Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SM70/BC2 від 26.02.2008 року в розмірі 121633,35 EUR, що за курсом 10,53 станом на 23.04.2012 р. еквівалентно 1280799,18 грн.: - звернути стягнення на нежитлову будівлю літ. "Б" загальною площею 1618 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № б/н від 26.02.2008 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правоустановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. та стягнути з відповідачів солідарно судові витрати, мотивуючи позов тим, що відповідачі не виконують взяті на себе за кредитним договором зобов'язання по погашенню боргу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні факт заборгованості довірителя перед банком не заперечував і не оспорював розміру боргу, але позовні вимоги не визнав у повному обсязі пославшись на ту обставину, що за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.02.2014 року з відповідачів стягнута сума заборгованості, тому вважає, що додаткове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки є не законним. Представник відповідача [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання на з'явився, про причини не явки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому справу розглянуто без його участі, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, надані суду письмові докази, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що фактично не заперечується сторонами у справі та підтверджується письмовими доказами у справі, 26 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Кредитний договір № SM70/BC2, відповідно до якого позичальник отримав 100000,00 EUR з кінцевим терміном повернення 15.02.2023 року. Банк взяті на себе зобов'язання у відповідності до зазначеного кредитного договору виконав у повному обсязі, що повністю підтверджується матеріалами цивільної справи. Відповідач [PERSON] постійно порушував умови кредитного договору в частині своєчасного і повного погашення кредиту та відсотків за його користування, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість. На звернення Банку з вимогами погасити заборгованість відповідач не реагував. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 23.04.2012 року відповідач [PERSON] має заборгованість 121633,35 EUR, що за курсом 10,53 грн. станом на 23.04.2012 р. еквівалентно 1280799,18 грн., яка складається: заборгованість за кредитом - 87337,33 EUR (еквівалентно 919662,08 грн.); з них прострочена заборгованість за кредитом - 14711,67 EUR (еквівалентно 154913,89 грн.); заборгованість по процентам - 27986,27 EUR (еквівалентно 294 695,42 грн.); з них прострочена заборгованість по процентам - 27743,49 EUR (еквівалентно 292 138,95 грн.); пеня - 6309,75 EUR (еквівалентно 66441,67 грн.), що підтверджується наданим суду розрахунком ( а.с.46-47). В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № SM70/BC2 ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачі [PERSON], [PERSON] 26.02.2008 р. уклали договір іпотеки № б/н. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. "Б" загальною площею 1618 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.02.2008 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 1082215 грн. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки та договором купівлі-продажу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно п. 18.8.3 Договору іпотеки та ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням за рахунок предмета іпотеки у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З урахуванням цього 19.04.2012 р. Банк направив позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про погашення заборгованості. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. При вирішені справи по суті позовних вимог суд не погоджується із доводами представника відповідача [PERSON] і не приймає їх до уваги виходячи з наступного. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Виходячи із зазначених роз'яснень позовні вимоги позивача відповідають вимогам діючого законодавства оскільки борг за вказаним кредитним договором на час розгляду справи не погашений. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню і слід звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за зазначеним кредитним договором. Крім цього, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 3441,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved