Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 36145,07 грн., мотивуючи порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором б/н від 09.11.2009 р. Відповідачем надано письмове заперечення, копія якого надіслана позивачу 06 липня 2018 р., в якому він просить застосувати строк позовної давності, відмовивши позивачу у задоволенні позову. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що 09.11.2009 р. між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на строк дії картки. Станом на 30.04.2018 р. відповідачем зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 33647,69 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2593,67 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 31054,02 грн. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на вимоги своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ч.1-3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд…. Згідно з ч.ч.2, 4, 8 ст.83 ЦПК України: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. З наведених норм чітко і недвозначно вбачається, що позивач зобовязаний надавати усі наявні у нього докази вимог тільки разом із позовною заявою, а у разі відсутності такої можливості подати відповідну заяву. Справа відрита у спрощеному позовному провадженні, про що, розпоряджаючись своїми права на власний розсуд, просив і сам позивач (а.с.23, 26). Окрім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (справа DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Позивач у справі, що стосується його приватного інтересу, жодним чином не був позбавлений представити свою справу шляхом надання усіх доказів під час звернення до суду та додаткових доказів невизнання заперечень відповідача проти позову у строк, передбачений цивільно-процесуальним законодавством для розгляду справ у спрощеному провадженні. Виходячи з цього, суд розглядає справу на підставі наданих ним суду доказів. 1.Сплив строків позовної давності. Ст.257 ЦК України встановлює загальну позовну давність в три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому відповідно до ч. 1 і ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 5.4. Правил користування платіжною карткою погашення процентів по кредиту повинне відбуватися щомісячно за попередній місяць, а погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (а.с. 15). \~ Позивачем не надані докази певного строку дії картки, її перевипуску тощо, тому суд виходить з максимально можливого стоку дії в один рік, передбачений Заявою (а.с.8 зв.). Тобто початок перебігу строку позовної давності обраховується з 10 листопада 2010 р. Суд не може прийняти до уваги положення п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг про те, що договір карткового рахунку діє протягом 12 місяців з моменту підписання. По-перше, вказане застереження не визначає остаточний термін повернення кредиту чи строк користування кредитними коштами; по-друге ст.261 ч.5 ЦК України визначає початок перебігу строку саме зі строком виконання зобовязання, а не дії договору. Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем періодично здійснювалися платежі за договором, які відповідно до ст.264 ч.1 ЦК України переривали сплив строку позовної давності. Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачем був здійснений 10 січня 2015 р. (колонка "сума погашення за наданим кредитом" - а.с.6 зв.), після чого платежів, що переривають сплив строку позовної давності, не було. Таким чином, позовна давність сплила 11 січня 2018 р. Відповідачем заявлено про застосування позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом 05 червня 2018 р. (а.с.2), тобто з пропуском строку позовної давності без поважних причин. У звязку з цим суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2593,67 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 31054,02 грн. на підставі спливу строку позовної давності. 2.Безпідставність вимог. Згідно ст.\~2\~Закону України\~"Про\~тимчасові заходи\~на період\~проведення антитерористичної\~операції"\~від 02.09.2014\~№ 1669\~на час\~проведення антитерористичної\~операції забороняється\~нарахування пені\~та/або\~штрафів на\~основну суму\~заборгованості із\~зобовязань за\~кредитними договорами\~та договорами\~позики з\~14\~квітня 2014\~р.\~громадянам України,\~які зареєстровані\~та постійно\~проживають або\~переселилися у\~період з\~14\~квітня 2014\~р.\~з населених\~пунктів,\~визначених у\~затвердженому Кабінетом\~Міністрів України\~переліку,\~де проводилася\~антитерористична операція,\~а також\~юридичним особам\~та фізичним\~особам -\~підприємцям,\~що провадять\~(провадили)\~свою господарську\~діяльність на\~території населених\~пунктів,\~визначених у\~затвердженому Кабінетом\~Міністрів України\~переліку,\~де проводилася\~антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ №1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум пені і штрафів, та включає м. Лисичанськ, в якому зареєстрований відповідач (а.с. 16 зв., 25). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що пеня, яку просить стягнути позивач, почала нараховуватися з 01 вересня 2014 р., а суми штрафів відповідачу нараховані під час подачі позову до суду. Тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією 300 грн., штрафом (фіксована частина) 500 грн. і штрафом (процентна складова) 1697,38 грн. за безпідставністю вимог.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed