Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 6 381,52 грн., посилаючись на наступне. 13.01.2012 року між Закритим акціонерним товариством „Лізинг інформаційних технологій" (правонаступником якого є ПрАТ „Лізинг інформаційних технологій"), в особі ТОВ «Розетка.Уа», яке діяло від імені та за дорученням позивача на підставі Довіреності № 11080801 від 08.08.2011 року, та [PERSON] було укладено Договір № 120382418 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: мобільний телефон «Samsung», загальною первісною вартістю 1 348,03 гривень. Таким чином, у [PERSON] перед позивачем, на підставі п. 3.1, 5.4.2, 7.1 Договору, виникли зобов'язання щодо сплати орендних платежів. Зі свого боку позивач у повному обсязі виконав свої договірні обов'язки, оскільки поставив вказане обладнання [PERSON] належним чином та відповідної комплектації, вказане в Акті прийому-передачі обладнання № 120382418 від 16.01.2012 року. Відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на день подання позову має заборгованість в розмірі 6381,52 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Відповідно до ст.224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи обставини наведені вище, те, що відповідач в судове засідання не з'явився без повідомлення ним причин неявки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 13.01.2012 року між Закритим акціонерним товариством „Лізинг інформаційних технологій" (правонаступником якого є ПрАТ „Лізинг інформаційних технологій"), в особі ТОВ «Розетка.Уа», яке діяло від імені та за дорученням позивача на підставі Довіреності № 11080801 від 08.08.2011 року, та [PERSON] було укладено Договір № 120382418 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: мобільний телефон «Samsung», загальною первісною вартістю 1 348,03 гривень (а.с. 4). На виконання умов Договору, позивач передав [PERSON] вказане обладнання, що підтверджується актом прийому-передачі майна № 120382418 від 16.01.2012 року (а.с.12). Відповідно до умов п. 4.1. договору № 120382418 від 13.01.2012 року, право власності на ІТ-обладнання та інші товари переходить до клієнта відповідно до умов обраного клієнтом пакету LeaseІT та правил, якими встановлено, що право власності на обладнання, переходить до клієнта за умови сплати ним всіх, передбачених пакетом платежів. Пунктом 3.1. договору передбачено, що клієнт сплачує на користь оператора LeaseІT платежі згідно з умовами пакету LeaseІT та цим договором. Клієнт отримує рахунки оператора LeaseІT в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 10 числа поточного місяця. Розрахунки між сторонами здійснюються в гривнях. Пунктом 5.4.2. вказаного вище договору встановлено, що клієнт зобов'язаний своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі передбачені пакетом LeaseІT та цим договором. Відповідно до п. 7.1. договору сторони несуть відповідальність встановлену договором, правилами та чинним законодавством. За таких обставин, судом вбачається, що відповідач [PERSON], взяті на себе зобов'язання не виконав. Положенням статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 762 ЦК України,за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (оренди). Згідно ст. 806 ЦК України, особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved