Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач- Харківська місцева прокуратура № 2 прокуратури Харківської області звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа-Харківська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про визнання недійсним договору дарування Ѕ частини нежитлової будівлі літ. «Б-3» загальною пл. 552,7 кв.м. по [ADDRESS] , укладеного між відповідачами та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 01.12.2016. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що в провадження СВ Новобаварського ВП Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області знаходяться матеріали досудового розслідування за ознаками ст.. 197-1 ч.3 КК України, за фактом самовільного будівництва 9-ти поверхової будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці у дворі будинку по [ADDRESS] . Забудовником та власником трьох поверхів є ФОП [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 04.07.2006 р. та рішення Господарського суду Харківської області від 08.10.2008 р. При перевірці дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил встановлено, що відповідач виконує будівельні роботи з будівництва будівлі невизначеного призначення без дозвільних документів, про що складено акт від 10.07.2015 . На надані ДАБІ у Харківській області приписи щодо зупинення відповідачем виконання будівельних робіт [PERSON] не реагує. Як зазначає представник позивача, [PERSON] , з метою ухилення від виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2016, яке набрало законної сили 25.07.2017 Харківським апеляційним господарським судом про зобов`язання привести будівлю у попередній стан шляхом знесення побудованих без дозвільних документів поверхів, уклав фіктивний договір дарування частини будівлі з [PERSON] 01.12.2016. Зазначений договір, як стверджує позивач, суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків. Єдиним наміром сторін було ухилення від відповідальності за незаконне будівництво та виконання рішення суду. У додаткових письмових поясненнях позивач посилається на те, що укладаючи договір дарування від 01.12.2016, відповідачі не мали наміру створити правові наслідки вчинення правочину, оскільки договір укладено між подружжям і відповідач [PERSON] була обізнана про незаконне будівництво , що ведеться її чоловіком , та ухвалено рішення суду про знесення незаконно побудованих шести поверхів ( а.с. 92-93). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістили, правом надання відзиву на позов не скористалися. Відповідач [PERSON] була присутня у підготовчих судових засіданнях, проти позову заперечувала. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Представник 3 особа- Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради надав пояснення, в яких підтримує позовні вимоги Харківської місцевої прокуратури № 2 та стверджує, що дізнавшись про задоволення рішенням Господарського суду Харківської області від 02.11. 2016 позовних вимог прокуратури Жовтневого району м.Харкова про зобов`язання [PERSON] привести у попередній стан будівлю та знести побудовані без дозвільної документації, з порушенням будівельних норм та правил поверхи, відповідач здійснив відчуження об`єкту з метою використання аргументів стосовно добросовісного набувача [PERSON] та неможливості виконання рішення щодо чужого майна ( а.с. 74-75). Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Рішення Господарського суду Харківської області від 08 жовтня 2008 року за фізичною особою-підприємцем [PERSON] визнано право власності на нежитлову трьохповерхову будівлю літ. "Б-3" №1-16 загальною площею 552,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За фактом самовільного будівництва 9-ти поверхової будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці у дворі поблизу будинку [ADDRESS] , в провадженні слідчого відділу Жовтневого районного відділу Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області знаходились матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015220100000031 від 17.04.2015р., за ознаками ст. 197-1 ч. 3 Кримінального кодексу України. Як було встановлено в ході досудового розслідування, забудовником та власником трьох поверхів вказаного будинку на підставі рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2008р. є Фізична особа - підприємець [PERSON] . Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 5552 від 17.08.2015р., проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса в ході досудового розслідування встановлено, що виконані будівельні роботи по об`єкту будівництва за адресою: [ADDRESS] і в цілому об`єкт незавершеної будівлі за вказаною адресою не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Як випливає з матеріалів справи, прокурор Жовтневого району м.Харкова в інтересах держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця [PERSON] про зобов`язання відповідача привести у попередній стан будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] літ. "Б-3" №1-16 шляхом знесення побудованих без дозвільної документації поверхів. Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.11.2016 р., що набрало законної сили постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 р. позовні вимоги прокурора задоволені повністю та зобов`язано Фізичну особу-підприємця [PERSON] привести у попередній стан будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] літ. «Б-3» №1-16 шляхом знесення побудованих без дозвільної документації поверхів. Наказ Господарського суду пред`явлено до виконання. Постановою Вищого Господарського Суду України від 01.11.2017 р.касаційна скарга фізичної особи-підприємця [PERSON] залишена без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 02 листопада 2016 року та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 25 липня 2017 року у справі за № 922/6365/15 - без змін. За наданою Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків інформацією на виконанні ВДВС знаходиться виконавче провадження № 54530398 з примусового виконання Наказу № 922/6365/15, виданого Господарським судом Харківської області. 17.08.2017 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 04.09.2017 р. здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі і встановлено, що боржник рішення суду не виконує, про що складено відповідний акт державного виконавця, а також накладено штраф на боржника та надано повторний строк для добровільного виконання рішення та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. 20.09.2017 р. постановою державного виконавця накладено на [PERSON] штраф у подвійному розмірі, після чого до прокуратури направлено повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення,передбаченого ст. 382 КК України. За повідомленням слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017220500001990. Крім того, державним виконавцем направлено пропозиція до Держархбудінспекції щодо авансування робіт, пов`язаних з з примусовим знесенням побудованих без дозвільної документації поверхів, приблизна вартість яких становить 4 050 000 грн. До Головного територіального управління юстиції подана службова записка 22.02.2018 про виділення коштів та визначення спеціалізованої організації для укладання відповідних договорів з метою виконання рішення суду, накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику На теперішній час ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.04.2019 [PERSON] оголошено у розшук. 01 грудня 2016 р., тобто після розгляду справи за позовом прокурора та задоволення Господарським судом Харківської області від 02.11.2016 р позовних вимог, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, за умовами якого [PERSON] безоплатно передав [PERSON] , а остання прийняла від [PERSON] у власність Ѕ частину нежитлової будівлі літ. «Б-3» загальною площею 552,7 кв.м. по [ADDRESS] . Вказаний договір 01 грудня 2016 року нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою І.І., зареєстровано в реєстрі за № 2746. [PERSON] , як обдаровувана, у встановленому законом порядку здійснила державну реєстрацію права власності , про що міститься відповідний номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За довідкою Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 14.10.2011 р. між відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб ( а.с . 94). Після пред`явлення позову про визнання договору дарування недійсним [PERSON] замовила висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, в ході розгляду справи уклала іпотечний договір з гр. [PERSON] 22.02.2019 на забезпечення виконання основного зобов`язання-договору позики в сумі 5 000 000 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. [PERSON] поділено об`єкт нерухомості на три частини, а саме нежитлове приміщення першого поверху № 8 і літ. «Б-3» пл. 2 кв.м.; нежитлові приміщення першого поверху № 1,6, нежитлові приміщення другого поверху №№ 9, 10, 11, 12, нежитлові приміщення третього поверху №№ 13, 14, 15, 16 загальною по. 402,5 кв.м.; нежитлові приміщення першого поверху №№ 2, 3, 4, 5, 7 пл. 148,2 кв.м. Приватним нотаріусом ХМНО Остапенко Є.М. внесені відповідні записи про право власності від 21.08.2018 та прийняти рішення від 27.08.2018 про державну реєстрацію права власності на ім`я [PERSON] на новоутворені об`єкти нерухомості за індексними номерами 42706775, 42706040 і 42705726, з відкриттям відповідних окремих розділів ( а.с. 15-179). Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За приписами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Вимогами частин першої та другої статті 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 19.10.2016 ( провадження № 6-1873цс16), від 23.08.2017 р. у справі № 306/2952/14-ц , від 09.09.2017 р. у справі № 359/165, постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19). Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення виконання судового рішення. Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь іншої особи після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стягувача-Державної архітектурно-будівельної інспекції України, оскільки укладається договір дарування, який явно направлений на недопущення виконання рішення суду . Суд вважає, що оспорюваний правочин не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, адже встановлені судом обставини та дії відповідача [PERSON] свідчать про умисел обох сторін правочину приховати справжні наміри учасників правочину, а саме виведення нерухомості з власності [PERSON] , ускладнення щодо повернення об`єкта, недопущення звернути стягнення на спірну будівлю, як майно боржника [PERSON] та уникнення виконання знесення самовільно побудованих поверхів без дозвільної документації, що покладено рішенням суду на [PERSON] . Проаналізувавши сукупність обставин, встановлених у справі, наявність у [PERSON] на момент укладення оспорюваного договору дарування нежитлового приміщення рішення суду про зобов`язання знесення самовільного будівництва, подальші дії відповідачів, які є подружжям та у різний спосіб поділяють об`єкт , передають в іпотеку,будучі обізнаними про необхідність виконання судових рішень, суд вважає, що позовні вимоги доведені в судовому засіданні, обгрунтовані та підлягають задоволенню. За правилами ст.ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved