Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12.06.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 154, а також стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Вони є батьками дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Однак відносини з відповідачем у них погіршились. Вони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю та ведення спільного господарства, що призводить до конфліктів. З вересня 2016 проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча офіційно працює, та має регулярний дохід, а тому вона бажає стягувати з нього аліменти за рішенням суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню за наступних підстав. Встановлено, що сторони з 12 червня 2013 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с. 6). Суд, згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи на даний час між сторонами шлюбні відносини припинені, підстав для примирення немає. Згідно закону шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, таким чином позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В зв"язку з чим позовна вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. [PERSON] є батьком дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження(а.с. 7, 8), і у відповідності до ст. 180 СК України, зобов"язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дітей, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 183 СК України, з врахуванням того, що відповідач має постійне місця роботи та заробіток, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі в якому просить позивачка та визнав відповідач, а саме в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дітей. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судові витрати, згідно ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України, суд вважає, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved