Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач, в особі свого законного представника, звернувся до суду з вказаним позовом та просив встановити факт, що [PERSON] народилася [INFO] року; встановити факт, що [PERSON], [INFO] / дошлюбне прізвище [PERSON]/ померла [INFO]; визнати за неповнолітньою [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за правом представлення на однокімнатну квартиру [ADDRESS] що належала [PERSON]- прабабі /померла 05.03 2016р. / на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1995р., виданого органом приватизації житлового фонду АТЗТ "Харківський завод залізобетонних конструкцій № 1",р. № 29. В обґрунтування позову вказував, що [INFO] року померла [PERSON], прабаба неповнолітньої позивачки. Після її смерті залишилось спадкове майно - однокімнатна квартира. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є в рівних долях її діти син [PERSON], дочка [PERSON] [INFO]. / дошлюбне прізвище [PERSON]/, померла [INFO]. Відповідач [PERSON], у передбачений ст.1270 ЦК України 6-ти місячний термін не подав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем знаходження спадкового майна і вважається таким, що спадщину не прийняв. Дочка [PERSON] / дошлюбне прізвище [PERSON]/, померла [INFO] Оскільки ту долю спадщини, що належала б за законом їх бабі, як би вона була жива спадкують онуки, неповнолітня [PERSON] [INFO], відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України вважається такою що прийняла спадщину. Відповідач [PERSON], онук спадкодавці, з 06.11.2012 р. зареєстрований в спадковій квартирі. Але тривалий час з 2005р. фактично там не проживає. До нотаріальної контори не подав заяви про прийняття спадщини і вважається таким, що спадщину не прийняв. Таким чином, неповнолітня позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], що прийняла спадщину. Але отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не має можливості оскільки, серед документів померлої [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру - свідоцтво про право власності на житло від 14.12.1995р., виданого органом приватизації житлового фонду АТЗТ "Харківський завод залізобетонних конструкцій № 1 ",р. № 29; не збереглося свідоцтво про народження [PERSON] [INFO] у актовому записі про смерть № 9859 від 26.10.2005р. складеному Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] [INFO] , що померла [INFO]. маються розбіжності - замість ім'я [PERSON] вказано [PERSON], дата народження [INFO], місце народження не вказано. Відповідачем подано до суду зустрічний позов, в якому він просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], а саме на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON], що померла [INFO], та на 3/4 частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO]. В обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що його бабуся [PERSON] була власником квартири, в 1998 році вона склала заповіт, відповідного до якого заповіла своє майно в рівних частках його брату [PERSON] та сестрі [PERSON]. В [INFO] померла його сестра [PERSON], в [INFO] померла його бабуся [PERSON]. Після смерті бабусі спадщину фактично прийняв його брат [PERSON] в частині визначеної в заповіті Ѕ частки квартири та оскільки на момент відкриття спадщини вже померла його сестра, Ѕ частку квартири фактично прийняли він та його брат в рівних частках по ј в порядку спадкування за законом, оскільки обидва були зареєстровані у спадковій квартирі. Після смерті брата спадкоємцем за законом другої черги є він, звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк для прийняття спадщини, брат заповіту не складав, спадковий договір не оформляв. У нотаріуса він дізнався, що він вважається таким, що прийняв спадщину, там же дізнався про наявність позову [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та законний представник позивача [PERSON], позов підтримали, посилалися на викладені в ньому обставини, проти задоволення зустрічного позову заперечували, в подальшому просили закінчити розгляд справи за їх відсутності. Відповідач, [PERSON], вимоги первісного позову не визнав, підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити. Суду пояснив, що [PERSON] це його бабуся, мати його матері [PERSON]. У матері було троє дітей, це він, його брат [PERSON] та сестра [PERSON]. Спочатку померла мати [PERSON] в [INFO], потім в [INFO] померла сестра [PERSON], у якої залишилось двоє доньок - [PERSON] та [PERSON], в [INFO] померла бабуся [PERSON], також в [INFO] помер брат [PERSON], одружений не був, дітей не мав, та в [INFO] помер дядько - [PERSON], брат матері, дружина якого померла раніше. Бабуся [PERSON] мала на праві власності [ADDRESS] яка є спадковою. Після смерті бабусі фактично спадщину прийняв він та його брат, оскільки вони були зареєстровані в квартирі та проживали там. Після смерті брата він також фактично прийняв спадщину та подав заяву про її прийняття до нотконтори. До нотконтори також зверталась із заявою про прийняття спадщини [PERSON], яка проживала з його братом, але в шлюбі вони не перебували, дітей не мали. Нотаріус повідомила, що він є спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно він не має можливості, оскільки існує спір із донькою сестри та відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 23 серпня 1970 року було укладено шлюб між [PERSON] /дошлюбне прізвище [PERSON]/, [INFO], та [PERSON], [INFO]./а.с.74/ Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.01.2018 року батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Таким чином, з наведених документів вбачається, що датою народження [PERSON] є [INFO] року, а тому суд вважає, що цей факт є встановлений та додатковому встановленню в судовому порядку не підлягає. [PERSON] є рідним братом [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та повідомленням Четвертої Харківської державної нотаріальної контори про народження [PERSON] (а.с.14, 116, 151) та є дітьми [PERSON], [INFO]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 24.11.[INFO] року та актового запису про смерть № 9859 від 26.10.2005 року, [PERSON], [INFO], померла [INFO]./а.с.75-76/, тому суд вважає, що цей факт є встановлений та додатковому встановленню в судовому порядку не підлягає. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно заповіту від 05.08.1998 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все належне їй майно, де б таке не знаходилося та з чого б воно не складалося заповіла в рівних частках своїм онукам [PERSON] та [PERSON]./а.с.68/ [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову ХМУЮ від 07.03.2016 року./а.с.7/ [PERSON] є власником квартири №[ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.12.1995 року./а.с.93/. Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених ст. 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст. 1266 ЦК України застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК). Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами ст. 1266 ЦК України, є вичерпним. Правило про те, що при спадкуванні при прямій нисхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення (ч. 6 ст. 1266 ЦК), слід розуміти таким чином, що внуки, праправнуки спадкують за правом представлення відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Правнуки спадкують за правом представлення після смерті прадіда (прабаби), якщо на час відкриття спадщини немає в живих їхніх діда (баби), батька (матері), спадкоємців за законом першої черги. На момент смерті [PERSON] в квартирі були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON], - діти [PERSON], яка померла [INFO]. Ще одна донька [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.09.2012 року/а.с.16/. [PERSON], [INFO], син [PERSON], рідний брат [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с.101). Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Заяв про прийняття спадщини після її смерті, відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подавав. Тобто, після смерті [PERSON] Ѕ частка квартири, що є спадковою, була успадкована [PERSON], відповідно до розпорядження в заповіті. Ѕ частка, яку в силу заповіту повинна була успадкувати [PERSON], в даному випадку підлягає спадкуванню за законом, оскільки на момент смерті [PERSON] - [PERSON] - померла. Ѕ частку квартири в силу закону, як спадкоємці першої черги, за правом представлення після смерті матері [PERSON] - успадкували [PERSON] та [PERSON], в рівних частках, тобто, по ј частці. Відповідно до актового запису про смерть № 12991 від 02.09.2016 року [PERSON] помер [INFO]. За життя свою частку в спадковому майні [PERSON] не переоформив. Заповітів не залишав. Після смерті [PERSON] із заявами до нотаріальної контори звернулись [PERSON], як особа, що була зареєстрована та проживала в даній квартирі та фактично прийняла спадщину після смерті свого брата, а також [PERSON]. При цьому, із змісту повідомлення Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 28.02.2018 року №1180/02-14 вбачається, що [PERSON], вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки зареєстрований разом із спадкодавцем на момент смерті. Рекомендовано [PERSON] звертатись до суду. Після відповідного роз'яснення [PERSON] до нотаріуса та суду не зверталась, в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що [PERSON] деякий час проживала з його братом, як одна родина, але шлюб не реєстрували, дітей спільних не мали. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Тобто, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті брата [PERSON], як спадкоємець за законом. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В даному випадку, між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] існує спір, а також втрачений оригінал свідоцтва про право власності на квартиру. У зв'язку із чим спір між спадкоємцями підлягає вирішенню в судовому порядку. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, оскільки спадкування за правом представлення можливо лише у випадку спадкування за законом. В даному випадку спадкування відбулось за правом представлення після смерті бабусі, онуками, відповідачем [PERSON] та його рідним братом [PERSON]. Суд вважає, що підлягає задоволенню зустрічним позов в повному обсязі, оскільки позивач [PERSON] був зареєстрований та проживав в квартирі із бабусею [PERSON] та своїм братом [PERSON], заяв про відмову від прийняття від спадщини не подавав. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв'язку із відмовою в первісному позову судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. Позивач за зустрічним позовом просив судовий збір на його користь не стягувати.

Outcome: approved