Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, так як вона, працюючи кіоскером дільниці Кіровоградської дирекції УДППЗ "Укрпошта", будучи матеріально відповідальною особою, умисно, використовуючи своє службове становище, привласнила та розтратила грошові кошти, сплачені громадянами в якості оплати за природний газ та електроенергію, внаслідок чого вказані кошти не надійшли до енергопостачальних підприємств, і останніми були заявлені претензії до підприємства поштового зв'язку про невиконання договірних зобов'язань з вимогою перерахування коштів, які підприємство змушене було відшкодувати. Також вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року з засудженої [PERSON] стягнуто кошти на користь користувачів, вказаних у вироку, зокрема і на користь громадянина [PERSON], тому позивач звернувся до відповідача з проханням повернути зайво отримані кошти в розмірі 346 гривень 50 копійок, однак, відповідач не бажає повернути кошти в добровільному порядку, тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій прохав слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позов не визнав в повному обсязі, в задоволені позовних вимог просив відмовити. Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року(а.с.5-11) [PERSON] засуджено за ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, так як вона, працюючи кіоскером дільниці Кіровоградської дирекції УДППЗ "Укрпошта", будучи матеріально відповідальною особою, умисно, використовуючи своє службове становище, привласнила та розтратила грошові кошти, сплачені громадянами в якості оплати за природний газ та електроенергію, внаслідок чого вказані кошти не надійшли до енергопостачальних підприємств, і останніми були заявлені претензії до підприємства поштового зв'язку про невиконання договірних зобов'язань з вимогою перерахування коштів, які підприємство змушене було відшкодувати. Також вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2011 року з засудженої [PERSON] стягнуто кошти на користь користувачів, вказаних у вироку, зокрема і на користь громадянина [PERSON] стягнуто кошти в сумі 346 гривень 50 копійок. Як вбачається з довідки №7265 від 02.12.2014 року, виданої відділом державної виконавчої служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області(а.с.26), виконавчий документ про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] на виконання не надходив. Таким чином, з вищевикладеного випливає, що з [PERSON] на користь відповідача стягнення боргу в сумі 346 гривень 50 копійок за виконавчим документом не проводилось, а тому з нього не можуть бути стягнуті вказані кошти. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, на підставі вищевикладеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.58, 60, 61 ЦПК України.

Outcome: dismissed