Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом в якому посилається на те, що 30.05.1969р. її батьки [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, під час якого купили будинок № 8 по вул.. Разіна м. Лисичанськ, право власності на який було зареєстровано на батька, та в якому разом проживали. 05.11.2002 року помер батько, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді будинка № 8 по вул.. Разіна м. Лисичанськ, а 23.11.2004р. померла мати. Позивачка посилаючись на те, що після смерті батька, її мати фактично прийняла спадщину, просить суд встановить цей факт, який їй необхідний для прийняття спадщини після смерті матері. У судовому засідання позивачка підтримала позов. Представник зацікавленої особи державної нотаріальної контори, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явивсь, та заперечень на заяву не надав ( л.с.19). Суд вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові матеріали справи вважає за необхідне заяву задовольнити з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні з пояснень позивачки та це підтверджується витягом з Державного реєстру, довідкою ( л.с. 6,9), 30.05.1969р. її батьки [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, під час якого купили будинок № 8 по вул.. Разіна м. Лисичанськ, право власності на який було зареєстровано на батька, та в якому вони разом проживали. Згідно свідоцтв ( л.с.7,8), 05.11.2002 року помер [PERSON], а 23.11.2004р. померла [PERSON] Відповідно до ст..22 Кодексу про шлюб та сім»ю, який діяв на час купівлі будинку батьками позивачки, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом норм статей 1268 - 1269\~ЦК\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268\~ЦК\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно з роз»ясненями ВССУ, викладеними у листі від 16.05.2013\~№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297\~ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297\~ЦК\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Таким чином суд вважає, що після смерті [PERSON], його дружина [PERSON], яка постійно з ним проживала, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка і вона мала право на спадкове майно буд. № 8 по вул.. Разіна м. Лисичанськ.

Outcome: approved