Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинковолодінням [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він, [PERSON] , являється власником житлового будинку [ADDRESS] . У вищевказаному будинку зареєстровані він, його дружина, [PERSON] , його донька, [PERSON] , онучка, [PERSON] та колишній чоловік його доньки [PERSON] . Фактично відповідач у вказаному будинку не проживає з 2017 року, його речей у будинку немає. Шлюб між його донькою та відповідачем розірвано. Вже після розлучення з його дочкою відповідач змінив своє прізвище на [PERSON] . На його неодноразові прохання добровільно змінити місце реєстрації проживання на фактичне , відповідач не зважає. Факт реєстрації відповідача у його будинку спричиняє йому та його сім`ї значні незручності, так як він не можу оформити допомогу та субсидію, змушений платити за комунальні послуги у більшому розмірі. Також на його адресу надходить кореспонденція, адресована відповідачу. Все вище перелічене зумовлює для нього значний дискомфорт у веденні його звичного побуту, а також обмежує у праві розпорядження належним йому майном. На даний час відповідач не спілкується ні з його донькою, ні з ним, а тому він не може в позасудовому порядку зняти його з реєстрації. Таким чином, оскільки відповідач з 2017 року в будинковолодінні [ADDRESS] не проживає, його речей у будинку немає, то факт його реєстрації за вищевказаною адресою суперечить нормам закону , так як вказаний будинок не є постійним, переважним або тимчасовим місцем проживання останнього. В зв`язку з неможливістю користуватись та розпоряджатись своїм майном в повному обсязі, в нього виникла необхідність зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в належному йому будинку [ADDRESS] . Враховуючи вищенаведене, і те що відповідач не проживає у вищевказаному будинку без поважних причин понад один рік, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленими, у встановленому Законом порядку, про що свідчать оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.24) та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17). Від нього не поступив відзив на позов. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності індексний номер витягу:143732619 від 02.11.2018 року (а.с.7), свідчить про те, що [PERSON] , на праві приватної власності належить будинковолодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Копія довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №628 від 05.06.2019 року (а.с.6), видана виконавчим комітетом Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області свідчить про те, що [PERSON] , проживає по [ADDRESS] . До складу сім?ї входять: [PERSON] , [INFO] , - мати; [PERSON] , [INFO] , - батько; [PERSON] , [INFO] , - дочка; [PERSON] , [INFO] , - чоловік (а.с.10). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.07.2018 року в справі №343/1199/18 - шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26 листопада 2016 року Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 257 - розірвано. Малолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з мамою, позивачкою по справі [PERSON] . Після розірвання шлюбу присвоєно [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Вищевказаним рішенням встановлено, що відповідач: [PERSON] , проживає в [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Акти обстеження по факту проживання від 03.01.2019 року (а.с.11) та від 05.06.2019 року (а.с.12) свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в [ADDRESS] фактично в даному господарстві не проживає, власну дитину не відвідує, матеріально не допомагає . Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] , після народження дитини - дочки [PERSON] в 2017 році зібрав свої речі та покинув будинок , який належить позивачу по справі. З того часу в будинку він не повлявся. Отже, судом встановлено, що позивач є власником майна - будинковолодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] і в силу ст.391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач [PERSON] , не є власником майна, тому і використовувати його для проживання законних підстав не має. Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратили право користування. Відповідач не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, що створює для позивача незручності у реалізації права власності та користуванні будинковолодінням. Суд вважає, що реєстрація відповідача у будинковолодінні, яке належить позивачу на праві власності , порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинковолодінні, яке розташована за адресою: [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинковолодіння та не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація у будинковолодінні перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, так як він не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд тільки через те, що за реєстрацією у належному йому будинковолодіння значаться відповідач. Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності не проживання в будинковолодінні чи наявності іншої домовленості між ним і власником, відповідачем не представлено, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування даним будинковолодінням. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст. 41 Конституції України,ст.72 ЖК України, ст.ст. 391,405 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved