Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача визначення порядку участі батька у вихованні дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що із відповідачем вони перебували у зареєстровано шлюбі, від якого [INFO] народилася дитина - донька [PERSON]. Шлюб із відповідачем розірвано 22 лютого 2013 року. На сьогодні донька проживає та знаходиться на вихованні відповідача по справі. При цьому він безперешкодно не має можливості спілкуватися із дитиною, оскільки відповідач цьому перешкоджає, чинить йому перешкоди в участі у вихованні доньки та спілкуванні із нею, внаслідок чого він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить встановити порядок участі у вихованні малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], визначивши наступні дні побачень для спілкування з дитиною, а саме: першу, третю суботу кожного місяця - з 12-00 до 18.00 години; другу та четверту неділю кожного місяця - з 11-00 до 16-00 години та також один робочий день тижня за домовленістю між батьками; надати йому можливість проводити із дитиною щорічну відпустку 1-2 рази на рік на протязі 10-днів у межах України, який не зашкодить навчальному процесу. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним. Відповідач в судовому засіданні вимоги щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною визнала частково. Не заперечувала проти вказаного встановлення часу та способу участі позивача у спілкуванні та вихованні сина, окрім проведення часу батька з дитиною у період відпустки. Підтримала висновок Управління служби дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 16.06.2014 року. Представник третьої особи - Управління служби дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримали частково, надали письмовий висновок №801/0/202-14 від 16.06.2014 року, просили винести рішення з урахуванням інтересів дитини та відповідно до вищезазначеного висновку Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає можливим вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частинами 4,5 статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Управління служби дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 16.06.2014 року вважає за доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON],[INFO], визначивши час: перша, третя субота місяця з 12-00 до 18-00, друга та четверта неділя кожного місяця - з 11-00 до 16-00 години та також один робочий день тижня за домовленістю між батьками. В ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що "в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини". Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 141,151 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст.ст. 153,157 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положення ч.ч.1-2 ст.159 СК України передбачають, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд вважає, що вимоги позивача про визначення порядку участі батька у вихованні дитини є законними і обґрунтованими. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків хто проживає окремо і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Перешкоджання позивачеві у спілкуванні з донькою з боку відповідача, безперечно, порушують його права в частині рівності таких на участь у вихованні дитини. В той же час, суд враховує, що відповідач не надала суду будь - яких доказів того, що спілкування дитини наодинці з батьком може негативно впливати на дитину тощо. Аналізуючи надані пояснення, докази у справі, суд приходить до висновку, що сторони обоє з належним піклуванням та турботою, любов'ю ставляться до спільної дитини. Позивач цікавиться життям і розвитком доньки, має на меті приймати активну участь у її вихованні, спілкуватись з нею. Оскільки позивач проживає окремо від дитини і користується правом на її виховання обмежено, суд, встановлюючи порядок участі позивача у вихованні дитини, спілкуванні з нею, вважає, що спілкування батька і доньки повинно бути більш регулярним, не пов'язаним з постійною присутністю відповідача як матері дитини, членів її сім'ї, однак, з пріоритетним врахуванням інтересів дитини, її віку, стану її здоров'я, режиму дня, тощо.

Outcome: partial