Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом , в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину нерухомого майна у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS], житловою площею 30,6 кв.м., загальною площею 53,4 кв.м., після смерті батька [PERSON]. В обґрунтування позову вказала, що 04 червня 2011 року в м. Камянське Дніпропетровської області помер її батько [PERSON], у віці 62 роки. В наслідок смерті ї батька, відкрилася спадщина, часом відкриття якої є його день смерті. До складу спадщини ввійшли всі права та обовязки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності на квартиру № 58, яка знаходиться в м. Камянське, Дніпропетровської області, по вул. Металургів, буд. 76А, яка належала її батькові на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 червня 1994 року, виданого державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1-2753. В звязку з тим, що її батько за час свого життя не склав заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, вона та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Відповідно, кожна з них має право на 1/2 частину спадкового майна. 17.08.2011 року нею було подану заяву № 977 про прийняття спадщини за законом, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва на право власності у звязку з тим, що не надані необхідні документи, які підтверджують право власності на вищевказану квартиру та у звязку з виникненням спору між спадкоємцями. Відповідачка з 1985 року проживала разом з її батьком. У 1990 році відповідачка та її батько зареєстрували шлюб, однак у 1995 році її батько з відповідачкою розлучились. Дітей вони не мали. 10.06.2005 року її батько та відповідачка знову зареєстрували шлюб та проживали частіше окремо один від одного до смерті її батька. Батько з 1966 року по 2011 рік знаходився на обліку лікаря психіатра, хворів шизофренією, однак був міцною людиною, та у звязку зі своєю хворобою все одно потребував постійного догляду та сторонньої допомоги. Відповідачка останні два роки з її батьком не проживала, не вела спільне господарство, не доглядала за ним зовсім та постійно з ним сварилася. Протягом всього літнього життя її батька, вона його постійно утримувала та допомагала, виконуючи свої обовязки як дитина щодо своїх непрацездатних батьків. Після смерті батька організацію його поховання та всі витрати повязані з цим понесла вона. 10 лютого 2014 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, ОКП «Дніпродзержинське БТІ», про визнання право власності на 1/2 частину спадщини в порядку спадкування за законом, вирішив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину нерухомого майна у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS], житловою площею 30,6 м , загальною площею 53,4 м , після смерті чоловіка [PERSON]. На теперішній час відповідач зайняла спадкову квартиру, де одноособово мешкає, змінивши дверні замки та перешкоджає її проживанню, однак вона, як і відповідач маю законне право на 1/2 частину спадщини в порядку спадкування. Нею було повторно подану заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, однак 15 березня 2016 року постановою нотаріуса їй знову було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва на право власності у звязку з тим, що не надані необхідні документи, які підтверджують право власності на квартиру. Необхідні документи, які підтверджують право власності на квартиру для отримання свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса вона не змогла подати, у зв'язку з тим, що всі оригінали документів про право власності на квартиру знаходяться у відповідача по теперішній час та вона їх не дає, з нею не спілкується. Таким чином, не маючи оригіналів необхідних документів, які підтверджують право власності на квартиру, нотаріус їй відмовляє у отриманні свідоцтва про право на спадщину, а так як, оригінали необхідних документів для нотаріуса знаходяться у відповідачки та вона їй їх не надає, вона вимушена звернутися до суду та у судовому порядку визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину нерухомого майна у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS], житловою площею 30,6 кв.м., загальною площею 53.4 кв.м, після смерті її батька [PERSON]. До судового засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглядати за її відсутністю. (а.с.43). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує . (а.с.40) Представник Другої Кам'янської державної нотаріальної контори та представник ОКП "Дніпродзержинське БТІ" в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. (а.с.38,40,41) Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON] народилась 11 березня 1976 року, її батьками, згідно свідоцтва про народження серії ІІ-КИ № 373525, виданого 09 квітня 1976 року Палацом щастя м.Дніпродзержинська, є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.8). 04 червня 2011 року помер батько позивачки [PERSON], якому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.1994 року належала двокімнатна квартира № 58 у будинку № 76-А в м.Кам'янське Дніпропетровської області, загальною площею 53,4 кв.м, яка зареєстрована в ОКП "Дніпродзержинське БТІ", реєстраційний номер 27294617 від 18.05.2009 року. (а.с.10-14) Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги є позивач, та відповідач, інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. 10 лютого 2014 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON], треті особи - Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про визнання право власності на 1/2 частину спадщини в порядку спадкування за законом. На теперішній час відповідач зайняла спадкову квартиру, де одноособово мешкає, змінивши дверні замки. При звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні документів про право власності на ім'я спадкодавця.(а.с.15) Також, абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину за законом мають діти, батьки спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позов підлягає задоволенню оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, сплачені при подачі позову, слід стягнути на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved