Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 01.07.1999 року був укладений договір купівлі-продажу ? частини квартири, посвідчений державним нотаріусом Сибіга С.Е., за яким [PERSON] продала, а [PERSON], яка діяла за згодою своєї матері [PERSON], купила ? частину однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 32,20 кв.м., і вона [PERSON] (позивач) стала співвласником цієї квартири разом із [PERSON]. Після смерті [PERSON] [INFO] року виявилося, що договір купівлі-продажу вказаної квартири після його укладення не був зареєстрований в БТІ з невідомих їй (позивачу) причин. До укладення зазначеного договору купівлі-продажу, квартира належала [PERSON] та її сину [PERSON] на підставі договору міни від 24.05.1996 року. [PERSON] помер [INFO] року, спадкоємцем за законом була [PERSON] 22.06.2006 року [PERSON] отримала дублікат Договору міни замість втраченого, на підставі якого було повторно зареєстровано в БТІ спірну квартиру на праві власності за [PERSON] та [PERSON] 01.03.2007 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва було визначено частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру по ? частині за [PERSON] та [PERSON] Вважають, що дане рішення було необхідне [PERSON] для оформлення та отримання спадщини після померлого [PERSON] [INFO] року Договір міни, дублікат якого виданий 22.06.2006 року, відповідно до рішення суду від 01.03.2007 року, був зареєстрований в БТІ, в результаті чого за [PERSON] та [PERSON] за кожним по ? частині було зареєстровано право власності. Тобто, право власності за [PERSON] та [PERSON] реєструвалося в БТІ тричі. 20.11.2007 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] - ? частину спірної квартири. 29.01.2008 року був укладений договір дарування ? частини спірної квартири, дарувальником була [PERSON], обдарований - [PERSON]. На реєстраційному посвідчені договору дарування нотаріусом був складений запис про те, що "1/4 частина квартири подарована 29.01.2008 року", такий же запис був складений в свідоцтві про право на спадщину. [INFO] року [PERSON] померла у віці 91 рік. Відкрилася спадщина, спадкоємцем за законом виявився син померлої - відповідач. Після цього, відповідач звернувся до неї (позивача) з пропозицією продати квартиру, визнаючи, що він та вона (позивач) мають право власності на дану квартиру по ? частині. Вони разом ходили до нотаріуса, який перевіривши правовстановлюючі документи, вказав, що договір купівлі-продажу квартири на ? частину не зареєстрований в БТІ, тому не можливо посвідчити договір купівлі-продажу всієї квартири. Враховуючи вимоги законодавства, що діяли на час укладання, нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частини спірної квартири від 01.07.1999 року, не передбачалося обов'язкової реєстрації речових прав на нерухоме майно - реєстрацію в БТІ, як умову для виникнення права власності на таке нерухоме майно. Після укладення договору купівлі-продажу в 1999 році [PERSON] втратила право власності на ? частину спірної квартири і в подальшому не мала законних підстав розпоряджатися цією частиною квартири. Крім того, що [PERSON] не могла розпоряджатися належною їй частиною квартири після її відчуження в 1999 році, реєстраційні служби, нотаріуси невірно визначали частки та правовстановлюючі документи, що належать [PERSON] після отримання нею спадщини сина [PERSON] Це стало причиною того, що виникла необхідність витребувати із незаконного володіння відповідача ? частину спірної квартири та просити визнати за позивачем право власності на ? частину спірної квартири. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, підтримав та просив врахувати зазначені ним обгрунтування позову, вимоги законодавства щодо спірних правовідносин з урахуванням законодавства, що діяло на час вказаних подій. Зазначив, що про порушення свого права позивач дізналася в листопаді 2015 року і до цього часу відповідач завжди визнавав її власником ? частини спірної квартири. На час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири позивач була неповнолітня. Не заперечував того, що є заповіт померлої [PERSON] на ім'я позивача, складений в 1997 році (до укладення нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу ? частини спірної квартири). Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, та просив врахувати надані ним письмові заперечення проти позову. Зазначив, що договір купівлі-продажу ? частини спірної квартири від 01.07.1999 року не був зареєстрований в БТІ, тому позивач не набула права власності на 1/2 частину квартири та не має права витребовувати ? частину квартири із незаконного володіння відповідача. Просив врахувати і строк позовної давності звернення до суду. Пояснив, що відповідач має право власності на ? частину спірної квартири на підставі договору дарування від 29.01.2008 року, друга частина спірної квартири може бути оформлена на позивача на підставі спадкування за заповітом, який залишила [PERSON] на ім'я позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та приєднану для огляду справу №2-674/07, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що [PERSON] є бабусею позивача та матір'ю відповідача. Відповідно до нотаріально посвідченого Договору міни від 24.05.1996 року [PERSON] та її син - [PERSON] здійснили обмін належної їм на праві власності квартири (свідоцтво про право власності від 26.03.1996 року) на спірну квартиру [ADDRESS]. Квартира однокімнатна, загальною площею 31,3 кв.м, житловою - 18,7 кв.м. Відповідно до Договору купівлі-продажу ? частини квартири (дублікату), укладеного та нотаріально посвідченого 01.07.1999 року, [PERSON] продала, а [PERSON], [INFO], що діяла за згодою своєї матері [PERSON], купила ? частину квартири [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON] і відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2007 року, мати померлого - [PERSON] успадкувала ? частину спірної квартири, що належала померлому на підставі договору міни від 24.05.1996 року. 29.01.2008 року [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору дарування подарувала [PERSON] ? частину спірної квартири. В даному договорі зазначено, що відчужувана ? частина квартири належить Дарувальнику - [PERSON] на підставі договору міни від 24.05.1996 року, дублікат якого виданий 22.06.2006 року, рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 01.03.2007 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2007 року. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01.03.2007 року, яким було визначено за [PERSON] та [PERSON] право власності на спірну квартиру по ? частині за кожним, було скасоване ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.07.2016 року, а провадження по справі закрите. Однак, на підставі даного рішення відбувалися реєстрації часток власників спірної квартири в БТІ та ця реєстрація визначених часток враховувалася та розраховувалася нотаріусами при посвідчені інших правочинів. З матеріалів спадкової справи встановлено, що 20.09.1997 року [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла спірну квартиру [PERSON] - позивачу по справі. [PERSON] померла [INFO] року. Зазначені вище документи, які враховувалися при визначені часток власників спірної квартири та які реєструвалися, а в подальшому заново реєструвалися у зв'язку з видачею дублікатів, рішення суду (договори міни, дарування, дублікати їх, рішення суду (скасоване), свідоцтво про право на спадщину) - в результаті стали підставою того, що в БТІ згідно Інформаційної довідки від 14.01.2016 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано наступним чином: ? частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.11.2007 року; ? частина за [PERSON] (відповідачем) на підставі договору дарування від 29.01.2008 року та ? частина за [PERSON] на підставі договору міни від 24.06.1996 року (дублікат від 22.06.2006 року, рішення суду від 01.03.2007 року (скасоване). Відповідно до ст.128 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення договору купівлі-продажу ? частини спірної квартири (01.07.1999 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене договором або законом. Законом УРСР "Про власність", який діяв на час укладання вказаного договору купівлі-продажу частини квартири, передбачено, що громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Об'єктами права приватної власності є, зокрема, квартири. Законодавством, що діяло на час укладення та нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі продажу частини квартири, не передбачало визначення часу набуття права власності як час реєстрації договору у відповідних органах (БТІ). Таке визначення міститься в ЦК України, в редакції 2004 року. Станом на 1999 рік (час укладення договору купівлі-продажу частини спірної квартири) позивач була неповнолітня, і вчиняти будь-які дії, в тому числі реєструвати правочини, не могла. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном Згідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до того, що по даній справі є встановленим наступне. [PERSON], будучи власником частини спірної квартири, ще майже 20 років тому розпорядилася належною їй часткою спірної квартири шляхом укладення договору купівлі-продажу на користь онуки - позивачки по справі. [PERSON] здійснювала дане розпорядження майном на користь онуки (позивача) згідно свого волевиявлення, підтвердженням чого є і той факт, що за два роки до укладення договору купівлі-продажу частини спірної квартири [PERSON] склала заповіт на належне їй майно також на користь онуки (позивача). Договір купівлі-продажу від 01.07.1999 року ніким не визнавався недійсним, і не може не враховуватися як правовстановлюючий документ із-за відсутності реєстрації його в БТІ. Крім того, наявний (ніким не скасований) нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини спірної квартири від 01.07.1999 року, не дає можливості враховувати заповіт, складений раніше - 20.09.1997 року. Другий співвласник спірної квартири - [PERSON] (син [PERSON].) помер [INFO] року і належну йому на праві власності другу частину спірної квартири успадкувала його мати [PERSON], після чого [PERSON] 29.01.2008 року розпорядилася отриманою у спадщину другою частиною квартири шляхом укладення договору дарування на користь сина [PERSON] (відповідача). Таким чином, спірна квартира перебувала у власності однієї родини і після смерті власників [PERSON] та [PERSON] перейшла на законних підставах, за вільним волевиявленням, бажанням, у власність родини - онучки та сина [PERSON] Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що є встановленим та доведеним, що власниками спірної квартири є позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON], кожен з них - на ? частину спірної квартири. Той факт, що нотаріуси, реєстратори невірно визначали частки власності при оформлені, видачі документів, їх дублікатів, враховуючи зазначене вище, не можуть враховуватися судом як підстава для відмови в позові в частині визнання за позивачем права власності на частину спірної квартири. Щодо позовної вимоги про витребування з незаконного володіння відповідача ? частини спірної квартири, суд приходить до того, що дана вимога є безпідставна з урахуванням встановлених вище обставин та фактів. Стосовно строку позовної давності, про пропуск якого зазначив представник відповідача, суд прийшов до висновку, що строк не є пропущеним, оскільки з пояснень сторони позивача вона дізналася про порушення своїх прав в 2015 році від нотаріуса, у якого разом з відповідачем бажали оформити продаж спірної квартири, з урахуванням наявного у позивача права власності на ? частину спірної квартири згідно договору купівлі-продажу від 01.07.1999 року, що не заперечувала сторона відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial