Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Представник заявника [PERSON] 16 липня 2019 року звернувся до суду з заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . Заявник зазначає, що вона як спадкоємець першої черги після смерті матері, постійно проживала з [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності заявнику, та фактично прийняла спадщину, проте, звернувшись у травня 2019 року до приватного нотаріуса КМНО Любенко Т.М. із документами для оформлення права на спадщину за законом після смерті її матері - [PERSON] їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку із пропущенням строків прийняття спадщини та не надання доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з відсутністю у неї доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , так як вона являється єдиним спадкоємцем майна покійної, інших спадкоємців немає. Представник заявника - адвокат Вотінцев Є.Г. в судовому засіданні підтримав заяву, підтвердив обставини викладені в ній та просив суд її задовольнити. Заінтересована особа - представник Головного територіального управління юстиції в місті Києві у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, надіслав суду клопотання, в якому просить слухати справу у його відсутність (а.с.30-31). Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.07.1959 року (а.с.11), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.08.2000 року (а.с. 13), довідкою ВРАЦС Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області від 27.11.2007 року (а.с.14), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.12). [INFO] померла мати заявника - [PERSON] (а.с.1- - свідоцтво про смерть), яка постійно з 03.08.1985 року по день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Філії №807 ЄРРЦ Комунального підприємства з утримання та обслуговування житлового фонду №2272 від 02.11.2012 року (а.с. 17). На день смерті матері заявника відкрилася спадщина на майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку на тимчасове проживання під дачу (а.с. 16, 17). Як вбачається з спадкової справи №3/2019 (а.с.33-49), 13.05.2019 року заявник звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Любенко Т.М. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері - [PERSON] , однак 14.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Любенко Т.М., винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку із пропущення строку на прийняття спадщини та не надання доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 49). У зв`язку з відсутністю у заявника доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявник не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до акта про проживання від 04.07.2019 року заявник з 2007 року проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю, в якій знаходяться речі заявника та померлої її матері (а.с. 51). Відповідно до довідки виданої Філією №807 ЄРРЦ Комунального підприємства з утримання та обслуговування житлового фонду №2271 від 02.11.2012 року [PERSON] проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , але не зареєстрована, особистий рахунок відкритий на ім`я заявника (а.с.19). Власником квартири за адресою: [ADDRESS] є заявник, що підтверджується договором дарування від 06.11.2007 року (а.с. 18). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем [PERSON] права на отримання спадщини. Отже, з огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги всі обставини справи, докази надані заявником, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви.

Outcome: approved