Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд «про визнання виконавчого напису №2336 таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом порушено порядок вчинення нотаріальних дій, оскільки виконавчий напис вчинено за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 17.08.2021 року справу в порядку ст.31 ЦПК України передано до Дзержинського районного суду м.Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.10.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та проси її задовольнити, додатково пояснивши, що умовами договору визначено у разі наявності спору між сторонами судовий розгляд справи. Інші учасники справи не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення слухання справу, відзиву або заперечень суду не надходило. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасна та належним чином, представник позивача надав згоду на ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. 26.04.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z19.198.72368 за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 30000 грн строком на 60 місяців. За виконавчим написом №2336 від 23.01.2021 року вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. звернуто стягнення за вищевказаним кредитним договором за період з 04.12.2020 року по 11.12.2020 рік у розмірі 93689,28 грн з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Такий перелік документів затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»(надалі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 Перелік доповнено розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 набрала чинності 10.12.2014 року. Таким чином, з 10.12.2014 року нотаріуси мали право вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів`в частині, зокрема, пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».) Колегія суддів апеляційного суду в цій справі прийшла до висновку про те, що позивачами доведено факт застосування до них оскаржуваного нормативно-правового акту, оскільки запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який

Outcome: approved