Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради, правонаступником якого є Служба у справах дітей Кам?янської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У своєму позові позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] є матір?ю [PERSON] , [INFO] . На обліку служби у справах дітей - дитина перебуває з 31 липня 2018 року, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, систематично самовільно залишає постійне місця проживання також існує реальна загроза вчинення насильства над дитиною. До служби надійшов лист від МВС України ГУНП в Дніпропетровській області Кам?янського відділу поліції від 22.05.2019 № 46/9382 щодо зникнення дитини [PERSON] Спеціаліст служби було проведено відповідну профілактичну бесіду з матір?ю дитини [PERSON] стосовно посилення контролю за поведінкою та діями сина, мати постійно в стані алкогольного сп`яніння або не перебуває вдома. Дитина голодна і надана само собі. З 22.10.2019 р. до тепер дитина перебуває в КЗ Центр соціально - психологічної реабілітації дітей. На протязі тривалого час служба намагалась привести до тями відповідача по відношенню до її дитини, було запропоновано лікуватись від алкогольної залежності. Тому просять суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь майбутнього опікуна чи осіб, яким дитина буде передана на виховання на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей; зобов`язати [PERSON] , [INFO] , передати дитину [PERSON] , [INFO] , під опіку органу опіки та піклування адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини зазначені в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що на даний час працює, має дохід, перестала зловживати спиртними напоями. Ухвалою суду від 03 січня 2020 р. відкрито провадження по справі. 06 травня 2020 року призначено справу до розгляду по суті. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] (а.с.7). Відповідно до наказу № 38 від 31 липня 2018 р. та № 29 від 23 травня 2019 р. поставлено на облік служби у справах дітей дитину [PERSON] , [INFO] , який опинився у складних життєвих обставинах проживає в родині, де існує реальна загроза вчинення насильства над дитиною (а.с.8,10). Як вбачається з матеріалів справи на адресу служби від МВС України ГУНП в Дніпропетровській області Кам?янського відділу поліції надійшов лист про те, що [PERSON] не належно виконує свої батьківські обов`язки по догляду за своєю дитиною (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має постійне місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до висновку Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради від 16 грудня 2019 року № 8-06/215, вбачається, що [PERSON] є матір?ю [PERSON] , [INFO] . На обліку служби у справах дітей - дитина перебуває з 31 липня 2018 року, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, систематично самовільно залишає постійне місця проживання також існує реальна загроза вчинення насильства над дитиною. Спеціаліст служби було проведено відповідну профілактичну бесіду з матір?ю дитини [PERSON] стосовно посилення контролю за поведінкою та діями сина, мати постійно в стані алкогольного сп`яніння або не перебуває вдома. Таким чином, адміністрація Заводського району Кам`янської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітньої дитини [PERSON] (а.с.35, 36). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] працює ТОВ «Агросс» Хлібозавод № 1 - кондитером, має дохід, що підтверджується довідкою про доходи, а також позитивно характеризується на роботі, сумлінно ставлення до роботи, прагнення до підвищення кваліфікації та професійного зростання. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 78, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктами 4,5 статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно частини 6 статті 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, суд не погоджується з висновками щодо доцільності відібрання дитини у відповідача та ставиться до них критично, оскільки такі висновки винесено без достатніх правових підстав, невмотивовано, не містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дитину. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що неспроможність відповідача забезпечити дитині кращі умови, пояснюється лише тим, що вона сама опинилася у складних життєвих обставинах, при яких неможливо було забезпечити повноцінний догляд дитини. Відсутні будь-які докази того, що на виконання вимог статей 1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини», державні органи вживали необхідних та достатніх заходів щодо надання необхідної допомоги сім`ї відповідача, що відповідачу реально був наданий комплекс соціальних послуг з метою покращення ситуації в її родині. Відповідно до статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини". Враховуючи матеріали справи, суд не вбачає наявність у відповідача свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. У пункті 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з частини другої, четвертої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 19 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно із статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). З урахуванням наведеного, з метою забезпечення як найкращих інтересів дітей, захисту і піклування, які необхідні для їх благополуччя, передбаченого статтею 152 СК України права дітей на належне батьківське виховання, також на тепер відповідач стала на шлях виправлення знайшла роботу, на якій позитивно характеризується, прагне займатися вихованням дитини, має постійне місця мешкання, а тому суд не вбачає підстав для позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню її малолітньої дитини, що є підставою для відмовити у задоволенні позовних вимог,. Оскільки, в задоволенні позову відмовлено судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: dismissed