Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуя його тим, що 28.04.2011 між СКФГО "Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" (далі - Фонд) та громадянами України [PERSON] та [PERSON], (далі - Позичальники) було укладено договір № 40 (далі - Договір). Предметом договору є надання Фондом Позичальникам кредиту для будівництва житлового будинку у сумі 100 000 гривень строком користування на 15 років з платою за користування кредитом 3% річних. Пунктом 4.1 Договору позичальників зобов'язано використовувати кредит за цільовим призначенням. Згідно графіку будівництва, що є додатком до договору про надання кредиту для будівництва житлового будинку у сільській місцевості №40 від 28.04.2011, будівельні роботи, фінансування яких здійснювалось за рахунок коштів Фонду, підлягали проведенню у чотири етапи, кожен з яких мав свій термін виконання та встановлений обсяг фінансування за рахунок кредитних коштів. Згідно акту виконаних робіт на будівельному майданчику «Будівництво житлового будинку по [ADDRESS]» від 26.04.2011 станом на квітень 2011 року позичальниками на виконання умов договору здійснено спорудження фундаменту будинку, підвальної частини, зведено його стіни та споруджено перекриття. Відповідно до графіку будівництва протягом квітня-листопада 2011 року позичальники були зобов'язані виконати 2-4 етапи будівельних робіт, завершивши їх проведенням внутрішніх та зовнішніх опоряджувальних робіт, облаштуванням внутрішніх та зовнішніх інженерних мереж, спорудженням господарських будівель, під'їздів та підходів (3-4 етапи графіку будівництва). Актом обстеження будівельного майданчика на предмет перевірки цільового використання бюджетних коштів, наданих індивідуальним сільським забудовникам за програмою «Власний дім», від 22.08.2013 встановлено невиконання позичальниками умов договору про надання кредиту від 28.04.2011 у частині забезпечення цільового використання кредиту (не виконано 3 і 4 етапи будівництва). Крім того, відповідно до акту обстеження від 01.06.2016, складеного комісією Конецпільської сільської ради, на даний час будівництво такого об'єкту не завершено та відповідні роботи не проведено. У зв'язку із неналежним виконанням позичальниками своїх зобов'язань за кредитним договором, у тому числі щодо своєчасності погашення заборгованості по кредиту, рішенням Первомайського міськрайонного суду у справі № 484/5141/14-ц було задоволено позов Первомайського міжрайонного прокурора про стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 20 619,55 грн. В подальшому на адресу Відповідачів Фондом направлялися вимоги щодо погашення заборгованості, в тому числі штрафних санкцій, остання з яких - № 75-01 від 03.03.2017. Такі вимоги позичальниками було одержано, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, останнє з яких датовано 23.03.2017. Відповіді на вимоги Фондом не отримувалися, жодні дії спрямовані на виконання зобов'язань по договору позичальниками не здійснювалися. На даний час порушення умов договору Позичальниками триває, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.11.2014 по 31.03.2017 у сумі 103 049,06, з яких: залишок по кредиту в сумі 68 500 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 5 865,27 грн.; інфляційний борг - 15 005,78 грн.; пеня - 11 457,22 грн.; 3% річних на боргові зобов'язання - 2 220,79 грн., що підтверджується письмовими розрахунками, наявними в матеріалах, доданих до позову. В судовому засіданні при розгляді справи представниками позивача неодноразово змінювались позовні вимоги стосовно суми стягнення, крайній раз сума заборгованості за розрахунком позивача складала 76 714грв.73коп. Представники відповідачів в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] заявлений позов не визнали, просили відмовити в позові, своє невизнання позову мотивували тим, що передбачені кредитним Договором кошти в розмірі 100 тис. грн. передбачені були та використовувалися на придбання будівельних матеріалів. Частина цих будівельних матеріалів ще не використана та знаходиться на складі відповідачів в [ADDRESS]. Фондом невиконані належним чином зобов'язання, передбачені п.1.1.Договору, а саме надані були кредитні кошти лише в сумі 81000 грн. з 100000 грн. передбачених договором. А відповідно до п. 5. 1. Договору Фонд і Позичальники зобов'язуються виконувати всі умови цього Договору. На підставі чого відповідачам була виплачена сума кредиту лише в сумі 81000 грн. з 100000 грн. передбачених - їм, позичальникам, не повідомили та не обґрунтували. Відповідачі постійно вели переговори з позичальником стосовно отримання залишку кредитних коштів в розмірі 19 000 грн., але це не дало позитивного результату. Брак коштів, не отриманих в повному обсязі за Договором № 40, стало причиною першої просрочки з 28.04.2011 року по 01.11.2014 року в розмірі 20619,55 грн. та причиною несвоєчасного виготовлення та монтажу будівельних конструкцій, передбачених Смєтой та Проектом. Посилання Фонду на начеб-то невиконання боржником графіку та об'ємів робіт згідно Смєти, що позивачем використовує як причину для зменшення суми кредиту та невиплати 19000 грн., жодним документом (протоколом, актом тощо) не посвідчується. Додаткові зміни та доповнення до Договору в частині зменшення суми кредиту Позивачем оформлені не були. З часу отримання від Фонду письмового попередження від 03.03.2017 року й до часу подання позову 05.07.2017 року до Первомайського міськрайонного суду про розірвання кредитного Договору, відповідачами в квітні 2017 повністю сплачена прострочена заборгованість в сумі 20619,27 грн. за період з 28.04.2011 року по 01.11.2014 року. Наданий разом з позовною заявою кредитором розрахунок заборгованості по кредиту в розмірі 14 500 грн., по відсоткам - 5865,27 грн., що суперечить сумі заборгованості по кредиту, яка зазначена в позові, а саме - 68500 грн. На дімку відповідачів, дане свідчить про те, що сума простроченої заборгованості по тілу кредиту за період з 01.11.2014 року по 31.03.2017 року складає лише 14 500 грн., а не 68500 грн., які заявлені позивачем. Нарахована сума пені в розмірі 11457,22 грн. не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка складає 25% від суми 14 500 грн. та становить 3 625 грн. Нарахування інфляційного боргу - 11457,22 грн., 3% річних - 2220,79 грн. в кредитному договорі не передбачено, а тому не підлягають задоволенню. Також представники відповідачів в своїх запереченнях стосовно позовних вимог вказують на те, що на час розгляду справи ними сплачена основна сума заборгованості по кредитному Договору № 40, за період з 01.11.2014 року по 31.03.2017 року а саме сума заборгованості зазначена в позові: по тілу кредиту 14 500 грн. сплачена 07.08.2017 р.(згідно квитанції ), по відсоткам - 5 865, 27 грн. сплачено 11.09.2017 року (згідно квитанції ). Заборгованість за період з 31.03.2017 року по 09.01.2018 року в розмірі 5000 грн. відповідачами також погашена в січні 2018 року, що посвідчується квитанцією від 09.01.2018 року № NO4Т753246, копія якої є в матеріалах справи. Представниками відповідачів стверджується, що станом на січень 2018 року, прострочена заборгованість по тілу кредиту відсутня, а залишок по кредиту до 2026 року складає лише 49000 грн., який відповідачі по справі зобов'язуються сплачувати згідно графіку платежів. Відсотки на суму боргу в розмірі 5 865, 27 грн., які відповідачі сплатили 11.09.2017 року (згідно квитанції ) зараховані кредитором за пеню, зазначену в розрахунках до позовної заяви, ще не затвердженні рішенням суду. Сума нарахованих відсотків на останню оплату по заборгованості 5000 грн. відповідачами не сплачувалася до рішення суду по даній справі, так як вони знову Фондом будуть зараховані за пеню по просрочц і, яка буде нараховуватися від суми боргу по залишку кредиту від 01.11.2014 року після прийняття рішення судом. Також представниками відповідачів вказується на те, що сума пені, зазначена Фондом, значно перевищує подвійну облікову ставку НБУ від несплаченої в строк суми, а тому дії позивача вкотре суперечать умовам Договору. В зв'язку з тим, що на час подання позовної заяви - 05.07.2017 року, відповідачами повністю сплачена заборгованість, яка враховується по 01.11.2014 року в розмірі 20619,27 грн, розрахунок суми заборгованості та штрафів по вказаному позову повинен відраховуватися починаючи з 01.11.2014 року. На підставу невизнання заявленого позову відповідачі та їх представники вказують на те, що будь-які можливі невиконання договірних умов, які не оформлені додатками до кредитного договору та не запропоновані іншій стороні для узгодження змін умов Договору, є такими що відсутні та не можуть бути правовою підставою зміни основних умов договору. В п. 6.3. цього Договору йде мова про те, що всі зміни та доповнення до цього Договору оформляються додатковими угодами, які є невід'ємною частиною цього Договору згідно законодавства України. Заслухавши пояснення та доводи сторін як на підстсаву позовних вимог так і на заперечень стосовно заявлених вимог, вивчивши матеріли по справі, суд встановив: Відповідно до заяви від 15.11.2010року, один з відповідачів, а саме [PERSON] звернувся до голови Фонду (позивача по справі) з просьбою про надання кредиту на будівництво житла у граничній сумі 100 000 грв. строком на 20 років. Будь яких заяв, поданих від співвідповідача по справі [PERSON] представниками позивача до матеріалів позовної заяви та в процесі розгляду справи не додано, будь яких інших доказів, які свідчили б про звернення від співвідповідача по справі [PERSON] , також не подано. 28.04.2011 між Спеціалізованою кредитно-фінансовою господарською організацією "Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі", (по даній справі - Фонд) та громадянами України [PERSON] та [PERSON] (далі - Позичальники) було укладено договір № 40 (далі - Договір). Предметом договору є надання Фондом Позичальникам кредиту для будівництва житлового будинку у сумі 100 000 гривень строком користування на 15 років з платою за користування кредитом 3% річних. (а.с.20-21). Пунктом 4.1 даного Договору позичальників зобов'язано використовувати кредит за цільовим призначенням.(а.с.20, зворот. бік). Відповідно до уточненого графіку повернення кредиту (а.с.22-23), - кінцевою датою повернення кредиту являється 29.03.2026р. в даному графіку позичальником вказано тільки співвідповідача [PERSON], також даний графік підписаний тільки співвідповідачем [PERSON], про співвідповідача по справі [PERSON] взагалі не згадується, доказів про доведення до неї уточненого графіку не додано. Відповідно до платіжних доручень №182 від 29.04.2011р. та №256 від 31.05.2011р. співвідповідачу [PERSON] було перераховано позивачем по справі відповідно 50 тис. грн. та 31 тис. грв. Будь яких доказів на підтвердження фактичного надання кредиту співвідповідачці [PERSON] представниками позивача не надано. Згідно графіку будівництва, що є додатком до договору про надання кредиту для будівництва житлового будинку у сільській місцевості №40 від 28.04.2011, будівельні роботи, фінансування яких здійснювалось за рахунок коштів Фонду, підлягали проведенню у чотири етапи, кожен з яких мав свій термін виконання та встановлений обсяг фінансування за рахунок кредитних коштів (а.с. 37). Копія даного графіку, додана до позовної заяви і засвідчена прокурором Первомайської місцевої прокуратури. Разом с тим, в ході розгляду справи, 25.06.2018р., іншим прокурором, що приймав участь у розгляді справи, додана до матеріалів справи копія графіку будівництва як додаток до цього ж Договору, однак зовсім з іншими строками виконання робіт та іншим кошторисом по цих роботах. Достовірність даної копії теж засвідчена прокурором Первомайської місцевої прокуратури. По справі відсутні докази про доведення обох графіків до співвідповідача по справі [PERSON] Згідно акту Б\\Н виконаних робіт (а.с.42), на будівельному майданчику «Будівництво житлового будинку по [ADDRESS]» від 26.04.2011 станом на квітень 2011 року позичальниками на виконання умов договору здійснено спорудження фундаменту будинку, підвальної частини, зведено його стіни та споруджено перекриття. Підлягає компенсації понесених витрат на придбання будівельних матеріалів згідно товарних чеків - 87 400, 40грн. Актом (а.с.40) б/н обстеження будівельного майданчика на предмет перевірки цільового використання бюджетних коштів, наданих індивідуальним сільським забудовникам за програмою «Власний дім», від 22.08.2013 встановлено невиконання позичальниками умов договору про надання кредиту від 28.04.2011 у частині забезпечення цільового використання кредиту. Відповідно до даного акту встановлено - на будівельному майданчику спорудження поверхів будівлі із шлакоблоків і стінових панелей. Підвал будинку перекритий плитами. Будинок перекрито панелями. Спорудження даху, покрівля із шиферу. Не встановлено віконні та дверні блоки. Не виконано внутрішні і зовнішні опоряджувальні роботи. Актом (а.с.41) виконання робіт на будівельному майданчику будівництва житлового будинку від 24.05.2011р. підтверджується , що споруджено фундамент та цокольна частина будинку з фундаментних блоків -100%. Підвальна частина будинку перекрита, змонтовано стіни будинку з стінових панелей з заповненням шлакоблоком -100%. Зведено кроківна система. Придбано будівельних матеріалів на суму 130 929 грн. з яких компенсації підлягає 47 529грн. Всі три Акти (а.с.40,41,42) складені без участі співвідповідача по справі [PERSON], доказів про доведення до неї даних Актів представниками позивача не додано. Також по справі представниками відповідачів надавались підтвердження про часткове погашення кредиту з боку співвідповідача [PERSON], даний факт представниками позивача не заперечувався. У відповідності до ст.ст. 526,530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк. Статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання визначено його невиконання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Кодексу. Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим порушенням шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при його укладенні. Пунктом 3.3. Договору передбачається право Фонду на дострокове його розірвання при порушенні позичальниками умов угоди. З даних підстав представники позивач просили задовольнити позов в повному обсязі, розірвати кредитний Договору та стягнути заборгованость по даному Договору, яка після уточнення складає 83 408,80 грн. Представники відповідачів в свою чергу просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачами дотримуються графік погашення кредиту, а тимчасова затримка в погашені була викликана порушеннями умов Договору з боку позивача, а саме не повною виплатою всієї суми кредиту. На даний час ще не сплив кінечний термін погашення кредиту і будь яких доказів порушення умов Договору з боку співвідповідача [PERSON]. взагалі представниками позивача до суду не додано. Ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Ст. 78 ЦПК України вказує на те, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79. Достовірність доказів 1. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Також ст. 80 ЦПК передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ст. 89 ЦПК України вказує на те, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, поскільки а ні позивачем в позовній заяві, а ні та представниками позивача в судовому засіданні не вказано та не доведено підстав для задоволення позову відносно співвідповідача по справі [PERSON], а ті доводи та докази, на котрі посилається позивач та його представники, а саме заява(а.с.24). графік будівництва(а.с.37),акти обстеження(а.с.40,41,42) мають відношення тільки до співвідповідача [PERSON], а поскільки позовні вимоги заявлені до відповідачів без конкретизації вимог стосовно кожного з відповідачів, то дані позовні вимоги в даному провадженні задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed