Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Зазначила, що є власником нежитлового приміщення розташованого по [ADDRESS] Наразі дізналася, що 20 травня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Знам'янського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали Знам'янського міськрайонного суду №2/389/382/13 від 08 травня 2014 року про накладення арешту на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] 25 травня 2014 року вказане виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», але арешт з майна не знято. Вказала, що [PERSON] ніякого відношення до вказаного нерухомого майна не має, арешт накладено помилково. Просила суд визнати (підтвердити) її право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS], зняти з нього арешт та оголошення заборони на його відчуження. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача - відділу державної виконавчої служи Знам'янського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, з прийняттям рішення на розсуд суду. Представник відповідача - ПАТ «Банк Фінанси та кредит» у судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без присутності його представника та відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена у встановленому порядку, причина її неявки до суду не відома. Дослідивши матеріали даної справи та оглянувши матеріали цівільної справи №2/389/382/13 (ЄУН 389/1322/13-ц), суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Знам'янської міської ради від 14 листопада 2008 року №352 на нежиле приміщення - магазин та реєстраційного посвідчення виданого Знам'янським міжміським КП БТІ, позивачу [PERSON] на праві приватної власності в цілому належить нежиле приміщення розташоване за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 30 жовтня 2008 року № 400 та акту державної приймальної комісії про прийняття об'єкту до експлуатації від 05 серпня 2008 року (а.с. 7). У листі відділу державної виконавчої служи Знам'янського міськрайонного управління юстиції від 29 лютого 2016 року №6906 зазначено, що 20 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконачого провадження по примусовому виконанні ухвали Знам'янського міськрайонного суду №2/389/382/13-ц від 08 травня 2014 року про накладення арешту на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] 22 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку з накладенням арешту (а.с. 9). Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна свідчить про те, що на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] постановою ВДВС Знам'янського МРУЮ б/н від 20 травня 2014 року накладено арешт та оголошено заборону його відчуження. Особа, майно якої обтяжується - [PERSON]. З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №2/389/382/13 (ЄУН 389/1322/13-ц) за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу 88/100 частини нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] - недійсним, вбачається, що 08 травня 2014 року Знам'янським міськрайонним судом постановлено ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нрухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] Рішенням від 05 червня 2014 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. При цьому заходи забезпечення позову не скасовані. Ухвалою суду від 05 червня 2014 року у задоволенні заяви [PERSON] про заміну виду забезпечення позову відмовлено. Апеляційним судом Кіровоградської області від 13 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції від 05 червня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову. Рішення про скасування заходів забезпечення позову не приймалося. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільниї і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині зняття арешту з нерухомого майна - нежилового приміщення розташованого по [ADDRESS] оскільки наявність обтяження порушує права позивача та позбавляє його можливості вільно розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Позовні вимоги про визнання (підтвердження) права власності на нерухоме майно задоволенню не підлягають, оскільки з огляду на досліджені документи позивач є одноосібним власником вказаного нежилого приміщення і його право власності наразі ніким не оспорюється. Разом з цим, слід відзначити, що позовні вимоги безпідставно заявлені до ВДВС Знам'янського МРУЮ, оскільки, враховуючи роз'яснення викладені в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільниї і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» та п. 24 абз.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" №6 від 07 лютого 2014 року у справах даної категорії відповідачами мають бути боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Таким чином за правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів - Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та кредит» та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн. в рівних частинах, тобто по 275,60 грн. з кожного.

Outcome: partial