Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що згідно до рішення Чигиринського районного суду від 23.11.2015 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.10.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим у нього погрішився стан здоров`я і він не працює, бо перебуває на обліку лікаря-психіатра. Підсобного господарства він також не тримає та проживає за рахунок продуктів харчування, які йому надає мати. У зв`язку з цим у нього утворився борг по аліментах в розмірі більше 20000 грн., оскільки виконавча служба нараховує йому, як не працюючому, аліменти в розмірі 1700 грн. щомісячно. Борг по аліментах зі своєї пенсії погашає його мати [PERSON] , яка до того ж хворіє на онкологічне захворювання і потребує коштів на лікування. За таких обставин, просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судове засідання позивач не з`явився, прохаючи розглянути справу у його відсутності та задовольнити позов. Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що позивач матеріальної допомоги на утримання дочки взагалі не надає і вона змушена одноособово забезпечувати дочку. Єдиним джерелом допомоги з його боку є аліменти. А тому на зменшення розміру аліментів вона не згідна. Вислухавши відповідачку, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, в судовому засіданні було встановлено, що згідно до рішення Чигиринського районного суду від 23.11.2015 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.10.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Як передбачено ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.,ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як зазначалося вище, відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року. Так, судом встановлено та не заперечується позивачем, що малолітня дочка сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачем на підтвердження майнового стану надано лише акт від 15.01.2020 року, складений комісією у складі сільського голови та депутатів Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, про те, що він не працює, проживає у власному будинку, не тримає підсобного господарства, має у користуванні земельну ділянку та земельні паї, які здані в оренду сільськогосподарським товариствам. А згідно до довідки від 20.02.2020 року, виданої КНП "Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської районної ради", позивач перебуває на обліку в лікаря-психіатра. Разом з тим, позивачем не надано відомостей про те, що погіршення його майнового та фінансового стану відбулося після винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів, а з наданих ним доказів це встановити неможливо, оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того з якого саме часу він не працює і чи перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, а з довідки КНП "Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської районної ради" теж не зрозуміло з якого саме часу він перебуває під наглядом лікара-психіатра і чи впливає виставлений йому діагноз на можливість працевлаштуватися. На підтвердження цього позивачем жодних належних доказів не надано. Окрім цього, в акті Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області зазначено, що позивач має у власності земельні паї, які здані в оренду сільськогосподарським товариствам - ТОВ «Богодухівка» (1 пай) та ТОВ «Лящівка» (0,5 паю). Вказане свідчить про те, що позивач отримує кошти від оренди цих земельних ділянок, однак жодних відомостей з державної фіскальної служби на підтвердження розміру орендної плати останнім суду теж не надано. З`ясовуючи обставини справи, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що він утримує матір-пенсіонерку, яка хворіє на онкологічне захворювання, оскільки з довідки № 51 від 17.01.2020 року, виданої Богодухівською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області, слідує, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] один, при цьому позивачем не надано жодних доказів того, що мати перебуває на його утриманні, а тому суд не може взяти в основу доказів надані позивачем виписки з історії хвороби [PERSON] та довідку про її перебування на диспансерному обліку. А судячи зі змісту позовної заяви саме мати позивача зі своєї пенсії сплачує борг позивача по аліментах, однак дана обставина не доведена документально і теж не може слугувати підтвердженням тяжкого матеріального стану позивача. Як зазначено в ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У той же час, відповідачка, на чию користь було стягнуто аліменти з позивача, заперечувала проти зменшення та зміни розміру аліментів з відповідної частки від заробітку (доходу) останнього на аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, позивачем не доведено, що вищенаведені та досліджені судом обставини перешкоджають йому у повному об`ємі утримувати дочку [PERSON] та сплачувати аліменти у визначеному судом загальноприйнятому розмірі, а відсутність в нього роботи не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, до того ж у відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи з цього, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу), згідно до рішення Чигиринського районного суду від 23.11.2015 року, задоволенню не підлягають, при цьому судом враховується відсутність доказів як погіршення матеріального становища позивача чи стану його здоров`я після стягнення з нього вказаних аліментів, так і змін в його сімейному стані. Враховуючи, що ухвалою судді від 10.03.2020 року частково задоволено клопотання позивача та відстрочено йому сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, суд у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved