Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом вказавши на обґрунтування позовних вимог, що батьки дитини [PERSON], [INFO], який перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, [PERSON] та [PERSON] тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, зловживають алкогольними напоями та не створюють належних умов для розвитку дитини. Відповідно до характеристики № 105 від 18.03.2015 року наданої ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7 ім. О.С.Пушкіна Кіровоградської міської ради Кіровоградської області відповідачі - батьки учня 1-го класу Меркотан [PERSON] безвідповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, до школи з'явились у нетверезому стані. Згідно з довідкою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» від 30.03.2015 року про стан здоров'я дитини [PERSON] піклується його бабуся [PERSON], яка забезпечує лікування та догляд за дитиною. Згідно з інформацією Кіровоградського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 11.06.2014 року № 877/01-06 відповідачі не працюють, зловживають алкогольними напоями, не займаються вихованням дітей, не дбають про житло, відмовляються від соціального супроводу фахівцями Кіровоградського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Через безвідповідальне ставлення відповідачів до виконання своїх батьківських обов'язків, відсутність належних умов для проживання та розвитку, що підтверджується актами обстеження умов проживання, малолітній [PERSON] з 05.03.2015 перебуває у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. Враховуючи викладене, та з посиланням на ст.ст. 150, 164-167 СК України, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] та [PERSON], аліменти на користь тих осіб або установ, яким буде передано на виховання дитину, на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та накласти заборону на відчуження житла, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS]. Представник позивача під час судового розгляду справи, уточнила зміст позовних вимог в частині накладення заборони на відчуження житла, в зв'язку з чим просила накласти заборону на відчуження житла а саме: 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], та на 2/25 частини будинку [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні надав суду пояснення, аналогічні тим, які викладені в позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить розписка відповідача [PERSON] від 28.05.2015 року, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. При цьому, будучи присутнім в судовому засіданні 28.05.2015 року відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував щодо фактичних обставин, викладених в позові, та щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнення з нього аліментів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить розписка відповідача [PERSON] від 28.05.2015 року, причини неявки суду не повідомила, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надала. При цьому, будучи присутньою в судовому засіданні 28.05.2015 року позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо фактичних обставин справи, та щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнення з неї аліментів. Прокурор прокуратури м. Кіровограда [PERSON] з урахуванням обставин, зазначених представником позивача, а також встановлених під час судового розгляду фактів, виходячи при цьому виключно з інтересів неповнолітньої дитини, вважала, що є об'єктивні підстави для позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх дитини [PERSON], а так само стягнення з них аліментів в розмірах визначених позивачем, та з метою збереження житлових прав дитини необхідним є накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачам. Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи думку прокурора прокуратури м.Кіровограда, приймаючи до уваги пояснення відповідачів, надані в судовому засіданні 28.05.2015 року, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] народився [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області 01 серпня 2007 року, актовий запис за № 1537, його батьками в свідоцтві зазначено «батько» - [PERSON], «мати» [PERSON]. Згідно з інформацією Кіровоградського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 877/1006 від 11.06.2014 року в ході соціального інспектування сім'ї [PERSON] було встановлено, що [PERSON] не працює, зловживає алкогольними напоями, умови для проживання неповнолітніх дітей не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Зі слів сусідів також стало відомо, що мати не приділяє достатньої уваги своїм дітям, не займається їх вихованням. [PERSON] від співпраці та соціального супроводу Центру відмовилася. Відповідно до характеристики на [PERSON], учня 1-го класу ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7 ім. О.С.Пушкіна Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 18 березня 2015 року № 105 [PERSON], навчається в школі з 01.04.2014 року, має відповідні розумові здібності, гарну пам'ять, школу відвідує постійно, програмовий матеріал з предметів засвоює на достатньому рівні, у шкільному колективі комунікабельний, доброзичливий, має багато друзів серед однолітків. [PERSON] проживає з батьками, які безвідповідально ставляться до своїх батьківських обов'язків. Дуже часто, до уроку дитина не має необхідного приладдя, навчальних посібників, іноді має неохайний вигляд,через недбайливе ставлення з боку батьків. Батьки [PERSON] схильні до вживання алкогольних напоїв, траплялися випадки, коли дитину з групи продовженого дня забирали в нетверезому стані. Також, в судовому засіданні встановлено, що лікування та догляд за дитиною [PERSON], [INFO] здійснює його бабуся [PERSON], що підтверджується відповіддю головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» [PERSON] від 30.03.2015 року, № 567-02, яка (бабуся) відіграє суттєву роль у вихованні дитини. Наказом начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради І.Сисак від 18.06.2014 року № 86 [PERSON], [INFO], взятий на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Відповідно до письмових пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], - батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] доглядом дитини не займаються, вживають алкогольні напої. Дитина [PERSON] постійно живе у бабусі [PERSON], оскільки батьки за місцем проживання не створили дитині належних умов для проживання, в помешканні відсутні вода, тепло та електроенергія. Вважають, що [PERSON] та [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно дитини [PERSON] Судом також встановлено, що дитина [PERSON] з 05.03.2015 року перебуває у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградські міської ради від 26.03.2015 року № 1949/49-05-24 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.03.2015 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] року народження, з тих підстав, що зокрема згідно з характеристикою з місця проживання від 11.03.2015 року, наданою квартальним комітетом № 19 [PERSON] та [PERSON] зловживають алкогольними напоями, не створюють належних умов для розвитку та проживання дітей. В актах обстеженнях умов проживання сім'ї [PERSON], складених працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 28.03.2014 року, 12.02.2015 року, 16.03.2015 року зафіксовано умови проживання сім'ї, які не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, а саме: у помешканні брудно, холодно, знаходяться сторонні особи, з якими [PERSON] та [PERSON] вживають алкогольні напої. Через відсутність умов для проживання та розвитку, безвідповідальне ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків малолітній [PERSON] проживає з бабусею [PERSON], яка здійснює його утримання, виховання та контролює навчання. Факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON] підтверджують у своїх письмових заявах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на підставу для позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], позивач посилався на ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, ухилення від виконання відповідачами своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтував тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], зловживають алкогольними напоями, не піклуються про дитину, не займаються її вихованням, не приймають участі в житті дитини, залишили сина на виховання бабусі [PERSON], що свідчить про вольове небажання батьків виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. При цьому, досліджуючи умови та спосіб життя відповідачів, судом встановлено, що за адресою місця проживання відповідачів та їх малолітнього сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS], умови проживання незадовільні, у приміщенні відсутнє енергопостачання, опалення, у кімнаті холодно, повітря несвіже, продукти харчування відсутні, що підтверджується актами обстеження умов проживання від 28.03.2014 року, 17.06.2014 року, 12.02.2015 року, та від 16.03.2015 року за участю спеціалістів служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, крім того, під час обстеження умов проживання відповідачів, за вказаною вище адресою, останні знаходилися в стані алкогольного сп'яніння. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, під час судового розгляду справи судом встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] року народження, що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя та праці, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до його гідності, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, хоча мають реальну можливість для цього, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, вони включають в себе також і материнську та батьківську турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, навчання, спілкування з дитиною. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої дитини [PERSON], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено наявність вини відповідачів у невиконанні батьківських обов'язків, зазначених вище, відсутність перешкод з боку інших осіб для належного, виконання відповідачами батьківських обов'язків, зловживання останніми алкогольними напоями, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, за якою розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], не звільняє їх від обов'язку щодо утримання дитини, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платників аліментів непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, відповідачі є молодими ,працездатними за віком та станом здоров'я особами, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року народження, обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 35345650 від 24 березня 2015 року [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 09 червня 2011 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, належить 2/25 частини будинку [ADDRESS]. [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 06 березня 2002 року належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 24.03.2015 року № 3-7618-211-3/20. З метою збереження житла неповнолітньої дитини [PERSON], суд вважає за необхідне зберегти за [PERSON] 2/25 частини будинку [ADDRESS] та 1/2 частини квартири [ADDRESS], які належать [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09 червня 2011 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, та на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 06 березня 2002 року відповідно, шляхом накладення заборони на їх відчуження. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 487 грн. 20 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, Закону України "Про охорону дитинства", Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved