Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Сад» про розірвання договорів оренди земельних ділянок (паїв). В підтвердження позовних вимог зазначено, що між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПСП «Сад» укладені договори оренди земельних ділянок (паїв): - 14.06.2006 між [PERSON] та ПСП «Сад» договір оренди земельної ділянки [NUMBER], площею 5,7386 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту, КСП «Підгосп Дергачі»; - 14.06.2006 між [PERSON] та ПСП «Сад» договір оренди земельної ділянки [NUMBER], площею 5,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту, КСП «Підгосп Дергачі»; - 14.06.2006 між [PERSON] та ПСП «Сад» договір оренди земельної ділянки [NUMBER], площею 4,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту, КСП «Підгосп Дергачі»; - 11.02.2015 між [PERSON] та ПСП «Сад» договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 5,49 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту; - 14.06.2006 між [PERSON] та ПСП «Сад» договір оренди земельної ділянки [NUMBER], площею 5,80 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту, КСП «Підгосп Дергачі». Істотною умовою договору оренди землі, є розмір орендної плати. Пунктом 7 спірних договорів передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5 відсотка від вартості земельної ділянки. Пунктами 8, 11 договорів закріплено обов'язок орендаря щорічно переглядати розмір орендної плати, зокрема внаслідок інфляції. Також розмір орендної плати обов'язково переглядається за умови зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, погіршення стану орендованої земельної ділянки, в інших випадках. ПСП «Сад» розрахунки з орендодавцями здійснюються не у повному обсязі та з порушенням термінів. Зокрема, в порушення вимог Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) від 2 лютого 2002 року № 92/2002 за договорами оренди дотепер сплачується у розмірі 1,5 % від нормативно-грошової оцінки. Будь-яких додаткових угод щодо підвищення розміру орендної плати не укладалося. Плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв), які укладаються відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) від 2 лютого 2002 року № 92/2002 повинна поступово збільшуватися залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря». Однак, орендатором не було виплачено орендну плату за користування земельними ділянками з урахуванням інфляції, а прострочення виплати орендної плати по договору оренди землі, яке носить систематичний характер, є істотним порушенням договору і є достатньою підставою для його розірвання. Крім того, однією з причин погіршення родючості ґрунтів є недотримання сівозмін. Це особливо відчутно в агроформуваннях з невеликими земельними площами, де переходять до зменшення набору культур і відповідно до неспеціалізованих короткоротаційних сівозмін. Орендар вирощує, передусім, енергонасичені культури, що часто призводить до нехтування сівозмінами. Особливо це стосується соняшнику. При зростанні насичення сівозміни цими культурами та при беззмінному їх вирощуванні проявляється ґрунтовтома, яка є причиною зменшення врожайності сільгоспкультур і нерідко - погіршення якості продукції. Соняшник висушує ґрунт на глибину 1,5- 2м. Тому після цієї культури наступного року у ґрунті запаси вологи повністю не відновлюються, що, особливо часто спостерігається в зоні нестійкого і особливо недостатнього зволоження. Під більшістю повторних посівів однакових сільгоспкультур в монокультурах формується збіднений мікробний ценоз, що призводить до накопичення фітотоксичних речовин. А це, в свою чергу, - до значного зменшення врожайності і наступних агрокультур. Так, внаслідок тривалого й беззмінного вирощування соняшника токсичність ґрунту в 1,4-2,3 рази вища, ніж у сівозміні. На одному і тому ж місці у сівозміні соняшник можна висівати не раніше, ніж через шість-сім років, інакше у ґрунті будуть нагромаджуватися збудники хвороб і негативно вплинуть на якість ґрунту. Відповідно до нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року №164 допустимі нормативи періодичності вирощування культури на одному і тому самому полі для соняшника становлять не менше ніж через сім років. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження родючості ґрунтів» внесено зміни до Земельного Кодексу України, відповідно статтю 22 після частини третьої доповнено новою частиною такого змісту: "4. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель". У зв'язку з цим частину четверту постановлено вважати частиною п'ятою. Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12.02.2015 № 191-VІІІ виключено частину 4 статті 22 Земельного Кодексу України. У той же час ПСП «Сад» нехтуючи вищевказаними вимогами діючого законодавства України впродовж останніх трьох років на орендованих у позивачів земельних ділянках здійснюється вирощування соняшнику, що негативно вплинуло на якість ґрунтів. Крім того, у період дії Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження родючості ґрунтів» в частині необхідності обов'язкового використання земель виключно відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь вказаний проект ПСП «Сад» навіть не розроблявся. Таким чином, внаслідок використання орендарем орендованих земельних ділянок призвело до їх занедбання, що призвело до зниження якісних показників ґрунтів, недостатнього внесення мінеральних та органічних добрив, створення загрози пошкодження переданої в оренду землі. Відтак відповідач, орендувавши земельні ділянки позивачів, сплачував позивачам орендну плату за користування землею не у повному обсязі, нижче ніж законодавчо встановлений мінімум та з порушенням строків, що безумовно є систематичним невиконанням його зобов'язань за договорами оренди по сплаті орендної плати, та є самостійною та достатньою підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, та просила суд її задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник Зелінський П.Л. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, на підтвердження заперечення надали відповідні документи. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2006 між [PERSON] та ПСП «Сад» укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER], площею 5,7386 га, яка знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту, КСП «Підгосп Дергачі» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14.06.2006 між [PERSON] та ПСП «Сад» укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER], площею 5,20 га, яка знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту, КСП «Підгосп Дергачі» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14.06.2006 між [PERSON] та ПСП «Сад» укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER], площею 4,91 га, яка знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту, КСП «Підгосп Дергачі» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11.02.2015 між [PERSON] та ПСП «Сад» укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 5,49 га, яка знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14.06.2006 між [PERSON] та ПСП «Сад» укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER], площею 5,80 га, яка знаходиться на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту, КСП «Підгосп Дергачі» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Так, статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлені підстави припинення договору оренди землі, а саме такими підставами є: - закінчення строку, на який його було укладено; - викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; - поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; - смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; - ліквідації юридичної особи - орендаря; - відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; - набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; - припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). При цьому, зазначений перелік підстав є невичерпним. У свою чергу, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Також на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. В односторонньому порядку розірвання договору оренди землі можливе лише в тому випадку, якщо це прямо передбачено в договорі оренди землі. Однією з підстав розірвання договору оренди земельної ділянки є заборгованість з орендної плати. За змістом статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати в установленому розмірі. Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватись належними доказами, наприклад довідкою, виданою державною податковою інспекцією, про наявність (або відсутність) заборгованості із земельного податку та оренди землі. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Слід зазначити, що норми статті 24 та статті 25 Закону України «Про оренду землі» не містять у собі вимог щодо систематичної несплати орендної плати, а договір оренди земельної ділянки може бути розірваний на вимогу однієї із сторін в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених нормами цих статей. Згідно ст.410 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору. Землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом. Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації. З статті 21 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Розмір ставки орендної плати встановлено Законом, приватним сільськогосподарським підприємством «Сад» підчас нарахування, виплати орендної плати та сплати податків й зборів застосовано відповідні коефіцієнти які встановлені Законом. Факт проведення індексації та застосування відповідної ставки орендної плати та її виплати підтверджується наданою відповідачем відомістю нарахування за оренду земельних паїв по ПСП «Сад», платіжними відомостями, відомостями на видачу орендної плати за землю по ПСП «Сад», вибіркою із відомостей нарахування орендної плати за користування земельною ділянко по кожному позивачу окремо. Позивачами отримання орендної плати не заперечується. Щодо розміру орендної плати позивачі до відповідача ПСП «Сад» з письмовою заявою про розшифрування суми виплати не звертались. Що стосується посилання позивачів на порушення ПСП «Сад» Закону України «Про охорону землі», а саме порушення правил користування землею шляхом не внесення добрив та багаторазовому вирощуванні сільськогосподарських культур без дотримання правил сівозмін, то це твердження спростовується наданими відповідачем відповідними довідками, які підтверджують здійснення ПСП «Сад» регулярного внесення мінеральних, органічних та інших добрив. Добрива вносяться з урахуванням сільськогосподарської культури яка планується до вирощування, з метою покращення родючості ґрунту та збільшенню врожайності. Крім цього, із зазначеною метою ПСП «Сад» регулярно (щорічно) здійснює зміну вирощуваної сільськогосподарської культури на полях які обробляє. Позивачі на підтвердження своїх доводів жодних письмових доказів не надали. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є не обґрунтованими, а тому заявлений позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 410 ЦК України, ст.ст. 21, 31 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed