Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Луганськ від 14.06.2007 року її брат [PERSON] Шамільєвич знаходився у Державному закладі «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» з 10.07.2007 року по 09.12.2007 рік. На підставі ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2014 року його було направлено на примусове лікування в Дніпропетровську клінічну психіатричну лікарню Дніпропетровської обласної ради, з посиленим наглядом. Так як він страждав на тяжкий психічний розлад та перебував під суворим наглядом, вона не спілкувалась з братом. Крім того, починаючи з 2013 року вона поїхала на заробітки до Росії та поверталась додому на невеликі періоди відпусток. У листопаді 2015 року їй її брат [PERSON] повідомив про смерть [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому майно, спадкоємців першої черги у померлого не залишилося, за життя [PERSON] заповіту не складав. Вона, як сестра померлого, має право на спадкування за законом. 10 листопада 2015 року вона звернулась до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса від 10.11.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск строку на подання такої заяви. Позивачка зазначає, що встановлений законом строк подачі заяви до нотаріальної контори вона пропустила з поважних причин, оскільки перебувала на заробітках у Росії та не знала про смерть брата. Посилаючись на зазначене, позивач просить визначити їй додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 16 березня 2015 року її брата [PERSON] Радіка Шамільєвича. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог, просив розглянути справу у відповідності до чинного законодавства. Представник Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі та постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивачка є сестрою [PERSON] Радіка Шамільєвича, [INFO]. На підставі ухвали Ленінського районного суду м. Луганськ від 14.06.2007 року брат позивачки [PERSON] Шамільєвич, [INFO], знаходився у Державному закладі «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» з 10.07.2007 року по 09.12.2007 рік. На підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2014 року [PERSON] Радіка Шамільєвича було направлено на примусове лікування в Дніпропетровську клінічну психіатричну лікарню Дніпропетровської обласної ради з посиленим наглядом, що підтверджується відповідною довідкою. В звязку з тим, що [PERSON] страждав на тяжкий психічний розлад та перебував під суворим наглядом вона не спілкувалась з братом. Крім того, починаючи з 2013 року позивачка поїхала на заробітки до Росії та поверталась додому на невеликі періоди відпусток. У листопаді 2015 року її брат [PERSON] їй повідомив про смерть 16.03.2015 року [PERSON] Як вбачається з листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 21.09.2016 року № 4183/03.1-38, актового запису про смерть, відповідпо Самарському районному у м. Дніпропетровськ відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області є актовий запис про смерть № 254 від 18.03.2015 року на [PERSON] Радіка Шамільєвича, [INFO], із зазначенням дати смерті - 16.03.2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на усе належне йому майно. Спадкоємців першої черги у померлого не залишилося, за життя [PERSON] заповіту не складав. 10.11.2015 року [PERSON], як сестра померлого, яка має право на спадкування за законом, звернулась до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 10.11.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON], померлого 16.03.2015 року, через пропуск нею шестимісячного строку на подання такої заяви. Відповідно до спадкової справи № 608/2015, яка була заведена в Восьмій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON], померлого 16.03.2015 року, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася лише [PERSON] З огляду на встановлені судом вище вказані обставини, суд вважає необхідним визнати причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого року, поважною та вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк в один місяць, достатній для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України та заяви, витрати по справі слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved