Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, за яким зазначили, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2013 року було частково задоволено та скасовано судовий наказ від 29.10.2010 року, виданий за заявою концерну«Міські теплові мережі» про стягнення боргу з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 1242,62 грн., але в частині вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди судом відмовлено на підставі ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України. Як зазначено у позові, позивачам була спричинена матеріальна шкода, пов'язана із відшкодуванням заборгованості з оплати послуг концерну «Міські теплові мережі» у розмірі 1242,62 грн., проведенням виконавчих дій в розмірі 104,72 грн., виконавчим сбором у розмірі 127,26 грн., а також в розмірі судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 117,70 грн. та поштових на це витрат на суму 26,12 грн., а всього спричинено матеріальної шкоди на загальну суму 1648,42 грн. Крім того, позивачі вважають, що діями відповідачів їм була спричинена також і мораль на шкода, яка пов'язана у невідповідності дійсних даних, через які їм присвоєно статус боржників, у погіршенні здоров'я після того, як стало відомо про судовий наказ, недоотриманні [PERSON] пенсії, у повторному притягненні до цивільної відповідальності [PERSON] Негативне відношення з боку відповідачів, ненадання повної інформації по справі призвело до підвищення артеріального тиску, появи пригніченного стану та депресії, втрати робочого та особистого часу [PERSON] Крім того, було накладено арешт на майно, про який позивачі дізнались, отримавши копії документів при зверненні до відділу державної виконавчої служби, чим державна виконавча служба зірвала угоду купівлі-продажу житла, у звязку із тим, що на майно був накладений арешт. Позивачі оцінюють нанесену їм з боку відповідачів моральну шкоду на суму 7000 грн. На підставі викладеного, позивачі просять суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 1648,42 грн. та моральну шкоду у розмірі 7000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON], діючи в т.ч. і як представник позивача [PERSON], на заявленому позові наполягла в повному обсязі за вищевказаними підставами, зазначивши, що їй особисто було спричинено моральної шкоди на 2000 грн., а іншому позивачу - на 5000 грн. Натомість, письмово уточнювати заявлені вимоги [PERSON] не забажала, залишивши позов без змін. Представники відповідачів на позов заперечили, вказуючи на його безпідставність та на правомірність своїх дій щодо позивачів. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, заслухавши пояснення сторін, та їхніх представників, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню. За п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути виданий у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що за заявою концерну «Міські теплові мережі» 29 жовтня 2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ № 2-н-71310 про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованості у сумі 1242,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. 21 листопада 2011 року за заявою стягувача концерну «Міські теплові мережі» державними виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі судового наказу № 2-н-71310 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо боржника [PERSON], за якою також було накладено арешт на все майно боржника. На підставі постанови державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про звернення стягнення на доходи боржника із пенсії [PERSON] в межах заведеного виконавчого провадження було стягнуто на користь концерну «Міські теплові мережі» - 1272,62 грн., а також Шевченківським відділом Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції 104,72 грн. - за проведення виконавчих дій, та 127,26 грн. - виконавчий збір. 28 березня 2013 року за заявою стягувача концерну «Міські теплові мережі» державними виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі судового наказу № 2-н-71310 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо боржника [PERSON] (на частину заборгованості в розмірі 551,85 грн.). Натомість, 8 травня 2013 року постановою державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-71310 щодо боржника [PERSON], у зв'язку зі стягненням заборгованості в повному обсязі. Надалі, 13 червня 2013 року постановою державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було закінчено і виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-71310 щодо боржника [PERSON], у зв'язку з поданням стягувачем заяви про сплату заборгованості в повному обсязі. 13.05.2013 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з заявою про поновлення пропущеного строку на оскарження та скасування судового наказу, за якою просили суд скасувати судовий наказ від 29.10.2010 р., зобов'язати концерн «Міські теплові мережі» повернути кошти, стягнуті в примусовому порядку з [PERSON] в розмірі 1504,60 грн., з яких 104,72 грн. - за проведення виконавчих дій, 1272,62 грн. - заборгованість по сплаті послуг, 127,26 грн. - виконавчий збір, повернути кошти в розмірі 143,82 грн., з яких 117,70 грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги, 26,12 грн. - поштові витрати та стягнути з концерну моральну шкоду в розмірі 2500 грн. Натомість, 28 серпня 2013 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя заяву [PERSON] та [PERSON] про скасування судового наказу було задоволено частково, а саме, суд скасував судовий наказ № 2-н-713/10 від 29.10.2010 року, виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за заявою Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "МТМ" Шевченківського району про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в сумі 1242 грн. 62 грн., а у іншій частині - заяву залишив без задоволення. Як вбачається, після скасування судового наказу № 2-н-713/10 питання про поворот виконання в порядку ст. 380 ЦПК України суд не вирішував. Як зазначала [PERSON] суду, із відповідною заявою позивачі до суду не зверталися, а пред'явили позов у цій справі, заявивши вище перелічені позовні вимоги до відповідачів. Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положення стаття 1167 ЦК України визначають підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Натомість, як вбачається із вищевикладеного, відповідачі діяли в межах наданих їм повноважень, із перелічених рішень було скасовано лише рішення суду про видачу судового наказу, а вище вказані рішення державних виконавців не змінювались та скасовані не були, отже, судом не встановлено те, що шкоду позивачі зазнали внаслідок неправомірних дій концерну «Міські теплові мережі» чи Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Outcome: dismissed