Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивували тим, що кожна з них являється власницею 5/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних (господарських та побутових) будівель і споруд за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Леуцького, 37. А 1/6 або 2/12 частин даного домоволодіння належать на даний час, померлому 04.03.1959 року первинному власнику [PERSON]. Позивачі вказують, що обоє володіють своїми 5/12 частинами та 1/12 частинами [PERSON] більше 10 років, тому на підставі ч.1 ст.344 ЦК України, а саме в порядку набувальної давностіпрохають визнати за ними право власності на вищезазначені 1/12 частини даного домоволодіння. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, в позовній заяві прохали розглянути справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] міська рада Полтавської області\~ в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, зазначивши, що міська рада позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, з»ясувавши позицію\~сторін, взявши до уваги визнання відповідачем позову, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3\~ \~ст. 11 ЦПК України\~ \~особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1\~ ст. 11 ЦПК України\~ \~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~ \~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~ \~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач, [PERSON] з 01.09.2001 року являється власницею 5/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних (господарських та побутових) будівель і споруд за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Леуцького, 37, що підтверджується копією договору дарування від 01.09.2001 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-2405, довідкою КП «Лубенське МБТІ» від 15.12.2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна №75203243 від 08.12.2016 року. Дані 5/12 частин вищевказаного домоволодіння вона отримала в дар від [PERSON], які належали дарителю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Хорольською державною нотаріальною конторою за р.№338 14.06.1994 року, зареєстрованого в Лубенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу 5 під р.№1443. Позивач [PERSON] з 23.03.2004 року являється власницею 5/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних (господарських та побутових) будівель і споруд за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Леуцького, 37, що підтверджується копією договору дарування від 23.03.2004 року та зареєстровано в реєстрі за №742, довідкою КП «Лубенське МБТІ» від 15.12.2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна №75203243 від 08.12.2016 року. Дані 5/12 частин вищевказаного домоволодіння вона отримала в дар від [PERSON], які належали дарителю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Хорольською держнотконторою 01.04.1982 року за реєстром № 506 і договору дарування, посвідченого Хорольською держнотконторою 22.03.1986 року за реєстром № 458 та зареєстрованого КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" бюро технічної інвентаризації 22.04.1982 року і 21.04.1986 року в реєстрову книгу № 5 за реєстровим №1443. Також судом встановлено, що первинним власником з моменту побудови даного будинку був [PERSON], що доводиться копією першої сторінки будинкової книги будинку №37 в м.Хорол Полтавської області по вул.Леуцького та копією свідоцтва про право на спадщину від 29.07.1960 року за реєстром №1993. З вищезгаданого свідоцтва слідує, що єдиними спадкоємцями після померлого 04.03.1959 року [PERSON] є діти син [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON] в рівних долях. До складу спадкового майна увіходять: п»ять шостих частин домоволодіння, що знаходиться в м.Хорол, вул.Лука№37, а одна шста частина залишається відкрита, що належало померлому на підставі свідоцтва виданого 16.02.1949 року Хорольським комунальним відділом та зареєстровано в інвентарному бюро 27 УП 1960 року під №1443. З довідки КП «Лубенське МБТІ» №378 від 15.12.2016 року слідує, що домоволодіння за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Леуцького, 37 мало раніше адреси м.Хорол, вул.Лука№35 потім м.Хорол, вул.Лука№37. Те що 1/6 частина даного домоволодіння не успадкована та на даний момент належить померлому 04.03.1959 року [PERSON] також доводиться довідкою КП «Лубенське МБТІ» від 15.12.2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна №75203243 від 08.12.2016 року. Тобто 1/6 або 2/12 частин даного домоволодіння належать і на даний час первинному власнику [PERSON] Судом встановлено, що з моменту дарування 01.09.2001 року 5/12 частин домоволодіння, позивач [PERSON] стала в ній проживати, але офіційно в ній зареєструвала своє місце проживання лише 03.12.2002року, що доводиться довідкою Хорольської міської ради Полтавської області №263 від 11.01.2017 року та аркушами будинкової книги будинку №37 в м.Хорол Полтавської області по вул.Леуцького. З акту виконкому Хорольської міської ради від 11.01.2017 року слідує, що за словами сусідів та на підставі будинкової книги будинку №37 в м.Хорол Полтавської області по вул.Леуцького, 03.12.2002 року, позивач [PERSON], [INFO] зареєструвала своє місце проживання в даному будинку. А власником 5/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних (господарських та побутових) будівель і споруд за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Леуцького, 37, позивач [PERSON] стала ще 01.09.2001 року на підставі договору дарування від 01.09.2001 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-2405. З цієї дати, позивач [PERSON] фактично почала володіти, користуватися та розпоряджатися не тільки 5/12 частинами даного домоволодіння, а фактично 1/2 частиною, яке розділено на 2 половини (квартири), оскільки розпочала в ній проживати, здійснювати в ній ремонтні роботи, користуватися та наглядати за нею. Тобто, позивач [PERSON] фактично добросовісно заволоділа, володіє та продовжує відкрито, безперервно володіти 1/12 частиною даного домоволодіння з 03.12.2002року по даний час, а саме більше 10 років. Судом встановлено, що з моменту дарування 23.03.2004 року даної частки домоволодіння, позивач [PERSON] стала в ній проживати, а офіційно в ній зареєструвала своє місце проживання ще 09.07.2003року, що доводиться довідкою Хорольської міської ради Полтавської області №264 від 11.01.2017 року та аркушами будинкової книги будинку №37 в м.Хорол Полтавської області по вул.Леуцького. З акту виконкому Хорольської міської ради від 11.01.2017 року слідує, що за словами сусідів та на підставі будинкової книги будинку №37 в м.Хорол Полтавської області по вул.Леуцького, 09.07.2003року, позивач [PERSON], [INFO] зареєструвала своє місце проживання в даному будинку. А власником 5/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних (господарських та побутових) будівель і споруд за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Леуцького, 37, позивач [PERSON]стала 23.03.2004 року на підставі договору дарування від 23.03.2004 року та зареєстровано в реєстрі за №742 З цієї дати, позивач [PERSON]фактично почала володіти, користуватися та розпоряджатися не тільки 5/12 частинами даного домоволодіння, а фактично 1/2 частиною, яке розділено на 2 половини (квартири), оскільки розпочала в ній проживати, здійснювати в ній ремонтні роботи, користуватися та наглядати за нею. Тобто, позивач [PERSON] фактично добросовісно заволоділа, володіє та продовжує відкрито, безперервно володіти 1/12 частиною даного домоволодіння з 23.03.2004 року по даний час, а саме більше 10 років. Отже, фактично кожна з позивачів володіє 1/2 частинами вищевказаного домоволодіння (де будинок фактично розділено на 2 окремі квартири і поділено між ними надвірні споруди та земельну ділянку, що доводиться технічним паспортом домоволодіння), а юридично вони являються власниками 5/12 частин кожна без виділу долей (частин) в натурі, що в сумі становить 10/12 або 5/6 домоволодіння. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту\~ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності обєкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у ч.1\~ст. 344 ЦК України\~(особа заволоділа чужим майном). Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред»явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК, а також ч.4\~ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв»язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння\~\~і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, відповідно до вищевказних норм чинного законодавства України, набувачеві достатньо володіти чужим нерухомим майном протягом 10 років із дотриманням вимог, встановлених законом, набуває право власності на це майно. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Оскільки позивач [PERSON], добросовісно заволоділа чужим майном 1/12 частиною домоволодіння за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Леуцького, 37, яка належала померлому 04.03.1959 року [PERSON], і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном по даний час, тобто більше десяти років, починаючи з 01.09.2001 року, то у відповідності до частин 1, 4 статті 344 ЦК України набула право власності на 1/12 частину даного домоволодіння за набувальною давністю. Оскільки позивач [PERSON], добросовісно заволоділа чужим майном 1/12 частиною домоволодіння за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Леуцького, 37, яка належала померлому 04.03.1959 року [PERSON], і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном по даний час, тобто більше десяти років, починаючи з 23.03.2004 року, то у відповідності до частин 1, 4 статті 344 ЦК України набула право власності на 1/12 частину даного домоволодіння за набувальною давністю. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення своїх прав у іншому порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] до Хорольської міської ради Полтавської області\~ про\~ встановлення права власності на 1/12 частину будинку з відповідною частиною надвірних (господарських та побутових) будівель і споруд в порядку набувальної давності, слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved