Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до ПАТ « Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» про зміну формулювання та дати звільнення, оплату за час вимушеного прогулу, відшкодування грошових коштів безпідставно стягнутих з заробітної плати, стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона працювала на посаді старшого агента по обслуговувані та продажу авіаквитків у криворізькій філії Дніпропетровської дирекції ПАТ « Київське агентство повітряних сполучень « Кий Авіа». 21.06.2010 року [PERSON] була прийнята на посаду агента в криворізьку філію Дніпропетровської дирекції ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа», 27.04.2012 року згідно наказу № 159/Л була переведена на посаду старшого агента по обслуговуванню та продажу авіаквитків у Криворізькій філії Дніпропетровської дирекції ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень « Кий Авіа».09.09.2013 року [PERSON] надала заяву про звільнення за своїм бажанням з відробком 2 тижня, строк відробки закінчувався 23.09.2013 року. З 18.09.2013 року по 25.09.2013 року [PERSON] знаходилась на лікарняному. 30.09.2013 року вона отримала наказ № 348/Л від 25.09.2013 року в якому було зазначено, що відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України її звільнено у зв'язку із втратою довіри. Тому вона вважає, що її було звільнено не законно. До того ж, в її випадку при звільнені не були надані результати службового розслідування, не були доведені їй причини звільнення. Відповідно наказу № 36 від 19.06.2013 року було проведено службове розслідування, та зазначено, що начебто [PERSON] допустила помилку, яка призвела до нестачі грошових коштів у розмірі 45303,00 гривень. Відрахування коштів із заробітної плати її почалися з травня 2013 року, а накази прийняті у червні та серпні 2013 року. 30.05.2013 року керівництво ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» заставили [PERSON] написати пояснення, при цьому не маючи ніяких підстав. Позивачка [PERSON] вважає, що службові особи Криворізької філії Дніпропетровської дирекції, а також службові особи ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» , використовуючи свої службові повноваження безпідставно утримували з неї грошові кошти у розмірі 17352,35 гривень. Самостійно [PERSON] було сплачено 30.05.2013 року 10262,00 грн, через центральну касу підприємства, тобто загальна сума погашення складає 27614,35 грн., яку вона просить стягнути на свою користь . Усіма цими діями підприємство заподіяло їй моральної шкоди, що призвело до моральних страждань, істотності змушених змін життєвих відносин, необхідних для відновлення колишнього стану здоров'я і спокою, вважає розмір моральної шкоди їй спричиненої 38711,25 грн. та просить її стягнути на свою користь. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача Пилипенко О.Ю. позовні вимоги заявлені позивачкою не визнав, оскільки [PERSON] було звільнено відповідно до законодавства, просив застосувати строк позовної давності в один місяць. Більш докладно свою позицію виклав у письмових запереченнях долучених до матеріалів справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи і оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, суд вважає позов [PERSON] до ПАТ « Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» про зміну формулювання та дати звільнення, оплату за час вимушеного прогулу, відшкодування грошових коштів безпідставно стягнутих з заробітної плати, стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на посаді старшого агента по обслуговувані та продажу авіаквитків у криворізькій філії Дніпропетровської дирекції ПАТ « Київське агентство повітряних сполучень « Кий Авіа». 21.06.2010 року [PERSON] була прийнята на посаду агента в криворізьку філію Дніпропетровської дирекції ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» ( а.с.16-17), 27.04.2012 року згідно наказу № 159/Л була переведена на посаду старшого агента по обслуговуванню та продажу авіаквитків у Криворізькій філії Дніпропетровської дирекції ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа».09.09.2013 року [PERSON] надала заяву про звільнення за своїм бажанням з відробком 2 тижня, строк відробки закінчувався 23.09.2013 року. З 18.09.2013 року по 25.09.2013 року [PERSON] знаходилась на лікарняному.( а.с.13) 30.09.2013 року вона отримала наказ № 348/Л від 25.09.2013 року в якому було зазначено, що відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України її звільнено у зв'язку із втратою довіри, підстава: матеріали службового розслідування.(а.с.14). В наказі не зазначено, які саме винні дії позивача при виконанні трудових обов'язків, стали підставою для втрати довір'я з боку роботодавця. До того ж, не зазначено, яке саме службове розслідування визначено як підставу для звільнення, не зрозуміло, чи ознайомлювали позивача з його результатами. До цього наказом № 54 від 16.08.2013 року до позивача було застосовано догану за надання не достеменної інформації про наявність дебіторської заборгованості (а.с.11). Підставою для винесення цього дисциплінарного стягнення є ті самі події. Згідно з роз'ясненнями п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. З заперечень відповідача вбачається, що підставою для звільнення стало те, що службовим розслідуванням, яке проводилося на підставі наказу ПАТ «КИЙ - АВІА» №36 от 19.06.2013г. був встановлений факт наявності заборгованості за виписані старшим агентом Криворізького філіалу ПАТ «КИЙ АВІА» [PERSON] авіаквитки за період з 16 по 25 травня 2013 р. в розмірі 45303,00 (сорок п'ять тисяч триста три )грн. 00. На думку відповідача, позивачка заволоділа грошовими коштами належними ПАТ "КИЙ АВІА" на загальну суму 79 916, 84 грн, що надало підстави для втрати до неї довіри (а.с. 34).Крім того, старший агент Криворізького філіалу ПАТ «КИЙ АВІА» [PERSON] погодилася погасити заборгованість 35041,00 грн. (45303 грн. - 10262 грн ) перед - товариством протягом року, що, на думку відповідача, є визнанням нанесення йому матеріальних збитків (а.с. 15) . Відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Звільнення з підстав втрати довір`я, суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортування, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Наказом Міністерства фінансів України № 69 від 11 серпня 1994 року затверджено Інструкцію по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, якою передбачено, що під час документального оформлення інвентаризації повинно бути виконано наступне: складаються акти, які візуються головою комісії із зазначенням в них конкретних залишків майна до інвентаризації; матеріально-відповідальна особа надає розписку комісії про здачу до початку інвентаризації до бухгалтерії всіх документів; комісія визначає вартість майна та складає акти за встановленими формами; складається звіряльна відомість, яка повинна бути підписана головою, членами комісії та матеріально-відповідальною особою. Після інвентаризації, в разі необхідності, складається Акт контрольної перевірки інвентаризації, яка проводиться з участю матеріально-відповідальної особи та до відкриття складу чи приміщення, в якому проводилась інвентаризація. При цьому чи були в діях [PERSON] конкретні порушення і чи доведена її вина в цих порушеннях, не було проведено інвентаризації, а також не встановлено за який період виникла недостача та які докази, конкретно підтверджують ;вказані обставини, оскільки матеріали справи містять лише аудиторський висновок від 03 лютого 2014 року, який проведено після звільнення позивача (а.с. 48-51), та акт проведення службового розслідування від 24 вересня 2013 року складений за день до звільнення [PERSON] та з яким [PERSON] ознайомлено не було та пояснення не надавалися.(а.с. 105-108). З акту вбачається, що комісією встановлено факт порушення фінансової дисципліни та службових зловживань старшим агентом Криворізького філіалу ПАТ "КИЙ АВІА" під час продажу авіаційних перевезень, що призвело до втрат на суму 79 916, 84 та на підтвердження цих втрат не надано первинних бухгалтерських документів. Таким чином, відповідачем не наведено, що втрати не повязані з ризиком у підприємницькій діяльності. Крім того, не спростовано доводів [PERSON], про те, що каса у філії була відсутня, а облік реалізації товарних та матеріальних цінностей не проводився. Договір про повну матеріальну відповідальність не містить дати його підписання, а отже не можливо встановити коли саме працівник його підписав (а.с. 39). Оцінивши належним чином надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що законних підстав для звільнення позивача за п.2 ст.41 КЗпП України у відповідача не було, а тому порушені внаслідок незаконного звільнення трудові права позивача підлягають захисту. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За положеннями п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100(з наступними змінами і доповненнями), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна(годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі(календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Як видно із справи, у липні 2013 року [PERSON] відпрацювала 23 дня; у серпні 2013 року - відпрацювала 21 день, що підтверджується табелем обліку робочого часу за липень, серпень 2013 року та розрахунковими листками за липень, серпень 2013 року(а.с.139-140; а.с 145-146). Отже, середньоденна заробітна плата позивачки за липень-серпень 2013 року становить: 4 387,20 грн.(3746,20 грн.+4 829,10 грн.): 24 (23 дня липня та 21 дня серпня 2013 року)= 199,42 грн. З урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100(з наступними змінами і доповненнями) щодо визначення розміру середньої заробітної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на підставі ст.117 КЗпП України за час затримки розрахунку за період з 26.09.2013 року по 15.10.2014 року, а саме за 264 робочих днів, становить: 264 днів х 199,42 грн. = 52 646,88 грн. Отже, до стягнення з відповідача на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52 646,88 грн. Щодо відрахувань із заробітної плати встановлено, що в порушення ч. 1 ст. 128 КЗпП України розмір відрахувань становив більше двадцяти процентів при кожній виплаті заробітної плати, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. Так, відповідно до розрахункових листків [PERSON] : - за травень 2013р. всього нараховано 5849,00грн. та утримано 4963,33грн. (а.с. 143); - за червень 2013р. всього нараховано 5295.85грн. та . утримано з урахуванням, виплати зарплати 5763,10грн. (а.с.144); - за липень 2013р. всього нараховано 3746,20грн. та утримано з урахуванням виплати зарплати 4164,62 грн. (а.с. 145); - за серпень 2013р. всього нараховано 5028,20грн. та утримано 4829,10грн. (а.с. 146); - за вересень 2013р. всього нараховано 10397,50грн. та утримано з урахуванням виплати зарплати 10596,60 грн. (а.с. 147) До того ж, в касу підприємства [PERSON] було внесено 10 262 грн. за прибутковим касовим ордером № 188 від 30 травня 2013 року, що сторонами не заперечується, а отже доказуванню не підлягає. Таким чином з [PERSON] було незаконно утримано 20 858, 60 грн., що підлягають стягненню з відповідача. В порушення ст. 129 КЗпП. України підприємством здійснено відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат. Так, відповідно до розрахункового листка [PERSON] за вересень 2013р,що підприємством здійснено відрахування з компенсації за дні невикористаної відпустки та повне відрахування з оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, що, підтверджується розрахунковим листком [PERSON] за жовтень 2013р., та листопад 2013 року (а.с. 44). Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума 700,83 (в межах позовних вимог). Відповідно до табелю обліку робочого часу за вересень 2013р. та у відповідності до правил внутрішнього трудового розпорядку [PERSON] та інші працівники 07 вересня та 14 вересня не працювали, оскільки субота та неділя встановлені вихідними днями. Позивач не довів, що вона працювала у вказані дні, тому підстав для задоволення позову в цій частині відсутні. Зазначені суми визначені без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника. Згідно положень ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи її розмір, суд враховує характер спору, задоволення основних вимог, що частково компенсує моральні страждання позивачки і вважає, що 500 грн. будуть достатньою сумою для її відшкодування. Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до положень ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 (з наступними змінами) у кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску строків звернення до суду з позовом, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Зробити висновок про поважність або неповажність причин пропуску строку можливо лише з урахуванням всіх обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачка була звільнена 25 вересня 2013 року. 21 жовтня 2013 року вона звернулась з питанням щодо законності її звільнення до Територіальної державної інспекції з питань праці у місті Києві (а.с. 91-93). З Територіальної державної інспекції з питань праці позивачка отримала відповідь 11.12.2014 року з рекомендацією звернутися до суду (а.с. 91-93). Також, позивач зверталася до генерального директора відповідача зі скаргою, відповідь на яку датовано 18.10.2013 року. За вимогами чинного трудового законодавства існує загальне правило про те, що строк для звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався, або повинен був дізнатися про порушення його прав. До суду з даним позовом позивачка звернулась 26 листопада 2013 року (а.с. 1), не дочекавшись результату перевірки інспекції, надіславши до неї повторний запит, тобто в межах місячного строку з дня, коли вона дізналась про порушення її прав при звільненні. Таким чином, суд вважає, що позивачкою строк звернення до суду з позовом пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 985 грн. 66 коп. (742,06 + 243,60).

Outcome: partial