Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтувала тим, що з 12.08.2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі відповідач). У шлюбі в них народився син [PERSON] ([INFO]), який проживає з матірю та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки позивач не в змозі самостійно утримувати дитину та себе, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення сином трирічного віку. До суду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач подав до суду заяву в якій вказав, що згоден сплачувати аліменти на дитину та дружину в запропонованому позивачем розмірі, справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки особи, які беруть участь у справі скористались правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.08.2014 року Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстрував шлюб [PERSON] з [PERSON], у зв'язку з чим було складено актовий запис за №29 (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу позивач обрала прізвище чоловіка - "Скакун". У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] ([INFO], а.с 5). Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується даними, які вказані в будинковій книзі № 4/1 по вул. 40-річчя Перемоги в м. Липовець (а.с. 6-11). Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст. 181 ч.2 СК України). Відповідно до ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що синові не виповнилося три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання дитини та на її утримання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, згідно частини 1 статті 182 СК України, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дітей та дружини в запропонованому позивачем розмірі. Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 06.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач визнав позов, суд дійшов висновку, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в запропонованому нею розмірі до досягнення дитиною трирічного віку. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України. Суд вважає, що витрати позивача на оплату послуг адвоката у зв'язку з отриманням правової допомоги в сумі 400 грн. не підтверджуються допустимими доказами, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved