Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач, на підставі ст. 1212 ЦК України, звернулась в суд з позовом, яким збільшивши розмір вимог просить стягнути із відповідача -24 097 грн. 27 коп. безпідставно отриманих грошових коштів та понесені судові витрати. Вимоги мотивує тим, що мала намір придбати у власність житловий будинок в м. Кіровограді. По оголошенням в друкованих засобах масової інформації підібрала для себе пропозиції щодо об'єктів нерухомого майна, які пропонувалися до продажу та звернулася до фізичної особи підприємця [PERSON], яка надає посередницькі послуги по продажу нерухомості. В результаті за її вибором було прийнято рішення придбати житловий будинок в [ADDRESS], який належав на праві власності відповідачу,[PERSON]. В результаті перемов з фірмою нерухомості та [PERSON] були досягнуті домовленості про придбання у відповідача домоволодіння по [ADDRESS] по ціні 16 5000,00 грн. (еквівалентно 20000 доларів США). В забезпечення виконання прийнятих на себе зобов'язань [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] угоду про завдаток від 23.12.2013 року, а також передала відповідачу грошові кошти завдатку в сумі 13300,00 грн. (еквівалент 1600 доларів США), що підтверджується простою письмовою розпискою складеною власноруч [PERSON] 20 грудня 2013 року. Досягнуті між ними домовленості по укладенню договору купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS] виконані не були. Як стало відомо відповідач, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання прийнятих на себе зобов'язань та 30 березня 2014 року уклала договір купівлі-продажу належного їй домоволодіння громадянину [PERSON]. Вона, позивач, в порядку досудового врегулювання спору направила відповідачу письмову вимогу про повернення грошових коштів отриманого завдатку від 09.04.2014 року. Вказана вимога була направлена рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення її [PERSON] 23 квітня 2014 року. Вимога про повернення грошових коштів залишена відповідачем без відповіді.За даних обставин змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права та стягнення грошових коштів з відповідача у примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала повністю, на їх обгрунтування послалась на обставини, які викладені у позовній заяві та заяві про збільшення вимог ( а.с. 2-4, 83-85). Відповідач, зокрема її представник в суді позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Вказав, що норми на які посилається позивач та її представник до даних правовідносин не можуть бути застосовані. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріли справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом з»ясовано та підтверджується матеріалами справи, що 20 грудня 2013 року між сторонами була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомого майна по [ADDRESS] , який належав відповідачу. З цією метою, позивач передала відповідачу 13 300 грн., про що остання написала розписку . Згідно розписки , відповідач взяла завдаток в сумі 13 300 грн. у позивача для продажу належного їй на праві власності будинку. У випадку відмови , зобов»язалась повернути двійну суму завдатку ( а.с.7, 35). Договір купівлі-продажу нерухомого майна вказаного вище між позивачем та відповідачем укладено не було, натомість такий договір було укладено між відповідачем та іншою особою. Пред"являючи позов, позивач посилалась на те, що основне зобов»язання між нею, [PERSON] та [PERSON] не укладено, що відповідно спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення та застосування правових наслідків порушення або припинення зобов»язання , забезпеченого завдатком , у зв»язку з чим відповідач повинна повернути їй грошові кошти, отримані нею безпідставно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно ( власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Із результатів системного аналізу положень ЦК України можна дійти висновку про те, що правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних ( договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов"язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. В постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року по цивільній справі № 6-88цс13, що була переглянута з підстав неоднакового застосування касаційною інстанцією одних і тих самих норм матеріального права, зазначено, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Таким чином, суд вважає, що відповідач набула грошові кошти за існування достатніх правових підстав , у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству , у рахунок майбутніх платежів за будинок , що виключає застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України , правова природа одержаних відповідачем коштів регулюється іншими нормами матеріального права , а відтак суд вважає , що вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у їх задоволенні повністю необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed