Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.10.2006 року, посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 02.07.2013 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 23 296 грн. 75 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача позов визнали частково, з мотивів викладених в письмових запереченнях проти позову. Просили суд прийняти рішення про стягнення з відповідача боргу в сумі 2 813 грн., а в решті вимог позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за цим договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 06.10.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", назву якого змінено на ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 48 % на рік. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку». При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми позову. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. По закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку її дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій з карткового рахунку і при дотриманні інших умов, передбачених договором (п.п.3.1; 3.3; 8.6; 9.3; 9.12 Умов і правил надання банківських послуг). Підписавши заяву позичальника [PERSON] погодився, що вона разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. В судовому засіданні представником позивача долучено «Тарифи та порядок погашення Кредиту», якими встановлена відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 4 % на місяць. Розмір відсотків за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань складає 8 % на місяць. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від 06.10.2006 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За змістом п.п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту та процентам за його використання. Позивачем станом на 02.07.2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором від 06.10.2006 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в розмірі 23 296 грн. 75 коп., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 3 653 грн. 05 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 18 058 грн. 14 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1 085 грн. 56 коп. Доводи представника відповідача стосовно недосягнення між сторонами всіх умов кредитного договору при його укладенні спростовуються письмовими доказами з цього приводу та не дають підстав дійти висновку про невірність проведеного позивачем розрахунку боргу відповідача за цим договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved