Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що [PERSON] є її батьком і до досягнення нею повноліття сплачував на її утримання аліменти за рішенням Коростенського міськрайонного суду від 12.02.2008 року. На даний час вона досягла повноліття, але продовжує навчання в Національному медичному університеті імені [PERSON] на денному відділенні за контрактом. Термін навчання з 01.09.2015 року по 01.07.2021 року. Відповідач на даний час не надає їй ніякої матеріальної допомоги, хоча є приватним підприємцем і має дохід, у зв'язку з чим просить постановити рішення суду яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на час навчання у розмірі по 2850 гривень, щомісячно починаючи з дня подачі позову та до припинення навчання по 01.07.2021 року. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутність, надали письмові заяви в яких зазначили свою позицію з приводу позовних вимог. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.\~ Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-ТП №098258 від 02.03.1999 року відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На даний час позивач досягла повноліття, проходить навчання в Національному медичному університеті імені [PERSON] на денному відділенні за контрактом. Термін навчання, згідно наявної в справі довідки, становить з 01.09.2015 року по 01.07.2021 року. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав розяснення щодо підстав виникнення обов"язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Обовязком батьків, зокрема, відповідача є надання посильної матеріальної допомоги своїй дитині для отримання освіти, що в подальшому дозволить їй забезпечити своє життя матеріально. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.57-58 ЦПК України на підтвердження отримання відповідачем нерегулярного та мінливого доходу, розмір якого надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі, тобто у розмірі 2850 гривень, щомісячно, позивач суду не подала, джерел на здобуття таких доказів не вказала. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у частці від заробітку (доходу) останнього, з врахуванням ст.182 Сімейного кодексу України. З врахуванням встановлених судом обставин суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період навчання в розмірі 1/4 частини від доходу щомісячно, за винятком періоду канікул, оскільки даний вид утримання аліментів повязаний саме із навчанням, а навчання студентів на канікулах припиняється, тому в цей період аліменти стягненню не підлягають. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial