Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернувся\~до Кодимського районного суду Одеської області з позовом про поновлення строку для виконання зобов`язання, посилаючись на те,\~\~що після смерті батька він успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області. Він є громадянином Російської Федерації, а тому згідно з ч.4 ст.81 Земельного кодексу України повинен відчужити цю земельну ділянку. Однак, тривалий час не міг виконати свій обов`язок по відчуженню земельної ділянки через те, що постійно проживає в Російській Федерації, на територію України приїхати не мав можливості. В зв`язку з цим просив вказані обставини визнати поважними та поновити йому строк для відчуження у передбаченому законом порядку належної йому земельної ділянки. В судове засідання позивач не з`явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . У зв`язку з прийняттям позивачем спадщини, він набув у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,43 га, що розташована на території Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області. За змістом\~ст.ст.\~41,\~64\~Конституції України\~кожен має\~право володіти,\~користуватися,\~розпоряджатися своєю\~власністю.\~При цьому,\~право власності\~на землю належить до основних Конституційних прав та свобод особи, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до\~положень ч.1\~ст.2\~Закону України\~«Про правовий\~статус іноземців\~та осіб\~без громадянства»\~іноземці та\~особи без\~громадянства мають\~ті ж\~права і\~свободи та\~виконують ті\~ж обов`язки,\~що і\~громадяни України,\~якщо інше\~не передбачено\~Конституцією,\~цим та\~іншими законами\~України,\~а також міжнародними договорами України. Зокрема, відповідно до ч.2 ст.81 ЗК України іноземним громадянам та особам без громадянства дозволяється набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення. Відповідно до\~ч.4\~ст.81\~Земельного кодексу\~України землі\~сільськогосподарського призначення,\~прийняті у\~спадщину іноземними\~громадянами,\~а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.\~\~\~\~ В той\~же час\~необхідно зазначити,\~що відповідно\~до приписів\~пункту 15\~розділу X\~«Перехідні положення»\~до набрання\~чинності законом\~про обіг\~земель сільськогосподарського\~призначення,\~не допускається:\~купівля-продаж\~земельних ділянок\~сільськогосподарського призначення\~державної та комунальної власності,\~крім вилучення\~(викупу)\~їх для\~суспільних потреб;\~купівля-продаж\~або іншим\~способом відчуження\~земельних ділянок\~і зміна\~цільового призначення\~(використання)\~земельних ділянок,\~які перебувають\~у власності\~громадян та юридичних\~осіб для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~земельних ділянок,\~виділених в\~натурі (на\~місцевості)\~власникам земельних\~часток (паїв)\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~а також\~земельних часток\~(паїв),\~крім передачі\~їх у\~спадщину,\~обміну земельної\~ділянки на\~іншу земельну\~ділянку відповідно\~до закону\~та вилучення\~(викупу)\~земельних ділянок\~для суспільних\~потреб,\~а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх\~\~надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Таким чином, чинним законодавством України не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки згідно з ч.4 ст.81 Земельного кодексу України. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Позивач є громадянином Російської Федерації, проживає за межами України, а саме в м.Москва Російської Федерації, та не мав можливості своєчасно виконати встановлений ч.4 ст.81 ЗК України обов`язок щодо відчуження земельної ділянки, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Враховуючи, що законодавство України не містить прямої правової норми, яка б регулювала порядок поновлення судом передбаченого ч.4 ст.81 ЗУ України строку, суд у відповідності з вимогами ч.2 ст.8 Цивільного кодексу України вважає можливим за аналогією закону застосувати положення ст.251 та ч.3 ст.1272 ЦК України.

Outcome: approved