Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, посилаючись на те, що 03 жовтня 2018 року ним отримані постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. № 57314916 та № 57312959 від 27.09.2018 року про відкриття виконавчого провадження, винесені при примусовому виконанні виконавчих написів № 11044 та № 11043 від 23.07.2018 року, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та звернення стягнення на будівлю магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк». Але при вчиненні виконавчих написів нотаріусом були допущенні порушення, а саме нотаріус не перевірив наявність судових рішень, спорів між сторонами по справі, а також виконавчий напис був вчинений поза межами спливу строку позовної давності. Також нотаріус мав вчиняти виконавчі написи тільки, якщо заборгованість є безспірною та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3 років. В зв'язку просить визнати виконавчий напис № 11043 від 23.07.2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. та виконавчий напис № 11044 від 23.07.2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. такими, що не підлягають виконанню, стягнувши з відповідача, сплачений ним судовий збір. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було відкрито провадження від 17.10.2018 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ними даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу АТ "Укрсоцбанк", а також третім особам, відповідно до вимог ЦПК України, за місцем знаходження були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулися поштові повідомлення з відміткою про вручення судової кореспонденції. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав. В судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Крім цього надала суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з якого вбачається, що на даний час організаційно-правова форма відповідача - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Треті особи - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та з урахуванням клопотання позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. В судовому засіданні встановлено, що 04 липня 2006 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») та згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений Договір кредиту № 805/16/21-1/6-305. Відповідно до умов договору АТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] на умовах строковості, платності, забезпеченості, повернення та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 300 000 гривень з оплатою 18,5% річних та комісій, з щомісячним погашенням основної заборгованості по 2500 гривень та кінцевим терміном погашення кредиту 03.07.2016 року на наступні цілі: поточні потреби. 04 липня 2006 року між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК» в особі начальника Лозівського відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» Лебедя О.В. та згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений іпотечний договір №805/13/26/6-1070. Предметом іпотеки за іпотечним договором є: нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 66,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, [ADDRESS] та належить Іпотекодавцям на праві приватної власності спільної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1999 року, право власності на яке зареєстровано КП «БТІ», згідно з написом про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER]. Відповідно до п.1.2 договору іпотеки залогова вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 75750 гривень. Крім цього, 04 липня 2006 року між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК» в особі начальника Лозівського відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» Лебедя О.В. та згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений іпотечний договір №805/13/26/6-1071. Предметом іпотеки за іпотечним договором є: нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля магазину, загальною площею 242,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21 вересня 2004 року виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області. Відповідно до п.1.2 договору іпотеки залогова вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 300000 гривень. 08.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір №1 про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого збільшилась сума кредиту до 345000 гривень. 20.10.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого збільшилась процентна ставка за користування кредитом, яка склала 21% річних. 31.07.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода №3 про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого збільшилась сума кредиту до 358548,41 гривень, процентна ставка за користування яким склала 21% річних та кінцевий термін повернення кредиту визначений 03.07.2021 року . В зв'язку зі збільшенням суми кредиту та процентної ставки були внесені зміни та доповнення до іпотечного договору, що підтверджується договором № 1 від 08.05.2007 року та договором № 2 від 31.07.2009 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №805/13/26/6-1070 (з майновими поручителями). За договором № 2 від 31.07.2009 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №805/13/26/6-1071, п.1.4 договору було викладено в новій редакції, сума кредиту, що підлягала поверненню склала 358548,41 гривень, процентна ставка за користування яким склала 21% річних та кінцевий термін повернення кредиту визначений до 03.07.2021 року. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник [PERSON] грошові кошти в термін до 30.04.2015 року не повернула. В зв'язку з чим ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю магазину, загальною площею 242,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] та 21 лютого 2018 року за даним позовом було постановлено рішення про задоволення позовних вимог. З даним рішенням відповідач не погодилася та звернулася з апеляційною скаргою до апеляційного суду Харківської області. Постановою апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області було скасоване та у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» було відмовлено в повному обсязі. Крім цього, в серпні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом про звернення стягнення за іпотечним договором №805/13/26/6-1070 від 04 липня 2006 року на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 66,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачам на праві приватної спільної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1999 року, право власності на яке зареєстровано КП «БТІ», згідно з написом про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER]; визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; за рахунок продажу іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту у розмірі 534 840,11 грн. 15 листопада 2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області по даній справі було постановлено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, яке на даний час не набрало законної сили в зв'язку з подачею ПАТ «Укрсоцбанк» апеляційної скарги. В зв'язку з невиконанням кредитного договору від 04.07.2006 року [PERSON] в запропонований в договорі строк, відповідач по справі звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з вимогою про вчинення виконавчих написів у відповідності до вимог кредитного договору. 23 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. був вчинений виконавчий напис № 11043 за яким звернуто стягнення на нежитлову будівлю магазину, загальною площею 242,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] в рахунок забезпечення зобов'язань за Договором кредиту № 805/16/21-1/6-305 від 04.07.2006 року, та стягнуто витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса. Також, 23 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. був вчинений виконавчий напис № 11044 за яким звернуто стягнення на квартиру, загальною площею 66,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рахунок забезпечення зобов'язань за Договором кредиту № 805/16/21-1/6-305 від 04.07.2006 року, та стягнуто витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. від 27.09.2018 року відкрито виконавче провадження № ВП №57312959 від 27.09.2018 року про звернення стягнення на нежитлову будівлю магазину, загальною площею 242,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] в рахунок забезпечення зобов'язань за Договором кредиту № 805/16/21-1/6-305 від 04.07.2006 року, та стягнуто витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса. В цей же день, постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. відкрито виконавче провадження № ВП №57314916 від 27.09.2018 року про звернення стягнення на квартиру, загальною площею 66,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рахунок забезпечення зобов'язань за Договором кредиту № 805/16/21-1/6-305 від 04.07.2006 року, та стягнуто витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає вчинені виконавчі написи незаконними, оскільки порушені його права, так як написи вчинені з порушенням вимог чинного законодавства. Будучи не згодним з вказаними написами, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх незаконним і не підлягаючими виконанню. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані укладеними між сторонами договорами, Законом України «Про нотаріат», ЦК України. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність (основна вимога) заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Позивач заявляє про те, що спірні виконавчі написи вчинено в порушення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Також позивач стверджує про те, що нотаріус не мав достатніх підстав на вчинення виконавчих написів, оскільки не були враховані спори між позивачем та відповідачем по справі щодо заборгованості за кредитним договором та не взяті до уваги рішення судів. Так, доводи позивача підтверджені наявними в матеріалах справи доказами. Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із п. 3.5 глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Таким чином, діючими нормативними актами встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень вказаного Порядку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Чинним законодавством не встановлено обов'язку нотаріуса перевіряти безспірність заборгованості, а вказано на необхідність перевірки на відповідність поданих документів Порядку. Пленум Верховного Суду України своєю постановою № 2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» з подальшими змінами роз'яснив судам, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому напису. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Відповідно до постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року з подальшими змінами, справи щодо оспорювання виконавчого напису нотаріуса розглядаються в позовному провадженні, позивачем в якому є боржник, а відповідачем - кредитор. Така ж позиція закріплена в п. 6 Узагальнень судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 7 лютого 2014 року, в якому зазначено, що відповідно до п. 16 постанови № 3 ВССУ спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Твердження позивача щодо безпідставності вчинення написів є обґрунтованими, оскільки хоча виконавчі написи були вчинені приватним нотаріусом з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1., 3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих кредитором документів, що підтверджують безспірність заборгованості: кредитний договір, заява про вимогу сплатити заборгованість за кредитним договором, але відповідачем в повній мірі не було проінформовано нотаріуса щодо спору між сторонами про розмір заборгованості та наявність судових рішень. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Спеціальним нормативним актом є постанова № 1172 Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до п. 1 цього нормативного акту, для виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає право звернення стягнення і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про стягнення боргу не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Така ж позиція закріплена у п. 10 Узагальнень судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 7 лютого 2014 року, в якому зазначено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, їй якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Відповідно до п. 3.2 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заборгованість боржника визнається безспірною, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів. Що стосується нотаріальної практики, то під документом, що встановлює прострочення виконання зобов'язання за нотаріально посвідченим договором, прийнято вважати заяву стягувача (претензію або тотожний за юридичним значенням документ) про прострочення платежу, передану боржнику безпосередньо стягувачем або надіслану боржникові поштою зі зворотним повідомленням, або передану через нотаріуса в порядку, передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат». Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Зокрема, на переконання суду, надані відповідачем нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. Але відповідач не проінформував нотаріуса щодо наявності рішень судів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, нотаріусом не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу та відсотків за користування кредитом, не було з'ясовано даного питання з боржником, нотаріус не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості. Також, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису порушено строки давності. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Враховуючи положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат» на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він повинен був перевірити правомірність вимог стягувача за вимогами в повному обсязі в тому числі і строки давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Строк закінчення боргового зобов'язання за кредитним договором закінчується через три роки після спливу строку за кредитним договором. АТ «Укрсоцбанк» звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 23.07.2018 року, тобто після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги та без надання доказів безспірності заборгованості. Отже, зважаючи на вищевикладене, слід дійти висновку, що приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчих написів про звернення стягнення на предмети іпотеки, попередньо не переконавшись та не отримавши від банку документів, які б підтвердили, що вказана заборгованість є безспірною та зі спливом строків позовної давності. Відповідач не скористався своїм правом та не надав суду відзиву щодо заявлених позовних вимог, які б спростовували доводи позивача в позовній заяві, а також правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні ним виконавчих написів. Представник відповідача не надав до суду жодного письмового доказу, який би підтверджував їх правову позицію, а саме: відповідачем не було доведено фактів правомірності своїх дій та правомірність дій нотаріуса при вчиненні виконавчих написів. Отже суд вважає, що позивачем було доведено, та надано докази, які свідчать про те, що оспорювані правочини, а саме виконавчі написи слід визнати такими, що не підлягають виконанню. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що на час вчинення виконавчих написів у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчих написів про звернення стягнення на предмети іпотеки, а тому існують всі підстави для задоволення позовних вимог, в зв'язку із чим виконавчі написи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. слід визнати такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 1409 гривень 60 копійок судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved