Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що позивач з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковельського міськрайонного суду від 11 червня 2013 року було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 24 грудня 2012 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 500 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 16.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що з часу, що минув після ухвалення рішення, витрати на утримання дитини значно зросли, що пов`язано з постійним підвищенням цін на продукти харчування, товари першої необхідності, одяг та взуття, на купівлю ліків та витрат на навчання дитини. Відповідач знаходиться у працездатному віці, працює , однак будь-якої допомоги , окрім аліментів в розмірі 500 грн. на утримання дитини не надає, а отже позивач самостійно не в змозі забезпечити дитину всім необхідним для її гармонійного розвитку. Таким чином, сума аліментів у розмірі 500грн., яку зобов`язаний сплачувати відповідач на утримання дитини згідно з рішенням суду, є недостатньою для її утримання і не може в повній мірі задовольнити потреби сина. З моменту ухвалення рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.12.2012 року суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені розміру аліментів, оскільки розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік». На підставі викладеного, позивач просила змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання; в судове засідання не з`явився без повідомлення причин; відзиву не подав. Зважаючи на вказані обставини, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Згідно виписки з рішення Ковельського міськрайоного суду від 23 травня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09.10.2012 року ДРАЦСу по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, актовий запис №283, було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до виконавчого листа виданого Ковельським міськрайонним судом від 30.11.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 гривень, на місяць, починаючи з 16.10.2012 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України,обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч.2ст.182СК України,розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 1ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня2019 року - 2118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2218 грн.. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 35 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік", у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно, на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Визначений розмір аліментів в сумі 2000 грн. щомісячно, на дитину, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. В той же час, позивач просить стягувати аліменти в сумі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки розмір аліментів встановлюється в твердій грошовій сумі (2000 грн.), яка вже є не меншою 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то, відповідно, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Такий мінімальний розмір аліментів може бути встановлений лише у разі присудження аліментів у частці від заробітку платника аліментів. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial