Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд збільшити розмір аліментів - замість визначених у рішенні суду підлягаючими стягненню в якості аліментів 450,00 гривень щомісяця - стягнути аліменти у твердій грошовий сумі щомісячно на утримання неповнолітнього сина у розмірі 4000,00 гривень, до досягнення дитиною повноліття, також стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 145\~651 гривень 50 копійок, заборгованість по аліментам у розмірі 17\~400 гривень, та понесені судові витрати. У позовній заяві сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог враховуючи факт приховування відповідачем дійсних доходів при продовженні постійного виїзду за межі країни для праці, та його ухиляннями від сплати вже призначених аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості складеним позивачем. В подальшому від представника позивача надійшла заява про залишення без розгляду позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 145\~651 гривень 50 копійок, та стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 17\~400 гривень, в решті просить залишити позовну заяву без змін та задовольнити позовну вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовий сумі щомісячно на утримання неповнолітнього сина у розмірі 4000,00 гривень, до досягнення дитиною повноліття. Сторона відповідача спочатку подала заперечення на позовну заяву в якому заперечувала взагалі проти задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості та пені, вказуючи на невірний розрахунок пені за прострочку, невірне визначення суми заборгованості, не врахування позивачем періодичної сплати визначених раніше аліментів, а в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів, прохав суд задовольнити їх частково та постановити рішення, згідно якого призначити аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Свою позицію мотивував тим, що наразі виконує діюче рішення суду, коли має фінансову можливість, оскільки не працює, а також вказує, що періодично дитина проживає з відповідачем, а відтак не вбачає підстав для збільшення розміру аліментів саме до 4000 гривень щомісячно. В подальшому надав заяву, якою просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Приморського районного суду м. Одеси 11.07.2018 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~від 11.07.2018 року головуючим визначено Шенцеву О. П. Ухвалою суду від 12.07.2018 року відкрито провадження у справі у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання з викликом учасників справи на 07.09.2018 року о 10 годині 10 хвилин. У судове засідання 07.09.2018 року з`явились позивач та представник відповідача, надали заяви до суду про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. За заявою представника відповідача для можливості надати відзив на позовну заяву у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 24.10.2018 року на 10 годину 30 хвилин. 11.10.2018 року до суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву. У судове засідання 24.10.2018 року з`явився представник позивача та відповідач, надали заяву до суду про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, позивач прохала витребувати від відповідача оригінали квитанції, відповідач надав згоду надати запитувані документи. За заявою відповідача для можливості отримати вторинну правову допомогу у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 03.12.2018 року на 14 годину 00 хвилин. У судове засідання 03.12.2018 року з`явився представник позивача та представник відповідача, надали заяву до суду про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, представник позивач прохала долучити до матеріалів справи уточнену позовну заяву. Від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи для можливості підготувати відзив на уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 03.12.2018 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.02.2019 року на 11 годину 15 хвилин. У судове засідання 19.02.2019 року з`явились позивача, представник позивача, відповідач та представник відповідача. За заявою представника позивача для можливості отримати розрахунок заборгованості у справі оголошено перерву до 02.04.2019 року на 12 годину 15 хвилин. Судове засідання призначене на 02.04.2019 року у зв`язку із перебуванням головуючого у відпустці перенесено на 30.05.2019 року на 12 годину 25 хвилин. Судове засідання призначене на 30.05.2019 року у зв`язку із перебуванням головуючого у відпустці у період з 28.05.2019 року по 31.05.2019 року перенесено на 18.06.2019 року на 11 годину 45 хвилин. У судове засідання 18.06.2019 року з`явився позивач та відповідач, надали заяву до суду про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. Позивач надала заяву про зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи № 522/13937/13-ц. Від відповідача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи та зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи № 522/13937/13-ц. Ухвалою суду від 18.06.2019 року провадження у справі зупинено до вирішення справи № 522/13937/13-ц (провадження 4-с/522/231/19) за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця. 29.07.2020 року до суду надійшла заява про відновлення провадження у справі. Провадження у справі відновлено, судове засідання призначене на 10.11.2020 року на 10 годину 00 хвилин. У судове засідання 10.11.2020 року з`явився представник позивача, надала заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. Відповідач не з`явився, причини неявки не повідомив, сповіщений належним чином. Судом оголошено перерву для повторного сповіщення відповідача до 22.02.2021 року на 14 годину 00 хвилин. У судове засідання 22.02.2021 року з`явився представник позивача, надала заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. Відповідач не з`явився, причини неявки не повідомив, в матеріалах справи відсутні докази сповіщення відповідача. Судом оголошено перерву для повторного сповіщення відповідача до 19.04.2021 року на 14 годину 15 хвилин. В судове засідання призначене на 19.04.2021 року сторона позивача не з`явилась. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про залишення без розгляду позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 145\~651 гривень 50 копійок, та стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 17\~400 гривень, в решті просить залишити позовну заяву без змін та задовольнити позовну вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовий сумі щомісячно на утримання неповнолітнього сина у розмірі 4000,00 гривень, до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву з врахуванням заяви про залишення позовних вимог без розгляду підтримує в повному обсязі, та просить розглянути за відсутності сторони позивача з підстав перебування представника позивача на лікарняному у зв`язку з захворюванням на SARS CoV-2(COVID-19). Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У судове засідання 17.06.2021 року з`явився представник позивача, надала заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, та просила суд задовольнити позовні вимоги з врахуванням заяви від 15.04.2021 року. Відповідач з`явився у судове засідання, надав заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено судом з матеріалів справи [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а/с 7). Згідно виконавчого листа від 28.08.2013 року виданого Приморським районним судом м. Одеси по справі 522/13937/13-ц присуджено до стягнення з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] на дитину [PERSON] аліменти у розмірі 450 гривень щомісяця, починаючи з 03.06.2013 року до досягнення дитиною повноліття ( а/с 6). [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що визнається сторонами та не потребує додаткового доказування. За змістом розрахунку заборгованості по аліментам від 02.07.2018 року № 5768 виданої Тарутинським відділом державної виконавчої служби складеного державним виконавецм Міндовою Т. І. заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] перед [PERSON] станом на 01.07.2018 року складає 9290 гривень 00 копійок. ( а/с 5). З наданих стороною відповідача: - розрахунку заборгованості по аліментам від 31.07.2018 року виданої Тарутинським відділом державної виконавчої служби складеного державним виконавецм Міндовою Т. І. заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] перед [PERSON] станом на 31.07.2018 року складає 2919 гривень 45 копійок. ( а/с 28-30); довідки № 4715 від 25.09.2015 року про зарахування у вигляді оплати аліментів чеків на придбання речей ( а/с 31); довідки № 371/17/02 від 26.09.2018 року про те, що [PERSON] не перебуває на обліку в Тарутинській районній філії Одеського ОЦЗ ( а/с 32 ); копії витягу про відсутність реєстрації [PERSON] у ЄДР (а/с 33); копії акту обстеження умов проживання та протоколу співбесіди про облаштування дитячої кімнати у будинку [PERSON] для дитини [PERSON] (а/с 34-35); копії довідок форми ОК-5 з ПФУ про відсутність постійних доходів (а/с 36); копій платіжних доручень та чеків (а/с 38- 45) вбачається, [PERSON] протягом часу з моменту відкриття провадження по день звернення позивача до суду із даною позовною заявою ніде не був працевлаштований, з періодичністю спілкується з дитиною, перераховує аліментні платежі не в повному обсязі та з порушенням строків, та згідно товарних чеків на придбання речей здійснював виїзди за межі країни. За змістом розрахунку заборгованості по аліментам від 28.05.2019 року № 3884 виданої Тарутинським відділом державної виконавчої служби складеного державним виконавцем Демиденко Д. Ю. заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] перед [PERSON] станом на 31.05.2019 року складає 5889 гривень 45 копійок. ( а/с 89-90). Ухвалою суду від 07.05.2020 року у справі № 522/13937/13-ц, яка набрала законної сили 08.05.2020 року, визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Тарутинського районного відділу Державної виконавчої служби Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міндової Т. І. при виконання нею виконавчого провадження ВП № 43631748 в частині складення нею довідка-розрахунку заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 31.05.2019 року. Верховна Рада України у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прописала розмір прожиткового мінімуму у 2021 році. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2021 року 2395 грн; із 1 липня 2021 року 2510 грн; із 1 грудня 2021 року 2618 грн. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із обов`язком батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та визначення розміру такого утримання врегульовані сімейним кодексом україни ( далі СК України ). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові від 05.02.2014 року по справі №490/4522/16ц Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: «Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Даний правовий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду викладеної у\~постанові від 27.05.2020 року викладеної при розгляді справи № 128/373/18. Обґрунтування мотивів рішення суду з оцінкою аргументів сторін Предметом розгляду даної справи з врахуванням заяви про залишення без розгляду часини позовних вимог, є зміна розміру аліментів шляхом їх збільшення. Що стосується збільшення розміру аліментів, суд виходячи з того, судовою практикою Верховного Суду України визначалось таке право не лише із підстав доведеності зміни майнового та сімейного стану а із підстав нерегулярності, мінливості доходу платника аліментів, вважає доведеним у даної справі наявність правових підстав для заявлення вимог щодо збільшення розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень статті 81 ЦПК згідно частини першої якої законодавець визначив в якості обов`язку сторін доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Наданими стороною позивача доказами підтверджується факт того, що відповідач ухиляється від своєчасної сплати аліментів, при цьому здійснює виїзди за межі країни, що підтверджується товарними чеками з іншої країни, які відповідач надає, як доказ приймання участі в триманні дитини. Одночасно із цим суд критично ставиться до ствердження сторони відповідача що відсутність в нього постійного доходу та відсутність працевлаштування, є поважною причиною для несвоєчасної сплати аліментів та відмови у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів. При оцінці зазначених тверджень судом приймається до уваги можливість відповідача здійснювати виїзди за кордон, а також здійснювати аліментні платежі. Тому така позиція сторони відповідача, дає суду змогу прийти до висновку, що сторона відповідача навмисно не здійснює працевлаштування з метою приховання отримання доходів. Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що спосіб та розмір утримання неповнолітньої дитини має бути достатнім для її повноцінного життя та приймаючи до уваги, що рекомендований законодавцем розмір аліментів дорівнює прожитковому мінімуму дитини відповідного віку, вважає що принципу розумності і справедливості утримання дитини, яка має право на високій рівень утримання, визначає такий розмір у 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати:\~1) на професійну правничу допомогу;\~2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;\~4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку враховуючи що позивача при поданні заяви про стягнення (зміни розміру ) аліментів звільнено від оплати аліментів, судові витрати у вигляді судового збору розміром 908 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial