Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 27.08.2006 року відповідач [PERSON] уклав з ним кредитний договір № б/н і отримав кредит у сумі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач в свою чергу прийняв вищевказані грошові кошти та зобов'язався повертати кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом. Однак відповідач умови договору не виконав, в результаті чого станом на 31.03.2014 року за відповідачем перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 25090 гривень 45 копійок, з яких: 6999 гривень 87 копійок - заборгованість за кредитом; 18090 гривень 58 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; відповідно до п. 8.6 договору кредиту 500 гривень - штраф (фіксована частина) та 806 гривень 94 копійки - штраф (процентова складова). Згідно судового наказу Бериславського районного суду від 02.12.2008 року з [PERSON] було стягнуто 8951 гривень 59 копійок, які необхідно виключити з суми заборгованості. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17445 гривень 80 копійок та судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив що сплатив заборгованість згідно судового наказу 11.04.2011 року, також просив застосувати до позовних вимог позовну давність. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст.ст. 257,259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що 27.08.2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит у сумі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку позивача, станом на 31.03.2014 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 25090 гривень 45 копійок, з яких: 6999 гривень 87 копійок - заборгованість за кредитом; 18090 гривень 58 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; відповідно до п.8.6 договору кредиту 500 гривень - штраф (фіксована частина) та 806 гривень 94 копійки - штраф (процентова складова). Згідно судового наказу Бериславського районного суду Херсонської області №2н-241/2008 від 02.12.2008 року з [PERSON] стягнуто 8951 гривень 59 копійок заборгованості за кредитним договором станом на 04.11.2008 року, з яких 6999 гривень 86 копійок - заборгованість за кредитом; 1951 гривень 73 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно копії платіжного доручення від 11.04.2011 року [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за судовим наказом сплатив 9591 гривню 29 копійок (квитанція Приватбанку 10483.10.1 від 11.04.2011 року). З розрахунку вбачається, що банк отримав вказані кошти 14.04.2011 року. 28.04.2011 року державним виконавцем ВДВС Бериславського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку зі сплатою боргу. Таким чином, з дня отримання банком коштів за судовим наказом - з 14.04.2011 року, заборгованість відповідача по тілу кредиту відсутня. Однак, при надходженні коштів від боржника, банк зарахував їх в рахунок погашення процентів, тому нарахування відсотків на тіло кредиту продовжувалося. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем була в повному обсязі сплачена заборгованість за кредитом 14.04.2011 року, тому нарахування відсотків з цього часу позивач не мав підстав. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсоткам та штрафам, що нараховані після 14.04.2011 року, суд вважає необгрунтованними, та такими, що не підляють задоволенню. Разом з тим, судом встановлено, що позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за період з 04.11.2008 року (день, станом на який стягнута заборгованість за судовим наказом від 02.12.2008 року) по 14.04.2011 року (день погашення заборгованості за судовим наказом та отримання коштів позивачем). Однак, з дня зарахування заборгованості за кредитом на рахунок банку - з 14.04.2011 року і до дня звернення позивача до суду з цим позовом - 27.05.2014 року пройшло більше трьох років, тобто на час звернення до суду сплинули строки позовної давності, про застосування якої просить відповідач. Тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України у зв'язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed