Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.07.2009 року. У шлюбі у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні життєві інтереси, сторони перестали вести спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім"ю. Тому позивач вважає, що збереження сім"ї не можливе. Також просить стягнути аліменти з відповідача щомісяця на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку /доходів/, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь на утримання дитини. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити та не заперечувала щодо розгляду справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання, однак з будь-якими заявами до суду не звертався, тому суд, враховуючи думку позивача, ухвалив розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.07.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 998 (а. с. 12). У шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO] (а. с. 11). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося із-за різних поглядів на життя. Сторони втратили почуття любові один до одного, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних відносин. Примирення між сторонами неможливе. На час розгляду справи у суді майнового спору між сторонами немає. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. В даний час дитина проживає разом з позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Згідно із ст. 121 Сімейного Кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. Оцінюючи надані до суду докази та зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, у тому числі на позивачку у справі, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.03.2016 року і до повноліття дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню 487,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved