Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування мотивуючи свої вимоги тим, що 02.07.2013р. о 13 год. 00 хв., водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем "ГАЗ-24", реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.16.6 Правил дорожнього руху, рухаючись по пр. Добровольського на перехресті з вул. Ак. Заболотного, в м. Одесі, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофору, не надав дорогу автомобілю марки «Рено», д/н [NUMBER], що рухався в прямому зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 01.10.2013р. суддею Суворовського районного суду м. Одеси Боднар С.М. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №523/12832/13-п, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в СТзДВ «Гарантія», що підтверджується Полісом №АС/1603090 від 14.03.2013р. 03.07.2013 року [PERSON], який керував транспортним засобом марки «RENAULT TRAFIC», реєстраційний [NUMBER] та є потерпілим за вищезазначеною подією (право власності на транспортний засіб належить [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAO 941950) повідомив страхову компанію СТзДВ «Гарантія» про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1603090, що підтверджується відповідним повідомленням, зареєстрованим у Відповідача за № 5896, разом з яким було надано довідку про ДТП, що мала місце 02.07.2013р.; копію посвідчення водія [PERSON]; копію паспорту та ідентифікаційного податкового номеру [PERSON]; копію свідоцтва про реєстрації транспортного засобу «RENAULT TRAFIC», реєстраційний [NUMBER]; копію полісу. 25.11.2013р. Позивач звернувся до СТзДВ «Гарантія» з заявою на виплату страхового відшкодування, що підтверджується відповідною заявою, зареєстрованою у Відповідача за № 11563, разом з якою було надано реквізити карткового рахунку. Після чого між Позивачем та Відповідачем було погоджено розмір збитків, базою якого стало проведене дослідження щодо визначення матеріальних збитків, які зазнав Позивач внаслідок ДТП що трапилась 02.07.2013р., а саме 22722,41 гри. (Двадцять дві тисячі сімсот двадцять дві гривні, 41 коп.) за винятком франшизи у розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн., сума якої сплачується винуватцем ДТП. Вищезазначена матеріальна шкода визначається звітом № 03253 «Про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу RENAULT TRAFIC (державний номер [NUMBER])», виконаним оцінювачем ТОВ «АВТОПАРТНЕР-ЦЕНТР» Щербак О.В., оригінал якого знаходиться у Відповідача та на вищезазначеному підприємстві. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 24.02.2014р. Однак до теперішнього часу страхове відкодування відповідачем не виплачено, тому позивач також просить стягнути з СТзДВ «Гарантія» також пеню у розмірі 247 грн. 58 коп., надавши детальний розрахунок. Загалом позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 21722 грн. 41 коп., пеню у розмірі 247 грн. 58 коп., моральну шкоду - 5000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу - 6000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 329 грн. 69 коп. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. (а.с.44). Суд вважає можливим слухати справу у відсутність представника відповідача, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 02.07.2013р. о 13 год. 00 хв., водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем "ГАЗ-24", реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.16.6 Правил дорожнього руху, рухаючись по пр. Добровольського на перехресті з вул. Ак. Заболотного, в м. Одесі, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надав дорогу автомобілю марки «Рено», д/н [NUMBER], що рухався в прямому зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с. 13). 01.10.2013р. суддею Суворовського районного суду м. Одеси Боднар С.М. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №523/12832/13-п, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення. (а.с. 29). Відповідно ж до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1603090, укладеним 14.03.2013 року між [PERSON] та Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» (а.с.14). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 03.07.2013 року [PERSON], який керував транспортним засобом марки «RENAULT TRAFIC», реєстраційний [NUMBER] та (право власності на транспортний засіб належить [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAO 941950) повідомив страхову компанію СТзДВ «Гарантія» про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1603090, що підтверджується відповідним повідомленням, зареєстрованим у Відповідача за № 5896, разом з яким було надано довідку про ДТП, що мала місце 02.07.2013р.; копію посвідчення водія [PERSON]; копію паспорту та ідентифікаційного податкового номеру [PERSON]; копію свідоцтва про реєстрації транспортного засобу «RENAULT TRAFIC», реєстраційний [NUMBER]; копію (договору страхування) полісу. (09-14). 25.11.2013р. Позивач звернувся до СТзДВ «Гарантія» з заявою на виплату страхового відшкодування, що підтверджується відповідною заявою, зареєстрованою у Відповідача за № 11563, разом з якою було надано реквізити карткового рахунку. (а.с. 15). Після чого між Позивачем та Відповідачем було погоджено розмір збитків, базою якого стало проведене дослідження щодо визначення матеріальних збитків, які зазнав Позивач внаслідок ДТП що трапилась 02.07.2013р., а саме 22722,41 гри. (Двадцять дві тисячі сімсот двадцять дві гривні, 41 коп.) за винятком франшизи у розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн., сума якої сплачується винуватцем ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВ», рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВ», на Страховика покладено обов'язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Судом встановлено, що матеріальна шкода визначена звітом № 03253 Про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу RENAULT TRAFIC (державний номер [NUMBER]), виконаним оцінювачем ТОВ «АВТОПАРТНЕР-ЦЕНТР» Щербак О.В. ([ADDRESS], тел. [NUMBER]), оригінал якого знаходиться у Відповідача та на вищезазначеному підприємстві. (а.с. 16-28). Як вбачається із вищезазначеного звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу RENAULT TRAFIC (державний номер [NUMBER]) в результаті пошкодження в ДТП складає 22 722 грн. 41 коп. Судом встановлено, що вищезазначена сума страхового відшкодування відповідачем позивачу виплачена не була. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 21 722 грн. 41 коп. (22 722 грн. 41 коп. - франшиза 1000 грн. = 21 722 грн. 41 коп.), знайшла своє доведення в судовому засіданні, є такою, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Також судом встановлено підстави для задоволення позову повністю в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, оскільки позивачем надано детальний розрахунок нарахування вказаної пені, а тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 247 грн. 58 коп. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичної особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини і незалежно від вини заподіювача, якщо шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.2005 р. із змінами і доповненнями - під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань , або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, або членів сім'ї чи близьких родичів, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав суду доказів про спричинення йому моральної шкоди та доказів, які підтверджують сутність моральних страждань, їх глибину та тривалість, не обґрунтував її розмір. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних доказів в підтвердження оплати вказаних витрат, не надано для огляду в судовому засіданні оригінал квитанції та прибуткового касового ордеру в підтвердження оплати гонорару по договору про надання правової допомоги. Також позивачем, в порушення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не надано розрахунок витрат на правову допомогу, з урахуванням годин участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи.. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 329,69 грн.

Outcome: partial