Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, в якому, по суті, вона просить суд змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2009 року на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 750,00 грн., щомісяця, та стягувати в подальшому з відповідача на її користь аліментів на утримання їх доньки у розмірі 1/4 частину із всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цього позову до суду і до повноліття дитини. Дані позовні вимоги обґрунтовує наступним. 23 вересня 2013 року рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі №332/4224/13-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню доньку дитину у твердій грошовій сумі задоволено частково, присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 грн., щомісячно, починаючи з 14.08.2013 року і до її повноліття. З моменту винесення рішення вік дитини збільшився, у зв`язку з чим витрати на її утримання збільшились, зросли ціни на одяг, продукти харчування, на інші товари, необхідні для розвитку дитини, а розмір стягуваних аліментів став меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин сума яку відповідач сплачує є недостатньою для належного утримання дитини. Надати більшу суму відповідач відмовляється. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2019 р. відкрито провадження та призначений розгляд справи в порядку загального позовного провадження, також встановлений строк для надання сторонами заява по суті справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала відносно задоволення даних позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позов. У відзиві відповідачем зазначено, що позовні вимоги не обґрунтовані. Вимога [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів заявлена з метою збільшення розміру аліментів. Після ухвалення 23.09.2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , сімейний та матеріальний стан відповідача істотно змінився та наразі на його утриманні, крім доньки від першого шлюбу [PERSON] , перебувають дворічна донька та непрацездатна дружина. Тому, зміна способу стягнення аліментів, а фактично збільшення розміру аліментів з 750 гривень до 2339 гривень буде суперечити визначеним статтею 3 ЦК України засадам розумності, справедливості і добросовісності, та фактично призведе до дисбалансу між захистом прав неповнолітніх дітей. Суд, вислухав пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі №332/4224/13 від 23.09.2009 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 750 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Наразі малолітня дитина [PERSON] продовжує мешкати з матір`ю позивачем по справі, що підтверджується довідкою ОСББ «Радіоприлад-6», дана обставина не заперечувалась відповідачем. З вищезазначеного рішення суду вбачається, що позивач працює старшим викладачем Класичного приватного університету. В матеріалах справи відсутні відомості, що позивачем змінене місце роботи. Відповідач 14.01.2016 р. одружився з [PERSON] шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу відповідач має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В матеріалах справи відсутні відомості, що відповідач наразі офіційно працевлаштований. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», у 2019 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 липня 2019 року, для дітей віком від 6 років до 18, становить - 2118 гривень. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Частинами 1-3 ст.\~181\~СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з ким проживає дитина. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст.192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною третьою ст. 181 ЦПК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи зі змісту наведених норм, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним; а зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), що відповідає правовому висновку, викладеному у Постанові ВСУ від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, а тому саме матір`ю вирішується питання забезпечення життєдіяльність дитини та спрямування наявних коштів на необхідні для дитини витрати. Так, з часу присудження аліментів в розмірі 750 грн. (6 років потому) через інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя, що є загальновідомим фактом і не потребує доказування. У зв`язку з чим на теперішній час вищевказаний розмір аліментів на дитину не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, вік якої змінився, тому зросли і витрати на задоволення необхідних потреби дитини. Дані обставини, на думку суду, вказують на погіршення матеріального стану одержувача аліментів, та відповідно, її неспроможність самостійно виділяти недодані батьком на утримання дитини кошти. На думку суду, наявність вищезазначених обставин, а також волевиявлення одержувача аліментів є підставою для зміни способу та розміру аліментів, враховуючи також і зміни в сімейному стані відповідача. Суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів, який вона просить в подальшому стягувати з відповідача на її користь, є завищеним, тому враховуючи вищезазначені обставини та обов`язок обох батьків утримувати дитину, з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки [PERSON] в подальшому мають стягуватись аліменти в розмір 1/5 частки від доходу платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги про стягнення зміненого розміру аліментів з моменту пред`явлення позову не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п.23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", визначені в порядкуст.192\~СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалене рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмір 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial