Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21.04.2015 з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], присуджено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду - 01.04.2015 року і до повноліття дитини. Позивач вказує у позові, що розмір утримання, яке надає платник аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дитини з урахуванням її віку та розвитку, зважаючи при цьому на зміну мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів визначених вказаним вище рішенням суд на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що стало підставою звернення позивача до суду. У визначений судом строк відповідач надав до суду відзив відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, згоден та спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, що становить 1500 гривень щомісячно. Просив суд врахувати його позицію, оскільки з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь позивача у нього також відбулись зміни сімейного та відповідного матеріального стану, зокрема він уклав шлюб із іншою жінкою, вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], на даний час проживають у м. Києві в найманій квартирі, за що сплачують орендну плату, комунальні платежі, тощо. Також зазначив, що його батько має ІІІ групу інвалідності, а мати серйозні проблеми із здоров'ям в силу свого віку, отож вони потребують його матеріальної допомоги і він відчуває свій синівський обов'язок. Крім цього, він також має проблеми із здоров'ям, що потребує додаткових витрат. У судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце цього засідання, що відповідно до ст.223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті. З огляду на викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення у даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21.04.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (тисячу) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду - 01.04.2015 року і до повноліття дитини. Вказане судове рішення набрало законної сили 05.05.2015. Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну способу присуджених до стягнення аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням, вказуючи, що аліменти визначені за судовим рішенням не забезпечують потреби дитини, у зв'язку із її віком та розвитком. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України). Вказані норми вказують на те, що визначений за рішенням суду спосіб стягнення аліментів може змінюватись лише за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів, які слід стягувати у новому розмірі суд, у відповідності до частини першої статті 182 СК України враховує обставини визначені даною нормою. Судом встановлено, що з часу ухвалення судового рішення про присудження аліментів (21.04.2015), відповідач уклав новий шлюб 01.12.2017 з [PERSON] в підтвердження чому є свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. У цьому шлюбі народилась дитина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]). Інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зазначених у відзиві щодо потреби батьків відповідача за станом їх здоров'я у наданні їм матеріальної допомоги останнім, понесених ним витрат у зв'язку із наймом житла та наявності у нього проблем із здоров'ям матеріали справи не містять. Частиною 1ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Судом встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, що присуджений за рішенням суду із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини становить 2027 грн., а 50% становить 1013, 50 грн., отож різниця є недосить суттєвою, утім суд враховує, що право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини є виключним правом одержувача аліментів. Ураховуючи встановлені судом обставини та у контексті правових норм регулювання предмета спору, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд вважає, що визначений за рішенням суду спосіб стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на утримання дитини слід змінити, при цьому визначивши їх розмір на рівні 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення належного рівня життя малолітньої дитини сторін, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку та жодним чином не поставить у більш скрутне становище іншу дитину відповідача. За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України, а так як при пред'явленні прозову позивач була звільнена від сплати судового збору, позов задоволено повністю, отож такі витрати слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved