Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту від 17.10.2007 р. №б/н в сумі 1433,33 доларів США, що в еквіваленті до української гривні становить (за курсом 7,99грн за один долар США, згідно розпорядження НБУ від 31.10.2013року) складає 11452,32грн., з яких: 443,31 доларів США - заборгованість за кредитом; 502,17 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 360 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина), 65,27 доларів США - штраф (процентна складова). В обґрунтування вимог вказує, що 17.10.2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту. Крім того, представником позивача подано письмове обґрунтування позову в якому зазначив, що під час укладання даного договору сторони встановили, що при умові використання кредитних коштів розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами за звітний період) повинен складати 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості. У відповідності до поданого розрахунку заборгованості відповідач зобов'язувався провести останній платіж 29.03.2012 року. Фактичне погашення заборгованості було проведено відповідачем останній раз 15.04.2010 року. Окрім того, як вбачається із виписки по рахунку відповідач наданим йому кредитним лімітом скористався в повному обсязі. Термін дії договору передбачено п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг. Договір діє 12 місяців з моменту підписання та лонґується на такий же термін щоразу, допоки одна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору. Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились. Проте, представником відповідача подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також заяву про застосування строку позовної давності, вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки строк позовної давності щодо зазначених вимог про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, в тому числі неустойки (штрафу, пені), за договором кредиту від 17.10.2007р., станом на 06.11.2013р., сплинув, а тому просить застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. Також, просив, у разі відмови в задоволенні позову стягнути з відповідача витрати, понесені на судові експертизи в розмірі 3345,60грн. При розгляді справи судом встановлено наступне. 17.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту б/н, який складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карточкою та тарифів банку. Відповідно до заяви позичальника відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000 доларів США на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,20 % річних, термін дії картки два роки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. На підставі підписаної заяви ПАТ КБ "Приватбанк" відкрив відповідачу кредитний картковий рахунок [NUMBER], дата відкриття 26.10.2007року, дата отримання картки 02.11.2007року. У відповідності до п.3.2. Умов і правил надання банківських послуг, з якими клієнт банку ознайомлений і вони є складовою частиною договору, клієнт погоджується (дає згоду), що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити чи зменшити) кредитний ліміт. Згідно п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнтові картковий рахунок, видає клієнтові карту, їх вид і термін дії визначений у Заяві й у пам'ятці клієнта, підписанням якого, клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Із п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг за договором №б/н від 17.10.2007р., вбачається, що договір діє 12 місяців з моменту підписання та лонгується на такий же термін щоразу, допоки одна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору. Відповідач належним чином не виконував зобов»яань за договором, внаслідок чого, станом на 31.10.2013року, утворилась заборгованість на загальну суму 1433,33 доларів США, з яких: 443,31 доларів США - заборгованість за кредитом; 502,17 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 360 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина), 65,27 доларів США - штраф (процентна складова). Згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 25.03.2014року судом призначалась судово-почеркознавча експертиза, висновком №976/14-22 від 03.10.2014року, якої визначено, що підписи у заяві від 17.10.2007року про видачу універсальної кредитної картки з кредитним лімітом у сумі 2000доларів США виконані самим [PERSON]. Згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 30.10.2014року судом призначалась додаткова судово-почеркознавча експертиза, висновком №70/71/15-22 від 03.02.2015року, якої визначено, що підпис в рядку «Подпись» на першому аркуші у документі - «справка об условиях кредитования с испозьзованием кредитки «Универсальная GOLD-клуб» виконано не [PERSON], а іншою особою. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Останній платіж, як вбачається із розрахунку заборгованості від 31.10.2013р., здійснено 15.04.2010року, а дія картки закінчилась 03.11.2009року (картку видано 02.11.2007р. строком на два роки). Позивач звернувся до суду про захист свого порушеного права 07.11.2013року. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк загальної позовної давності, що встановлюється тривалістю у три роки, який пропущено як від дати останнього платежу - 15.04.2010року, так і від дати закінчення строку дії картки - 03.11.2009року, що є підставою для відмови в позові, а відтак,

Outcome: approved