Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості у сумі 10916 грн. 99 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01.11.2011 року відповідач будучи фізичною особою-підприємцем підписав заяву про відкриття поточного рахунку та приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», [PERSON], що розміщенні в мережі Інтернет на сайті позивача та які разом складають договір банківського обслуговування, а отже відповідач взяв на себе зобовязання виконувати умови укладеного договору. Після укладення вказаного договору відповідач скористався послугою банку «Гарантований платіж», за умовами якого позивач для виконання грошових зобовязань, за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, за дорученням клієнта-платника зараховує кошти на рахунок отримувача, в сумі та дату, зазначені при створенні заявки клієнтом, сама ж послуга позивачем надається як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Вказана послуга позивачем надається за умови зобовязання клієнта щодо повернення таких грошових коштів позивача та сплати йому процентів і винагороди за її виконання. Відповідач скористався вказаною послугою та оформив відповідну заявку на її виконання, позивач, в свою чергу, свої зобовязання належним чином виконав своєчасно провів відповідний платіж ініційований клієнтом, а відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, не здійснив внесення платежу в рахунок погашення заборгованості перед позивачем, а тому фактично порушив умови вказаного договору. У результаті невиконання відповідачем умов договору у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 05.05.2017 року становить 10916,99 грн., що складається з наступного: 6099,17 грн. заборгованість за кредитом; 2940,61 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 1877,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, тому ПАТ КБ "ПриватБанк" змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду вказаної справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставився до відому належним чином. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи відповідач, згідно норм ст. 634 ЦК України, уклав договір приєднання із позивачем про відкриття поточного рахунку та відповідно отримав право користуватися послугами банку на умовах та в порядку визначених чинним законодавством та самим договором. На момент укладення вказаного договору відповідач був фізичною особою-підприємцем, однак в подальшому відповідач припинив господарську діяльність на підставі чого 02.03.2016 року був внесений відповідний запис №20220060003003807 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, що стверджується відповідною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка додана до матеріалів справи. За таких обставин вимога позивача до фізичної особи-підприємця, чия діяльність була припинена може бути заявлена в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Вказаний висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у постанові суду від 04.12.2013 року по справі №6-125цс13, та в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України враховуються судом при застосуванні відповідних норм права. За загальними правилами, з огляду на положення ст.,ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.,ст.\~47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та [PERSON] Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Розділ 3.2.2 зазначених вище Умов регламентує порядок надання кредиту за послугою «Гарантований платіж». Так відповідно до п. 3.2.2.1 Умов кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його повернення, сплати процентів і винагороди. Згідно з п. 3.2.2 вказаних Умов - у разі непогашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день - заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості. [PERSON] має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування, вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за кредитом в повному обсязі, що обумовлено п. 3.2.2.7.5 вказаних Умов та правил надання банківських послуг. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, суму коштів не повернув та ухиляється від її сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по кредиту перед позивачем станом на 05.05.2017 року становить 10916,99 грн., та складається з наступного: 6099,17 грн. заборгованість за кредитом; 2940,61 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 1877,21 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, що стверджуються платіжним дорученням від 09.06.2017 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved