Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 20.10.2000 року. Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO] В подальшому 30.12.2003 року шлюб між подружжям розірвано. Відповідач не цікавиться життям доньки, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Дитина хворіє та за весь довготривалий час лікування, відповідач жодного разу не відвідав дитину у лікарні, матеріальної допомоги не надавав, ухиляється від сплати аліментів. На підставі викладеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх доньки. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Корабельного району м. Херсона підтримав позовні вимоги та надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язкам. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина є неповнолітньою, постійно проживає разом із матір'ю [PERSON]. Відповідно до висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради підтверджено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків та зазначено про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] Крім того, факт небажання та ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується тим, що відповідач, в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та довідкою наданою Херсонською спеціалізованою школою №24, в якій зазначено, що батько жодного разу школу не відвідував, з класним керівником та вчителями не спілкувався, успішністю доньки не цікавився. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.1,2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON]

Outcome: approved