Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПАТ КБ „Надра", [PERSON] про визнання недійсним договорів кредитування, поруки та іпотеки. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 29.08.2007 ВАТ КБ «Надра» уклав кредитний договір №211/МКЦ/2007-840 з [PERSON], відповідно до якого останній отримав 35000 дол. США терміном повернення кредиту до 20.08.2014, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 14,4% річних. В забезпечення виконання даного договору між банком та [PERSON], як поручителем, було окремо укладено 29.08.2007 договір поруки, та між банком і [PERSON], як іпотекодавцем, укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки. При цьому, вони самого кредитного договору не підписували, з його текстом не знайомились. Їм копії даного договору не надавалися. Також вони не були ознайомлені з графіком погашення кредиту, грошових коштів не отримували. Грошові кошти отримувалися [PERSON] в доларах США на розвиток бізнесу. В кредитному договорі в розділі 3 в умовах забезпечення повернення кредиту не йде мова про укладення окремого договору поруки з [PERSON] і такий вид забезпечення як порука [PERSON] даний договір не передбачав. Тільки йшла мова про іпотеку. [PERSON] також не підписував ні договору поруки, ні договору іпотеки. ПАТ «Комерційний банк «Надра» 26.01.2011 змінив свою назву ПАТ «Комерційний банк «Надра», при цьому будь-яких повідомлень про зміну своєї назви сторонам по договору кредитування не надав. В 2011 році в зв'язку зі зміною курсу долара у [PERSON] виникла заборгованість і банк звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості по договору кредитування та звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення. В ході судового розгляду було встановлено недосконалість договору кредитування, що банком не надавалася достовірна інформація по даному договору, відсутність підписів всіх учасників договірних відносин в тексті кредитного договору, що позивачам не надано графіків погашення кредиту, відсутня на момент заключения договору індивідуальна ліцензія на видачу кредиту в іноземній валюті (отриманий дозвіл тільки 23.019.2009), не вказано в кредитному договорі про таке забезпечення виконання як укладення договору поруки і т.д. Між банком та [PERSON] 22.10.2012 було підписано новий договір кредитування за №382/МКЦ/2012р-280 для рефінансування заборгованості за основним зобов'язанням та відсотками за попереднім кредитним №211/МКЦ/2007-840 від 29.08.2007 року, додатково по відсоткам за кредитною карткою [PERSON] (рахунок [NUMBER]). Цього при підписанні даного договору позивачам показано не було. [PERSON] даний текст договору не показувався, не зачитувався і він дізнався про його наявність тільки в даний час. При ознайомленні з даним договором в графі, де стоїть підпис «Іпотекодавець» стоїть не його підпис, а там розписався без його відома його син [PERSON] У нотаріуса він підписав доповнення, яке йому не було зачитано. [PERSON] сплачував дані грошові кошти без будь-якого графіку погашення, так як йому він не надавався. Вони з [PERSON] домовилися в усній формі, що він оплачує половину боргу, що і було зроблено. Таким чином, протягом трьох років [PERSON] сумлінно виконував свої зобов'язання за договором реструктуризації. Проте, він став неспроможний виконувати наявні зобов'язання. А влітку 2015 року дізнався, що по договору реструктуризації сплачує тільки він, а [PERSON] цього не робить, що знову виник борг. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, наклав арешт на їх майно. При відвідуванні ДВС встановлено, що крім даного проблемного кредиту у [PERSON], існують ще й інші борги і його майно по даним боргам також арештовано. Вважає, що його та його батька ошукано. Просять суд визнати недійсними кредитний договір, договір поруки та договору іпотеки, кредитний договір від 22.10.2012, договір про внесення змін до договору іпотеки та додаткову угоду до договору поруки від 22.10.2012 між ними та ПАТ КБ «Надра», застосувати реституцію та повернути сторони в переддоговірний стан. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.05.2016 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ „Надра", [PERSON] про визнання недійсним договорів кредитування, поруки та іпотеки. Заявою від 24.06.2016 позивачі уточнили позовні вимоги та просили визнати недійсними кредитний договір 211/МКЦ/2007-840 від 29.08.2007 в частині забезпечення його договорами поруки і іпотеки та визнати недійсним договір поруки і договір іпотеки від 29.08.2007 до данного кредитного договору. Також, просили визнати недійсними кредитний договір № 382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 в частині забезпечення його договорами поруки і іпотеки, договір про внесення змін до договору іпотеки та додаткову угоду до договору поруки від 22.10.2012, укладені між ними та ПАТ КБ «Надра». При визнанні договорів недійсними просили примінити реституцію в порядку ст.216 ЦК України повернення сторін в переддоговірний стан, а саме зобов'язати ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] повернути [PERSON] незаконно виплачені по договорам кошти в сумі 127985,38 грн. Знаяти арешт із довомолодіння по [ADDRESS], яке належить [PERSON], і виключити із реєстру заставного майна, судові витрати покласти на відповідача. В останній редакції уточненої позовної заяви від 31.10.2016 позивачі просили визнати недійсним кредитний договір №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012, укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] в частині забезпечення його договорами поруки та іпотеки. Визнати недійсними Додаткову угоду №1 від 22.10.2012 до договору поруки від 19.08.2007, укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] та договір про внесення змін та доповнень від 22.10.2012 до договору іпотеки від 29.08.2007, укладеного між ПАТ К «Надра» та [PERSON] При визнанні договорів недійсними, застосувати реституцію в порядку ст.216 ЦК України повернення сторін в переддоговірний стан, а саме зобов'язати ПАТ КБ «Надра» повернути [PERSON], незаконно виплачені по договорам грошові кошти в сумі 127985,38 гривень. Зняти заборону відчуження згідно здоговором іпотеки від 29.08.2007 із домоволодіння по [ADDRESS], яке належить [PERSON], і виключити із реєстру заставного майна. Судові витрати по справі просили покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши суду, що під час підписання договору реструктуризації 22.10.2012 він з відповідачем [PERSON] звернулися з письмовими заявами до банку і в даних заявах просили реструктуризувати кредитний договір на два різних договори позики, тобто поділити борг пополам. При цьому, [PERSON] пропонував в заяві в якості гарантії виконання своєї частки договору в якості поручителя свою дочку і її квартиру. Це вказано в заяві, яка надавалася працівникам банку. Але їм в задоволенні заяв було безпідставно відмовлено і фактично нав'язано примусово невигідний варіант реструктуризації боргу. Тому, він не розповів своєму батькові [PERSON] всієї правди, знаючи, що це негативно відображається на стані його здоров'я, що він людина похилого віку, погано чує, не завжди орієнтується в ситуації, не сказав йому, що є позов до суду, що хочуть забрати будинок, а сказав тільки, що для реструктуризації і погашення боргу необхідно підписати додаток до договору іпотеки. При цьому, він не знав, що в договорі реструктуризації включено й борг [PERSON] по кредитній картці. Це від нього також було приховано. За його проханням у нотаріуса батько підписав додаток до договору іпотеки, але в цьому додатку не має жодного слова про борг [PERSON] по кредитній картці. Це прямий обман іпотекодавця при підписанні договору. В банк його батько не ходив, а він в банку поставив підпис на кредитному договорі за нього, хоч і розумів, що це незаконно і тягне за собою незаконність договору. В цей же час працівники банку заставили його і [PERSON] відкрити на себе розрахункові рахунки і покласти на них по п'ять тисяч гривень. Як їм було пояснено, що це являється фондом для гарантування виконання зобов'язань. Також, ними було сплачено на рахунок банку близько чотирьох тисяч доларів для погашення штрафів. Але не зважаючи на ці обставини він все ж таки застрахував на один рік будинок батька, як це передбачав договір і на протязі майже трьох років платив щомісячно по 5 тисяч гривень до липня 2015 року в рахунок погашення боргу. При цьому, він сплачував дані грошові кошти без будь-якого графіку погашення, так як йому він не надавався. Він домовився з [PERSON] в усній формі, що вони будуть сплачувати борг солідарно. Влітку 2015 року [PERSON] випадково дізнався, що по договору реструктуризації сплачує тільки один він, а [PERSON] цього не робить, що знову виник борг. Він зустрівся з [PERSON], який запевнив його, що він отримав спадщину і за рахунок даної спадщини погасить борг. Але вийшло зовсім по іншому. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, наклав арешт на їх майно. При відвідуванні судових виконавців в даний час встановлено, що крім даного проблемного кредиту у [PERSON] існують ще й інші борги і його майно по даним боргам також арештовано. Тобто і в даному випадку його та його батька ошукано. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підримали, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Адвокат суду пояснив, що існує багато підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними. Першою з таких, є ненадання кредитодателем повної інформації про кредит. Дисбаланс прав та обов'язків сторін по договорам, не повідомлення всіх учасників договірних відносин про деталі договірних відносин, а саме внесення в договір реструктуризації кредитних зобов'язань [PERSON] по кредитній картці, тобто зобов'язання, що не входило в об'єм первинного кредитного договору і без розшифрування цього положення покладення обов'язків забезпечення виконання цього зобов'язання на поручителя і іпотекодавця без їх на це згоди і без підписання ними фактично самого договору реструктуризації боргу. Всі ризики покладені тільки на споживача, поручителя та іпотекодавця без належної на те згоди. Наступною підставою для визнання оспорюваних договорів недійсними є фізичний стан іпотекодавця [PERSON], який є людиною похилого віку, хворою, з вадами слуху (користується слуховим апаратом), який зі слів родичів не завжди адекватно дає оцінку своїм діям не відображений в самих навіть підписаних ним документах. Несправедливою умовою, яка порушує дисбаланс прав та обов'язків сторін являється і умова договору кредитування №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 за п. 2.11, яка визначає, що при достроковому повному погашенні кредиту Позичальник зобов'язаний сплатити комісію в розмірі 2% від суми загальної заборгованості по Договору, розрахованої на дату дострокового погашення. Станом на час підписання первинного кредитного договору в 2007 року у разі дострокового виконання своїх зобов'язань позичальником, в т.ч. і дострокового погашення кредиту, сплата комісійних не проводилась (п.8.1.1.). Також, можна вказати, що п.1.3 кредитного договору від 29.08.2007 зазначав процент відсотків в розмірі 14,4%, в вже в договорі від 22.10.2012 даний процент становить на протязі перших 12 місяців - 15%, а потім -18%.( п.1.1.). В даному випадку, має місце погіршення умов відносно позичальника, причому підвищення процентної ставки зроблене фактично в односторонньому порядку по вказівці вище стоячої організації банку, яка давала дозвіл на реструктуризацію і являється порушенням прав споживача. Позивач [PERSON] суду пояснив, що ним, як іпотекодавцем, не підписувався договір кредитування № 382/МКЦ/2012-980 від 22.10.2012, укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] . При підписанні данного договору він взагалі не був присутнім і підпис від його імені поставив йог осин [PERSON] Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» - Гудзь О.С. в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки банк дійсно позичив відповідачеві [PERSON] кошти, що підтверджується договором позики, позивач [PERSON] є поручителем, а [PERSON] - іпотекодавцем, що підтверджується відповідними договорами. Вважжав, щор відсутні підстави для задоволеня позову. [PERSON] проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] 22.10.2012 укладено договір кредитування від за №382/МКЦ/2012р-280 для рефінансування заборгованості за основним зобов'язанням та відсотками за попереднім кредитним №211/МКЦ/2007-840 від 29.08.2007 та за основним зобовязанням та відсотками за кредитною карткою (рахунок №78686114). Пунктом 1.3 даного договору передбачено, що в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій іпотекодавець передає в заставу предмет іпотеки у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 81,3 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON] Також, в якості виконання зобов»язань укладено договір поруки з [PERSON] Додатковою угодою №1 від 22.10.2012 до договору поруки від 29.08.2007 внесено зміни та встановлено, що поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №382/МКЦ/2012р-280 від 22.10.2012. Між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] 22.10.2012 укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., за реєстровим №10041 від 29.08.2007 року, відповідно до якого сторони домовилися про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 29.08.2007, а саме: сторони дійшли взаємної згоди викласти термін «Кредитний договір» в наступній редакції - кредитний договір №382/МКЦ/2012р-980, укладений між іпотекодержателем та [PERSON] від 22.10.2012. Сторони дійшли взаємної згоди викласти термін «Зобов'язання» в наступній редакції - зобов'язання позичальника по кредитному договору №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012. Порядок виконання зобов'язання, що виникає з кредитного договору визначається кредитним договором та додатками до нього. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Статтею 627 Цивільного Кодексу України передбачена свобода договору та зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦПК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з п.3 ч.1 статті 3 ЦК України, однією з засад цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з п. 7 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 статті 203 Цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1,3,5,6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Законодавством України врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 Цивільного кодексу України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст. 215 ЦК України). Верховним Судом України в постанові від 12 вересня 2012 року по справі № 6-80цс12 встановлено наступну правову позицію, що за положеннями ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.11.2016 у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу для вирішення питання чи виконані підписи від імені [PERSON] в Договорі кредитування №382/МКЦ/2012-980 від 22.10.2012, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], на сторінці 9 в графі «ІПОТЕКОДАВЕЦЬ» «Підпис [PERSON]» та в графі «Оригінал цього договору отримав, з тарифами банку та договором ознайомлений та згодний» самим [PERSON] чи іншою особою. На виконання зазначеної вище ухвали 27.12.2016 до суду надіслано висновок есперта Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №1/2058 від 13.12.2016 за результатами почеркознавчої експертизи, в якому зазначено, що підписи від імені [PERSON] в Договорі кредитування № 382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], на сторінці 9 в графі «Іпотекодавець» «Підпис [PERSON]» та вграфі «Оригінал цього договору отримав, з тарифами банку та договором ознайомлений та згодний», виконані не [PERSON], а іншою особою. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору № 382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012, договору про внесення змін та доповнень від 22.10.2012 до договору іпотеки від 29.08.2007, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], визнати недійсними в частині забезпечення його іпотекою - предмет іпотеки домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності на яке зареєстроване за [PERSON] В частині позовних вимог про визнання недійсним договору кредитування та поруки суд відмовляє, з огляду на наступне. Судом достеменно встановлено, що кредитний договір № 382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 підписано сторонами по справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Указаний договір є багатостороннім. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (стаття 628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Позичальник не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за кредитними коштами відсотків, що є підставою для стягнення з позичальника та поручителя у солідарному порядку отриманих [PERSON] коштів та відсотків за користування кредитом, відповідно до вимог статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Тому, твердження позивачів стосовно того, що погашати заборгованість повинен лише [PERSON], оскільки саме він отримував грошові кошти, суд оцінює критично. Твердження позивача [PERSON] про те, що при укладенні кредитного договору від 22.10.2012 з ним окремо не укладався договір поруки, суд не приймає до уваги, оскільки чинне законодавство не містить вимоги щодо того, що договір поруки повинен бути укладений як окремий договір. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, за приписами ст. 137 ЦПК України несуть сторони у справі. Оскільки суд вважає надані послуги, які оцінені у 8000 грн. (відповідно до наданого розрахунку від 24.09.2018), співмірними складністю справи та виконаним адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання послуг та обсягом, виконаних робіт, суд вважає за доцільне стягнути дані витрати з відповідачів солідарно.

Outcome: partial