Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить: встановити факт що має юридичне значення: знаходження житлового будинку, належного [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 11.02.1991 року [PERSON], заступником голови Сеньківської сільської ради народних депутатів Куп'янського району Харківської області за реєстровим №12, зареєстрованого в Куп'янському БТІ в реєстровій книзі №3 за реєстровим №438 від 21 травня 1991 року, за адресою: [ADDRESS]; усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права приватної власності щодо належного їй житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, зі зняттям [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права приватної власності щодо належного їй житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, зі зняттям [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Позивач вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до довідки виконавчого комітету Кругляківської сільської ради № 105 від 16.02.2017 року, в цьому договорі купівлі-продажу номер будинку «27» вказаний помилково, оскільки згідно запису в погосподарський книзі № 2 особовий рахунок № [NUMBER] в [ADDRESS] зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями в цілому на позивача, фактично вказаний житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] У позові також зазначено, що адреса належного позивачу на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями «№ 27» за правовстановлюючими документами не відповідає фактичній адресі: «№ 23». Крім того, позивач вказує на те, що в житловому будинку, який належить їй на праві приватної власності, знаходяться на реєстраційному обліку відповідачі: [PERSON], [INFO], та її дочка - [PERSON], [INFO], які не проживають у належному позивачу житловому будинку з 2003 року. У позові зазначено, що відповідачі не є членами сім'ї позивача, в належному їй будинку не проживають, лише знаходяться на реєстраційному обліку, вивезли з житлового будинку належні їм речі та виїхали до іншого місця проживання, яке позивачу невідомо. Позивач також вказує, що реєстрація місця проживання відповідачів у належному їй на праві приватної власності будинку перешкоджає у повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, оформити субсидію на житлово-комунальні послуги. В позасудовому порядку позивач не може вирішити питання про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, оскільки відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за умови подання документів до органів реєстрації особою або її представником. Позивач вказує, що не є представником відповідачів, її повноваження не посвідчуються довіреністю. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, пояснивши, що [PERSON] прописалась у позивача, яка у будинку-інтернаті сімейного типу, народила дитину - [PERSON], яку зареєструвала за вищевказаною адресою, а потім виїхала з вказаного будинку. Належним чином повідомлені відповідачі у судове засідання не з'явились, про причини неявки до суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, у якій міститься прохання про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовом згодний в повному обсязі, заперечень по позову не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, а у даному випадку, повідомлених відповідно до ч.3 ст. 76 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Прийнявши до уваги доводи учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. На а.с.а.с. 8-9 міститься копія паспорту на ім'я [PERSON], у якій міститься відмітка про реєстрацію від 06.12.2006р. за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії договору купівлі продажу від 11.02.1991р., [PERSON] придбала один жилий будинок в [ADDRESS] розташований на присадибній земельній ділянці колгоспу «Маяк». У договорі міститься відмітка про те, що житловий будинок зареєстрований у Куп'янському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності та записаний до реєстрової книги № 3 з реєстровим №438 від 24.05.1991р.(а.с. 10-11). Як вказано у довідці № 105 від 16.02.2017 р., виданої виконавчим комітетом Кругляківської сільської ради Куп'янського району Харківської області, згідно запису в погосподарській книзі № 2 особовий рахунок [NUMBER] в [ADDRESS] зареєстрований житловий будинок з погосподарськими будівлями в цілому на [PERSON]. У довідці також вказано, що в договорі купівлі-продажу, посвідченого заступником голови Сеньківської сільської ради 11.02.1991р. за реєстром №12, 3 зареєстрованого в Куп'янському БТІ в книзі № 3 за №438 21.05.1991 року, помилково вказана адреса житлового будинку: [ADDRESS]. Номер 27 присвоєний іншому житловому будинку (а.с.12). Згідно довідки № 72 від 16.02.2017 р., виданої виконкомом Кругляківської сільської ради Куп'янського району Харківської області, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і має наступний склад сім'ї: дочка - [PERSON], [INFO] У довідці також вказано, що фактично за цією адресою не проживають з квітня 2003 року(а.с. 13). На а.с. 14 міститься документ, який суд не бере до уваги, оскільки він має неофіційний характер. На а.с. 37 міститься відповідь КП «Куп'янське бюро технічної інвентарізації» №184 від 29.03.2017р. на запит [PERSON], згідно якої станом на 30.12.2012 року [PERSON] є власником будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №12 від 11.02.1991р., частка 1/1, тип власності - приватна. На а.с. 52 міститься копія акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 21.04.2017р., у якому вказано, що за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO] фактично не проживають з квітня 2003 року. Судом також встановлено, що відповідачі за вищезазначеною адресою реєстрації не проживають з квітня 2003 року тобто більше 14 років не виявляють інтересу до житла, з питання порушення своїх прав до органів внутрішніх справ не зверталися. Будь-яких відомостей, яки б спростовували ці відомості, суду не надано. Крім того, даних щодо домовленості про збереження за відповідачами житлової площі за період їх непроживання суду також не надано. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, позивачу на підставі договору купівлі-продажу №12 від 11.02.1991р.на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] фактична адреса якого у правовстановлюючих документах вказана як: [ADDRESS] що не відповідає дійсності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод 4 у користуванні власністю. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Аналізуючи вищевказані норми закону, які регламентують процедуру позбавлення права користування жилим приміщенням, суд вважає, що законодавством передбачений певний порядок, який захищає право власників жилих приміщень шляхом предявлення вимог про усунення відповідних перешкод, у даному випадку, у користуванні власністю, тобто жилим приміщенням- квартирою. Згідно ст.7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачі за вищезазначеною адресою не проживають з квітня 2003 року по теперішній час, тобто більше 14 років, у належному позивачу житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не виявляють інтересу до житла, з питання порушення своїх прав до органів внутрішніх справ не зверталися, комунальні послуги не сплачували. Будь-яких доказів, які б спростовували ці відомості, суду не надано. Крім того, даних щодо домовленості про збереження за відповідачами житлової площі за період їх непроживання, суду не надано. У суду не викликає сумніву те, що реєстрація відповідачів у належному позивачу на праві власності житловому будинку створює позивачу перешкоди у здійсненні ним права власності. При таких обставинах, виходячи зі змісту всіх вказаних вище норм закону, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved