Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після ЇЇ смерті залишилось майно, зокрема земельна ділянка, на успадкування якої покійна залишила заповіт на ім"я позивача, вказавши у ньому, що заповідає земельну ділянку згідно сертифіката на земельну частку (пай) №0359010 від 04.03.1997 року. За життя СПАДКОДАВЕЦЬ отримала Державний акт на вказану земельну ділянку, а текст заповіту не змінила. Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця спадщину прийняла , подавши відповідну заяву до державної нотаріальної контори. Однак нотаріус відмовив у оформленні спадщини, так як у заповіті вказаний сертифікат, взамін якого був виданий Державний акт, а зміни до заповіту не внеслись. Крім цього, в заповіті та Державному акті має місце невірне написання прізвища тітки : замість «[PERSON]» (без апострофа , як вона була записана в паспорті та свідоцтві про народження ) - невірно вказано «[PERSON]» ( з апострофом). У зв»язку з цим позивач ставить питання про встановлення факту належності Державного акту та заповіту - спадкодавцю, а також про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на ЗЕМЕЛЬНУ ДІЛЯНКУ В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач, представник Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області , в судове засідання не з"явився. Надав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали цивільної та спадкової справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в його відсутності. Судом встановлено наступне: В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. 22 листопада 1999 року, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області [PERSON] 22.11.1999 року і зареєстрований в реєстрі за№39, за яким спадкодавець належну йому земельну ділянку згідно сертифіката на земельну частку (пай) №0359010 від 04.03.1997 року заповідала [PERSON], [INFO] ( а.с.8). Згідно з відміткою Брицької сільської ради, заповіт заповідачем не змінено і не відмінено. У відповідності до свідоцтва про одруження, [PERSON], [INFO], після одруження з [PERSON] - набула прізвище [PERSON] ( а.с.6). [INFO] [PERSON] - померла( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] а.с7). Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2014 року, винесеною державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області позивачеві відмовлено у видачі на її ім"я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка залишилась після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки заповідач заповідав земельну частку (пай), право власності на яку підтверджується сертифікатом. А вказаний правовстановлюючий документ не був наданий нотаріусу, в зв"язку з тим, що взамін сертифікату був виданий державний акт на землю. За матеріалами спадкової справи , позивач у відповідності до ст.ст. 1269 та 1270 ЦК України, 18 жовтня 2013 року подала до Липовецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] тобто, прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Осіб, які мали б право та претендували на обов»язкову частку, у відповідності до ч.1 ст.1241 ЦК України , судом не встановлено. До складу спадкового майна, зазначеного у заповіті, входить право на земельну частку (пай) , площею 4,94 умовних кадастрових гектара що належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ВН №0359010, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №310 від 06 березня 1997 року. Взамін сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ВН №0359010 , [PERSON] НІНІ ПОТАПІВНІ було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №196001 на право власності на земельну ділянку, площею 4,6375 га, виданий 28.09.2004 року на підставі розпорядження №55 Липовецької райдержадміністрації від 19.03.2004 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №1176. Грошова оцінка земельної ділянки складає 130 645,15 грн .(а.с.11-21) . Крім цього, в заповіті та Державному акті має місце невірне написання прізвища спадкодавця : замість «[PERSON]» (без апострофа , як вона була записана в паспорті та свідоцтві про народження - а.с.7,20) - невірно вказано «[PERSON]» ( з апострофом). Свідок [PERSON] , яка в 1999 році посвідчувала заповіт спадкодавця, суду пояснила, що вона працювала секретарем Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області і добре пам»ятає, як [PERSON] разом із своєю рідною сестрою ( матір»ю позивачки) приходили в сільську раду і кожна склала заповіт. [PERSON] заповідала свій земельний пай позивачці. Але на той час вона ще мала паспорт громадянки СРСР ( червоний паспорт), де її прізвище писалось через апостроф, а після одержання паспорта громадянки України ( синього паспорту) - її прізвище почали писати без апострофа. Іншої людини з прізвищем [PERSON] чи [PERSON], ім.»ям та по батькові [PERSON] - на території Брицької сільської ради не було. Таким чином суд вважає доведеним факт, що Державний акт серії ВН №196001 на право власності на земельну ділянку, площею 4,6375 га, виданий 28.09.2004 року на підставі розпорядження №55 Липовецької райдержадміністрації від 19.03.2004 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю на ім.»я [PERSON] - НАЛЕЖИТЬ [PERSON], а заповіт, складений в с.Брицьке Липовецького району Вінницької області 22.11.1999 року від імені [PERSON] [PERSON] із призначенням спадкоємцем частини її майна [PERSON] [INFO], посвідчений 22.11.1999 року секретарем виконкому Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №39 - належить ( складений) [PERSON], ЯКА ПОМЕРЛА [INFO]. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом на земельну ділянку, право на успадкування якої було посвідчено заповітом [PERSON], у відповідності до сертифіката на право на земельну частку (пай) , взамін якого був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1270 ,1296 1299 ЦК України,

Outcome: approved