Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовує позов тим, що вона з 10.03.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Шлюб між ними розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2015. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 13.05.2015 визначено розмір аліментів, який в подальшому рішенням суду від 20.06.2017 змінено до 1300 гривень, щомісячно, починаючи з 13.05.2017 і до досягнення дитиною повноліття. На даний час розмір аліментів 1300 грн. є недостатнім для утримання сина та забезпечення його потреб. Просить врахувати, що відповідач не цікавиться і не спілкується з сином, участі у вихованні не приймає. Фактично спільна дитина перебуває на повному утриманні позивача, син навчається в 11 класі, кошти йому потрібні на оздоровлення, навчання, проживання та харчування. Вважає, що матеріальний стан відповідача покращився, він з 2018 року має постійну роботу в ПрАТ "Карлсберг Україна", отримує пристойну заробітну плату. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 29.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання 26 січня 2021 року позивач [PERSON] та її представник не прибули, направили до суду заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Не заперечує проти стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини заробітку. Просить врахувати погіршення стану здоров`я, потребу в постійному лікуванні, що вимагає додаткових витрат, сімейний стан, а саме те, що на його утриманні перебуває дружина [PERSON] , неповнолітня донька його дружини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що позивачем не доведено обгрунтованості пред`явлення позовної вимоги про стягнення завищеної суми аліментів у розмірі 1/3 від доходів відповідача на одну дитину щомісячно. При ухваленні рішення просить врахувати обов`язок обох батьків утримувати дитину. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 10.03.2003 перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.11.2004 (а.с.8) Шлюб між сторонами розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2015. (а.с.9) Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 13.05.2015 ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень, щомісячно, починаючи з 08 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.06.2017 змінено розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 13.05.2015 та ухвалено стягувати з відповідача на користь неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень, щомісячно, починаючи з 13.05.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29 липня 2019 року в справі № 426/2444/12-ц (провадження № 61-32464св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З`ясовано, що дитина сторін проживає з позивачем. З довідки про доходи №32 від 26.10.2020 вбачається, що позивач працює медсестрою, її заробітна плата у серпні 2020 року становить 10670,90 грн., у вересні 2020 року - 11921,17 грн. (а.с.11) З довідки №4 від 21.01.2021 вбачається, що відповідач працює налагоджувальником устаткування у виробництві харчової продукції ПрАТ "Карлсберг Україна", заробітна плата у листопаді 2020 року - 23381,56 грн., грудень 2020 року - 20322,32 грн. (а.с.50) Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 грудня - становить 2395 грн. На січень 2021 року цей розмір залишився незмінний. Враховуючи наведене, те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття незалежно від розміру їх доходів, те, що син сторін проживає з позивачем, а відповідач працює, суд приходить до висновку про обгрунтованість збільшення стягнення аліментів. Разом з тим, заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним. Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом на обґрунтування своїх вимог зазначивши обставини, які на її погляд є підставою для збільшення розміру аліментів, належних доказів про обсяг коштів, які витрачаються щомісячно на утримання дитини, суду не надала. Також позивач не довела свої вимоги про те, що відповідач має можливість здійснювати сплату аліментів саме у розмірі 1/3 частини від заробітку. Тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), який з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. Саме такий розмір максимально є наближений для гарантованого прожиткового мінумуму, є об`єктивним і узгоджується з встановленими обставинами справи і частковим визнанням позову. Аліменти у визначеному судом розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини тощо. Доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька його дружини [PERSON] , [INFO] є безпідставними, оскільки він не довів наявність у нього обов`язку щодо її утримання, як і того, що його заробітна плата є єдиним джерелом існування їхньої родини. Враховуючи наведене, те, що у судовому засіданні сторона відповідача частково визнала позов, тобто відповідач погодився, що існують підстави для збільшення розміру аліментів до 1/6 частки його заробітку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, новий розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial