Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-508/067/2008 від 28.08.2008 року у розмірі 3229129,29 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки PML-508/067/2008 від 28 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під номером 3374, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне вул. 50 лєт Октября, 1б та земельну ділянку загальною 0,089 га, що розташована за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне вул. 50 лєт Октября, 1б, які належать на праві приватної власності [PERSON] шляхом продажу на публічних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна на рівні не нижче ринкових цін з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в загальній сумі 3229129,29 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-508/067/2008, відповідно до умов якого останньому був виданий кредит в сумі 27405 доларів США, з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2023 року зі сплатою 7,49 % на рік. В забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PML-508/067/2008, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрований під номером 3374, згідно якого в іпотеку банку було передано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне вул. 50 лєт Октября, 1б та земельну ділянку загальною 0,089 га, що розташована за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне вул. 50 лєт Октября, 1б, які належать на праві приватної власності [PERSON] 26.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, згідно з якими ПАТ «ОТП Банк» відступив, а позивач прийняв право вимоги за кредитними договорами та договором іпотеки. Свої зобовязання за кредитним договором ЗАТ «ОТП Банк» виконав належним чином, кредитні кошти в сумі 27405 доларів США були направлені на рахунок позичальника. Позичальник у свою чергу зобовязався належним чином використати та повернути кредиторові вказані кредитні кошти у строки, вказані у кредитному договорі, але не виконує свої зобовязання за кредитним договором частково погасив заборгованість по кредиту, однак в подальшому припинив виконувати свої обовязки за кредитним договором в частині сплати тіла кредиту, відсотків та нарахованої пені, у звязку з чим представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягала і пояснила, що оскільки [PERSON] є майновим поручителем [PERSON], який не виконує взяті на себе зобовязання, є підстави для задоволення позову. Також послалася на постанову Верховного Суду України від 27 травня 2015 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі про звернення стягнення на предмет іпотеки і просила застосувати її в порядку ст. 360-7 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] повторно до судового засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про день слухання справи, а тому враховуючи думку представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 28.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-508/067/2008, відповідно до умов якого останньому був виданий кредит у сумі 27405 доларів США, з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2023 року, зі сплатою 7,49 % на рік (а.с.8-9). В забезпечення належного виконання вказаного договору 28.08.2008 року між банком і [PERSON] був укладений договір іпотеки PML -508/067/2008, відповідно до якого в іпотеку банку було передано: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне вул. 50 лєт Октября, 1б та земельну ділянку загальною 0,089 га, що розташована за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне вул. 50 лєт Октября, 1б, які належать на праві приватної власності [PERSON], тобто вона є майновим поручителем [PERSON] (а.с.26-33). Відповідно до п. 4.4 договору іпотеки сторони визначили, що заставна вартість предмета іпотеки становить: житловий будинок з надвірними спорудами - 112054 грн., земельна ділянка 96991 грн., загальна вартість предмету іпотеки становить 209042 грн. ЗАТ «ОТП Банк» свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином надав [PERSON] кредит у розмірі 27405 доларів США. Відповідач у свою чергу свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав - не погасив кредит, відсотки та пеню за кредитом не сплатив, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості у сумі 3229129,29 грн. в тому числі: тіло кредиту 27102,62 доларів США (еквівалент у гривні на день розрахунку 603742,81 грн.), відсотки за кредитом 3159,33 доларів США (еквівалент у гривні на день розрахунку 70377,80 грн.), пеня за період 22.04.2014 року - 22.04.2015 року 114696,90 доларів США (еквівалент у гривні на день розрахунку - 2555008,68 грн.), що підтверджується розрахунком (а.с. 6). 26.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, згідно з якими ПАТ «ОТП Банк» відступив, а позивач прийняв право вимоги за кредитним договором, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] та договором іпотеки, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] (а.с. 56-59). Про порушення зобовязання, необхідність виконання порушеного зобовязання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі незадоволення вимоги іпотекодержателя відповідачка [PERSON] була повідомлена належним чином (а.с. 114), крім того, їй було розяснено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобовязання в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги вони зобовязані добровільно звільнити вказаний будинок. Житловий будинок, який розташований за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне вул. 50 лєт Октября, 1б належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.54), з технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 42-46) вбачається, що площа будинку складає 43,90 кв.м., земельна ділянка загальною 0,089 га, що розташована за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне вул. 50 лєт Октября, 1б належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.08.2008 року (а.с.40). Відповідно до п.п. «к» п.5.2 договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-яких із його зобовязань за ст. 5 цього договору, іпотекодержатель має право на негайне виконання боржником боргових зобовязань, за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 11 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання в межах вартості предмету іпотеки. Статтею 589 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За умовами ч.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або\~\~неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням\~\~шляхом\~\~звернення\~\~стягнення\~\~на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Як вбачається з постанови Верховного Суду України від 27 травня 2015 року, за своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних відносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права. Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved