Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач ЖБК «Маяк-2» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідача утворився борг перед позивачем за отримані житло-комунальні послуги за період з 01.07.2012 року по 01.01.2014 року в розмірі 489 грн. 37 коп. через неналежну оплату. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ЖБК «Маяк-2» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 489 грн. 37 коп., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 700 грн. В судовому засіданні представник позивача Здоренко Г.І. повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. При цьому пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS] та своєчасно і в повному обсязі оплачує житлово-комунальні послуги в той час, як ЖБК «Маяк-2» не виконує в повному обсязі свої зобов»язання по утриманню будинку. На її думку, заборгованості за житлово-комунальні послуги, зокрема за послуги водопостачання, вона не має, оскільки вважає рішення ЖБК «Маяк-2» від 04.07.2011 року незаконним та таким, що порушує її права. Крім того, відповідач зауважила, що позивачем їй було відмовлено у проведенні перерахунку на підставі звірки лічильників, а також, що позивачем з нею не укладався договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЖБК «Маяк-2» підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно паспорту відповідача, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира знаходиться в обслуговуванні ЖБК «Маяк-2». Згідно п.39 Статуту ЖБК «Маяк-2» від 03.09.2007 року, громадянин, який придбав у власність жиле приміщення в будинку кооперативу, зобов»язаний виконувати рішення загальних зборів членів кооперативу, якими на членів кооперативу накладаються певні обов»язки, у тому числі накладені до його вступу до житлово-будівельного кооперативу. Відповідно до п.п.5 п.37 Статуту ЖБК «Маяк-2» від 03.09.2007 року, член житлово-будівельного кооперативу зобов»язаний своєчасно вносити платежі на покриття витрат кооперативу по експлуатації, капітальному ремонту житлового будинку та утримання прибудинкової території, плату за комунальні послуги. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги складає 489 грн.37 коп. (а.с.24). Згідно із ч. 1 ст. 151 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов»язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов»язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтями 319, 322 ЦК України передбачено, що власність зобов»язує і власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону залежно від функціонального призначення до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Статтею 14 Закону визначено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють регулювання у відповідних сферах та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до п.50, 51 Статуту ЖБК «Маяк-2», правління житлово-будівельного кооперативу є виконавчим органом кооперативу та підзвітним загальним зборам. Правління кооперативу забезпечує дотримання кооперативом та його членами чинного законодавства з питань діяльності кооперативу та Статуту кооперативу, а у випадку несвоєчасного внесення членами кооперативу відповідних платежів приймає заходи до їх стягнення в установленому порядку. Згідно Протоколу правління ЖБК «Маяк-2» №3 від 04.07.2011 року, всі мешканці будинку [ADDRESS] повинні надавати бухгалтеру чи Голові правління дані про використання води та показники лічильників, а також те, що хто не надає дані про використання води та показники лічильників, то даному мешканцю розхід буде нараховуватись як при відсутності лічильників в квартирі, а розхід води буде роз приділятися по залишковому принципу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] була ознайомлена з таким рішенням правління, але в порушення протоколу №3 від 04.07.2011 року систематично не подавала дані про використання води та показники лічильників. Тому, ЖБК «Маяк-2», відповідно до умов Статуту та рішень зборів правління, у випадку не надання [PERSON] даних про використання води та показників лічильників за поточний місяць та з метою запобігання заборгованості перед «Київводоканалом», нарахував відповідачу розхід води по залишковому принципу. Вказане рішення ЖБК «Маяк-2», прийняте згідно протоколу №3 від 04.07.2011 року у встановленому законом порядку не скасоване та є чинним, а тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову в цій частині. Крім того, суд звертає увагу і на те, що у передбаченому ЦПК України порядку відповідач не зверталась до суду з зустрічним позовом про визнання вищевказаного рішення ЖБК «Маяк-2» протиправним чи незаконним, лише зазначивши про це у письмових запереченнях, що унеможливлює розгляд цих вимог в даному провадженні. Твердження відповідача про те, що вона звернулась до суду з позовом про скасування заборгованості та відшкодування матеріальних і моральних збитків, суд до уваги також не приймає, оскільки на момент розгляду справи відповідачем не надано належних доказів того, що даний позов прийнято судом до розгляду. Також, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що позивачем не в повному обсязі надаються послуги з утримання будинку. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де ч. 3 визначено, що цивільні права та обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов»язальних відносин. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведених норм діючого законодавства та обставин справи, встановлених судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЖБК «Маяк-2» про стягнення заборгованості в розмірі 489 грн. 37 коп. за період з 01.07.2012 року по 01.01.2014 року є підставними та обгрунтованими, оскільки відповідач ці послуги отримує, але за них не сплачує, у зв»язку з чим виникла заборгованість, а тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями в галузі права в порядку, встановленому законом. Право на допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України. Згідно вимог ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розгялдом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В обгрунтування вимог про відшкодування витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги, позивач надала суду договір від 25.10.2013 року про надання юридичних послуг та платіжне доручення №123 від 29.10.2013 року про сплату послуг в розмірі 700 грн. Відповідно до вимог ст.ст.84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 700 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved