Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивачка просить ухвалити рішення яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем - [PERSON], який вони зареєстрували у Виконавчому комітеті Моршинської міської ради, Львівської області, 25 жовтня 2013 року. Стягнути з відповідача 704,80 гри. сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 25 жовтня 2013 року між нею, [PERSON] та відповідачем - [PERSON], було укладено шлюб, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Моршинської міської ради Львівської області. Після укладення шлюбу на перших порах у них була нормальна сім'я. Вони проживали в м. Моршин в будинку її батьків. Проте з часом відносини між ними почали погіршуватися через абсолютно різні погляди на життя. В них почали виникати суперечки та сварки, в результаті яких вони почали віддалятись один від одного і стали абсолютно чужими людьми. Останньою межею її терпіння стало те, що близько 3-х років тому відповідач вдарив її по обличчю і саме тоді вона вирішила остаточно розірвати з ним будь-які шлюбні стосунки. Після цього інциденту відповідач виїхав від неї і до цього часу їй не відомо його місце перебування. Знає тільки що він родом з с.Гошів. Таким чином, вже протягом 3 років вони з відповідачем не спілкуються, спільне господарство не ведуть, спір щодо поділу майна у них відсутній. Спільних неповнолітніх дітей у них немає. Вважає, що станом на сьогоднішній день їх шлюбні стосунки повністю припинені. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка (а.с.18). В Долинський районний суд поступила заява згідно якої позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить справу розглядати без її участі, не заперечує проти прийняття судом заочного рішення (а.с.17). Відповідач [PERSON], в судове засідання на виклик не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив , від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с.13,21 ), від нього не поступив відзив на позов. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.2013 року (а.с.4) свідчить про те, що між [PERSON], та [PERSON], 25.10.2013 року був укладений шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області, Україна, актовий запис №24. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім'ї. Позивачка не бажає зберегти сім'ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім'я розпалася. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити, витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, покласти на відповідача . Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved