Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття [PERSON], тобто до 28.05.2026 року, а потім стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.05.2026 року і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до 27.03.2031 року. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 21.05.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом РАЦС Олександрівського РУЮ Кіровоградської області, актовий запис № 17. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу відповідач не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, у справах сімї участі не приймає. Позивач у\~підготовче судове\~засідання не\~зявилася,\~надала заяву\~про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 22). Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дітей (а.с. 21). Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності\~та справедливості, оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини. У судовому\~засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане відділом ДРАЦС Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 17 (а.с. 3). З свідоцтв про народження встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей:\~ доньку\~ [PERSON],\~[INFO],\~та доньку\~[PERSON],\~[INFO] (а.с. 4-5). Відповідно до довідки, виданої Олександрівської селищної радою Олександрівського району Кіровоградської області, [PERSON]П та [PERSON] проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні (а.с. 9). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).\~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітні діти від їх шлюбу з відповідачем, останній відмовляється від виконання своїх обовязків щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей, згоден сплачувати аліменти на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved