Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Представник позивача Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» - Микитин О.Б. 18.08.2021 р. звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послугу теплопостачання для квартири [ADDRESS] , за особовим рахунком № [NUMBER] , у якій проживають [PERSON] , [PERSON] ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №17 від 26.01.2010 р. Між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом офіційно опублікування 01.102017 на сайті www.tke.if.ua, та в газеті «Західний кур`єр» №40 (1613) від 05.10.2017 року, договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (договір приєднання). Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п.21 Правил, тобто згідно з установленими нармативами (нормами) споживання. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання, як споживачі, виконують неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01.07.2021 р. утворилась заборгованість з оплати за послуги теплопостачання у розмірі 14391.09 грн., яку просить солідарно стягнути з відповідачів. Представник позивача Чупірчук Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, та зазначає, що у вказана квартира їй не належить, вона там не проживає та не прописана із 2015 року, а тому не може бути відповідачем по даній справі. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та зазначив, що оскільки не вірно зазначено відповідачів, тому слід дану справу зупинити, а позов відхилити. Він являється одноосібним власником вказаної квартири, однак жодних послуг від позивача не отримує, доказів про це у позивача немає, договорів не укладав, не давав дозволу позивачу на обробку його персональних даних. У 2010 р. повідомляв позивача, що не бажає користуватися їхніми послугами та відключився від отримання послуг теплопостачання. Крім того сума вказана у позові виходить за межі строку позовної давності, тому просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності за період до 01.07.2018 р. на суму 2989,38 грн. З усіх цих підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачами-відповідачами зобов`язання по оплаті наданих послуг з теплопостачання. Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Статтями 20, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, які він отримував у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. В судовому засіданні судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу, належить відповідачу [PERSON] . Згідно витребуваних судом адресних довідок відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.21). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.22), що також підтверджується копіями паспорта наданими відповідачем [PERSON] у судовому засіданні. Таким чином, відповідач [PERSON] по даній справі не може бути відповідачем, оскільки не є власником зазначеної квартири, зареєстрована за іншою адресою та не користується послугами наданими позивачем, а тому в частині вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання із [PERSON] слід відмовити. Щодо посилання відповідача [PERSON] на те, що його квартира відключена від отримання послуг теплопостачання, суд зазначає наступне. За змістом пункту 12 Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26 липня 2019 року, після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Таким чином, передбачається складання акту відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, за результатом проведення робіт по відокремлення (відключенню) від цих мереж. Однак відповідачем не долучено такого акту до матеріалів справи, тому ним не доведено належними засобами доказування, що відключення від мереж централізованого опалення в його квартирі відбулось у порядку встановленому законом. Таким чином посилання відповідача на таке відключення не може бути підставою для висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачем заборгованості за послуги теплопостачання. До квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] , позивачем постачалася теплова енергія, та шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я відповідача, між сторонами виникли фактичні договірні відносини. Відповідно до довідки про розрахунок боргу за теплоенергію між ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.07.18 р. по 01.07.2021 р. наявна заборгованість в сумі 14391.09 грн. (а.с.4). Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно пункту 10 "Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30 грудня 1997 року за № 1497 та пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, хоча і без договору, є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані до будинку послуги. Суд звертає увагу на те, що доказів, які б спростовували факт надання та отримання послуг з централізованого опалення щодо квартири відповідача, як і доказів невірності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не надано. Щодо застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Загальна позовна давність, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В даній справі відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявив клопотання про застосування строку позовної давності у стягненні боргу за період до 01.07.2018 р. в сумі 2989.38 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] за послуги теплопостачання, за період з 01.07.18 р. по 01.07.2021 р., наявна заборгованість в сумі 14391.09 грн. Однак згідно з розрахунку станом на 01.07.2018 р. уже існує заборгованість у сумі 2989.38 грн. (а.с.4). Враховуючи, що з позовом до суду позивач звернувся лише 18 серпня 2021 року, слід застосувати наслідки спливу позовної давності щодо боргу який виник до липня 2018 року. А тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання в межах трьох річного строку позовної давності, за період з 01 липня 2018 року по 01 липня 2021 року в сумі 11401.71 грн. (14391.09 - 2989.38). Відповідно до ч. 1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відсоток задоволених позовних вимог становить 79.23 (11401.71 / 14391.09 % Х 100). Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1798.52 грн., що відповідає пропорційності розміру задоволених позовних вимог (2270.00 Х 79.23%). На підставі ст.ст. 257, 261, 264, 267, 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630,

Outcome: partial