Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною вище позовною заявою та просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача, [PERSON] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог вказала, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: жодним чином не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її вихованням, підготовкою до самостійного життя, духовним розвитком. Позивач подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 73). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився; відзиву на позов не подав; поштові повідомлення повертались до суду з відмітками потового відділення зв`язку "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 44-45, 51-52, 67-68). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, при винесенні рішення покладався на розсуд суду, враховуючи якнайкращі інтереси дитини (а.с. 69). Отже, зважаючи на те, що відповідач не з`явився у судове засідання, не подав відзив, та враховуючи той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду, суд вважає за можливе провести слухання справи відповідно до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 21.04.2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між сторонами був укладений шлюб, атовий запис №455. Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10.09.2018 року вказаний шлюб було розірвано (а.с. 9). Після розірвання шлюбу сторони продовжували підтримувати стосунки, в результаті чого позивач завагітніла та [INFO] народила дитину, [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 18.07.2019 року батьком дитини є відповідач, [PERSON] (а.с. 5). Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00031257817 від 16.06.2021 року (а.с. 53-55). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 05.11.2019 року задоволено позовну заяву [PERSON] та надано останній дозвіл на реєстрацію малолітньої дитини, [PERSON] , за місцем проживання матері (а.с. 10-12). Судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира від 11.06.2020 року по справі №295/18972/19 з відповідача на користь позивача присуджено стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 23). Відповідач ухиляється від сплати аліментів на користь дитини, що підтверджується довідкою Житомирського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №19.05-35/11/2021/17925 від 22.04.2021 року (а.с. 19). У зв`язку з несплатою присуджених аліментів відповідачем зазначеним відділом державної виконавчої служби винесено ряд постанов, а саме: 13.10.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії (а.с. 14-18, 22). Утриманням, виховання та піклуванням про фізичний, духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, забезпеченням медичного догляду та лікуванням дітей займається позивач. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, повідомила, що під час вагітності позивача відповідач поїхав до Республіки Польща на початку 2019 року та ніколи не бачив дитини. Свідок [PERSON] повідомила, що ніколи не бачила батька з дитиною. Відповідач не цікавиться життям дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання, до народження сина виїхав до Республіки Польща. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1271 від 03.11.2021 року (а.с. 70), позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] є доцільним (а.с. 71). Наведені правовідносини врегульовані наступними положеннями актів цивільного законодавства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. ч. 2-3 ст. 150 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1ст. 164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ст. 133 СК України). У відповідності до абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено ознаки ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, яке має місце у разі, коли останні не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, у даному пункті Постанови Пленуму Верховного суду України звернуто увагу, що зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи вищевикладене, на основі з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, покази свідків, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не проявляє батьківської турботи та піклування про сина, а отже свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками. Також суд, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь держави 908,00 грн судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved