Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12.03.2012 року [PERSON] уклала кредитний договір б/н, згідно умов якого отримала картковий рахунок та отримала кредитний ліміт кредитної лінії у розмірі 4000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, в звязку з чим станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість зі сплати кредитних зобовязань у розмірі 66626 гривень 48 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3918 гривень 97 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 55258 гривень 63 копійки; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3800 гривень 00 копійок, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штраф (процентна складова) у розмірі 3148 гривень 88 копійок. В звязку з чим просить стягнути з відповідача по справі заборгованість за кредитом у розмірі 66626 гривень 48 копійок, а також судові витрати у розмірі 1600 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, але при подачі позовної заяви до суду просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього в своїй позовній заяві зазначив, що в разі неявки відповідача по справі не заперечує проти постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності, в задоволенні позовних вимог просила відмовити з урахуванням її відзиву на позовну заяву. У відзиві зазначила, що дійсно 12.03.2012 року вона заповнила заяву на отримання кредиту і їй було видано кредитну картку зі строком дії до 12.03.2013 року. Згідно Постанови Верховного суду України від 14 грудня 2016 року «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Нею останній раз було сплачено сума в розмірі 500 гривень 20 травня 2014 року, а в подальшому вона захворіла і знаходилася на стаціонарному лікуванні. Вважає, що строк позовної давності повинен розраховуватися саме з 20.05.2014 року. Провадження по справі відкрито 11 січня 2018 року, тому строк для предявлення позову до суду сплинув 20.05.2017 року, в звязку з чим просить відмовити позивачу у задоволенні позову. 08 червня 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідачу видавалися дві картки, строк дії останньої зазначено 12.2016 року, тобто позивачем не пропущений строк позовної давності, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести слухання справи за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.03.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов вищевказаного договору Кредитор надав Позичальнику кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку з кредитним лімітом у розмірі 4000 гривень, з процентною ставкою, розмір якої становить 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. За змістом вказаної статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно пункту 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом 30.09.2017 року складає 66626 гривень 48 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3918 гривень 97 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 55258 гривень 63 копійки; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3800 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штраф (процентна складова) у розмірі 3148 гривень 88 копійок. Як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж по сплаті кредиту здійснено відповідачем 20.05.2014 року у розмірі 520 гривень. Згідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до умов кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових та інших зобов'язань по цьому договору. Стаття ст.\~611\~ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобовязань, встановлені договором або законом, а ст.\~625\~ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобовязання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. ст.\~257-258\~ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Згідно ч. 5 ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові ВСУ від 06 листопада 2013 року в справі №6-116 цс13 відповідно до ст.\~261\~ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові ВСУ від 03 червня 2015 року в справі №6-31цс15 у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки відповідач повністю припинила сплачувати вказані платежі та визначені відсотки за користування сумою кредиту з 20.05.2014 року, саме з цього часу у позивача виникло право на подання позову. Тому саме з цього часу починається перебіг позовної давності. Оскільки до моменту подання позову, а саме до 14.12.2017 року, минуло більше ніж три роки, необхідно зробити висновок про те, що позивачем пропущений строк позовної давності по вказаним вимогам. Згідно п. 31 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Оскільки строк позовної давності сплив по вимогам по стягненню кредиту, то з цього моменту позивач втратив право на нарахування відсотків, а також на стягнення цієї заборгованості з відповідача. Позивачу про невнесення відповідачем чергового платежу було відомо кожного наступного місяця, позивачем не надано доказів на підтвердження факту визнання відповідачем заборгованості перед банком по сплаті кредиту та дачу ними згоди на його погашення за межами позовної давності. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Таким чином, враховуючи викладене вище та те, що відповідач [PERSON] просила застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed