Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом вчиненим 17.12.2004 , відповідно до якого вона усе належне їй майно заповіла позивачеві [PERSON] . Позивач спадщину прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, утім реалізувати свої спадкові права на майно у вигляді земельної ділянки, площею 3,3435 га, що увійшла до складу спадкової маси та належала спадкодавцеві на підставі державного акту серія ВН № 09410 позбавлений можливості, оскільки за життя спадкодавцем було втрачено правовстановлюючий документ, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просить проводити за її відсутності. Ухвалою суду від 20.02.2020 було витребувано з Липовецької державної нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву Вінницької області матеріали спадкової справи до майна померлої [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). У підготовче судове засідання позивач не з`явився, утім у позові просив суд про розгляд справи у його відсутність. З огляду на викладене, суд вважає, що можливо ухвалити рішення за відсутності сторін спору, за результатами підготовчого судового засідання, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим 17.12.2004 (а.с.6), відповідно до якого вона заповіла усе належне їй майно позивачеві [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області 17.12.2004 та зареєстрований в реєстрі за №217. За відомостями органу місцевого самоврядування заповіт не змінено та не скасовано спадкодавцем. Із інформації наданої нотаріальними установами на вимогу суду встановлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Із довідки виданої виконавчим комітетом Трощанської сільської ради Липовецького району від 18.02.2020 за №02-18/57, встановлено, що [PERSON] постійно проживав із своєю тіткою [PERSON] , на момент її смерті [INFO] . Судом встановлено, що до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка, площею 3, 3435 га, що розташована на території Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серія ВН №09410 Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що правовстановлюючий документ на підтвердження належності майна спадкодавцеві втрачено, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем в нотаріальному порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідач подав заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved