Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що діти хворіють, потребують постійного догляду та лікування. Просила стягувати з відповідача витрати в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та дали пояснення згідно заяви, додавши, що з 2012 року вони з відповідачем проживають окремо, у 2013 році розлучилися. З 2012 року відповідач сплачує аліменти на дітей, заборгованості немає. В зв'язку із захворюванням дітей на алергічні реакції, вона постійно змушена витрачати значні кошти на оздоровлення дітей, відповідач участі у додаткових витратах на дітей не приймає. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позову не визнали, пояснили, що позивачка не надає можливості брати участі у додаткових витратах на дітей, у відповідача відсутній зв'язок з позивачкою, він ніде не працює, перебиваючись тимчасовим заробітком, сплачує добровільно аліменти. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Сторони, згідно поданих свідоцтв та рішення Сарненського районного суду від 10 травня 2013 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Сарненського районного суду від 18 липня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Обставини примусового виконання рішення про стягнення аліментів на дітей та відсутності заборгованості по сплаті аліментів не оспорювались сторонами. Як встановлено в судовому засіданні, діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні, сторони проживають окремо. З поданих позивачкою виписок з амбулаторних карт КЗ "Сарненська ЦРЛ" № 128, 129 від 24 червня 2014 року а також довідок вказаного лікувального закладу №№ 31, 32 від 26 лютого 2014 року вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] на протязі 2011-2014 років оглядались лікарями з-приводу бронхіту з обструктивним компонентом, загрозливим по розвитку бронхіальної астми, іншими інфекційними захворюваннями, в зв'язку з чим призначалось лікування з придбанням ліків, рекомендоване санаторно-курортне лікування; обидва перебувають на диспансерному обліку, потребують постійного спостереження та лікування. З платіжних квитанцій вбачається, що позивачкою на протязі 2012-2014 років понесені витрати на лікування дітей. Відповідач [PERSON] згідно із довідки ЄДРЮО та ФОП станом на 19 серпня 2014 року припинив діяльність як фізична особа - підприємець. Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Позивачка в обґрунтування позову надала суду виписки із медичної картки та докази витрат на лікування дітей (чеки та квитанції), яким обґрунтовувала обставини захворювання дітей та здійснені фактичні витрати на їх лікування в минулому. Разом з тим, в судовому засіданні позивачкою не заявлено вимог про стягнення з відповідача коштів на покриття понесених витрат в минулому, вимога ж про стягнення щомісячних постійних додаткових витрат в сумі по 500 грн. на кожну дитину (яка розцінюється судом як вимога фінансування витрат в майбутньому) не обґрунтована належними достатніми доказами, з яких би можна було зробити висновок про розмір необхідних сум на покриття таких витрат. На думку суду розмір додаткових витрат на дитину в майбутньому повинен обґрунтовуватись документально: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно було надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат, чого позивачкою зроблено не було. У відповідності до вимог ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи недоведеність позовних вимог позивачкою, у задоволенні її позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed