Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Київстар», в якому просить стягнути з відповідача на його користь залишок коштів на рахунку абонентського № [NUMBER] станом на 22.12.2014 року., в розмірі 39,65 гривень; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500 гривень. В обґрунтування позову покликається на те, що з 2008 року користувався послугами стільникового зв'язку оператора «Beeline» без жодної подобової абонплати за [NUMBER]. 29.12.2014 року отримав смс-повідомлення про те, що його абонентський номер з 22.12.2014 року автоматично, тобто без його згоди, переведено на тариф «Вільна мережа» з подобовою абонентською платою в сумі 1,25 гривень. В той же день він зателефонував оператору та повідомив, що даний тариф є для нього неприйнятним. Оператор надав відповідь, що зв'язком не користуватись та написати заяву про повернення коштів, сума яких на 22.12.2014 року становила 39,65 гривень. Надалі, а саме 07.01.2015 року та 09.02.2015 року він звертався до відповідача із заявою про повернення залишку коштів, однак відповідачем так і не повернуто кошти. Вважає, що відповідач грубо порушив ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів». Такими діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, яка полягала в його хвилюваннях, які зумовили головокружіння, підвищене серцебиття на новорічні свята. Позивач у судовому засідання позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові та письмових поясненнях. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без його участі на підставі ст.169 ЦПК України. При цьому, суд враховує письмові заперечення на позов (а.с.13) та пояснення представника відповідача, надані в судовому засіданні 06.10.2015 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] з 2008 року користувався послугами стільникового зв'язку оператора «Beeline» без жодної подобової абонплати за [NUMBER]. 29.12.2014 року позивач отримав смс-повідомлення про те, що його абонентський номер з 22.12.2014 року автоматично, тобто без його згоди, переведено на тариф «Вільна мережа» з подобовою абонентською платою в сумі 1,25 гривень. В той же день [PERSON] зателефонував оператору та повідомив, що даний тариф є для нього неприйнятним. Оператор надав відповідь, що зв'язком не користуватись та написати заяву про повернення коштів, сума яких на 22.12.2014 року становила 39,65 гривень. Надалі, а саме 07.01.2015 року та 09.02.2015 року позивач звертався до відповідача із заявою про повернення залишку коштів. Із відповідей ПрАТ «Київстар» за вих.№5272041018/03/03/02 від 30.01.2015 року, №5287239488/03/03/02 від 18.02.2015 року вбачається, що Компанія не вбачає підстав для задоволення звернення [PERSON] Законом України «Про телекомунікації» встановлено правову основу діяльності у сфері телекомунікацій. Закон визначає повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов'язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами. Відповідно до ст.32 Закону України «Про телекомунікації», споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право, зокрема, на: 1) державний захист своїх прав; 2) вільний доступ до телекомунікаційних послуг; 3) безпеку телекомунікаційних послуг; 4) вибір оператора, провайдера телекомунікацій; 5) вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; 6) безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; 7) своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг; 8) отримання від оператора, провайдера телекомунікацій наявних відомостей щодо наданих телекомунікаційних послуг; 9)обмеження оператором, провайдером телекомунікацій доступу споживача до окремих видів послуг на підставі його власної письмової заяви; 10) повернення від оператора, провайдера телекомунікацій невикористаної частки коштів у разі відмови від передплачених телекомунікаційних послуг у випадках і в порядку, визначених правилами надання і отримання цих послуг; 11) відмову від телекомунікаційних послугу у порядку, встановленому договором про надання телекомунікаційних послуг; 12) відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов'язків, передбачених договором із споживачем чи законодавством; 13) оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхо звернення до суду та уповноважених державних органів; 14) відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли; 15)отримання відомостей щодо можливості та порядку відмови від замовленої телекомунікаційної послуги; 16) безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги. 16-1)перенесення абонентського номера, користування персональним номером та отримання послуг національного роумінгу;17) інші права, визначені законодавством України та договором про надання телекомунікаційних послуг. Абонент, який отримує телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, може зареєструватися в оператора, надавши йому персональні дані відповідно до закону в порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації. У судовому засіданні встановлено, що позивач користувався послугами телекомунікацій знеособлено (анонімно), ним надались персональні дані відповідачу відповідно до закону під час звернень до оператора, починаючи з 07.01.2015 року, однак [PERSON] так і не був зареєстрований відповідачем з невстановлених причин. Відповідно до Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, оператори, провайдери надають споживачам послуги відповідно до Законів України "Про телекомунікації", "Про захист прав споживачів", цих Правил, інших нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері телекомунікацій. Згідно із вищевказаними Правилами, споживачі також мають право на отримання від оператора, провайдера інформації про зміну умов надання послуги і тарифів на її надання; вибір тарифу, тарифного плану, встановленого оператором, провайдером з урахуванням пункту 58 цих Правил; повернення від оператора, провайдера невикористаної частки коштів у разі відмови від передплачених послуг у випадках і порядку, визначених цими Правилами. Статтею 76 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг передбачено, якщо споживач отримував послуги знеособлено (анонімно) з використанням ідентифікаційної картки та/або картки попередньо оплаченої послуги, він має право отримати невикористані кошти у разі звернення до оператора, провайдера протягом двох місяців після закінчення строку дії картки. Повернення невикористаних коштів абонентові, який отримує послуги знеособлено (анонімно), здійснюється на підставі його письмової заяви за умови реєстрації абонента оператором, провайдером у порядку, встановленому НКРЗІ. Оператор, провайдер повинен забезпечити повернення невикористаних коштів у строк, що не перевищує 30 календарних днів з моменту звернення споживача. Судом було встановлено, що позивач не був зареєстрований оператором, провайдером у порядку, встановленому НКРЗІ з невстановлених суду причин. В той же час, встановлено, що позивачу не було роз'яснено належним чином права та обов'язки споживача телекомунікаційних послуг, відповідачем не було надано вичерпну інформацію щодо зміни форм обслуговування. Відповідач у своїх листах покликається на те, що уважне ознайомлення з інструкцією користувача мобільного телефону та правилами обслуговування абонентського номера дозволяє уникати незручностей при замовленні або отриманні запропонованих Компанією телекомунікаційних послуг. Разом з тим, суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими, оскільки позивач не мав змоги ознайомитися з інструкцією та правилами обслуговування абонентського номера, так як у стартовому пакеті не міститься жодних посилань на інструкцію та правила обслуговування. Крім цього, посилання відповідача на те, що позивач [PERSON] не довів, що є стороною у договорі за абонентським номером [NUMBER], так як не зареєстрований у оператора є безпідставними, оскільки абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі, тобто особа, яка володіє ідентифікаційною карткою на законних підставах. Відповідно до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на : 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). У судовому засіданні встановлено, що відповідач позбавив позивача [PERSON], як споживача вільного вибору послуги стільникового зв'язку, зобов'язавши останнього з 22.12.2014 року користуватись тарифом «Вільна мережа», та порушивши ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно із ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Таким чином, суд вважає, що позовна вимоги [PERSON] в частині повернення залишку коштів на рахунку абонентського № [NUMBER] підлягає до задоволення. Що стосується позовної вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, то в задоволенні такої слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт завдання йому моральної шкоди діями (бездіяльністю) ПрАТ «Київстар», та чим керувався при визначенні розміру моральної шкоди в розмірі 500 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково.

Outcome: approved