Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвали 24.11.2010 року. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] На даний час відповідач не працює офіційно, проте має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів на утримання дитини між позивачем та відповідачем не досягнуто. Жовківським районним судом 16.07.2012 року постановлено рішення, яким було вирішено стягувати аліменти з відповідача в користь позивачки на дитину в розмірі ? частини від заробітку відповідача щомісячно. Відповідач аліменти сплачував до травня 2014 року, потім аліменти перестали приходити, але позивачка вважала, що це пов'язано з затримкою виплати заробітної плати. Проте пізніше виявилося, що відповідач розрахувався з роботи. У зв'язку із тим, що відповідач не працює, стало неможливим стягувати із нього аліменти за рішенням від 16.07.2012р. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1300 грн. в місяць, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, а також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини за минулий час починаючи з 01.06.2014р. і до дня подачі заяви до суду в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судовому засіданні позов повністю підтримала з підстав викладених у ньому. Просить позов задоволити. Позивачка додатково вказала, що її матеріальний та сімейний стан, стан здоров'я не змінився з часу присудження в її користь аліментів. Відповідач у судовому засіданні визнав наявність заборгованості по сплаті аліментів за минулий період та вказав, що зобов'язується сплатити заборгованість та сплачувати аліменти в подальшому. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. З копії свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] вбачається, що позивачка є матір'ю дитини, а відповідач - її батьком. З довідки № 2693 від 04.09.2014р., виданої КП "Рава-Руське будинкоуправління №2", вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. З копії рішення Жовківського районного суду від 16.07.2012 року вбачається, що суд вирішив стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на дитину [PERSON], [INFO], та стягувати такі в користь її матері [PERSON], [INFO], в 1/4 частині від всіх його видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом ухвалою від 10.02.2015 року провадження по справі в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини за минулий час починаючи з 01.06.2014р. і до дня подачі заяви до суду в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку було закрито. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вимогами статей 60, 59 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Разом з тим, позивачка не наводить жодних доказів того, що з часу постановлення рішення суду про стягнення аліментів відбулася зміна матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів. Окрім цього, в судовому засіданні позивачка вказала, що її матеріальний та сімейний стан, стан здоров'я не змінився з часу присудження в її користь аліментів. А відтак, суд приходить до висновку, що позов в частині збільшення розміру аліментів є безпідставним. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed