Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати, після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], спадкоємцем за законом після смерті матері є позивач, яка протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця сплачувала страхові платежі та обробляла земельну ділянку біля будинку, тобто, фактично, прийняла спадщину після смерті матері, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі вона не змогла, отримала відмову, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на майно. Позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на жиловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач Озернянської сільська рада Білоцеркіського району подали суду заяву в якій просять слухати справу без участі їхнього представника, позов визнали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що стверджується зібраними матеріалами справи. Після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS], що слідує зі змісту позовної заяви, облікової картки об'єкта по господарського обліку, копії технічного паспорта МБТІ . Зокрема, відповідно до довідки виконавчого комітету Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 07.11.2017 року, будинок, який знаходиться в [ADDRESS] є власністю [PERSON] (а.с.34-35). Згідно довідки КП Київської обласної ради "Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 14.11.2017року, встановлено відсутність реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8). Заповіту померла [PERSON] не залишила, а позивач згідно ст.529 ЦК України /в редакції 1963 року/ є спадкоємцем першої черги за законом. З матеріалів справи вбачається, що 17.04.2018 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право власності на спадщину після померлої [INFO] [PERSON], на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Київської області, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. (а.с.5). Згідно інформації із спадкового реєстру, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводились. Зі змісту позовної заяви вбачається, що після смерті матері позивач фактично в шестимісячний строк прийняла спадщину, оскільки сплачувала страхові платежі та обробляла земельну ділянку біля будинку, але відповідні документи в нотаріальній конторі не оформила. Отже, відповідно до довідок Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області №1369/17 та №1370 від 07.11.2017 року та відповідно погосподарської книги № 1274-3 за 2016 - 2020 р.р. - господарство за адресою [ADDRESS] належало [PERSON] (а.с.34,35). Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд вважає, що позивач по справі дійсно фактично прийняла спадщину після смерті матері протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, користувалася цим майном та є такою, що вступила в управління й володіння спадковим майном. В даному випадку при вирішенні спору судом застосовуються норми ЦК України /в редакції 1963 року/, оскільки спадщина фактично була прийнята спадкоємцем до набрання чинності новим ЦК України, тобто, до 01.01.2004 року. В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року з № 4 /зі змінами/ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз'яснено, що передбачений ст.549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про внесення права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч.4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства , що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селещах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до облікової картки об'єкта погосподарського обліку житловий будинок, 1959 року побудови, за [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після померлої [PERSON] [INFO]. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved