Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 квітня 2014 року Сатанівська селищна рада Хмельницької області на пленарному засіданні сесії, з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання передання земельної ділянки в оренду, цільового призначення земель, основ містобудування та містобудівної діяльності, прийняла рішення №7 про надання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0.01 га для будівництва індивідуального гаража, чим порушила право позивача на тимчасове користування земельною ділянкою. У відповідності до ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Більш того, ст.39 ЗК України встановлено, що користання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Тому, якщо генеральним планом смт.Сатанів визначено функціональне призначення земельної ділянки або ж частини території за її цільовим призначенням як землі, що призначенні для будівництва приміщень для ведення підсобного господарства, такі земельні ділянки чи територія населеного пункту не може бути передана для будівництва гаража, без внесення відповідних змін до генерального плану та іншої містобудівної документації. Приймаючи оскаржуване рішення, Сатанівська селищна рада свідомо допустила порушення вимог ст.ст.38, 39 ЗК України. Крім того, Сатанівською селищною радою не було прийнято до уваги те, що даною земельною ділянкою користувався [PERSON] вже на протязі багатьох років, і першим звернувся до селищної ради про надання дозволу про узаконення такого користування ще 10.09.2012 року. На його звернення було прийнято формальне рішення, що дане питання буде вивчене, що не було зробленно. Також, при прийняття рішення Сатанівською селищною радою про надання гр. [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0.01 га для будівництва індивідуального гаража, не були враховані вимогами ДБН В.2.3- 15: 2007, при яких мінімальна необхідна площа конкретної ділянки (території) для постійного чи тимчасового зберігання автомобілів (гаража), виходячи з норми на розрахунковий автомобіль, повинна становити 30,0 м. кв. а площа забудови 25,0 м.кв. Крім того, в ч.2 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних та фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування вирішуються в судовому порядку. Також, у відповідності до п. «а» ст. 21 ЗК України, виключно лише порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельної ділянки громадянину. У відповідності до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Тому, згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Також, відповідно до ч.2 п.7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. На підставі наведеного позивач просить задовольнити позов. Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що земельна ділянка, що є предметом спору належить до земель багатоквартирної житлової забудови і на ній можна будувати приміщення гаражу. Щодо вимог позивача, то він самочинно на зазначеній земельній ділянці збудував собі підсобне приміщення, яким незаконно користується. Земельна ділянка йому передавалась у тимчасове користування і він не може на неї претендувати, оскільки до цього часу не оформив належну земельно-технічну документацію. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що Сатанівська селищна рада Городоцького району Хмельницької області своїм рішенням №7 від 03.07.1998 року надала [PERSON], [PERSON] та [PERSON], проживаючих [INFO] в тимчасове користування земельні ділянки площею 0,06 га, що прилягають до їх будинку. На зазначеній земельній ділянці [PERSON] збудував собі підсобне приміщення та огородив територію забором. Рішення тридцять четвертої сесії шостого скликання Сатанівської селищної ради Городоцького району Хмельницької області від 23.04.2014 року №7 надано дозвіл [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га по вул.Гагаріна в селищі Сатанів Городоцького району Хмельницької області із земель запасу селищної ради (землі житлової та громадської забудови) для надання її у власність для будівництва індивідуальних гаражів. Своє рішення відповідач мотивував тим, що зазначена земельна ділянка перебувала в тимчасовому користування позивача, земельно-технічної документації на неї він не оформив, тому у відповідача не було ніяких перешкод у частковій її передачі [PERSON] Однак така позиція відповідача суперечить вимогам ст.141 ЗК України , де вказано, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; \Пункт "в" частини першої статті 141 в редакції Закону\~№ 875-VI від 15.01.2009\ г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; \Частину першу статті 141 доповнено пунктом "е" згідно із Законом\~№ 1702-VI від 05.11.2009\ є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Відповідно до п.7 розділу ХХ ЗК України (Перехідні положення) громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.8 Постанови ПВС України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. Таким чином судом встановлено, що Сатанівська селищна рада Городоцького району в судовому порядку не вирішувала питання про припинення права тимчасового землекористування позивача земельною ділянкою по вул.Гагаріна, 8 в смт.Сатанів Городоцького району, не вирішила питання щодо законності розташування на ній споруд, побудованих позивачем (підсобне приміщення, огорожа) і вирішила питання щодо користування цією земельною ділянкою [PERSON], що стало підставою для задоволення позову. Судові витрати розподілити між сторонами відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved