Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку, вказавши, що [PERSON] являлася власницею земельної ділянки площею 1,60 га в адмінмежах Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 000425 від 07.12.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 425. 15 травня 2003 року [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв її син, [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлої, де 30 листопада 2011 року помер, після смерті якого відкрилася спадщина на території Худоліївської сільської ради Чигиринського району. Позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори. Поскільки [PERSON] не переоформив земельну ділянку після смерті [PERSON], тому нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на неї та рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В зв"язку з цим, позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, прохав їх задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку, що належала [PERSON], після померлої [PERSON] пояснивши, що рідний брат позивача прийняв спадщину після смерті їх матері відповідно до закону, вступивши в управління і користування спадковим майном, інші спадкоємці згідно закону чи заповіту відсутні. Однак не встиг оформити на себе це спадкове майно, в зв"язку з чим нотаріус відмовився видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивача, задовольнивши лист відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 15 травня 2003 року відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії І-СР №251153 від 17.02.2015 року, померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на території Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 1,6 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Худоліївської сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 000425 від 07.12.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 425, що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 19.10.2017 року № 603/112-17. Оригінал Державного акта було втрачено, про що свідчить оголошення опубліковане у газеті "Чигиринські вісті" від 15.04.2017 року № 15 (12753). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлої, згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, що підтверджується довідками виконавчого комітету Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 01.09.2017 року № 386 та №388 та свідоцтвом про народження серії V-УР №0976440 від 08.09.1964 року. [PERSON] хоч і прийняв спадщину після померлої матері, та не встигнувши переоформити спадкове майно на своє імя - помер 30 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 175154 від 02.12.2011 року. Позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON], як рідний брат, що вбачається з свідоцтва про народження серії ЯИ № 247901 від 07.07.1953 року. Крім того, позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.05.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №547, на земельну ділянку, після померлого 30.11.2011 року [PERSON] Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 415/02-31 від 24.05.2017 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала [PERSON], яка померла 15.05.2003 року, спадкоємцем якої був її син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер 30.11.2011 року. Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори від 27.10.2017 року №930/01-16, встановлено, що після померлого 30.11.2011 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звертався [PERSON], якому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, а спадкоємців після померлого [PERSON] немає, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved