Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що колишній власник житлового будинку №19 по вул. Запорізькій в м.Чернівці Шнайдер [PERSON] у своєму заповіті від 17.11.1983р., посвідченому державним нотаріусом Першої чернівецької нотаріальної контори та зареєстрованому в реєстрі за №6743, заповів усе своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. Після смерті спадкодавця право власності на житловий будинок №19 по вул.Запорізькій на підставі вказаного заповіту успадкували наступні спадкоємці:Чумак [PERSON] - частку у розмірі 3/8; [PERSON] - частку у розмірі 3/8; [PERSON] - частку у розмірі 2/8. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.1990р. спадкоємці [PERSON] та [PERSON] отримали частки по 3/8 кожен у зв'язку з відмовою на їх користь четвертого спадкоємця [PERSON]. У даному свідоцтві зазначено, що повинно бути видане свідоцтво про право власності на спадщину на 2/8 частин спадкового майна ще одному спадкоємцю, яким згідно заповіту є відповідачка [PERSON]. Разом з тим, вона за оформленням свідоцтва не зверталася до даного часу. Відповідачка [PERSON] разом з іншими спадкоємцями звернулася до нотаріальної контори, а тому відповідно до положень п.2 ст.549 ЦК Української PCP в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Разом з тим, після смерті спадкодавця відповідачка заявила їм, як спадкоємцям, що вона не претендує на жодне майно [PERSON], ніякі документи оформляти у нотаріуса не буде, а свою частку в будинку залишає їм. Місцезнаходження відповідачки їм не відомо. З середини дев'яностих років вона проживає за кордоном і повертатися, з її слів, не бажає. Протягом всіх цих років вона жодних дій щодо своєї частки в житловому будинку не вчиняла. В даному будинку вона ніколи не проживала та не була зареєстрована. Таким чином, відповідачка відмовилася від права власності на свою частку у спільному майні на нашу користь, проте таку відмову належним чином не оформила. У жовтні 2009 року помер [PERSON], належну якому частку розміром 3/8 в житловому будинку успадкувала [PERSON]. Зазначили, що проживають разом зі своїми сім'ями в будинку №19 по вул. Запорізькій в м.Чернівці понад 30 років. З моменту смерті спадкодавця [PERSON], який помер в 1989 році, до даного часу вони володіють та користуються вказаним жилим будинком в повному обсязі, тобто не лише належними їм частками, а і часткою відповідачки. Відповідно до інвентаризаційної справи на жилий будинок №19 по вул. Запорізькій даний будинок фактично поділений між ними на дві квартири: в квартирі №1 загальною площею 64,20 кв.м., що складається з приміщень: кімнати (2-3) площею 21,70 кв.м., кімнати (2-6) площею 15,80 кв.м., кімнати (1-3) площею 13,90 кв.м., кухні (1-4) площею 4,40 кв.м., кухні (2-8) площею 6,30 кв.м., тамбура IV площею 2,10 кв.м. проживають: [PERSON], [PERSON]С, [PERSON]С; в квартирі №2 загальною площею 56,10 кв.м., що складається з приміщень: кімнати (2-1) площею 20,80 кв.м., кімнати (2-4) площею 15,00 кв.м., кімнати (1-1) площею 13,30, кв.м., кладової (2-5) площею 4,30 кв.м., коридор (2-7) площею 2,70 кв.м. проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Підвальні приміщення І, II і III є нежилими, до складу квартир не включені, перебувають у спільному користуванні та використовуються як кладові. Господарські будівлі та споруди, що відносяться до жилого будинку, перебувають у їх користуванні, а саме: сарай літ. «Б» та сарай літ. «В» - мешканців квартири №1, криниця №1 та огорожа №2-4 - у спільному користуванні. Вважають, що добросовісно заволоділи спірним майном, а тому прагнуть захистити свої цивільні права та забезпечити виконання обов'язків щодо управління спільним майном. На момент заволодіння чужим майном відповідачка фактично відмовилася від успадкованого майна на їх користь, а саме заявила, що не претендує на частку в будинку, і залишає свою частку їм. Отже, вони заволоділи спірним майном добросовісно, а саме з відома відповідачки. З моменту заволодіння спірним майном до даного часу вони ним відкрито володіли. А саме: ними виконано поділ будинку на дві квартири, до складу яких включена вся загальна площа будинку, в тому числі площа, що відповідає належній відповідачці частці. Крім того, вони безперервно володіють і користуються належною відповідачці часткою у спільному будинку з моменту смерті спадкодавця [PERSON], тобто з 1989 року, до даного часу. У зв'язку з тим, що відповідачка як співвласник будинку не оформила право власності на належну їй частку, протягом багатьох років не приймає участі в утриманні спільного майна та управлінні будинком, суттєво порушуються їх права. А саме вони позбавлені можливості управління будинком, оскільки на вчинення таких дій потрібна згода усіх співвласників. Без згоди відповідачки неможливо вирішувати питання реєстрації членів наших сімей в будинку, питання покращення спільного майна шляхом проведення реконструкції дому. Наші сім'ї навіть не можуть отримати житлову субсидію. Крім того, утримання всього будинку, в тому числі належної відповідачці частки, здійснюється виключно за їх кошти. Просять визнати за ними право власності за набувальною давністю на належну [PERSON] частку розміром 2/8 у праві власності на житловий будинок №19 по вул.Запорізькій в м.Чернівці літ. «А» загальною площею 143,60 кв.м., в тому числі житловою площею 100,50 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», криниця №1 та огорожа №2-4, у рівних частинах, по 1/8 частці кожному. В судовому засіданні позивачі та представник позивачів позов підтримали, підтвердивши обставини, які зазначені в позові, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'вилася, про причини неявки суд не повідомила, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином. У відповідності до ч.9 ст. 74 ЦПУ України відповідач, місце проживання або місцезнаходження якого позивачеві невідоме викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідачка повідомлена про слухання справи шляхом поміщення об'яви про день, час та місце розгляду справи в газеті "Свобода Слова" від 10 квітня 2014 року та в газеті "Урядовий кур'єр" від 12 квітня 2014 року. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності відповідачки по наявним матеріалам в справі. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що відповідно до заповіту 17.11.1983р., посвідченому державним нотаріусом Першої чернівецької нотаріальної контори та зареєстрованому в реєстрі за №6743, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.1990р., виданого Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою, яке зареєстроване за №1-1862 право власності на будинок №19 по вул.. Запорізькій м. Чернівці успадкували [PERSON] - частку у розмірі 3/8; [PERSON] - частку у розмірі 3/8; [PERSON] - частку у розмірі 2/8. Як вбачається зі змісту даного свідоцтва, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] отримали частки по 3/8 кожен у зв'язку з відмовою на їх користь четвертого спадкоємця [PERSON]. У даному свідоцтві зазначено, що повинно бути видане свідоцтво про право власності на спадщину на 2/8 частин спадкового майна ще одному спадкоємцю, яким згідно заповіту є відповідачка [PERSON]. Разом з тим, вона за оформленням свідоцтва не зверталася до даного часу. Відповідачка [PERSON] разом з іншими спадкоємцями звернулася до нотаріальної контори, а тому відповідно до положень п.2 ст.549 ЦК Української PCP в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2009 року спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 3/8 частин житлового будинку №19 по вул.. Запорізькій м. Чернівці. Відповідно до довідки КЖЕРП-5 від 13 листопада 2013 року в будинку №19 по вул.. Запорізькій м. Чернівці зареєстровані та проживають більше 10 років [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З моменту смерті спадкодавця [PERSON], який помер в 1989 році, до даного часу позивачі володіють та користуються вказаним жилим будинком в повному обсязі, тобто не лише належними їм частками, а і часткою відповідачки [PERSON] Відповідно до інвентаризаційної справи на жилий будинок №19 по вул. Запорізькій даний будинок фактично поділений між ними на дві квартири: в квартирі №1 загальною площею 64,20 кв.м., що складається з приміщень: кімнати (2-3) площею 21,70 кв.м., кімнати (2-6) площею 15,80 кв.м., кімнати (1-3) площею 13,90 кв.м., кухні (1-4) площею 4,40 кв.м., кухні (2-8) площею 6,30 кв.м., тамбура IV площею 2,10 кв.м. проживають: [PERSON], [PERSON]С, [PERSON]С; в квартирі №2 загальною площею 56,10 кв.м., що складається з приміщень: кімнати (2-1) площею 20,80 кв.м., кімнати (2-4) площею 15,00 кв.м., кімнати (1-1) площею 13,30, кв.м., кладової (2-5) площею 4,30 кв.м., коридор (2-7) площею 2,70 кв.м. проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Підвальні приміщення І, II і III є нежилими, до складу квартир не включені, перебувають у спільному користуванні та використовуються як кладові. Господарські будівлі та споруди, що відносяться до жилого будинку, перебувають у їх користуванні, а саме: сарай літ. «Б» та сарай літ. «В» - мешканців квартири №1, криниця №1 та огорожа №2-4 - у спільному користуванні. [PERSON] ніколи не проживала у даному будинку протягом усього часу з моменту прийняття спадщини жодного разу не цікавилася належною їй часткою в будинку, не приймала участі в утриманні спільного майна. [PERSON] навіть не звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на належну їй частку в будинку, що свідчить про її фактичну відмову від вказаного майна. Не отримавши свідоцтво про право на спадщину на спірне майно, право власності відповідачки на нерухоме майно досі не зареєстроване у порядку, встановленому чинним законодавством. Даний факт підтверджується показами свідка [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] після смерті спадкодавця дійсно відмовилася від належної їй частки на користь [PERSON], [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позивачі дотрималися умов набувальної давності, а саме добросовісно та відкрито заволоділи майном відповідачки, безперервно володіють ним більше десяти років, а тому слід визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за набувальною давністю на належну [PERSON] частку розміром 2/8 у праві власності на житловий будинок №19 по вул. Запорізькій в м. Чернівці літ. «А» загальною площею 143,60 кв.м., в тому числі житловою площею 100,50 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», криниця №1 та огорожа №2-4, у рівних частинах, по 1/8 частці кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved