Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом та зазначила, що 02.06.2015 року звернулась до ФОП [PERSON] та замовила йому памятник з каменю габбро букинського родовища та його установку на могилі доньки. В якості предоплати вона передала йому аванс в сумі 14000 грн., про що відповідач надав розписку. Загальна вартість разом з установкою становила 20000 грн., а термін виконання робіт - 60 календарних днів. Виконавши частину роботи, а саме, монтаж залізобетону, відповідач зник і перестав брати трубку. По даний час відповідач роботу не закінчив, отриманий аванс не повернув. З цього приводу вона зверталась до правоохоронних органів, однак їй було рекомендовано за захистом прав звернутись до суду. Оскільки відповідач порушив умови договору, просила розірвати укладений з відповідачем договір та стягнути з відповідача сплачений нею аванс. У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач, будучи належно повідомленим про місце та час розгляду справи, у судове засідання не прибув, причину неявки не повідомив. Суд, вислухавши позивача та ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши її матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З рахунку-фактури №162 від 02.06.2015 р. судом встановлено, що між позивачем та відповідачем як субєктом підприємницької діяльності фізичною особою було укладено договір з надання послуги виготовлення памятника з каменю габро букинського родовища та виконання робіт з його установки. З цього ж рахунку вбачається, що вартість послуги становить 20000 грн., термін виготовлення та монтажних робіт 60 календарних днів. Згідно з розпискою, в якості авансу за виготовлення та установку памятника відповідач отримав у позивача 14000 грн. та зобовязався здати всі виконані роботи по виготовленню та установці до 14.09.2015 р. Як вбачається з висновку за зверненням гр.. [PERSON] від 01.10.2015 р. дільничного інспектора 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області, 22.09.2015 р. [PERSON] звернулась до міліції з заявою про прийняття заходів щодо [PERSON], який не виконує роботи по установці памятника на могилі рідних і не повертає гроші в сумі 14000 грн. Оскільки його офіс по вул.Привокзальній,8 тривалий час зачинений, на повідомлений [PERSON] телефон [PERSON] не відповідає, перевірку було вирішено закінчити, а позивачу рекомендовано за захистом прав звернутись до суду. Позивач вважала, що з відповідачем у неї був укладеий договір купівлі-продажу. Однак суд вважає, що між сторонами виникли інші правовідносини, на підставі такого. Згідно з п.п.3,17,18 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", виконавець це субєкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, тоді як продавець субєкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Відповідно до п.7 тієї ж статті Закону, договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція; підтвердження вчиненого усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі розрахунковий документ). За змістом ч.ч.1,2 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим; якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач може призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Відповідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 того ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі наведених норм і встановлених обставин суд вважає, що позивач довів свої вимоги, натомість доказів про виконання своїх обовязків за угодою чи відсутності своєї вини у її невиконанні відповідач суду не надав. Тому суд задовольняє позов у повному обсязі та відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved