Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 878627,04 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, пояснив, що відповідно до укладеного договору № 805/16/21-1/5-669 від 05.10.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 572000,00 грн. зі сплатою 17,50 відсотків за користування кредитом строком до 02.11.2020 року. Крім того, між банком та [PERSON] укладений договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався нести відповідальність, як солідарні боржники за виконання [PERSON] зазначеного кредитного договору. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 06.07.2015р. перед позивачем становить 878627,04 грн., яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідачів содідарно. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала, просила застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши предсиавника відповідача [PERSON], , дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини: Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 805/16/21-1/5-669 від 05.10.2005 року [PERSON] отримав кредит кредит у розмірі 572000,00 грн. зі сплатою 17,50 відсотків за користування кредитом строком до 02.11.2020 року (а.с. 10-17). З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON], 05.10.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки. Згідно умов п.п 1.1 Договору поруки, відповідач [PERSON] зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним Договором (а.с. 19-20). Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 09.12.2010 року про внесення змін до договору кредиту № 805/16/21-1/5-669 від 05.10.2005 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 18,78% річних, починаючи з 30.11.2010 року та встановлено кінцевий строк повернення заборгованості 10.10.2025 року (а.с. 16-17). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з боку відповідачів мали місце порушення кредитного договору у серпні, вересні, жовтні, листопад , грудні 2009 року, тощо. Останній платіж відповідачем [PERSON] було здійснено 03.03.2010 року (а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ст. 265 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» - при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України"Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Частина 3,4 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини 1 і5 ст.261 ЦК України). Враховуючи, що останній платіж за договором кредиту № 805/16/21-1/5-669 від 05.10.2005 року здійснений [PERSON] 3 березня 2010 року, і з того часу пройшло більше ніж три роки, тому суд за заявою відповідача, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, застосовує позовну давність і в задоволенні позову відмовляє, при цьому враховує, що позивач клопотання про поновлення строку позовної давності разом із позовом не надав. Судові витрати понесені позивачем відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed