Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про встановлення факту, що будинок [ADDRESS] по вул. Княгині Ольги в селі Кротошин Пустомитівського району Львівської області, розташований на земельній ділянці для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, площею 0,40 га, станом на 01 вересня 1997 року належав [PERSON], який помер [INFO], а також просили визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №94 від 01.09.1997 року про надання дозволу громадянину [PERSON] на оформлення права власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] із проханням Львівського МБТІ та ЕО провести реєстрацію будинку з господарськими будівлями та видачу свідоцтва про право власності, визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №90 від 01.09.1997 року про надання [PERSON] дозволу на оформлення права власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] із проханням Львівського МБТІ та ЕО провести реєстрацію будинку з господарськими будівлями та видачу свідоцтва про право власності, а також визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №90 від 01.09.1997 року в частині оформлення на [PERSON] права власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS], визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №127 від 01.09.1997 року в частині оформлення [PERSON] права власності на 1/2 частини будинку [ADDRESS], визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] від 13.01.1998 року, виданого Львівським державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на [PERSON] та скасувати державну реєстрацію на цю частину будинку за реєстром №73, визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] від 12.01.1998 року, виданого Львівським державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на [PERSON] та скасувати державну реєстрацію на цю частину будинку за реєстром №73, визнати будинок [ADDRESS] спадковим майном після смерті [PERSON], який помер [INFO], визнати за [PERSON] право на спадщину за законом на 3/8 частини житлового будинку та встановити факт того, що 5/8 частини даного житлового будинку належало [PERSON], який помер [INFO], визнати за [PERSON] право на спадщину за заповітом на 5/8 частини житлового будинку після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач [PERSON] після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] успадкував 3/8 частини будинку [ADDRESS] та 3/8 частини земельної ділянки, а [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала за заповітом 5/8 частини даного будинку та 5/8 частини земельної ділянки. Враховуючи те, що даний будинок внаслідок своєї зношеності і технічного стану не був придатний для подальшого в ньому проживання та не відповідав технічним та санітарним вимогам, 24.08.1978 року виконавчий комітет Зубрянської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області прийняв рішення №16, яким вирішив дозволити перебудову цього будинку. За будинком була закріплена земельна ділянка площею 0,4 га. Оскільки в [PERSON] іншого житла не було, то поряд зі старим будинком на цій же земельній ділянці було побудовано новий житловий будинок під [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок був побудований у 1980 році за кошти [PERSON] і входив у склад домоволодіння, куди входили два будинки із приналежними надвірними будівлями. Останній у ньому постійно проживав до кінця свого життя [INFO]. За життя [PERSON] не оформляв на нього правовстановлюючі документи, а тому будинок не увійшов до спадкової маси. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] не належав до державного чи громадського житлового фонду він не міг бути приватизований [PERSON] та [PERSON], які на той час були членами сім'ї власника будинку і разом з ним проживали. До дня смерті [PERSON] будинок [ADDRESS] перебував у його фактичному володінні та користуванні, він не знав про оформлення правовстановлюючих документів на цей будинок за відповідачами [PERSON], [PERSON], про що не знав і він [PERSON], син покійного [PERSON] Оскільки дізнався про наявність правовстановлюючих документів лише 26.02.2016 року, то вважає, що може звернутися до суду про захист своїх порушених прав. У суді позивачі та їх представник позов підтримали та дали пояснення аналогічні мотивам звернення до суду, просили поновити строк звернення до суду та задовольнити позовні вимоги. Представники відповідачів проти позову заперечили та пояснили, що на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], він був власником наступного майна: житлового будинку [ADDRESS], трьох земельних ділянок, загальною площею 0,7439 га в с. Кротошин Пустомитівського району Львівської області. Власниками будинку [ADDRESS] ще з 1997 року, а відтак і на момент смерті [PERSON], були [PERSON] та [PERSON] Будинок [ADDRESS] та [ADDRESS] не є одним і тим же будинком, як твердять позивачі. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до суду не з'явився, однак подав письмові заперечення проти позову та зазначив, що до складу спадкового майна померлого [PERSON] не входив будинок [ADDRESS]. Даний будинок ще за життя [PERSON] було приватизовано його дітьми [PERSON] та [PERSON] Просили у задоволенні позову відмовити та розглядати справу без їх участі. Відповідачі [PERSON] та Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" до суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено, що визнання факту належності будинку [ADDRESS] станом на 01.09.1997 року [PERSON] вплине на спадкові права та обов'язки спадкоємців. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на житловий будинок [ADDRESS] та три земельні ділянки, загальною площею 0,7439 га в с.Кротошин Пустомитівського району Львівської області. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 09.03.2006 року, земельну ділянку площею 0,7439 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення ОСГ, яка розташована на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області успадкували [PERSON] та позивач [PERSON], з урахуванням 1/8 частки майна, від якого відмовилася [PERSON] Позивачі покликаються на те, що будинок [ADDRESS] належав спадкодавцю [PERSON] та є тим самим будинком [ADDRESS]. Однак суд не приймає до уваги такі твердження, оскільки позивачами це не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в суді пояснили, що спочатку вся родина проживала в старій хаті, а потім перейшли проживати в нову хату, яку будував [PERSON], та проживав там до останніх днів. Свідки [PERSON] та [PERSON] у суді пояснили, що є два будинки. [PERSON] знав про те, що будинок [ADDRESS] оформлений на його дітей [PERSON] та [PERSON] Таким чином, проаналізувавши покази свідків, суд оцінює їх критично щодо підтвердження факту належності будинку [ADDRESS] саме [PERSON], оскільки жоден свідок не підтвердив факт самостійного спорудження [PERSON] будинку [ADDRESS]. Покази про те, що останній проживав у ньому, не можуть свідчити про самостійне його будівництво, оскільки він проживав разом зі своїми дітьми, які зобов'язані піклуватися про батьків. Крім того з пояснень свідків, даних у судовому засіданні, вбачається, що існує два будинки: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Покликання позивачів на існування лише одного житлового будинку по [ADDRESS] є безпідставним та не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Посилання позивачів на неправомірність приватизації будинку[ADDRESS] відповідачем [PERSON] та [PERSON], з мотивів неперебування такого у державному чи громадському житловому фонді, не може бути взяте до уваги судом, оскільки передача у власність будинку [ADDRESS] відбулася у 1997 році (за життя [PERSON]) згідно вимог чинного на той час законодавства. Так, приписами Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб чинних станом на час оформлення права власності на будинок [ADDRESS], встановлено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування. Державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, за рахунок коштів власників нерухомого майна. Таким чином, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, посилання на порушення у 1997 році процедури оформлення права власності на будинок [ADDRESS]. А тому прохання позивачів про визнання недійсними та скасування правовстановлюючих документів на даний будинок є безпідставними. Як зазначила у суді позивач [PERSON] рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.09.2008 року за №2-1134-08 за нею визнано право власності на 5/8 часток земельної ділянки 0,7439 га переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення ОСГ, яка розташована на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що значиться за [PERSON], який помер [INFO]. Однак, наявна копія рішення суду від 05.09.2008 року не завірена належним чином, крім того, згідно довідки Пустомитівського районного суду Львівської області, цивільна справа за позовом [PERSON] до Пустомитівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування не числиться. За № 2-1134/2008 значиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. А тому суд не може взяти до уваги згадане вище рішення суду та визнати його преюдиційність. Відповідно до ст. 1218 КЦ України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що підстави для визнання будинку [ADDRESS] спадковим майном після серті [PERSON] - відсутні. Оскільки будинок [ADDRESS] не належав спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, то вимоги про визнання за позивачем [PERSON] права на спадщину за законом на 3/8 частини даного будинку - безпідставні, як вимоги щодо встановлення факту належності [PERSON], який помер [INFO], 5/8 частин вказаного будинку, а також вимоги про визнання за позивачем [PERSON] права на спадщину за заповітом на 5/8 частин згаданого вище будинку, як єдиної спадкоємиці [PERSON] У відповідності до ч.3 ст.10 та до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Належних та допустимих доказів на підтвердження мотивів, викладених у позові, позивачами представлено не було та судом в процесі розгляду справи не здобуто. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] слід відмовити за безпідставністю і недоведеністю.

Outcome: dismissed