Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом і вказує, що в серпні 2012 року відповідач безпідставно, шляхом обману, заволодів її грошима в сумі 10000 грн., пообіцявши їй надати кваліфіковані юридичні послуги ,хоч не мав відповідної освіти та даних для надання таких послуг. Для виплати такої суми грошей відповідачу вона була змушена взяти банківський кредит. За такі шахрайські дії відповідача було визнано винним і засуджено за ст.190 ч.1 КК України. Злочином їй спричинено 10000 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди, вказані суми вона просила стягнути на її користь, а також стягнути понесені процесуальні витрати 2400 грн. оплати юридичних послуг при проведенні досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи. Ці вимоги в суді пред-к позивача підтримав. Відповідач позову не заперечив. Своїм правом на участь в розгляді справи не скористався, судом проведено розгляд справи за правилами ст. 224 ЦПК України (л.с.17,22). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частовому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які пов"язані з безпідставним набуттям майна і врегульовані ст.1212 ЦК України. З справи видно, що серпні 2012 року, [PERSON], маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, будучи керівником приватного підприємства «Юридична фірма «Юролед», не маючи відповідної юридичної освіти та не будучи фахівцем в галузі права, в усній розмові з позивачем погодився надавати юридичну допомогу в якості захисника у кримінальній справі по захисту інтересів її чоловіка [PERSON], не маючи будь-яких документів, які підтверджують право на зайняття адвокатською діяльністю, а тому не мав ні юридичних підстав, ні можливості надавати юридичні послуги при захисті інтересів особи в кримінальному провадженні. Знаючи про такі обставини, 13 серпня 2012 року, близько 17 години, [PERSON], поблизу магазину «Добрий господар», розташованого в м.Коростені по вул.Базарна площа, 4, не складаючи угоди про надання юридичних послуг, отримав від останньої обумовлену суму 10000 гривень і таким чином шляхом шахрайства, безпідставно заволодів цими грошима, чим заподіяв потерпілій майнової шкоди. Внаслідок неправомірних дій Відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоди на суму 10000 грн. Вироком Коростенського міськрайсуду 01.07.2014 року відповідача за вказані дії визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.1ст.190 КК і призначено покарання у виді штрафу в сумі 680 грн (л.с. 3-4). Згідно ст. 1212 ЦК України - Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зважаючи на наведене ,відповідач повинен відшкодувати позивачі безпідставно отримані кошти в сумі 10000 грн. Що стосується вимог позову про відшкодування моральної шкоди, то суд, вирішуючи це питання виходить з наступного: слід погодитись з тим, що в результаті неправомірних дій відповідача позивач зазнала моральних та душевних страждань, спричинених відчуттям того, що відповідач скориставшись станом безвиході заволодів грошовими коштами, які позивач змушена була отримати в кредит в банківській установі,не маючи власних заощаджень і повертаючи банку суми кредиту щомісячно вимушена додатково сплачувати відсотки за ним,тяжкий матеріальний стан став причиною постійного нервового напруження та стресу, що привело до порушення нормальних життєвих зв"язків та вимушеності докладати додаткових сил для нормальної організації життя. Разом з тим, заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди 10000 грн., на думку суду, є завищеною. Враховуючи матеріальний і сімейний стан кожної з сторін, наслідки,що настали, виходячи з принципів розумності і справедливості, суд частково задовольняє цю вимогу і стягує в рахунок такого відшкодування 1000 грн. та вважає такої суми достатньою для відшкодування моральної шкоди позивачу. Що стосується вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивачки 2400 грн. витрат, які вона сплатила своєму представнику [PERSON] за його участь в розгляді кримінального провадження 279/969/14-к, то цю вимогу суд відхиляє. З справи видно,що позивачка та її представник [PERSON] в кримінальному провадженні 279/969/14-к щодо [PERSON],04.08.2014 року уклали угоду про надання правової допомоги (л.с.24,25), про цьому [PERSON] по даному кримінальному провадженню мала статус потерпілої і за кв. 4/08 від 01.08.2014 року нею сплачено [PERSON]-2400 грн. за надання юридичної допомоги (л.с.26). Відповідно до вимог ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Таким чином, питання відшкодування процесуальних витрат мало б вирішуватись при ухваленні вироку. У вироку Коростенського міськрайсуду 01.07.2014 року, яким [PERSON] визнано винним та засуджено за злочину, передбаченого ч.1ст.190 КК до штрафу в сумі 680 грн. вказано, що процесуальні витрати по справі - відсутні (л.с.3,4). Згідно п.2 постанови №10 ПВСС з розгляду кримінальних і цивільних справ від 17.102014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах" - процесуальні втрати не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватись, як збитки. За таких обставин, вимога про стягнення на користь позивачки вказаної суми є необгрунтованою і суд в її задоволенні відмовляє.

Outcome: approved