався /арк. справи 19/. Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 грудня 1966 року, свідоцтва укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21 вересня 1985 року, паспорта серії [NUMBER], що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] (спадкодавця). Відтак, [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Також, дослідженими матеріалами вправи встановлено, що інші живі спадкоємці вказаної черги - відсутні /арк. справи 7-8, 10-11/. Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, в поданій до суду позовній заяві представник позивача пояснив, що протягом останніх років і до дня його смерті [PERSON] спільно постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON], оскільки останній був її батьком та потребував стороннього догляду та допомоги. Вказані обставини підтвердили суду, наданими письмовими поясненнями, свідки [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що позивач дійсно постійно проживала(без реєстрації) з своїм батьком [PERSON] до дня його смерті спільно, вели спільне господарство /арк. справи 31-32/. У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Окрім того, факт проживання позивача зі спадкодавцем додатково стверджується довідкою №677 виданою виконавчим комітетом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 05 червня 2018 року, згідно якої: на день смерті спадкодавця, разом з ним дійсно проживала без реєстрації дочка - [PERSON] /арк. справи 17/. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини, так як у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведені факти, суд приходить до переконання про те, що позивач дійсно постійно проживала разом з батьком - [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила [INFO]. Відтак позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], як така, що постійно проживала разом із ним, на час відкриття спадщини. Разом з тим, згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №709/02-31 виданою завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою від 09 листопада 2018 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви, а також у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому та є спадковим майном /арк. справи 20/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивач оформити право на спадкове майно (земельні ділянки), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнала та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved