Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідачів, за участі третьої особи, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що [PERSON] на підставі Договору дарування квартири від 08 вересня 2020 року за реєстровим номером № 601 на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На даний момент в квартирі проживає [PERSON] та [PERSON] , натомість [PERSON] та [PERSON] не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою вони не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються тривалий час. Також мiж позивачем та відповідачами немає жодних домовленостей про збереження за ними житлової площі. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію, оскільки в зв`язку з цим йому необхідно додатково подавати та враховувати доходи відповідачів та зазначати їх дані при оформленні субсидії, якими позивач не володіє, а також складення актів про їх фактичне непроживання за адресою реєстрації. [PERSON] більше двох років не проживає в квартирі [ADDRESS] , такий через різке погіршення здоров`я матерi переїхав жити за межі Львова, адресу проживання ні [PERSON] ні [PERSON] не вказав, на контакт ні з позивачем, ні з третьою особою не виходив. [PERSON] більше дванадцяти років не проживає в квартирі [ADDRESS] . Така поїхала в 1996-1997 роках на роботу в Іспанію, де і залишилася на постійне місце проживання. Згодом в [PERSON] переїхали і її діти: [PERSON] та [PERSON] , які вже там створили свої сім`ї, і, наскільки відомо, проживають в м. Мадрид. [PERSON] періодично приїжджала до м. Львова, на 1-2 тижні. Проте, навіть приїжджаючи, вона не проживала в квартирі, в якій зареєстровано її місце проживання. З 2008 року вона взагалі не приїжджає, не знайшла можливості приїхати навіть на похорон свого батька, який помер [INFO] , адреса її проживання ні [PERSON] , нi [PERSON] невідома, на контакт ні з позивачем, ні з третьою особою ні вона, ні її діти не виходили і не виходять. Відтак, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.07.2021 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в останній. Відповідачі в судові засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідачів, а саме на адресу: [ADDRESS] . Неодноразово надіслані відповідачам повістки повернуті суду з відміткою про відсутність адресатів, що відповідно до положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України слід вважати врученням повістки. Крім цього, суд враховує, що згідно з ч.10 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. За наведених обставин слід вважати, що відповідачі, яким надсилалися судові повістки за їх зареєстрованим місцем проживання, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та до суду не прибули, відзиву на позов не надали, що не перешкоджає розгляду справи. Третя особа - [PERSON] на час розгляду справи померла, що підтверджується наданою представником позивача копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Як встановлено, відповідно до договору дарування квартири від 08.09.2020 року [PERSON] прийняв в дар від [PERSON] квартиру [ADDRESS] (договір зареєстрований приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І.А. за № 601). Таким чином, [PERSON] є одноосібним власником даної квартири. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На час розгляду справи [PERSON] померла, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно акту комісії ЛКП «Львівський ліхтар» від 01.10.2020 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] - фактично не проживають [PERSON] та [PERSON] . Вказане також підтверджується актами, складеними ЛКП «Львівський ліхтар» від 06.11.2020 року, від 10.12.2020 року, 15.01.2021 року. Крім цього, в акті від 10.12.2020 року вказується про те, що [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою не проживають більше двох років, що засвідчили своїми підписами сусіди з квартир [ADDRESS] - [PERSON] і [PERSON] , які проживають в будинку [ADDRESS] . Згідно з ч. 3\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст.\~1,6,\~9,\~61 ЖК України,\~ст. 29 ЦК України\~місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені\~ст. 64 ЖК України\~права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації понад встановлені законодавством строки, не проживають понад встановлені строки в житловому приміщенні, в якому позивач є власником, судом не встановлено домовленості між ними і власником житла щодо порядку користування квартирою і залишаючись зареєстрованими у спірному домоволодінні, перешкоджають позивачу у здійсненні його законних прав, в тому числі на оформлення житлової субсидії, для отримання якої необхідно подати до органів соціального захисту відомості про доходи усіх зареєстрованих в житлі мешканців, а тому, відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: approved