Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та після уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь за договорами банківських вкладів № SAMDN80000727842828 від 10.08.2012 року та № SAMDN80000731867034 від 28.12.2012 року суми вкладу у загальному розмірі 51127 доларів 54 центів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10.08.2012 року між нею та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № SAMDN80000727842828. Пунктом 1. Договору передбачено, що позивач передає відповідачу грошові кошти у розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч доларів США 00 центів) на строк 366 днів до 10.08.2013 року включно. Позивач 10.08.2012 року внесла грошові кошти у розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч доларів США) на рахунок № 26359613539612, що підтверджується квитанцією. 28 грудня 2012 року позивач уклала договір з ПАТ КБ «Приватбанк» № SAMDN80000731867034. 10.10.2013 року внесла грошові кошти у розмірі 12000 (дванадцять тисяч доларів США) на рахунок № 26352616809841 відкритий за цим договором, що підтверджується квитанцією. 29.12.2012 року позивач здійснила купівлю іноземної валюти на суму 2754,00 (дві тисячі доларів США). 29.12.2012 року 2754 доларів США були внесені на рахунок № 26352616809841, що підтверджується квитанцією. За умовами укладених договорів Банк сплачує Позивачу проценти по вкладу у розмірі 8,5 річних (п. 1. Договору SAMDN80000727842828 від 10.08.2012 року). Станом на 23.05.2014 року на депозитному рахунку позивача № 26352616809841 знаходяться грошові кошти у розмірі 45 956,52 (сорок п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість тисяч доларів 52 центи США) довідка № 44960906 від 23.05.2014 року. Загалом відповідач за договорами банківського вкладу з урахуванням відсотків зобов'язаний повернути грошові кошти, станом на квітень 2016 року, у розмірі 51 127, 54 (п'ятдесят одна тисяча сто двадцять сім доларів США ) 54 цента. Позивач неодноразово зверталася до відповідача із вимогою повернути грошові кошти, але кошти не повернуті. В судове засідання позивач не зявилася про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом поряду. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги та доводи наведені на обґрунтування позову вони підтримують у повному обсязі. У разі неявки представника позивача, просив розглянути справу у заочному порядку. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки представника суду не повідомив. Представником відповідача [PERSON] подані заперечення у яких вона просить відмовити у позові з тих підстав, що позивачем не надано належним чином завірених документів які б підтверджували наявність між сторонами договірних зобовязань та внесення позивачем грошових коштів до банку. Разом з цим, представник не спростовуючи самого факту наявності договірних зобовязань між сторонами за договорами банківського вкладу та наявності та розміру боргу перед позивачем посилається на те, що ненадання позивачем саме оригіналів документів, може призвести до ситуації коли вона зможе отримати кошти як за рішенням суду України так і за рішення суду на тимчасово окупованій території АР Крим. Приймаючи до уваги те, що відповідач повідомлений про час, день та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки представника суду не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи та розгляд справи за його відсутності не подавав, суд зі згоди позивача ухвалює рішення за відсутності представника відповідача з урахуванням наданих заперечень проти позову, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. 10.08.2012 року в м. Харкові між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № SAMDN80000727842828 «Стандарт». Пунктом 1. договору передбачено, що позивач передає відповідачу грошові кошти у розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч доларів США 00 центів) на строк 366 днів до10.08.2013 року включно. Позивач 10.08.2012 року внесла грошові кошти у розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч доларів США) на рахунок № 26359613539612, що підтверджується квитанцією. 28 грудня 2012 року в м. Ялта АР Крим, позивач уклала договір з ПАТ КБ «Приватбанк» № SAMDN80000731867034 «Універсальний». 10.10.2013 року внесла грошові кошти у розмірі 12000 (дванадцять тисяч доларів США) на відкритий за цим договором рахунок № 26352616809841, що підтверджується квитанцією. 29.12.2012 року позивач здійснив купівлю іноземної валюти на суму 2754,00 (дві тисячі доларів США). 29.12.2012 року 2754 доларів США були внесені на рахунок № 26352616809841, що підтверджується квитанцією. За умовами укладених договорів Банк сплачує Позивачу проценти по вкладу у розмірі 8,5 річних (п. 1. Договору SAMDN80000727842828 від 10.08.2012 року). Станом на 23.05.2014 року на депозитному рахунку позивача № 26352616809841 знаходяться грошові кошти у розмірі 45 956,52 (сорок п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість тисяч доларів 52 центи США) довідка № 44960906 від 23.05.2014 року. 10 листопада 2015 року позивач звернулася із листом до відповідача із письмовою вимогою про дострокове розірвання договору банківського вкладу № SAMDN80000727842828 від 10.08.2012 року ( у порядку п. 7 Договору) та Договору банківського вкладу № SAMDN80000731867034 від 28.12.2012 року ( у порядку п. 9 Договору). У листі до відповідача позивач зазначила банківські реквізити на які вона просить перерахувати грошові кошти. Відповідач грошові кошти не повернув, а банківський рахунок («універсальний») заблокував. Листом від 22.11.2015 року відповідач повідомив, що не може задовольнити вимоги позивача та повернути грошові кошти. З травня 2014 року і по сьогоднішній день відповідач не нараховує відсотки за умовами договору. Відповідно до проведеного розрахунку: За 2014 рік відповідач заборгував відсотки за 7 місяців. У довідці № 44960906 від 23.05.2014 року зазначена сума у розмірі 45 956,52 долара США. За умовами договорів банківського вкладу. Відповідач нараховує відсотки за користування коштами по закінченню кожного цілого місяця, що пройшов з моменту укладення договору, в перший робочий день, слідуючий за датою оформлення договору. 45 956,52 долара США х 7 місяців х 0, 70 % (8,5 поділити на 12 = 0,70 % відсотків в місяць)= 2 251, 86 долара США. Проценти за користування кредитом позивач не знімала в банківській установі, тому станом на кінець 2014 року на рахунку позивача знаходились грошові кошти у розмірі 48 208,38 долара США (45 956,52 долара США+ 2 251, 86 долара США) За умовами договорів строк дії договорів становить 365 днів, але Сторони домовилися, що якщо жодна із сторін за 14 днів до дати закінчення договору не заявить про свій намір розірвати Договір, то строк дії такого договору вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах. За умовами укладених договорів банківського вкладу кількість раз продовження строку дії договорів не обмежена. Договір банківського вкладу № SAMDN80000727842828 від 10.08.2012 року вважається продовженим до 10.08.2016 року, а договір банківського вкладу № SAMDN80000731867034 від 28.12.2012 року має строк дії до 28.12.2015 року. Враховуючи, що позивач заявила свій намір про дострокове розірвання договорів, тому у відповідності до умов депозитних договорів Банк сплачує відсотки у випадку дострокового розірвання договору із зменшенням у два рази. Тобто, розмір відсоткової ставки становить 4,25 % річних. Розрахунок процентів за 2015 рік виглядає наступним чином: 48 208,38 долара США (розмір вкладу на 01.01.2015 року) х 4,25 % (процента ставка за 12 місяців)= 2408,15 доларів США. Розрахунок процентів за 2016 рік виглядає наступним чином: 48 208,38 долара США (розмір вкладу на 01.01.2015 року) х 1,06 % (процента ставка за 4 місяці)= 511,01 доларів США. Розмір відсотків становить: 5171,01 (п'ять тисяч сто сімдесят один доларів США). Загалом відповідач за договорами банківського вкладу зобов'язаний повернути грошові кошти у розмірі 51 127, 54 (п'ятдесят одна тисяча сто двадцять сім доларів США ) 54 цента. Відповідно до ч. 1. ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин за договором банківського вкладу застосовуються норми, що регулюють відносини за договору банківського рахунку. Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Зважаючи на вказані приписи Цивільного кодексу України, договір № SAMDN80000727842828 від 10.08.2012 року та договір № SAMDN80000731867034 від 28 грудня 2012 року є розірваними, а залишок грошових коштів на рахунку та нараховані на нього відсотки підлягають видачі клієнту (вкладнику). Грошові кошти, внесені позивачем на депозитні рахунки не були повернуті. Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Статтею 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Частиною 3 ст. 1058 ЦК України передбачено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 3 ст. 1066 ЦК України передбачено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. При цьому, відповідно до п. 20.7 Постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" від 12 листопада 2003 року N 492 вкладні (депозитні) рахунки клієнтів у разі залучення строкових вкладів закриваються після закінчення строку зберігання вкладу та повернення коштів вкладнику. У разі залучення вкладу на умовах його видачі на першу вимогу вкладний (депозитний) рахунок закривається після повернення коштів вкладнику. Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконав взяті на себе зобовязання, від якого воно не звільняється через тимчасову окупацію території АР Крим. Посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень на законодавство Російської Федерації є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства є Конституція України, Цивільний Кодекс України та інші закони України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також інших органів державної влади та влади АР Крим, видані в межах встановлених Конституцією та законами. Законодавчі акти Російської Федерації не врегульовують правовідносини між сторонами у справі. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. За таких обставин,

Outcome: approved