Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк" звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] 17957,60 грн. заборгованості за кредитною лінією №006-17013-050413. Одночасно позивач просить також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 квітня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством "Дельта Банк" ( надалі позивач ) та [PERSON] (надалі відповідач), шляхом акцептування банком пропозицій клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 006-17013-050413. Відповідач скористалася кредитною лінією, але не виконувала належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, в результаті чого станом на 24.07.2014 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 17957,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте в позовній заяві зазначив, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, хоча про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.23,25). Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову або ж доказів добровільної сплати заборгованості, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності та постановлення заочного рішення у справі. Судом встановлено, що 05 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем, шляхом акцептування банком, пропозицій клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 006-17013-050413. Як вбачається із п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 заяви №006-17013-050413, позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні . Згідно п. 2.3 частини 2 заяви, банк встановив ліміт кредитної лінії у розмірі: 12000,00 грн. У відповідності до п. 2.5. Частини 3 Договору, відповідач до підписання Пропозиції була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 12000,00 грн. Проте в порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 24.07.2014 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 17957,60 грн., яка складається з тіло кредиту: 9325,49 грн.; прострочене тіло кредиту: 2555,93 грн., заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за комісіями -6067,18 грн. Невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором порушує права Позивача. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Одночасно суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved