Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовної заявою до Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме належну їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 04.11.1996 року, земельну частку (пай) розміром 9,6 в умовних кадастрових гектарах на території Фрунзівської селищної ради Фрунзівського району Одеської області, колишнього КСП "Нива". 31 жовтня 2017 року позивачка звернулася до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з метою оформлення своїх спадкових прав відносно вищевказаної земельної ділянки, однак постановою нотаріуса, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на земельну ділянку в зв'язку з тим, що серед поданих документів відсутні документи , що підтверджують родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем та відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала повністю і суду пояснив, що позивач є єдиним спадкоємцем своєї баби і селищна рада не претендує на її спадщину у вигляді земельної ділянки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що Вона добре знає родину позивачки. Бабуся позивачки [PERSON] проживала із своєю дочкою [PERSON], яка є матір'ю позивачки. Коли [PERSON] померла, а саме 1997 році то її донька [PERSON] забрала свою бабусю [PERSON] проживати до себе. До дня смерті бабуся проживала разом із позивачкою за адресою [ADDRESS] та померла у 2003 році, її похованням займалася онука [PERSON]. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 травня 2003 року, в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12 листопада 1980 року, 01 липня 1929 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що було зроблено актовий запис №64-В-80. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, [INFO] померла мати позивачки [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.03.1961 року, [PERSON] народилася [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12 травня 1979 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №38. Згідно довідки №782 від 06.02.2018 року виданої Захарівською селищною радою Захарівського району Одеської області про те, що [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала біля доньки [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки №761 від 05.02.2018 року виданої Захарівською селищною радою Захарівського району Одеської області [PERSON] про те, що її бабуся [PERSON], яка померла [INFO] дійсно постійно проживала без реєстрації до дня своєї смерті в будинку [ADDRESS], а зареєстрована була за адресою [ADDRESS]. Отже, оцінюючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку про доведеність вимог в частині встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання. Згідно довідки міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах ГУ Держгеокадастру в Одеській області: №0-15-0.192-164/125-18 від 16.01.2018 року, громадянці [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП"Нива", серія [NUMBER] на території Захарівської сільської ради Захарівського району Одеської області, на підставі розпорядження №396-96 від 10.10.1996 року зареєстрованого вкниз реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за №309 від 04.11.1996 року. Постановою державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON], померлої [INFO], у зв'язку з тим, що серед поданих документів відсутні документи , що підтверджують родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем та відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За приписами ст. 1261 та ч. 1 ст. 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За результатами встановлення зазначених фактів, суд приходить до висновку, що позивач як спадкоємець за законом першої черги за правом представлення, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вона не заявила про відмову від неї і ця спадщина у вигляді земельної частки паю та стала належати їй з часу відкриття спадщини.

Outcome: approved