Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до сільської ради з приводу визнання за нею права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Яблунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області площею 0,5109 га по вул. Могильницького, кадастровий номер 2620489201:01:003:0111. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 15.02.2008 року. За життя [PERSON] була належним власником згаданої земельної ділянки, на підставі проекту відведення оформила технічну документацію із землеустрою по відведенню вказаної земельної ділянки, зареєструвала своє право у відділі земельних ресурсів Богородчанської РДА (відділ Держгеокадастру в Богородчанському районі), однак не встигла отримати на руки державний акт на право власності на цю ділянку. Не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі внаслідок того, що оригінал державного акту не може бути представлений нотаріусу. У звязку з цим постановою державного нотаріуса Богородчанської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала та пояснила, що незважаючи на те, що вона відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України є фактичним власником земельної ділянки з часу відкриття спадщини, відкрито і безперешкодно користується майном, її права на землю не визнаються. А тому виникла необхідність доводити своє право у судовому порядку. Представник відповідача [PERSON] заявлений позов визнала. Вказала, що дійсно [PERSON] за життя оформила технічну документацію із землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки на підставі відповідних рішень сільської ради. Вказаною ділянкою після смерті [PERSON] користується позивачка. Вважає, що [PERSON] обґрунтовано претендує на оформлення за нею права власності на земельну ділянку площею 0,5109 га по вул. Могильницького в сЯблунька, кадастровий номер 2620489201:01:003:0111. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом на майно [PERSON], прийняла спадщину, спадкові права нотаріусом перевірено. До спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,5109 га по вул. Могильницького в с.Яблунька Богородчанського району, кадастровий номер 2620489201:01:003:0111. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 126 ЗК право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином [PERSON] у законний спосіб набула право власності на цю земельну ділянку. Однак після реєстрації права власності у земельному кадастрі не встигла оформити державного акту на своє імя, як то було встановлено діючим на той час законодавством і тому не зареєструвала своє право на земельні ділянки у встановленому порядку. 15.02.2008 року [PERSON] померла. У звязку із зміною законодавства з 01.01.2013 року система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно змінилась. Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не передбачено можливості зареєструвати речове право на покійну особу, а порядок реєстрації права власності на спадкоємців також в Законі не прописано. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Виходячи з наведеного, суд вважає, що право позивачки може бути захищено у спосіб обраний нею, шляхом визнання за нею права власності на нерухоме майно земельні ділянки. На підставі викладеного, ст.ст.328, 392, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved