Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Дяків О.Я. пред`явили до суду позов до відповідача Мишковицької сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, у якому, з урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог, просять визнати за [PERSON] , [PERSON] право власності на 1/10 частку, за кожним позивачем, житлового будинку, загальною площею 84,4 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м., що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [INFO] помер [PERSON] , який є чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому 1/5 частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказане будинковолодіння є колгоспним двором, членами якого були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, у 1988 році із вказаного домогосподарства вибув [PERSON] , а згодом вибули [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року у вказаному житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отже кожному із них належало по 1/5 частині житлового будинку що розташований по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що спадщину прийняли, оскільки на момент смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали разом із ним. Однак, звернувшись У Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого після померлого [INFO] [PERSON] , постановою нотаріуса їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. Відсутність правовстановлюючого документа на дане будинковолодіння унеможливлює успадкувати вказане нерухоме майно в нотаріальному порядку. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 27 липня 2020 року судом закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак їх представник адвокат Дяків О.Я. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідача Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечують проти позовних вимог. Судом установлено: Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1164 виданої 20 жовтня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 17 жовтня 2017 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки №1178 виданої 24 жовтня 2017 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Тернопільською районною радою 30 червня 1990 року на підставі рішення виконкому №123 від 28 червня 1990 року та записано в реєстрову книгу за №2 за реєстровим №190. [INFO] помер [PERSON] , про що складено актовий запис №09 Виконавчого комітету Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, та 29 січня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Як убачається із Довідки №1004 виданої 13 вересня 2017 року виконкомом Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року належав до суспільної групи колгоспний двір, у якому були зареєстровані та проживали: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - син. Довідкою №38 виданою 10 січня 2020 року виконавчим комітетом Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області стверджується, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Мишковичі, Тернопільського району, Тернопільської області був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , та вибув із вказаного домогосподарства 29 березня 1988 року в Ардан, Якутія, згідно запису в по господарській книзі №1 за 1986-1990 роки. Як убачається із записів у погосподарській книзі №2 Мишковицької сільської ради народних депутатів на 1991-1995 роки, [PERSON] та [PERSON] вибули в господарство №627. Також, із копії по господарської книги №2 Мишковицької сільської ради народних депутатів на 1991-1995 роки, слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєструвалися та почали проживати у домогосподарстві [ADDRESS] з січня 1991 року, домогосподарство належало до суспільної групи - робітничий двір. Згідно довідки №156 виданої 28 березня 2019 року виконавчим комітетом Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] разом із ним у житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дружина, [PERSON] - внучка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внучка. Як убачається із матеріалів спадкової справи №731 заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , позивачка [PERSON] звернулася у Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 03 квітня 2019 року за №914/02-14 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Як убачається із технічного паспорта виготовленого 17 жовтня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на житловий будинок [ADDRESS] , вказане будинковолодіння складається із: А - житловий будинок, 1957 року побудови; А1 - житлова прибудова, 1988 року побудови; сх. - сходи; Б - літня кухня, 1957 року побудови; Пд(Б) - підвал; В - хлів; Г - хлів, 1991 року побудови; Д - навіс; Е - вбиральня, 1980 року побудови; 1 - огорожа; 2 - хвіртка; 3 - ворота; І - вимощення. Згідно експлікації приміщень до плану житлового будинку під літ. «А», загальна площа будинку становить 84,4 кв.м., житлова площа - 57,4 кв.м. Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 14 листопада 1961 року у с. Мишковичі, Микулинецького району, Тернопільської області, актовий запис №11. Позивачка [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого 18 липня 1964 року у с. Мишковичі, Тернопільського району, Тернопільської області, актовий запис №13. Після реєстрації шлюбу із [PERSON] позивачка змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим повторно 21 травня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України. У зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , позивачі позбавлені можливості успадкувати вказане нерухоме майно в нотаріальному порядку. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір». Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно з ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади / публічних актів /, що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. На час виникнення спірних правовідносин, порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів / далі - Вказівки /, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР /далі - Держкомстат СРСР / від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25 травня 1990 р. Відповідно до п. 20 Вказівок суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства /сім`ї/. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Судом установлено, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS] були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки до вказаної дати інші члени, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вибули із домогосподарства, отже не набули права на частку будинку. Таким чином, кожному члену даного колгоспного двору належить по 1/5 частині житлового будинку. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/5 частку житлового будинку [ADDRESS] . На момент відкриття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР ( в редакції від 18 липня 1963 року) , тому ним регулюються спірні правовідносини у частині, що стосується прийняття спадщини після його смерті. За життя [PERSON] не було складено заповітного розпорядження, отже у даному випадку має місце спадкування за законом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачі [PERSON] та [PERSON] вступили у володіння спадковим майном - спірним житловим будинком, оскільки на момент смерті спадкодавця та після його смерті були зареєстрованими та проживали у даному житловому будинку [ADDRESS] , користувалися ним та здійснювали за ним догляд. При цьому, інші спадкоємці після померлого [PERSON] не зверталися із відповідними заявами у нотаріальну контору про прийняття спадщини, не були зареєстрованими та не проживали разом із спадкодавцем на час його смерті не вступали в управління або володіння спадковим майном, відтак, вважаються такими, що спадщину не прийняли. Таким чином, належна померлому [PERSON] 1/5 частка спірного житлового будинку, підлягає спадкуванню позивачами в рівних частка, зокрема по 1/10 частині за кожною із позивачок . Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, беручи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за кожною позивачкою права власності на 1/10 частину житлового будинку, загальною площею 84,4 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м., що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved