Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з ПАТ «Київський завод реле та автоматики» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 26465,04 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Наказу 38к від 02.03.2007, та трудової книжки серія [NUMBER] він був прийнятий на роботу до ПАТ «Київський завод реле та автоматики», де працював до 22.12.2011 на посаді заступника начальника конструкторського бюро "Ритм". У зв'язку з затримкою виплати, за його заявою Солом'янським районним судом м. Києва 25.04.2012 був виданий судовий наказ №2-н-414/12 відповідно до якого з ПАТ «Київський завод реле та автоматики» на його користь стягнуто заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 22465,00 грн. Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження №32693688. Частина заборгованості по невиплаченій заробітній платі в сумі 22465,00 грн була стягнута з відповідача у примусовому порядку в період 07.03.2013 та 08.04.2013. 25.12.2013 в касі ПАТ «Київський завод реле та автоматики» після проведення інвентаризації кредиторської заборгованості по заробітній платі, відповідачем виплачено залишок заборгованості загальною сумою 6772,72 грн. У зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, визначеної ст.116 КЗпП України, на відповідача повинен бути покладений обов'язок по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, з дати припинення трудових відносин з 22.12.2011 до дати погашення заборгованості 25.12.2013 обрахувавши суму заборгованості за вказаний період у розмірі 26465,04 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зьявилися, від представника до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.2-4 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.ст.57-58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Судом встановлено, що згідно трудової книжки серія [NUMBER] позивач був прийнятий на роботу до ПАТ «Київський завод реле та автоматики», де працював до 22.12.2011 на посаді заступника начальника конструкторського бюро "Ритм" (а.с.6-8). У зв'язку з затримкою виплати, за його заявою Солом'янським районним судом м. Києва 25.04.2012 був виданий судовий наказ №2-н-414/12 відповідно до якого з ПАТ «Київський завод реле та автоматики» на його користь стягнуто заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 22465,00 грн ( а.с.10,11). Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження №32693688. Частина заборгованості по невиплаченій заробітній платі в сумі 22465,00 грн була стягнута з відповідача у примусовому порядку в період 07.03.2013 та 08.04.2013, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 10.04.2013, копія якої міститься в матеріалах справи. 25.12.2013 відповідачем виплачено залишок заборгованості загальною сумою 6772,72 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером, що міститься в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з того, що зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, визначеної ст.116 КЗпП України, на відповідача повинен бути покладений обов'язок по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, з дати припинення трудових відносин з 22.12.2011 до дати погашення заборгованості 25.12.2013 обрахувавши суму заборгованості за вказаний період у розмірі 26465,04 грн. Стаття 116 Кодексу законів про працю України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Свій обов'язок передбачений даною статтею КЗпП України відповідач не виконав, при звільненні позивачу не була виплачена заборгованість з заробітної плати Стаття 117 Кодексу законів про працю України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року N13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачає, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З огляду на той факт, що всі належні суми заборгованості по заробітній платі в строк передбачений ст.116 КЗпП України не були виплачені, відповідно до ст.117 КЗпП України та пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зобов'язаний виплатити середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а фактично з дати після звільнення 23 грудня 2011 року до дати погашення заборгованості 25 грудня 2013 року. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст.88 ЦПК України, тому з відповідача на користь держави підлягаєж стягненню судовий збір у розмірі 264,65 грн.

Outcome: approved