Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 13.12.2007 року між акціонерним товариством Комерційний банк " Приватбанк " та громадянкою України [PERSON] було укладено договір б/н, на підставі якого позичальник отримала кредит в розмірі 800 грн., який в подальшому збільшився до 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користуванням кредитом , з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте позичальник умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2020 р. складає 57703,60 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 10.06.2020 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату , час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання, призначене на 25.06.2020 року відповідач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про місце та час слухання справи, шляхом повернення до суду поштового повідомлення із відміткою про вручення. В судове засідання, призначене на 02.09.2020 року відповідач не з`явилася, судова повістка повернута до суду відділенням поштового зв`язку без вручення. У зв`язку з тим, що в судове засідання призначене на 02.09.2020 року відповідач не з`явилася та повістки не отримала, про необхідність явки в судове засідання призначене на 23.09.2020 року [PERSON] була повідомлена шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України, проте вона втретє не з`явилася, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України , суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 13.12.2007 року між акціонерним товариством Комерційний банк " Приватбанк " та громадянкою України [PERSON] було укладено договір б/н, на підставі якого позичальник отримала кредит в розмірі 800 грн., який в подальшому збільшився до 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків закористуванням кредитом , з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте позичальник умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2020 р. складає 57703,60 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Згідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа ( включно ) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту - це прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті банку в термін, передбачений договором, тобто це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено або погашено частково не в повному обсязі. Встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Також встановлено, що в порушення умов договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2020 року складає 57703 гривні 60 копійок, що підтверджується відповідними виписками з балансових рахунків, яка складається з: 2453,38 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту ; 881,92 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України ; 51382,41 грн. - заборгованість за пенею ; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 2735,89 грн. - штраф (процентна складова). Як вбачається правовідносини між сторонами не припинилися, останній платіж на погашення заборгованості відповідачем було здійснено 27.11.2018 року в сумі 697 грн. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003 цс 15 - цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки ( пені, штрафу ). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( частина третя ст. 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд вважає, що пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника так як обчислюється в відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов`язання та за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання своїх зобов`язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таким чином , враховуючи , що умовами кредитного договору за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів передбачено одночасне стягнення штрафу та пені з відповідача , що є одним видом цивільно-правової відповідальності , їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення буде свідчити про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, тому суд приходить до висновку , що у стягненні з відповідача штрафів у розмірі : 250 грн. - штраф (фіксована частина), 2735,89 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити, а отже загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача складає 54717,71 грн. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, згідно ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного та

Outcome: partial