Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернулась в суд з даним позовом вказуючи, що вона та відповідач є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В шлюбі з відповідачем вона перебувала з 27 квітня 1996 року по 21 березня 2011 року, який між ними було розірвано. Зазначає, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] на даний час проживають з нею. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не сплачує аліменти, не вітає та не дарує дітям подарунки на день народження, не бере участі у вихованні дітей, не виявляє щодо їх батьківського піклування, не виконує обов'язку по їх утриманні, не цікавиться дітьми взагалі, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.І, ч.2 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім'ї, а саме в нетверезому стані в присутності дітей ображав її та дітей нецензурними словами. Позивач просить позбавити [PERSON], батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO] та визначити місце проживання дітей разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та дала пояснення по суті заявленого позову. Відповідач в судове засідання не прибув, відмовився від отримання судової повістки, а тому вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник органу опіки та піклування Краївщинської сільської ради позов не підтримала та пояснила, що позивач за чотири роки жодного разу не зверталась до виконкому сільської ради щодо ухилення батька від виконання батьківських обов'язків , діти не слухають ні батька, ні матір. На засіданні виконавчий комітет визнав недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача. Прокурор висловив думку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, так як до даного часу питання виконання батьківських обов'язків відповідача орган опіки та піклування не розглядав та у своєму висновку вважає недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, представника органу опіки та піклування Краївщинської сільської ради, висловлену думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за слідуючих обставин. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей [PERSON] [INFO] та - 2 - [PERSON] [INFO]. 25.06.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітні [PERSON] та [PERSON] залишилась проживати з матір'ю [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач проживає в [ADDRESS] та періодично приїздить до бувшої дружини та своїх дітей, де між бувшим подружжям виникають сварки та відповідач вчиняє психологічні насильства в сім'ї, за що останнього протягом липня 2014 року - лютого 2015 року Володарсько-Волинським районним судом неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 173 -2 КУпАП і це негативно впливає на виховання дітей. Після лютого 2015 року відповідач до даного часу не вчиняє психологічного насильства в сім'ї та інших правопорушень. У своєму висновку орган опіки та піклування при виконкомі Краївщинської сільської ради визнав недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Посилання позивача на фактори, які можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дітей самі по собі не дають підстав для висновку щодо свідомого нехтування відповідачем своїх обов'язків. Позивач не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] шляхом позбавлення їх батька по відношенню до них батьківських прав. З огляду на наведене суд, ураховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дітей, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дітей, приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно п. 18 Постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" слідує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Разом з тим, за обставин відмови у задоволенні позову позивача про позбавлення батьківських прав суд попереджає відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та покладання на орган опіки та піклування контролю за виконанням ним батьківських обов'язків. Вимога позивача про визначення місця проживання дітей разом з матір'ю є безпідставною, так як рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 21 березня 2011 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матір'ю.

Outcome: dismissed