Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та остаточно просить звільнити житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня Дніпропетровська), 35 з-під арешту, накладеного ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.05.1990 р.,в Державному Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна вказано прізвище власника житлового будинку [PERSON], в наступний час житловий будинок № 35 по вул.Дніпровська (колишня Дніпропетровська) в м.Мерефа Харківського району Харківської області належить на праві власності 13/20 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області № 7 від 10.05.1983р. та 7/20 частин [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківвської області від 21.11.1990р. № 2-2815. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що її матері [PERSON] на праві власності належить 13/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня Дніпропетровська), 35. 16 лютого 2015 року [PERSON] померла, єдиною спадкоємицею після її смерті є позивач. Сестра позивача [PERSON] відмовилась від спадщини на її користь. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 09.11.2016 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна було виявлено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня Дніпропетровська), 35, накладений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.05.1990 р. Позивач вважає, що в Державному реєстрі помилково вказано прізвище власника житлового будинку «Буянський» замість «Бережного», оскільки на підставі рішення Харківського районного суду від 20.08.1990 р. перехід 7/20 частин житлового будинку до [PERSON] від [PERSON] На підставі договору купівлі-продажу від 21.11.1990 р. № 2-2815, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою [PERSON] продала 7/20 частин житлового будинку [PERSON]. Дані про накладення арешту/заборону в інвентаризаційній справі відсутні. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року відкрито провадження по справі. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечували. Суд, на підставі повно і всебічно зясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, вислухавши пояснення учасників процесу, прийшов до висновку про задоволення позовної заяви, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обовязку в натурі. Також частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз'яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного народного суду Харківської області від 20 серпня 1990 року визнано за [PERSON] право власності на 7/20 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня Дніпропетровська), 35, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 04 грудня 1989 р. (а.с.18-19). Згідно договору купівлі-продажу від 21 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купила 7/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в м. Мерефа по вул. Дніпропетровській, 35 Харківського району Харківської області (а.с.14). Відповідно до повідомлення директора Комунального підприємства «Харківського районного бюро технічної інвентаризації» [PERSON] від 17 серпня 2016 року за вих. №439, за архівними матеріалами бюро (на 31 грудня 2012 року) право власності на житловий будинок № 35 по вул. Дніпровській (колишня Дніпропетровська) в м. Мерефа Харківського району Харківської області в БТІ зареєстровано: в 7/20 частинах за гр.. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.1990 р. р/№2-2815, посвідченого Першою держаною нотаріальною конторою Харківського району; в 13/20 частинах за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23.05.1983 р., б/н, виданого Виконкомом Мерефянської міської Ради народних депутатів (а.с.7). [PERSON] померла 16 лютого 2015 р., актовий запис № 59, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 487602 (а.с.8). Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 589059 та довідкою про реєстрацію шлюбу (а.с.15, 16). Позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав. Постановою приватного нотаріусу Харківського районного нотаріального округу [PERSON] від 09 листопада 2016 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/20 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться в № по вул. Дніпровській (колишня Дніпропетровська), 35, в м. Мерефа Харківського району Харківської області після смерті їх матері [PERSON], яка померла 16 лютого 2015 року, оскільки при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом виявлено в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна арешт, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня Дніпропетровська), 35, накладений ухвалою народного суду Харківського району Харківської області б/н від 25 травня 1990 року, перенос з реєстру обтяжень (старого) №57 від 25 травня 1990 року, реєстраційний номер обтяження 3477332, зареєстровано 18 липня 2006 року, реєстратор Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області (а.с.13). Технічний паспорт на житловий будинок № 35 за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, виготовлений КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 11 липня 2016 року на імя [PERSON] та [PERSON] (а.с.28-32). Згідно інформаційного листа завідуючого Харківським обласним державним нотаріальним архівом [PERSON] від 08 серпня 2016 року №2172/01-18, за наявними в архіві даними, згідно з матеріалами та документами фонду №33 «Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області» перевірено наявність інформації про накладення заборони на житловий будинок № 35 за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, який належав [PERSON] та виявлено наступне: в «Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами» Першої держнотконтори Харківського району Харківської області є запис про накладення заборони №57 від 25 травня 1990 року на житловий будинок № 35 за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, який належав [PERSON]. Заборону зареєстровано на підставі рішення Харківського районного суду. Архівом перевірено: за обліковими документами фонду №33, на підставі терміну діючого переліку та номенклатури справ, «Розпорядження по накладенню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна» за 1990 рік було знищено Першою держнотконторою Харківського району Харківської області ( згідно з актом від 31 січня 2001 року про виділення для знищення документів, які не підлягають зберіганню).(а.с.9). Відповідно до повідомлення начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] від 12 вересня 2016 року за №11700, перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що станом на 12 вересня 2016 року у Харківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області на виконанні не перебувають виконавчі провадження по виконанню виконавчих документів щодо стягнення з [PERSON] (а.с.20). За вказаних обставин, судом встановлено, що на даний час виконавчі провадження та будь-які дії відносно спірного будинку відсутні. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~\~ Згідно ч. 1ст. 317\~ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч.1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Згідно до\~ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. \~\~\~\~ За правилами\~статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. \~\~\~\~ Згідно\~ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу(установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Враховуючи, що арешт на житловий будинок № 35 за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська (колишня Дніпропетровська), накладений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.05.1990 р., порушує право позивача на оформлення її спадкових прав після смерті матері [PERSON], яка є власником 13/20 частин спірного будинку, внаслідок цього позивач також позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на житловий будинок № 35 за вищевказаною адресою суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, шляхом звільнення майна з-під арешту. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved