Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої у результаті ДТП, у якому зазначила, що 09.05.2018 року, о 04 годині 45 хвилин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ГАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався в районі перехрестя вул.. Січеславська Набережна та вул.. Ливарна у м.Дніпро, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Сузукі», державний номер [NUMBER] , чим порушив вимоги ПДР України. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано збитків. Під час ДТП водій [PERSON] виконував службові обов`язки, перевозив хлібобулочні вироби на автомобілі ГАЗ, власником якого є [PERSON] . Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м.Дніпро від 30.05.2018 року у справі № 201/5333/18, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили. Висновком № 5554 від 29.05.2018 рокуавтотоварознавчого дослідження визначено, що вартість відновлювального ремонту її автомобіля становить 185 145 грн. 08 коп. 11.05.2018 року, вона, як власник автомобіля «Сузукі», звернулася до філії ПрАТ «СК «Провідна», в якій був оформлений страховий поліс з повідомленням про настання cтраховоїподії- ДТП, страховою компанією їй було виплачено страхове відшкодування у розмірі 71\~260 грн. 52 коп., решта не виплачена, тому просила стягнути з відповідача [PERSON] у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 113\~884 грн. 56 коп., 1000 грн. франшизи, 1700 грн. витрати на проведення експертизи та 1165 грн. 85 коп. судового збору. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано у провадження судді Гнатик Г.Є. 15.02.2019 року. Ухвалою від 20.02.2019 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. У процесі проведення підготовчого провадження, судом отримано заперечення [PERSON] на позов, у яких відповідачем зазначено, що [PERSON] керував автомобілем «ГАЗ», державний номер [NUMBER] , на законних підставах, а тому саме він повинен нести відповідальність за завдання шкоди, завданої у результаті ДТП. Ухвалою суду від 29.05.2019 року до участі у справі за позовом [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої у результаті ДТП, у якості співвідповідача було залучено ФОП [PERSON] та у якості третьої особи- [PERSON] 25.06.2019 року до суду надійшов відзив на позов від ФОП [PERSON] , в якому відповідачка зазначила, що водій [PERSON] не перебував з нею у трудових відносинах, а тому відповідальність за завдану шкоду повинен нести водій [PERSON] . Ухвалою суду від 28.08.2019 року по справі було закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 04.11.2019 року по справі було залучено [PERSON] у якості співвідповідача та виключено його з числа третіх осіб, суд повернувся на стадію підготовчого провадження по справі. 15.11.2019 року судом затверджено мирову угоду, яка була укладена між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] і ФОП [PERSON] , провадження по справі у частині позовних вимог позивача до відповідачів [PERSON] і ФОП [PERSON] , закрито, також ухвалою суду від 15.11.2019 року закрито по справі підготовче провадження. 28.11.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про зменшення позовних вимог, у якій просила стягнути з відповідача [PERSON] 89\~884 грн. 56 коп. матеріальної шкоди, завданої у результаті ДТП, 1700 грн. сплачені за авто товарознавче дослідження та 1165 грн. 85 коп. - суму судового збору. Відповідач [PERSON] неодноразово у судові засіданні не з`являвся. Як вбачається з постанови Жовтневого районного суду м.Дніпро, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , вказана адреса також зазначалася [PERSON] при дачі пояснень в УПП Дніпропетровської області 09.05.2018 року (т. 1, а.с.7, 230), саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи. Також про розгляд справи судом відповідача [PERSON] було повідомлено шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Даючи 09.05.208 року пояснення щодо скоєної ДТП, водій [PERSON] визнавав факт скоєння ним ДТП, пояснив обставини ДТП, тобто про наявність матеріальних претензій до нього з боку водія [PERSON] , щодо відшкодування збитків, завданих у результаті ДТП, йому було відомо. Жодної судової повістки з викликом до суду за даним позовом, за адресою місця проживання, яка вказана вище, відповідач [PERSON] не отримував, повістки повергнуто суду з відміткою поштового відділення зв`язку «Адресат відсутній». ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги. [PERSON] , будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання, до суду не з`явився. Враховуючи вказане вище, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі матеріалів, які містяться в справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши позовні вимоги позивача, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"роз`яснено, що відповідно до статей\~55,124 Конституції України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ч. 1ст. 13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 09.05.2018 року, о 04 годині 45 хвилин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ГАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався в районі перехрестя вул.. Січеславська Набережна та вул.. Ливарна у м.Дніпро, де не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Сузукі», державний номер [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] , чим порушив вимоги ПДР України. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано збитків. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м.Дніпро від 30.05.2018 року у справі № 201/5333/18, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з цим, факт завдання матеріальної шкоди позивачу [PERSON] , як потерпілій в ДТП з вини водія [PERSON] , який визнанийвинуватим під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, є преюдиціальним та доказуванню не підлягає. Висновком № 5554 від 29.05.2018 року автотоварознавчого дослідження визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Сузукі» становить 185 145 грн. 08 коп. 11.05.2018 року, позивач, як власник автомобіля «Сузукі», звернулася до філії ПрАТ «СК «Провідна», в якій був оформлений страховий поліс з повідомленням про настання події- ДТП, страховою компанією їй було виплачено страхове відшкодування у розмірі 71\~260 грн. 52 коп. Частково матеріальна шкода відшкодована [PERSON] та ФОП [PERSON] . Залишилася не відшкодованою завдана матеріальна шкода, яка полягає у вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Сузукі`на суму89\~884 грн. 56 коп., вартості проведення автотоварознавчого дослідження 1700 грн. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій заподіяні збитки в результаті порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до п.2 ст.1187 ЦК України відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи зазначене вище, з урахуванням усіх обставин, встановлених судом, суд вважає, що не відшкодовану частину суми завданої матеріальної шкоди у розмірі 89\~884 грн. 56 коп. необхідно стягнути з відповідача [PERSON] Також стягненню з відповідача підлягає сума вартості автотоварознавчогодослідження пошкодженого автомобіля у розмірі 1700 грн. Щодо позовних вимог позивача у частині відшкодування суми сплаченого судового збору, варто зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову- на відповідача, відповідно до задоволеної частини позовних вимог, тому позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідача сплаченої суми судового збору, підлягають задоволенню на суму 951 грн. 85 коп., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial