Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . З відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.10.1997 року, який було розірвано рішенням суду. Відповідач систематично порушує правила співжиття, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, влаштовую з нею сварки, застосовує фізичне насильство, що унеможливлює спільне проживання. Відповідач зареєстрований в квартирі, користується житлом, але не здійснює оплату житлово-комунальних послуг. Реєстрація відповідача обмежує її права як власника та впливає на розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Вона як власник не може розпорядитись своїм майном. Між нею та колишнім чоловіком існують неприязні стосунки, які, здебільшого, викликані через поведінку відповідача, його перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, влаштування скандалів. В зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. [PERSON] Та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 року. Рішення набрало законної сили 11.05.2019 року. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № Н1-325 від 26.09.1995 року, укладеного на Універсальній біржі «Україна». Зазначений договір зареєстрований у КП «ХМ БТІ» 28.09.2007 року. Згідно висновку Фахівця з питань судово-медичної експертизи № 787-2019 від 11.06.2019 року, що у [PERSON] мають місце синці на грудній клітині, животі, ногах, які утворилися від дії тупих твердих предметів, механізмом удара-стиснення. Як вбачається з обставин справи, зі слів освідуваної зазначені тілесні ушкодження їй спричиним чоловік [PERSON] . Згідно висновку Фахівця з питань судово-медичної експертизи № 879-2019 від 27.06.2019 року, що у [PERSON] мають місце синці на голові, обличчі, тулупі, руках та ногах, які утворилися від дії тупих твердих предметів, механізмом удара-стиснення. Як вбачається з обставин справи, зі слів освідуваної зазначені тілесні ушкодження їй спричиним чоловік [PERSON] . Згідно відповіді начальника Слобідського ВП ГУНП в Харківській області № 62/89/А-3 від 25.07.2019 року зазначено, що [PERSON] зверталась до поліції із заявами 10.06.2019 року та 27.06.2019 року про те, що її чоловік [PERSON] наносить їй тілесні ушкодження. Зави були зареєстровані та внесені до ЖЄО Слобідського ВП ГУНП в Харківській області. На сьогодні рішення по матеріалу не прийнято. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст. 391 ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Згідно статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази суд прийшов до висновку, що відповідач порушує право позивача щодо користування та розпорядження своїм майном Зазначена поведінка відповідача є неправомірною та своїми діями відповідач порушує як Цивільний кодекс України так і ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини. Відповідач не є власником спірної квартири, тому його дії щодо власника є неприпустимі в розумінні не тільки національного законодавства а і у світі міжнародної судової практики. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 11 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Крім того в судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка була попереджена судом про кримінальну відповідальність та в своїх поясненнях вона підтвердила обставини викладені нею в позовні заяві. Зазначила, що відповідач її б`є та своїми діями чинить їй перешкоди у користуванні власністю. В судовому засіданні також в якості свідка була допитана [PERSON] , яка пояснила, що сторони перебували у зареєстровану шлюбі, який на даний час розірваний. [PERSON] наносить [PERSON] тілесні ушкодження в зв`язку з чим остання зверталась до правоохоронних органів. Спірна квартира належить на праві власності [PERSON] , а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні власністю. Суд приймає покази свідків, оскільки вони послідовні та узгоджуються з письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, не вірити показанням свідків у суду підстав не має. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved