Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що [INFO] померла [PERSON] . Остання за життя, 25 лютого 1997 року склала заповіт, зареєстрований за реєстром № 13, відповідно до якого все своє майно заповіла їй. Будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була - [PERSON] . Станом на 01.07.1990 року в даному житловому будинку проживали: голова двору - [PERSON] , яка померла [INFO] ; - [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів у господарстві проживали вказані особи, які не втратили права на частку в дворі, то кожному з них належить по 1/2 частині зазначеного будинку. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову, оскільки не виділено частки у спільній сумісній власності колгоспного двору та інших його членів. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачка подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача - Нижньовербізької сільської ради об`єднаної територіальної громади с.Мишин подав до суду заяву, в якій вимоги позовної заяви визнав та просив справу слухати у відсутність представника. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивача та представника відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 05.03.2006 року (а.с. 6). За життя померла залишила на ім`я позивачки заповіт посвідчений Мишинською сільською радою 25 лютого 1997 року, зареєстрований в реєстрі за № 13 (а.с. 8). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , що належав на праві власності колгоспного двору, головою якого була - [PERSON] , що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради від 20 листопада 2017 року за № 1425 (а.с. 26). Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору - [PERSON] , яка померла [INFO] ; - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради від 20 листопада 2017 року за № 1425. Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів у господарстві проживали вказані особи, які не втратили права на частку в дворі, то кожному з них належить по 1/2 частині зазначеного будинку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Заповітів від імені [PERSON] виконком Мишинської сільської ради не посвідчувався. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , яку прийняла [PERSON] . Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів,включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Петрук О.Л. із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що не виділено частки (а.с. 28). Проте отримати свідоцтво право на спадщину позивач не взмозі, в зв`язку із тим, що право власності зареєстровано за померлим головою колгоспного двору - [PERSON] , спадкоємцем якої є позивачка, а інший член колгоспного двору [PERSON] , яка була одинокою, померла, членам колгоспного двору і її частка не виділена, та згідно ст. 346 ЦК України право власності на частку померлого припинилося з моменту його смерті. На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частиною 1статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За таких обставин, у відповідності до ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3ст. 1268 ЦК України- спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Представник відповідача надав суду письмове клопотання про визнання позовних вимог. Вартість спадкового майна згідно звіту про оцінку майна від 2018 рокув [ADDRESS] становить 203200 (двісті три тисячі двісті)грн. 00 коп. За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268ЦК України та

Outcome: approved