Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проїзних документів, надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Свої вимоги мотивував тим, що з 27 липня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач не надає згоду на виїзд дитини за межі України. Просив надати дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон неповнолітній [PERSON], [INFO], надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон у зв'язку з відсутністю згоди одного з батьків. Під час розгляду справи позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог - просив надати дозвіл [PERSON] без письмової згоди (дозволу) матері [PERSON] на оформлення проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], дозволити виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO], за межі України, а саме до Республіки Польщі на періоди з 22 листопада 2016 року по 27 листопада 2016 року, з 01 січня 2017 року по 08 січня 2017 року, з 28 березня 2017 року по 01 квітня 2017 року, з 01 серпня 2017 року по 15 серпня 2017 року без письмової згоди (дозволу) її матері [PERSON]. 16 серпня 2016 року протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи Службу у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації. Позивач підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що уклав договір оренди житлового приміщення до 24 жовтня 2010 року. Представник позивача [PERSON] пояснила, що батько дитини працює, має дохід, тому може утримувати дитину. Згідно висновку фахівця [PERSON] встановлена відсутність достатніх підстав стверджувати, що дитині не потрібно спілкування з батьком та/або це негативно впливає на неї. Відповідач позовні вимоги не визнала. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав. Підтримав письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що рішення Святошинського районного суду м.Києва про стягнення аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу)щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму фактично не виконується, позивач несвоєчасно та не в повному обсязі надає матеріальну допомогу. Тому у позивача відсутні матеріальні можливості відвозити дитину за кордон, або ж позивач просто приховує дійсний розмір своїх доходів. Коли позивач перебуває у Києві, він безперешкодно бачиться з дитиною, коли має бажання - спілкується з дитиною телефоном або скайпом. Позивач свідомо направляв листи щодо надання відповідачем нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон без супроводу матері не на адресу фактичного місця проживання, ним не додано повідомлення про вручення листа відповідачу. Позивач не надав доказів проживання у Польщі в квартирі з належними для малолітньої дитини умовами. Додатково пояснив, що дитина не бажає їхати з батьком без супроводу матері. Згідно висновків психологічних досліджень Центру у справах сім»ї та жінок «Родинний дім» Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації та педагога-психолога [PERSON] встановлено порушення стосунків з батьком та визначено відторгнення спілкування з ним. Висновок фахівця [PERSON] складено без спілкування з матір»ю та дитиною, виїзд дитини з батьком без супроводу матері неможливий. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомили. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли заперечення, в яких, зокрема зазначено, що, беручи до уваги висновок психологічного обстеження малолітньої дитини, яке проведено психологом Центру у справах сім»ї та жінок «Родинний дім» дозвіл на виїзд малолітньої дочки за межі України без згоди та супроводу матері є передчасним, позивачу необхідно встановити емоційний контакт з малолітньою дочкою, для початку це можуть бути періодичні зустрічі(можливо, у присутності матері та психолога задля комфорту малолітньої дитини та заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.152-153).. Свідок [PERSON] пояснила, що з 2012 року знайома з відповідачем та її дитиною. Після розлучення позивача та відповідача дитина не хотіла спілкуватися з батьком. Один раз позивач приїхав до дитини з іншою жінкою, після чого дитина стала боятися іншої мами. Останній раз бачила дитину у 2014 році. На підставі спостереження за дитиною у повсякденному житті, розмов, малюнків в період з квітня 2012 року по грудень 2013 року написала висновок про психологічне обстеження у серпні 2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд фактично встановив наступне. З 27 липня 2007 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8), який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року було розірвано (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). 04 серпня 2014 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва з позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу)щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму (а.с.61). 06 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про оформлення у нотаріусу дозволу на виїзд за кордон дитини (а.с.29,30). Згідно з ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 даної Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця мешкання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статі 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути лише на підставі рішення суду. Згідно із підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченоюзгодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Тобто, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку в конкретну країну із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. На підтвердження вимог позивачем надано довідки про доходи за 2015-2016 роки (а.с. 123,124,125), копію договору користування житловим приміщенням, укладеного 24 жовтня 2016 року товариством з обмеженою відповідальністю «Злоти Лотос» в особі позивача (а.с.162-165), інформацію Департаменту освіти і науки, молоді і спорту щодо рекомендації навчальні заняття організовувати за семестровою системою орієнтовно в такі терміни: перший семестр з 01 вересня по 23 грудня 2016 року( 24 грудня 2016 року для шкіл, які працюють за шестиденним робочим тижнем); осінні канікули з 31 жовтня по 06 листопада 2016 року; зимові канікули з 26 грудня 2016 року по 10 січня 2017 року; другий семестр з 11 січня по 31 травня 2017 року; весняні канікули з 27 березня по 02 квітня 2017 року (а.с.97-98). Матеріали справи також містять висновок фахівця [PERSON] за запитом батька, в якому метою психологічного дослідження зазначено вивчення питання щодо взаємодії з дитиною та участі у вихованні дитини та в результаті бесіди з батьком, вивчення психологічної характеристики встановлена відсутність достатніх підстав стверджувати, що дитині не потрібно спілкування з батьком та/або це негативно впливає на неї. Однак суд не погоджується з цим висновком через відсутність відомостей щодо обраних методів та методик психологічного дослідження, опису процедури проведення зазначених методик психологічного дослідження, отриманих даних та їх аналізу (а.с. 118,122). Представником відповідача [PERSON] на підтвердження заперечення проти задоволення позову надано висновки психологічного обстеження дитини, з якими суд не погоджується, виходячи з такого. Так, у висновку психологічного обстеження Центру у справах сім»ї та жінок «Родинний дім» Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації обстеження неповнолітньої дитини від 12 вересня 2016 року за запитом матері зазначено метою психологічного дослідження,зокрема, визначення прихильності дитини до батька, вивчення емоційних компонентів ставлення дитини до значимих їй людей, та встановлено порушення стосунків з батьком та визначено відторгнення спілкування з ним. Однак суд не погоджується з цим висновком через відсутність опису процедури проведення зазначених методик психологічного дослідження, отриманих даних та їх аналіз (с.99-101). Крім того, згідно інформації Центру у справах сім»ї та жінок «Родинний дім» Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації відповідачу надано висновок психологічного обстеження дитини від 12 вересня 2016 року № 265 без проведення психологічної роботи з батьком (а.с.169-170). Згідно висновок педагога-психолога [PERSON] виїзд дитини з батьком до іншої країни без супроводу матері є просто неможливим, бо це може негативно позначитися на психічному та психологічному стані дитини. Однак суд не погоджується з цим висновком через відсутність інформації щодо обраних методів і методики психологічного дослідження, опису процедури проведення зазначених методик психологічного дослідження, отриманих даних та їх аналіз (а.с.102,103,104,105). У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Бажання позивача отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон повністю узгоджується з його правами та обов'язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України, та відповідає інтересам малолітньої дитини. За таких обставин судом не встановлено обставин, які перешкоджають виїзду [PERSON], [INFO], за межі України, а саме до Республіки Польщі на періоди з 01 січня 2017 року по 08 січня 2017 року, з 28 березня 2017 року по 01 квітня 2017 року, з 01 серпня 2017 року по 15 серпня 2017 року без письмової згоди (дозволу) її матері [PERSON]. Позовні вимоги в частині надання дозволу для тимчасового виїзду за межі України неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO], за межі України, а саме до Республіки Польщі в період з 22 листопада 2016 року по 27 листопада 2016 року не підлягають задоволенню через сплив цього періоду на час розгляду справи. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково: дозволити [PERSON] без письмової згоди (дозволу) матері [PERSON] оформлення проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України неповнолітній дитині [PERSON], [INFO]; дозволити виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO], за межі України, а саме до Республіки Польщі на періоди з 01 січня 2017 року по 08 січня 2017 року, з 28 березня 2017 року по 01 квітня 2017 року, з 01 серпня 2017 року по 15 серпня 2017 року без письмової згоди (дозволу) її матері [PERSON]. В іншій частині позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп. (а.с.29-а) відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1102 грн. 40 коп.

Outcome: partial