Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому зазначив, що він працював на посаді бригадира садівничої бригади у СФГ «Центр», був звільнений 2012 р. Під час роботи у СФГ «Центр» звернувся до голови СФГ «Центр» Селецької Н.Ф., з проханням надати в користування гараж, який розташований за адресою [ADDRESS] біля адміністративної будівлі СФГ «Центр». Цим гаражем він користувався тривалий час, здебільшого, використовував його як склад. У 2000 році за власні кошти придбав дошки - ясень, дуб, у кількості 12 м3 . Купівля підтверджується накладною № 630 від 07.09.2000 р. та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 801 від 07.09.2000 р., на суму 3420 (три тисячі чотириста двадцять) гривень. Проте, після його звільнення з СФГ «Центр» він продовжував користуватися гаражем, гараж замкнений на його замок, ключі від замка є лише в нього. 15 листопада 2013 році на його мобільний телефон зателефонував громадянин [PERSON], який працює у СФГ «Центр» й запропонував терміново зустрітися. В цей же день він зустрівся з ним у присутності [PERSON] та [PERSON], при цьому [PERSON] йому повідомив, що він має терміново звільнити займаний гараж, оскільки заступник голови СФГ «Центр» [PERSON] збирається придбати мікроавтобус, а він має звільнити гараж для проведення його реконструкції. Гараж належить СФГ «Центр» і він потрібен їм для зберігання цього мікроавтобуса. Для звільнення займаного гаража йому було дано строк до понеділка 18 листопада 2013 року. Він пообіцяв [PERSON], що за вихідні дні звільнить гараж (вивезе дошки та металеві конструкції - чавунні решітки для зливної каналізації) у кількості близько 20 шт. 17 листопада 2013 року він разом зі знайомими, які згодилися йому допомогти завантажити дошки та решітки до причепу, прибув до зазначеного гаражу. До гаражу приїхав заступник голови СФГ «Центр» [PERSON], почав нецензурно лаятися, звинуватив його в тому, що він, проник до власності СФГ «Центр», що викрав грошові кошти, які там зберігалися, вдарив мене. Є очевидці цього випадку. Він повідомив , що майно яке він вантажив на причеп належить йому, в нього є документи на ці дошки, нічого у СФГ «Центр» не краде, а лише намагається звільнити гараж, тому просив викликати міліцію. Прибули працівники міліції: слідчий - Дядечко, водій, та лейтенант (прізвище невідоме). До причепу завантажено було 107 дощок, їх у нього відібрали разом з причепом, вивантажили на складі СФГ «Центр», причеп йому повернули, що спонукало позивача звернутись до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обгрунтували їх обставинами викладеними в позовній заяві, просять позовні вимоги задовільнити. Представники відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнали повністю, надали письмові заперечення згідно яких вони зазначають, що дійсно позивач працював у відповідача, проте жодний гараж позивачу в особисте користування не надавався. 30.05.2012 року позивач звільнився з роботи. 17.11.2013 року у вихідний день, встановлені на території відеокамери зафіксували як позивач зламав ворота на гаражі відповідача та завантажив на причеп дошки, які належать відповідачу. Зазначають, що у вказаному гаражі знаходилося близько 20 куб.м. дошки необрізної, яка залишилася невикористаною відповідачем у 2013 році. Тверження позивача, що він є власником дошки та чавунних решіток не відповідає дійсності, поскільки позивач не надав жодного доказу правомірності володіння та користування гаражем до якого він проник 17.01.2013 року та доказів того, що дошка яка знаходилася в гаражі належить саме йому. Вважають, що додана до позову копія накладної та квитанції до прибуткового касового ордера свідчать лише про придбання позивачем у 2000 році дошки, а не про її зберігання в приміщеннях відповідача, щодо чавунних решіток то позивач не надав жодних доказів наявності у нього цих решіток. Просять в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, відповідача [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: [PERSON] працював у Селянсько фермерському господарстві «Центр» і був звільнений у 2012 році. У 2000 році позивач придбав в приватному підприємстві "Агоропромтехрезерв" дошку необрізну (ясень, дуб) у кількості 12 куб.м. по ціні 283,00 грн. на загальну суму 3420,00 грн., що підтверджується накладною № 630 від 07.09.2000 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 801 від 07.09.2000 року оплата за пиломатеріал на суму 3420 (три тисячі чотириста двадцять) гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач є власником придбаних в 2000 році у приватному підприємстві "Агоропромтехрезерв" дошок необрізних (ясень, дуб) у кількості 12 куб.м. по ціні 283,00 грн. на загальну суму 3420,00 грн. Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні стосунки щодо найму (оренди) вищезазначеного гаража, який розташований за адресою [ADDRESS], біля адміністративної будівлі СФГ «Центр». Відповідно до вимог ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Доводи позивача про витребування свого майно від відповідача як особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами по справі. За таких обставин позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають. Заперечуючи проти позову відповідач довів суду належними та допустимими доказами, що гараж, який розташований за адресою [ADDRESS], біля адміністративної будівлі СФГ «Центр» належить саме СФГ «Центр», дошка необрізна ними була придбана 26,7 куб.м. для потреб СФГ «Центр», частина дошок які не були використані, станом на 17.11.2013 року, знаходилися в данному гаражі. На підставі ст.ст. 16, 387, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed