Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з даним позовом, мотивуючи тим, що 08 серпня 1991 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених, актовий запис № 3306. Вказує, що під час перебування у шлюбі у них разом з [PERSON] народилось двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак в даний час вони як сім'я, у зв'язку з розірванням шлюбу, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, шлюб розірвано. Зазначає, що під час шлюбу було придбано майно, що належить їм з [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а саме: 1) двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] (право власності набуте згідно приватизації від 29.11.2004 року) (середня ринкова вартість (згідно з оголошеннями в мережі Інтернет) 741 000 грн.); 2) легковий автомобіль марки Volkswagen Polo, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі № [NUMBER] (середня ринкова вартість автомобіля (згідно з оголошеннями в мережі Інтернет) становить 150 000 грн.); 3) м'який куточок, шкіра, Голландія, диван великий 2 100, диван подвійний 1 800, крісло - 3 000 США; 4) телевізор діагональ 32д - 1000 дол. США; 5) домашній кінотеатр - 1 000 дол. США; 6) картини ручної роботи 500x600- 7 штук по 200 США = 1400 дол. США; 7) люстра (зал, їдальня) - 2 штуки по 100 дол. США= 200 дол. США; 8) стіл обідній, дерево (малайзійський) - 800 дол. США; 9) стільці Малайзія, дерево 4 штуки по 150 дол. США = 600 дол. США; 10) стільці Малайзія, дерево з підлокітниками 2 штуки по 200 дол.США= 400 дол.США; 11) світильники настінні 4 штуки по 20 дол. США = 6О дол. США; 12) духовка електрична Арістон -350 дол. США; 12) вбудовані світильники, лід 7 штук, по 25 дол. США = 175 дол. США; 13) килим 2x3 - 500 дол. США; 14) люстра коридор - 100 дол. США; 15) прихожа - 250 дол. США;16) стейшен з дзеркалом - 150 дол. США; 17) ікона 15х200 ручна робота -50 дол. США; 18) телевізор діагональ 32д жидкокристалічний з підставкою - 600 дол. США; 19) ложки столові (срібло) 6 штук, по 100 дол.США - 600 дол. США; 20) ложки чайні (срібло) - 6 штук, по 70 дол.США - 420 дол. США; 21) шафа 1800x2200 - 300 дол. США; 22) плазмовий телевізор з підставкою - 950 дол. США; 23) телевізор 14д - 350 дол. США; 24) комод - 150 дол. США; 25) стіл письмовий - 200 дол. США; 26) холодильник вирпул - 700 дол. США; 27) перфоратор проф. - 500 дол. США; 28) шуруповерт проф. - 450 дол. США; 29) дрель електрична професійна - 350 дол. США; 30) пила ручна - 550 дол. США; 31) дизель генератор - 1200 дол. США; 32) верстат спортивний - 450 дол. США; 33) ікони 2 штуки 150 дол. США. За одну - 300 дол. США; 34) морозильна шафа - 350 дол. США; 35) домофон - 100 дол. США; 36) ноут hp 17д - 700 дол. США; 37) фотоапарат Никон Д40 - 750 дол. США; 38) пральна машина електролюкс - 800 дол. США. Звертає увагу суду на те, що в добровільному порядку питання щодо поділу спільного з [PERSON] майна вирішити не вдалось, а тому він змушений був звернутись до суду з даним позовом та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.06.2016 року Вх.№29519/16вх. просить здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином: 1) залишити у власності [PERSON] трьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]; 2) виділити у власність, [PERSON] 1/2 частки двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]; 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію належному йому 1/2 частки спільного майна подружжя, а саме легкового автомобіля марки Volkswagen Polo, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі № [NUMBER] в розмірі 75 000 грн.; 4) виділити у власність, [PERSON]: Картину ручної роботи 500x600 - 1 штука назва «Дівчина на комишах», ікону 150х200 ручна робота «Семетрельная», ложки столові (срібло) 6 штук, ложки чайні (срібло) - 6 штук, перфоратор професійний, шуруповерт професійний, дрель електрична професійна, пилку ручну, дизель генератор, ікони 2 штуки або компенсувати вартість даного майна у розмірі 4 620 дол. США, що за курсом 26 грн. за 1 дол. США становить 120 120 грн. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного з [PERSON] майна підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому Відповідачка та її представник у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечили та просили у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він необґрунтований та безпідставно заявлений, оскільки [PERSON] до спільного сумісного майна подружжя, придбаного під час перебування у шлюбі, включив квартиру [ADDRESS], яка була в її користуванні ще задовго до укладення шлюбу з останнім, а саме з 1990 року (була зареєстрована у ній з 1994 року), а згодом - у 2004 році приватизувала на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року. Крім того, зазначає, що [PERSON] до спільного сумісного майна подружжя, придбаного під час перебування у шлюбі, не включив автомобіль Фольцваген Пасат 2008 р.в. д/н [NUMBER], який був придбаний у 2008 році за спільні кошти подружжя, трьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу, заявили зустрічний позов про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу та враховуючи, що [PERSON] сама виховує дітей, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.05.2015 року просить поділити майно наступним чином: 1) виділити їй у власність автомобіль Фольцваген «Поло» 2007 р.в. (д/н [NUMBER]), який був придбаний у 2007 році та оформлений на її ім'я (свідоцтво по реєстрацію транспортного засобу від 13.11.2007 року, серія [NUMBER]); 2) виділити у власність [PERSON] автомобіль Фольцваген «Пасат» 2008 р.в. (д/н [NUMBER]), який був придбаний у 2008 року та оформлений на його ім'я (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 17.10.2008 року серії [NUMBER], виданого Броварським РЕВ ДАІ при УДАІ МВС України в Київській області; 3) зобов'язати [PERSON] сплатити на мою користь грошові кошти в сумі 88 280 грн. - різницю вартості автомобілів; виділити їй у власність квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він необґрунтований та безпідставно заявлений. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідачки за первісним, яка є позивачкою за зустрічним позовом - [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором використано в інтересах сім'ї. Згідно п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Стаття 68 СК України передбачає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом ч. 4 ст. 65 СК України до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частини 2 та 3 вказаної статті передбачають можливість відступити від засад рівності часток за певних умов. Згідно з ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Судом встановлено, що 08.08.1991 року між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.5), у якому народились двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та син, [PERSON], [INFO] (а.с.6), та який 10.04.2015 року, відповідно до рішення Подільського районного суду м.Києва було розірвано. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами було придбано майно, а саме: трьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 26.05.1995 року, посвідченим приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1696, загальною площею - 67,4 кв.м., житловою площею - 41,8 кв.м. (а.с.11-12, 13, 14, 15). Позивач за первісним позовом у підтвердження своїх позовних вимог посилався на ту обставину, що вищезазначена квартира була придбана ним за власні кошти, в період відсутності самостійного заробітку у відповідачки за первісним позовом [PERSON], у зв'язку з чим вона не підлягає поділу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечить вимогам, закріпленим СК України та повністю спростовується матеріалами справи. Крім того, слід зазначити, що враховуючи, посилання позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про необхідність відступлення судом від засад рівності часток з метою захисту інтересів її неповнолітніх дітей, яких вона самостійно виховує та утримує на відміну від відповідача за зустрічним позовом, у зв'язку з чим просить виділити їй у власність вищезазначену квартиру повністю, не можуть бути взяті до уваги судом оскільки [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу, у розумінні вимог ст.ст.57-62 ЦПК України. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року передбачена лише можливість врахування інтересів неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засад рівності часток та у випадку, коли такі доводи підтверджуються належними та допустимими доказами. Відповідно до п.4 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини та чоловіка є зокрема житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року. Позивач з первісним позовом у підтвердження своїх позовних вимог що до виділення йому у власність 1/2 частки двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] посилався на ту обставину, що вона була отримана відповідачкою за первісним позовом під час перебування у шлюбі та він спільними коштами приймав участь у придбані зазначеного майна, однак судом дані посилання не можуть бути взяті до уваги, оскільки суперечать вимогам, закріпленим СК України та повністю спростовується матеріалами справи, а саме: ордером на житлове приміщення (обмінний) [NUMBER] (а.с.65), відповідно до якого у вищезазначену квартиру по обміну вселилась родина [PERSON], ордером [NUMBER] (а.с.66) відповідно до якого [PERSON] зазначена як особа в складі сім'ї. Крім того позивачем за первісним позовом [PERSON] жодних належних доказів у підтвердження тієї обставини, що він спільними коштами приймав участь у придбані вищезазначеного майна до матеріалів справи не додано. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.63) [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] було придбано автомобіль марки Volkswagen Polo, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі № [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.62) [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] було придбано автомобіль марки Що стосується посилань позивача за первісним позовом [PERSON] у підтвердження позовних вимог про стягнення з [PERSON] на його користь грошової компенсації 1/2 частки спільного майна подружжя, а саме легкового автомобіля марки Volkswagen Polo, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шасі № [NUMBER] в розмірі 75 000 грн., судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки у підтвердження вартості даного майна останнім належних та допустимих доказів останнім не надано, оскільки у порушення вимог ст.ст.58-60 ЦПК України він не надав суду оформлену належним чином його оцінку вартості, у зв'язку з чим своїм правом на представлення доказів у підтвердження позовних вимог не скористався, тому суд ухвалює рішення лише на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Крім того, посилання [PERSON] у підтвердження позовних вимог що до виділення у власність [PERSON] автомобіля Фольцваген «Пасат» 2008 р.в. (д/н [NUMBER]), виділення їй у власність автомобіля Фольцваген «Поло» 2007 р.в. (д/н [NUMBER]), який був придбаний у 2007 році та оформлений на її ім'я, зобов'язання [PERSON] сплатити на її користь грошові кошти в сумі 88 280 грн. - різницю вартості автомобілів не можуть бути взяті до уваги, оскільки у підтвердження вартості даного майна останньою належних та допустимих доказів не надано, оскільки у порушення вимог ст.ст.58-60 ЦПК України вона не надала суду оформлену належним чином його оцінку вартості, у зв'язку з чим своїм правом на представлення доказів у підтвердження позовних вимог не скористалась, а тому суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Що стосується посилань позивача за первісним позовом [PERSON] у підтвердження позовних вимог про виділення йому у власність картини ручної роботи 500x600 - 1 штука назва «Дівчина на комишах», ікони 150х200 ручна робота «Семетрельная», ложок столових (срібло) 6 штук, ложок чайних (срібло) - 6 штук, перфоратору професійного, шуруповерту професійного, дрелі електричної професійної, пилки ручної, дизель генератор, ікони 2 штуки або компенсувати вартість даного майна у розмірі 4 620 дол. США, що за курсом 26 грн. за 1 дол. США становить 120 120 грн., суд приходить до висновку про необхідність відмовити у їх задоволенні, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які належні та допустимі докази їх придбання під час перебування у шлюбі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у підтвердження позовних вимог за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. Також, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у підтвердження позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, він також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 60, п.1 ст. 70, ч.2 п.1 ст. 71, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.372 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: dismissed