Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], [INFO] померла мати позивача [PERSON] Після їх смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Належність вказаного домоволодіння спадкодавцю [PERSON] доводиться випискою з погосподарської книги № 2 за 2011-2015 рр., особовий рахунок [NUMBER], Моквинської сільської ради Березнівського району. 16 квітня 1928 року [PERSON] належну їй частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла своєму синові [PERSON] (позивачу по справі). Позивач як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON], у відповідності зі ст.549 ЦК УРСР 1963 року прийняв спадщину, оскільки вступив у володіння та користування майном. [PERSON] від спадщини після смерті батька [PERSON] відмовився. На підставі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року та ст. 1268 ЦК України позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача адвокат Оніщук М.А. не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі її та позивача, просила позов задовольнити. Відповідач - Моквинська сільська рада в особі сільського голови Люшина Ю. в листі від 07 вересня 2016 року № 628 не заперечує проти позовних вимог [PERSON], просить справу слухати у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену в його письмовій заяві від 07 вересня 2016 року, оцінивши і проаналізувавши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [INFO] року в [ADDRESS] помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №19 від 03.07.2000 року. З виписки з погосподарської книги № 2 за 2011-2015 рр. Моквинської сільської ради Березнівського району, особовий рахунок [NUMBER], вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS], рахується за померлим [PERSON] Інвентаризаційна вартість спірного домобудування визначена технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS] і складає 105 385 гривні. Згідно довідки Моквинської сільської ради № 761 від 02 квітня 2015 р. [PERSON] . на день смерті [PERSON] був зареєстрований в будинку, отже вступив в упраління та володіння спадщиною (а. с. 13). Родинні відносини позивача [PERSON] зі спадкодавцями доведені копією його свідоцтва про народження (а. с.8). Із постанови державного нотаріуса Березнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Сало К.В. від 23 квітня 2015 року (а. с. 18) вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], оскільки ним не подано правовстановлюючих документів на вказаний об'єкт нерухомості. Державним нотаріусом Костопільської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Дядковою О.М. листом від 12.08.2016 року за № 500/01-16 було повідомлено суд про те, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], заведено спадкову справу. З нього вбачається, що заведено її на підставі заяв про прийняття спадщини [PERSON] від 23 квітня 2015 року. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про заповіти вбачається, що від імені [PERSON] вони відсутні. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. А у відповідності зі ст.549 ЦК Української РСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, вважалося, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Сукупність усіх досліджених в судовому засіданні доказів по справі дає підстави для висновку, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину, на підставі чого суд визнає за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS].

Outcome: approved