Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позов обґрунтовано зокрема тим, що 27 серпня 2005 року вона та [PERSON] одружилися. 18 лютого 2019 року рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З грудня 2016 року сімейні відносини з Відповідачем вони не підтримують та проживають окремо. Малолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні, враховуючи харчування, купівлю одягу та взуття, оплату лікування, гуртків та перебування у школі, тощо. Після офіційного розлучення, матеріальну допомогу на дітей відповідач надає щомісячно, проте у незначному розмірі, що не дає їй можливості спланувати витрати коштів на дітей, тому, наразі, вона бажає отримувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду. Відповідач являється працездатною особою, тобто, має можливість надавати дітям матеріальну допомогу у розмірі, передбаченому діючим законодавством. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. 17 лютого 2021 року представник відповідача надала суду відзив на позов, який зокрема обґрунтований тим, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] була усна домовленість про сплату аліментів на утримання дітей у розмірі 1000 грн. на кожну дитину. Вказану домовленість [PERSON] виконував і перераховував кожного місяця оговорену суму. Тобто твердження у позовні заяві про те, що діти перебувають повністю на утримання [PERSON] не відповідає дійсності. Також до позову не надано доказів того, що на теперішній час діти проживають разом із позивачем по справі. До позовної заяви надана тільки копії про народження дітей та особисті документи сторін. При розірванні шлюбу місце проживання дітей визначено не було. Тобто стороною позивача не надано доказів того, що саме [PERSON] проживає разом із дітьми, і піклується про них. Відповідачу по справі достовірно відомо, що позивач по справі проживала та працювала за межами України. У травні 2020 р. [PERSON] звернулася до [PERSON] з проханням надати нотаріальних дозвіл на виїзд дітей за межі України і постійне проживання у Німеччині. Враховуючи те, що між [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу склалися нормальні дружні стосунки та враховуючи інтереси дітей, він оформив розвід. Наскільки [PERSON] відомо, [PERSON] виїхала з дітьми на проживання на територію Німеччини. Але достовірних даних про це відповідач не має. Стороною позивача по справі не надано даних про теперішнє місце проживання дітей. Отже немає достатніх підставі стягувати аліменти на користь [PERSON] . На теперішній час [PERSON] перебуває у шлюбі і має малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 25.02.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована зокрема тим, що згідно заяви [PERSON] , зареєстрованої приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е. в реєстрі за № 181 від 14.03.2020 року, Відповідач не заперечує проти виїзду сина [PERSON] та доньки [PERSON] на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччини в супроводі матері - [PERSON] та/або баби [PERSON] , які нестимуть відповідальність за здоров`я дітей на час перебування за кордоном та вирішувати усі питання, що їх стосуватимуться. Тобто відповідачу достовірно відомо з ким та де знаходяться його малолітні діти. Фактично Відповідач не оскаржує той факт, що надав дозвіл Позивачу на виїзд з дітьми на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччини, але вказує на те, що по справі не надано даних про теперішнє місце проживання дітей. На підтвердження факту, що діти проживають безпосередньо з Позивачем, надають суду копію довідки про реєстрацію за місцем проживання, перекладену з німецької мови на українську мову та завірену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю. У позовній заяві про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, Позивач не заперечує факт того, що Відповідач матеріальну допомогу на дітей надає щомісячно, проте у незначному розмірі, тому вона бажає отримувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду. Той факт, що Відповідач на теперішній час перебуває у шлюбі і має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] не позбавляє його обов`язку сплачувати аліменти на двох дітей від шлюбу з Позивачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 27 серпня 2005 року позивач та [PERSON] одружилися. 18 лютого 2019 року рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Після офіційного розлучення, матеріальну допомогу на дітей відповідач надає щомісячно, проте у незначному розмірі, що не дає можливості спланувати витрати коштів на дітей, тому, наразі, позивач бажає отримувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду. В судовому засіданні представником відповідача не заперечувалось те, що діти проживають разом з позивачем. На підтвердження факту, що діти проживають безпосередньо з позивачем, суду надано копію довідки про реєстрацію за місцем проживання, перекладену з німецької мови на українську мову та завірену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідач вказував, що на теперішній час він перебуває у шлюбі і має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд не бере до уваги цю оюставину при вирішені даного спору з огляду на те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він проживає разом з дружиною та дитиною та відповідно утримує їх. Сам по собі факт наявності дружини і дитини не є достатніми для твердження, що він також несе певні витрати на вказаних осіб. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Ч.2 ст.150 СК України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, позов задоволено повністю, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved