Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» ( МФО 321024, ЄДРПОУ 340047020, р/р 32079422901)заборгованість за кредитним договором у розмірі 30664,13 грн., з яких: тіло кредиту - 7700,05 грн., відсотки - 6815,12 грн., сума заборгованості за комісіями - 7163,30грн.; пеня - 8490,96грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 202,29грн.; сума за ставкою 3% від прострочених відсотків по кредиту - 292,41грн.; Стягнути пропорційно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» ( МФО 321024, ЄДРПОУ 340047020, р/р 32079422901)судовий збір у розмірі 1378,00грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.06.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк » та [PERSON] був укладений кредитний договір № 392/ФКВ-07, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 18613.00 доларів США з розрахунку 11,50 % річних за весь час користування кредитом на строк з 04.06.2007 року по 03.06.2014 року. Банком виконані взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 392/ФКВ-07 від 04.06.2007 року щодо видачі кредиту. 30.06.2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов*язань ТОВ «Укрпромбанк», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі й право вимоги до боржника за кредитним договором № № 392/ФКВ-07 від 04.06.2007року. Відповідно умов Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 221,58доларів США по 20 число включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника або шляхом внесення коштів у касу. Відповідно до п.1.5., 2.6, 2.7. Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] (Поручитель) 04.06.2007 року був укладений договір поруки № 392/Zфпор-07, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 392/ФКВ-07 від 04.06.2007 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором, поручитель і боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов*язання за договором кредиту не виконував у зв*язку чим станом на 08.02.2016р. в нього виникла заборгованість в розмірі 30664,13 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову про стягнення з нього як з поручителя заборгованості, оскільки ним вживались заходи щодо погашення заборгованості, проте банк проходив процедуру ліквідації. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 04.06.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 392/ФКВ-07, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 18613.00 доларів США з розрахунку 11,50 % річних за весь час користування кредитом на строк з 04.06.2007 року по 03.06.2014 року. 30.06.2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов*язань ТОВ «Укрпромбанк», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі й право вимоги до боржника за кредитним договором № № 392/ФКВ-07 від 04.06.2007року. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк». Відповідно п. 2.4 та п. 2.5. Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 221,58доларів США по 20 число включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника або шляхом внесення коштів у касу. Відповідно до п.1.5, 2.6, 2.7 Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця, проценти за користування кредитом нараховуються методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.525,526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк. Судом встановлено, що Банком виконані взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 392/ФКВ-07 від 04.06.2007 року щодо видачі кредиту, проте відповідач [PERSON] належним чином не виконав умови кредитного договору у зв*язку з чим станом на 08.02.2016р. в нього утворилась заборгованість в розмірі 30664,13 грн., з яких: тіло кредиту - 7700,05 грн., відсотки - 6815,12 грн., сума заборгованості за комісіями - 7163,30грн.; пеня - 8490,96грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 202,29грн.; сума за ставкою 3% від прострочених відсотків по кредиту - 292,41грн. Таким чином , суд стягує з відповідача [PERSON] зазначену заборгованість на користь позивача. Що стосується вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] (Поручитель) 04.06.2007 року був укладений договір поруки № 392/Zфпор-07, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 392/ФКВ-07 від 04.06.2007 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором, поручитель і боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. З вимог ст. 543 ЦК України вбачається, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Згідно зі ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредиторами за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.12 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно із ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного суду щодо застосування норми права, викладеній у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підставі, передбачених п.п.1,2 частини першої статті 355 ЦПК України є обов*язковим для всіх суб*єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З огляду на вищезазначене згідно до висновку Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.09.2014р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору, забезпеченого порукою, кінцевий термін повернення кредиту був 03.06.14 року, зобов*язання за договором кредиту припинили виконуватися 30.06.2014року, при цьому позов був поданий до суду 18.02.2016 року. Таким чином, позивачем в строки, передбачені ч.4 ст. 559 ЦК України, не була пред'явлена вимога до поручителя, а тому суд приходить до висновку, що порука є припиненою. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00грн.. На підставі вищевикладеного, ст.ст. ст. ст. 525, 526, 530, 553, 554, 559, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial