Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03.06.2009 року між ними був укладений шлюб, але подружнього життя не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями, постійно вчиняє сварки та застосовує фізичне насилля по відношенню до позивача . Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припиненні. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, просила розірвати шлюб . Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення, причина неявки суду ненадана, і суд визнав за можливе розглянути справу без його участі відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони вступили в шлюб 03.06.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають. Подружнього життя не склалося, через непорозуміння один одного. Спільне проживання припинено. Сім'я розпалась, шлюб існує формально. Тому в силу ст.ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання юридичної допомоги від 21.12.2016 року приватний адвокат Мальцева Тетяна Володимирівна надавала послуги в якості представництва у суді за позовом до [PERSON], та за розрахунком позивачем було спалачено на надання правової допомоги 1500 гривень (а.с.7,18-19), обґрунтованого розрахунку витрат на правову допомогу не надано. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони дійшли до стійкого переконання про необхідність розірвання шлюбу, у зв'язку з цим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, в частині стягнення коштів за надання правової допомоги - відмовлено.

Outcome: approved