Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк", ЄДРПОУ 14360570, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість у розмірі 12751 грн. 91 коп. за кредитним договором від 19.07.2011 року та судовий збір. В обґрунтування позовних позивач, зокрема зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір від 19.07.2011 року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю надав відповідачу кредитний ліміт на платіжну картку, за умови його повернення та сплати відсотків у розмірі 30% на рік щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконала належним чином, а саме станом на 31.07.2015 року не сплатила на користь позивача заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 12751 грн. 91 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом - 4175 грн.; за процентами за користування кредитом - 5826,69 грн.; за пенею - 1666 грн. 80 коп.; за штрафом (фіксованої частини) - 500 грн. та за штрафом (процентної складової) - 583,42 грн. (відповідно до Умов і правил надання банківських послуг). У письмовій заяві представник позивача просив позов задовольнити (а.с.39). У письмовій заяві відповідач заперечувала проти стягнення пені, посилаючись на фінансові складнощі. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі копії: Умов та правил надання банківських послуг та Заяви позивача; розрахунку заборгованості, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір від 19.07.2011 року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю надав відповідачу кредит на платіжну картку в розмірі 4175 грн., за умови його повернення та сплати обумовлених сторонами відсотків (в тому числі, згідно з Умовами кредитування а.с.7) щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконала належним чином, а саме станом на 31.07.2015 року не сплатила на користь позивача заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 12751 грн. 91 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом - 4175 грн.; за процентами за користування кредитом - 5826,69 грн.; за пенею - 1666 грн. 80 коп.; за штрафом (фіксованої частини) - 500 грн. та за штрафом (процентної складової) - 583,42 грн. (відповідно до Умов і правил надання банківських послуг). При цьому, судом враховано, що арифметичний розрахунок заборгованості стороною відповідача не заперечується. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору; Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст.549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і вищевказані заперечення не спростовують такого висновку суду, оскільки відповідачем не надано доказів щодо фактичного розміру її щорічного доходу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved