Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Харківський обласний будинок дитини № 3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що мати та батько дитини ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також мати дитини [PERSON] засуджена за вчинення умисного злочину щодо дитини. Вказані обставини є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Представник позивача за довіреністю Голубова О.С. та прокурор Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області Осадча Л.О. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволенні позову, посилаючись на те, що вона умисно не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї доньки, та не поводиться зі своєю дитиною жорстоко. Пояснила, що [PERSON] є її першою дитиною, яку вона народила у віці 37 років, через що є недостатньо досвідченою у вихованні дітей. Просила надати їй шанс та не позбавляти її батьківських прав відносно її доньки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, 31.01.2017 року до суду надійшло клопотання відповідача, в якому він категорично заперечував проти позову про позбавлення відповідачів батьківських прав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись, зокрема, на те, що через дефект правої руки він не міг повноцінно утримувати родину, через що на даний час відбуває покарання. Також вважав, що не зважаючи на те, що сім'я відповідачів не є зразковою, підстав для позбавлення їх батьківських прав відносно їхньої доньки немає. Третя особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, прокурора, 1 відповідача, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] про народження, виданим 18.02.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 7). Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Малолітня [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS]. 3гідно з Наказом Служби у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 18 від 17.03.2016 року дитина перебуває на обліку, як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах (а.с. 31). Підставою тому стало те, що 15.02.2016 року близько 8-30 год. співробітниками поліції на проїжджій частині дороги за адресою: м. Харків, вул. Халтуріна, буд. 54 була виявлена жінка, яка знаходилась в стані сильного алкогольного сп'яніння та не мала можливості назвати свої анкетні данні та данні дитини, яка знаходилась із нею. Разом із цією жінкою була дитяча коляска, в якій знаходилось немовля. З метою недопущення правопорушення та для безпеки немовляти, невідома громадянка із дитиною, була доставлена до Московського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області. З метою забезпечення безпеки життю немовляти, було викликано швидку медичну допомогу та складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а.с. 13). Відносно [PERSON] працівниками поліції було складено протокол серії ХА № 034208 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року по справі № 643/2123/16-п [PERSON] визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. на користь держави (а.с. 15). За рішенням робочої групи по роботі з особами та сім'ями, які перебувають у складних життєвих обставинах при Департаменту праці та соціальної політики ХМР від 15.04.2016 (протокол № 5), спеціалістами центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Фрунзенського району родина [PERSON] взята під соціальний супровід. 12.04.2016 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради було розглянуто питання та прийнято рішення передати [PERSON] на виховання та спільне проживання у сім'ю [PERSON], [INFO], яка на той час перебувала у Харківській міській клінічній багатопрофільній лікарні № 17. Не зважаючи та те, що [PERSON] було надано випробувальний термін для виправлення вказаної ситуації у родині, вже 27.05.2016 року до Служби надійшла інформація директора Департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради про те, що 22.05.2016 року о 18-00 год. до приймального відділення КЗОЗ „Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" бригадою швидкої медичної допомоги № 707 з адреси: м. Харків, просп. Льва Ландау, буд. 189 (автобусна зупинка) доставлена малолітня [PERSON], [INFO], яка випала з коляски та вдарилась головою. Мати малолітньої перебувала у стані алкогольного сп'яніння, була затримана та доставлена до відділення поліції. Малолітня [PERSON] була госпіталізована до дитячого нейрохірургічного відділення КЗОЗ „Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова", де було проведено обстеження та консультація лікарями - спеціалістами: дитячим нейрохірургом, травматологом, хірургом та лікарем педіатром. Встановлено діагноз: забій м'яких тканин голови. 23.05.2016 року для подальшого лікування дитина переведена до КЗОЗ „Харківська міська клінічна дитяча лікарня № 16". Згідно з листом КЗОЗ „Харківська міська клінічна дитяча лікарня № 16" від 03.06.2016 року № 01-12/272, мати дитини з'явилася до лікарні під час переводу дівчинки, в подальшому мати і родичі дитину не відвідували і станом здоров'я [PERSON] не цікавилися (а.с. 32). Згідно з листом Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Фрунзенського району м. Харкова Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 430 від 08.06.2016 року, [PERSON] систематично не бере участь у заходах, передбачених індивідуальним планом соціального супроводу. Батьківський потенціал матері знаходиться на низькому рівні, вона не бажає змінювати спосіб життя, зовсім не цікавиться станом здоров'я доньки, не бажає брати участь у її вихованні (а.с. 36). 15.06.2016 року прийнято Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 396 про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у батьків [PERSON] та [PERSON], та доручено службі у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради здійснити заходи щодо тимчасового влаштування дитини до закладу для дітей відповідно до віку та стану здоров'я (а.с. 26). [PERSON] влаштовано на виховання в Обласний будинок дитини № 3. Вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2016 року по справі № 643/7987/16-к [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України, за умисне заподіяння своїй дочці [PERSON] легких тілесних ушкоджень, до 200 годин громадських робіт (а.с. 112-114). Вирок набрав законної сили. Департамент праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.12.2016 року за № 698 дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 81-83). Згідно з листом КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» від 26.12.2016 року за № 306 батьки малолітньої [PERSON], [INFO], гр. [PERSON] та [PERSON] доньку не відвідували, станом її здоров'я не цікавились, моральної підтримки не надавали, не виявляли бажання забрати дитину додому (а.с. 89). Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своєї позовної вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], оскільки встановлено, що мати дитини ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та засуджена за вчинення умисного злочину щодо дитини, що є беззаперечними підставами для задоволення позову в цій частині. Стосовно позовної вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], суд вважає необхідним зазначити наступне. Обгрунтовуючи вказану позовну вимогу представник позивача посилалась на те, що [PERSON] є особою неодноразово засудженою, він не має постійного місця реєстрації, офіційно не працює, умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини. Слід зазначити, що пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Разом з тим, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту умисного ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, виходячи з наступного. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.06.2016 року по справі № 639/10207/15 [PERSON], [INFO], засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, до 1 року 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України [PERSON] у строк покарання за цим вироком зараховано строк попереднього ув'язнення з 30.11.2015 року по 16.06.2016 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув'язнення за 2 (два) дні позбавлення волі. Та до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні [PERSON] змінено на особисте зобов'язання, у зв'язку із відбуттям ним призначеного строку покарання, та звільнено його з-під варти в залі суду (а.с. 21-23). Згідно з листом Начальника Харківської установи виконання покарань (№27) від 24.06.2016 року, [PERSON], [INFO], звільнений 16.06.2016 року з зали Жовтневого районного суду м. Харкова, та вибув за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що з моменту народження дитини [PERSON] приймав участь у вихованні дитини на протязі дев'яти місяців (до часу затримання), любив дитину та дуже добре до неї ставився, неофіційно працював підсобним робітником та утримував її з донькою Таким чином, з часу народження дитини [PERSON] - [INFO] року, батько дитини [PERSON] до часу його затримання - 30.11.2015 року, тобто 9 (дев'ять) місяців проживав з родиною. На час скоєння його дружиною [PERSON] адміністративного правопорушення - 15.02.2016 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а також на час завдання останньою тілесних ушкоджень дитині - 22.05.2016 року, [PERSON] перебував в установі попереднього ув'язнення. Крім того, вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2016 року по справі № 641/6492/16-к [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців (а.с. 97-99). Вирок набрав законної сили, та на даний час [PERSON] відбуває призначене за даним вироком покарання в Олексіївській виправній колонії № 25. Відповідно до діючого законодавства України засуджені залишаються суб'єктами прав і обов'язків в сфері сімейно-шлюбних правовідносин і батьківських прав. Однак, в силу відбування покарання в засуджених ці права зазнають певних обмежень. Так, перебування в умовах ізоляції неминуче тягне за собою обмеження прав та можливостей у питаннях виховання дітей, реалізації права на батьківство (материнство) та у самовизначенні родини тощо . Тобто, переважна більшість обмежень витікає саме з факту ізоляції особи. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що поведінку відповідача [PERSON] не можна вважати злісним ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки, наявні об'єктивні непереборні перешкоди, які позбавляють відповідача можливості належним чином виконувати батьківські обов'язки відносно своєї доньки. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Зі змісту Висновку Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.12.2016 року за № 698 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], вбачається, що стосовно батька дитини зазначена лише інформація щодо утримання його з 01.12.2015 року в Харківській установі виконання покарань (№ 27) за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та про звільнення його 16.06.2016 року з зали Жовтневого районного суду м. Харкова (а.с. 81-83). Будь-яких належних доказів на підтвердженням факту умисного ухилення 2 відповідача від виконання батьківських обов'язків у Висновку не наведено. З Висновку не вбачається чи запрошувався відповідач [PERSON] для надання пояснень стосовно спірного питання, чи взагалі він був повідомлений про те, що буде вирішуватися питання про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки. За таких обставин, суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що [PERSON] не має місця реєстрації та не працює, через що не зможе повноцінно виконувати свої обов'язки по вихованню дитини, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, та на даний час неможливо на майбутнє стверджувати, що батько дитини не виконуватиме своїх батьківських обов'язків. Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не доведено саме винної поведінки 2 відповідача [PERSON] свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, що могло бути підставою для позбавлення його батьківських прав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, що є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних батьків. У зв'язку з чим, позов в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], задоволенню не підлягає. Стосовно позовних вимог про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Врахування зазначених обставин для правильного вирішення спору та не порушення прав жодної із сторін, дитини, є необхідним із огляду на роз'яснення, дані судом у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням всіх обставин справи, а також враховуючи, що на даний час дитини перебуває у Харківському обласному будинку дитини № 3, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь Харківського обласного будинку дитини № 3 аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини їх заробітку (доходу) щомісячно з кожного, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід зазначити, що відповідач [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі, та у разі зміни обставин, що стали підставою для задоволення позову в частині стягнення аліментів, не позбавлений права у встановленому законом порядку звернутись до суду з відповідним позовом. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку з тим, що позивач за законом звільнений від сплати судового збору за звернення з даним позовом до суду, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів. Разом з тим, враховуючи, що позов до другого відповідача [PERSON] задоволений частково, суд вважає необхідним стягнути з останнього судовий збір лише за вимогу майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial