Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON], Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про захист прав та інтересів дитини, мотивуючи тим, що їхня внучка [PERSON], народилась [INFO] року в м. Івано-Франківськ, та після виписки фактично проживала в м. Долина з ними до 18.04.2017 року. Мати з народження дитини фактично самоусунулась від обов'язків по вихованню малолітньої дитини, не проявляла материнської турботи по відношенню до доньки, дитина була на штучному вигодовуванні, так як мати свідомо не хотіла годувати дитину своїм молоком. Деколи батьки забирали дитину до м. Івано-Франківська, в якому проживали, проте дитина поверталась додому хворою. Мати дитини протягом п'яти років після народження дитини не працювала. Зазначають, що коли внучка підросла, то плакала, щоб не віддавати її до батьків, бо дуже боялась мами, по словах внучки вона її била по руках і голові. Дитина згадувала про випадки неадекватної поведінки матері, а саме те, що мама прив'язувала дитину до дивана, після чого дитина дістала страх, почалась істерика, тому позивачі були змушені викликати швидку. В цей час дитині було шість років. Дитина дуже мало часу проводила з батьками, але зазнавала жорстокого поводження з їхньої сторони, особливо матері. Дитина знаходиться на спостереженні в Долинській дитячій поліклініці, кілька разів позивачі їздили з внучкою у Львівську ОДКЛ до пульмунолога-алерголога. З 20.05.2012 року [PERSON] відвідувала ДНЗ «Золота рибка» в м. Долина, батьки відмовлялись влаштовувати її в садочок у м. Івано-Франківська мотивуючи відсутністю місць. На підготовчі курси дитина ходила в Долинський НВК № 2, проте перший клас закінчувала в Івано-Франківській ЗОШ № 22. Протягом всього навчального року дитина хворіла і всі ці дні дитина проводила в м. Долина разом з позивачами, які її лікували та допомагали вчитися. Батьки в цей час вже проживали окремо, тому дитина була то в мами, то в тата, то до вечора на роботі. Провідувати дитину позивачам було складно, так як мати не впускала їх в квартиру. У другий клас по взаємній згоді батьки віддали дитину до школи в [PERSON], оскільки дитина хотіла там проживати та навчатися, у дитини великі здібності до навчання і гарна пам'ять. Позивачі не жаліли ні часу ні здоров'я, щоб тільки дитині було добре. З дозволу батьків дитина також навчалась в суботньо-недільній школі римсько-католицької парафії м. Долини, де навчалась танців, вивчала польську мову та готувалась до Першого причастя, планувала поїздку до Польщі. Однак 17.04.2017 року мама дитини - [PERSON] близько 10 години вечора викрала дитину в позивачів, самовільно змінивши місце постійного проживання дитини. В присутності дитини вона кілька разів наголошувала, що позбавить батька батьківських прав, мотивуючи тим, що він відмовляється утримувати дитину. З 18.04.2017 року дитина перестала навчатись у школі та на неодноразові прохання позивачів пустити дитину закінчити навчальний рік у школі батьки дитини відмовлялись, у зв'язку з чим позивачі звернулись до поліції. 10, 11, 12 травня мати дитини привозила її з Івано-Франківська на уроки, при цьому не дозволивши спілкуватись з нею позивачам та жити в них. Після чого батьками дитини проти позивачів особисто вчинялись заходи фізичного та психологічного тиску, здійснювались маніпулювання свідомістю та психологічний тиск на малолітню дитину в їх присутності. 16.05.2017 року мати дитини в присутності внучки принижувала позивача [PERSON], спричинила тілесні ушкодження, та на підставі цього проводиться досудове розслідування. Відповідач неодноразово примушувала дитину телефонувати позивачам та говорити що вони не рідні їй бабуся та дідусь. Внучка перестала виходити з позивачами на контакт. Батьки стверджують, що дитина не хоче зустрічатись з бабусею та дідусем, однак малолітня дитина не в змозі самостійно примати рішення та перебуває під моральним та психологічним впливом батьків (особливо матері), які можуть спотворити уявлення дитини про людей, які про неї піклувалися впродовж дев'яти років. Батьки дитини займаються підприємницькою діяльністю, стверджують, що є матеріально забезпеченими, а тому можуть займатись вихованням дитини, що утотожнюють з покупками дорогих речей, забуваючи про духовні цінності. Шлюб батьки дитини розірвали 05.06.2015 року, та за рішенням суду дитину залишено на проживання з матір'ю, хоча в цей час дитина проживала в позивачів. Позивачі також зазначили що батько бачаться з дитиною періодично, за його словами дитина відвідує психолога, приймає ліки, займатися навчанням в даний час не може і не хоче. Мати дитини працює в Івано-Франківській школі йоги, де три рази на тиждень проводить вечірні заняття з 20год. до 21:30год. Дитина в цей час перебуває з матір'ю на роботі або під замком в квартирі, що не допустимо для дитини такого віку, вона позбавлена нормального режиму дня - відпочинку, харчування. Мама не тільки викрала дитину, а й переховує її, а батько не хоче повідомляти місце перебування дитини та відмовляється про неї розповідати. Залишення дитини у матері є небезпечним для її здоров'я. На підставі наведеного просили суд відібрати малолітню дитину [PERSON] від [PERSON] та передати її для подальшого виховання бабі [PERSON] та дідові [PERSON], встановити місце проживання дитини з бабою та дідом за адресою: [ADDRESS], та стягнути з відповідача на користь позивачів аліменти на утримання дитини [PERSON] Позивач [PERSON], яка також діє від імені позивача [PERSON] на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві та доповненнях до неї (а.с.32,34,99,152,179-180, 226-229, 232-233, 237-239), просила позов задовольнити. В судове засідання 06.02.2018 року позивачі не з'явились, подали письмову заяву (а.с.236), в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, посилаючись на відзив (а.с.193-196), просили в задоволення такого відмовити у зв'язку з необгрунтованістю та безпідставністю. Позивачі подали заяву,в якій зазначили, що письмові заперечення відповідача не були подані, що дає підстави стверджувати про визнання позову відповідачем, оскільки такі надані суду 17.01.2018 року в порядку ст.178 ЦПК України. Однак, слід зазначити, що в судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечила проти долучення поданого відзиву. Крім того, відповідно до ст.178 ЦПК України ненадання відзиву не свідчить про визнання позову. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься відзив (а.с.185), в якому він просив розгляд справи проводити у його відсутності у зв'язку із зайнятістю, позов не визнав, просив відмовити позивачам в задоволенні позову, оскільки між батьками дитини та позивачами існує конфлікт, який вони не можуть владнати мирним шляхом, а факти наведені в позовній заяві вирвані з контексту, позивачі багато допомагали з вихованням дитини, однак зараз вона доросліша та за її згодою дитину забрала мати за місцем свого проживання. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, посилаючись на висновок органу опіки та піклування. Заслухавши сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов'язками батьків. На підставі ст.160 СК України місцем проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Частиною 3 даної статті передбачено, що якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимоги баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), неповнолітня [PERSON] народилась [INFO] року, батьками її являються відповідач по справі [PERSON] та [PERSON], - третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідно до копії довідки виписки про склад сім'ї і прописці 2010 року, [PERSON], 2007р.н., прописана разом з матір'ю [PERSON] [ADDRESS] (а.с.35). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано, дитину [PERSON], [INFO] залишено на проживання з матір'ю [PERSON] Позивач [PERSON] являється влсником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ( а.с.181). Позивачі зазначають, що з часу народження, дитина проживала з ними в м. Долина, в той час коли батьки перебували в м. Івано-Франківськ, та періодично навідували доньку та інколи забирали її до себе. Це підтверджується зокрема, копією акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин (а.с.13) від 10.10.2013 року, актом обстеження меатеріально-побутових умов та сімейних обставин від 25.04.2017 року (а.с.14), де зазначено, що [PERSON] проживає разом з чоловіком [PERSON] та з ними проживає внучка [PERSON], 2007 р.н. з моменту народження, фотознімками (а.с.37-52,72). Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 26.06.2017 року, по [ADDRESS], складеного працівниками Служби в справах дітей, сім'я складається з двох осіб: [PERSON], та [PERSON], сім'я пенсіонерів проживає у власному будинку, умови проживання нормальні, відповідають санітарно-гігієнічним нормам (а.с.15). Малолітня дитина [PERSON] знаходилась під спостереженням в Долинській дитячій поліклініці, що вбачається з копії довідки Долинської міської дитячої лікарні від 24.10.2013 року (а.с.9), дитина часто хворіє, що підтверджується копіями консультацій пульмунолога-алерголога (а.с.10,11,12). Малолітня [PERSON] відвідувала ДНЗ «Золота Рибка» в м. Долина, що підтверджується копією диплому випускниці дитячого садка (а.с.16). Відповідно до копій табелів досягнень у навчанні та відвідуванні школи учнями I-IVкласів за 2015-2016 навчальний рік, IІ-IVкласів за 2016-2017 навчальний рік, IІ-IVкласів за 2016-2017 навчальний рік (а.с.17,18,19), дитина [PERSON] навчалась у НВК № 2 м. Долини Івано-Франківської області, загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 м. Долини Івано-Франківської області, також навчалась у суботньо-недільній школі при Римо-католицькій парафії в м. Долина (а.с.22). З психолого-педагогічної характеристики дитини дошкільного віку [PERSON] ДНЗ «Золота Рибка» від 14.06.2017 року, дитина відвідувала ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу «Золота рибка» з 23.05.2012 року по 18.08.2014 року, була контактна, виховання дитини в сім'ї було на належному рівні, за свідченням педагогів, вихованням дитини займались бабуся та дідусь, які приводили та забирали дитину з дошкільного закладу, відвідували батьківській збори та інші виховні заходи. Мати дитини була присутня на одному з новорічних свят (а.с.21). З психолого-педагогічної характеристики на ученицю 3 класу [PERSON] від 21.07.2017 року Долинського навчально-виховного комплексу № 2, дитина навчалась у ДНВК № 2 з 01.09.2015 року по 03.01.2017 року, за час навчання проявила себе старанною та працьовитою ученицею з високим рівнем навчальних досягнень, [PERSON] проживала недалеко від школи та її виховувала бабуся [PERSON], яка кожного дня приводила та забирала [PERSON] із школи особисто. Бабуся багато приділяла гармонійному розвитку внучки. Через недостатню кількість уваги з боку батьків дитини прагнула в школі привернути до себе увагу у будь-який спосіб, тому [PERSON] потребувала індивідуального підходу з боку вчителів. Мама дівчинки іноді відвідувала навчальний заклад, була присутня на святах, заходила до класу та цікавилася творчими поробками дитини. Проте вона завжди приходила у супроводі бабусі. Ці дії безпосередньо впливали на [PERSON], травмуючи її дитячі психіку, вона робилась вразливою, більш емоційною (а.с.20). Згідно копії психолого-педагогічної характеристики учениця 3 класу Долинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 (а.с.75), [PERSON], [INFO], навчалась у 3 класі Долинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 , учениця має хороший фізичний, розумовий розвиток, в школі навчальним матеріалом оволоділа на високому рівні, за характером емоційна, нестримана, не завжди дисциплінована, за час навчання проживала з бабусею, яка відвідувала школу та цікавилась навчанням внучки, проте батьки приділяли увагу [PERSON] (зустрічались з дитиною, відвідували шкільні заходи, цікавились навчанням), за результатами спостереження, дівчинка потребує більшої уваги і спілкування з сторони батьків. Як вбачається з копії характеристики учениці 4 класу [PERSON], вона навчалась в Долинській школі І-ІІІ ступенів № 5 з 16.01.2017 року по 31.05.2017 року, має хороший фізичний і розумовий розвиток, рівень навчальних досягнень з усіх предметів високий. [PERSON] часто хворіє, емоційна вразлива, артистична, намагається триматися в епіцентрі подій (а.с.76). Таким чином, суд вважає встановленим, що дитина тривалий час проживала з позивачами, які піклувалися про її життя та духовний розвиток, що підтверджується відомостями школи, яку відвідувала дитина, медичною карткою дитини, фотографіями. Крім того, дитина потребувала уваги та спілкування з сторони батькі, що підтверджується характеристиками. Позивачі вказують, що 17.04.2017 року мати дитини - відповідач [PERSON] викрала в них дитину, самовільно змінивши місце проживання дитини, та з того часу дитина перестала відвідувати школу, спілкуватись з бабусею та дідусем, мати інколи привозила дитину на уроки з м. Івано-Франківська. Мати дитини вчиняє конфлікти з позивачами, спричинила тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] Як вбачається з копії витягу з кримінального провадження № 12017090160000272 від 17.05.2017 року (а.с.23), 16.05.2017 року близько 11год.10хв. в Долинській школі № 5 [PERSON] вчинила скандал з [PERSON], яка являється мамою її чоловіка, в результаті чого спричинила останній тілесних ушкоджень, що також підтверджується копією висновку експерта № 40 (а.с.77) . Відповідно до ч.1 ст.162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. З травня 2017 року позивачі звертались із заявами на урядову гарячу лінію та у службу в справах дітей з приводу неналежного виконання батьками своїх обов'язків про вихованню та утриманню дитини [PERSON], необхідністю перевірки умов її проживання та психологічно-емоційного стану. На заяву позивачів від 15.05.2017 року Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 15.06.2017 року надала відповідь № С/965,в якій зазначено, що 16.05.2017 року працівниками служби у справах дітей спільно з інспектором ювенальної превенції відділу превенції Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області та працівником департаменту молодіжної політики та спорту відвідано помешкання за адресою: [ADDRESS] та на момент обстеження двері були зачинені. Матір [PERSON] було запрошено в службу у справах дітей, та 19.05.2017 року у неї відібрано пояснення з приводу прив'язування дитини до ліжечка, що стався близько 7 років тому, коли дитині було 1 рік і 5 місяців, та з її слів мати вибігла в магазин на 10хв., при цьому взяти з собою дівчинку не могла, стверджувала, що хвилювалась за здоров'я дитини та щоб з нею нічого не сталось. Мати також стверджувала, що не забороняла дочці їхати до Польщі з танцювальним гуртком, а також відвідання нею свята Першого Причастя, дівчинка сама відмовилась через конфлікт з бабусею. Працівниками служби попереджено маму відповідно до чинного законодавства про відповідальність щодо утримання, виховання та навчання дочки. 29.05.2017 року працівниками служби у справах дітей повторно відвідано помешкання за адресою: [ADDRESS] та обстежено житлово-побутові умови проживання малолітньої [PERSON] В ході обстеження встановлено, що умови проживання дівчинки задовільні, дитина має місце для сну, ігор, особисті речі та іграшки, забезпечена продуктами харчування. Працівниками служби у справах дітей було також запрошено батька дівчинки [PERSON], який надав письмові пояснення, в яких повідомив, що разом з колишньою дружиною забрав дівчинку від батьків у квітні 2017 року, оскільки у неї були серйозні нервові зриви, та повідомив, що батьки почали повністю і безапеляційно вирішувати подальшу долю онуки, сильно конфліктують з оточуючими людьми, та з його слів дитина не хоче повертатись до них та бажає перебувати з батьками, відвідує психолога, приймає ліки, які призначив невропатолог Згідно з довідкою Івано-Франківського медичного центру "Приватна дитяча поліклініка № 1" [PERSON] поставлено діагноз невроз нав"язливих станів (а.с.101). Посилання позивачів на те, що дозволу на додання до матеріалів справи даного доказу вони не надавали, а тому його слід визнати неналежним, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дана відповідь була долучена позивачами 20.10.2017 року в доповненні до позовної заяви ( а.с.99,101). На звернення [PERSON] від 31.05.2017 року на урядову гарячу лінію 1545 щодо виховання дитини, її режиму дня та відпочинку, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради листом від 13.06.2017 року № С/1486/2 (а.с.100) повідомив про те, що 07.06.2017 року мати дівчинки [PERSON] в письмових поясненнях повідомила, що дитина часто відпочиває в хорошу погоду на вулиці, з її слів дівчинка у літній період не бажає лягати спати рівно о 22год.00хв., та мати вважає що примусовий режим не є корисним для дитини. Оскільки мати дитини працює у понеділок, середу та п'ятницю до 21год. 30хв., та до 21год. 45хв. повертається додому, тому немає підстав стверджувати, що дитина залишається вдома одна до 22год. 30хв. Також з метою перевірки фактів, викладених у заявах [PERSON] та [PERSON], службою у справах дітей надіслано запити в Івано-Франківський МЦСССДМ, Долинську ЗШ І-ІІІ ступенів № 5, Івано-Франківський КЗ «Міська дитяча клінічна лікарня», Долинський НВК № 2, Долинський ДНЗ № 10, Івано-Франківську приватну дитячу поліклініку № 1, Департамент молодіжної політики та спорту, відділу превенції Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківської області. Відповідно до копії довідки Івано-Франківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 16 м. Івано-Франківська від 22.06.2017 року № 366, надано інформацію про те, що [PERSON] буде навчатись в Івано-Франківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 16 в 4 класі (а.с.78). На звернення позивача [PERSON] на урядову гарячу лінію щодо неналежним чином проведеного обстеження умов проживання внуки [PERSON] за адресою [ADDRESS], виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради листом від 29.06.2017 року № С/1486/5 надав відповідь, в якій вказано, що за результатами оцінки потреб з'ясовано, що в помешканні створено належні умови для проживання, дівчинка дійсно не має свого ліжка, оскільки не хоче спати окремо. Мати працює старшим тренером з йоги в Івано-Франківській школі йоги, має офіційне працевлаштування та стабільний дохід. Вечірні заняття [PERSON] проводяться 2-3 рази на тиждень (з 20.00 по 21.30). Під час вечірніх занять у період канікул дитина перебуває з матір'ю за місцем роботи. Під час навчання у догляді за дитиною у вечірній час допомогу надаватимуть родичі матері, які проживають поблизу. Мати звернулась з усіма необхідними документами для зарахування дитини до школи, також повідомила, що не перешкоджає спілкуванню дитини з [PERSON], проте дівчинка уникає спілкування (а.с.102). Відповіддю від 14.07.2017 року № С/4/2 виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради повідомив позивачам про відсутність у службі в справах дітей матеріалів для взяття дитини на облік (а.с.200). Згідно відповіді на звернення [PERSON] 07.08.2017 року на гарячу лінію з приводу відсутності дитини на уроках з 18.04.2017 року по 26.05.2017 року, листом Долинської РДА Івано-Франківської області від 21.08.2017 року надано відповідь про те, що мати дитини [PERSON] надавала класному керівнику пояснювальні записки та медичну довідку, відповідно до яких учениця 4 класу [PERSON] протягом даного періоду була відсутня в школі з поважних причин (а.с.73-74). На звернення [PERSON] на урядову гарячу лінію стосовно надання інформації про надання службою у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради дозволу на продаж квартири за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрована малолітня [PERSON], [INFO], місцезнаходження та реєстрацію онуки, надано інформацію № С-35 від 22.08.2017 року про те, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надійшли заяви від батьків малолітньої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] про надання заперечення щодо надання їх персональних даних та їхньої доньки будь-яким стороннім особам, зокрема [PERSON] Також зазначено, що права онуки в частині виконання батьками своїх обов'язків щодо утримання, виховання та навчання дитини про вчиненні правочину стосовно житла, яким мала право користуватись малолітня - не порушено (а.с.80-81), що також підтверджується і копією відповіді виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на звернення [PERSON] від 30.06.2017 року (а.с.82). Позивач [PERSON] зверталась із заявою до Департаменту освіти і науки Івано-Франківської міської ради із заявою про повідомлення про заклад навчання внучки (а.с.109). Відповіддю від 12.10.2017 року № С/1486/11 виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради повідомив заявника про те, що Департамент освіти і науки відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», інформацію про місце навчання неповнолітньої [PERSON], [INFO], без згоди матері не надає (а.с.110). Аналогічні відповіді відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» було надано позивачу [PERSON] виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради від 31.10.2017 року № С/1486/12 та від 01.11.2017 року № С/1486/13 на її звернення на гарячу урядову лінію від 17.10.2017 року та від 18.10.2017 року (а.с.147,148). З акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 29.05.2017 року, складеного працівниками Служби в справах дітей у звязку із заявою бабусі [PERSON], за адресою: [ADDRESS], вбачається, що мати створила належні умови для проживання дитини. Рекомендовано надати службі в справах дітей інформацію про відвідування дитиною спеціалістів (а.с.213). З акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 19.06.2017 року, складеного працівниками Служби в справах дітей за адресою: [ADDRESS], вбачається, що умови проживання дитини задовільні (а.с.212). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 21.08.2017 року, складеного працівниками Служби в справах дітей за зверненням [PERSON], за адесою: [ADDRESS] мати [PERSON] створила належні умови проживання для доньки. Дівчинка має місце для сну та навчання в окремій кімнаті (а.с.211). З досліджених судом поданих в обгрунтування заявлених вимог позивачами доказів знайшов підтвердження факт прив'язування дитини до ліжечка, який мав місце коли дитині виповнилося 1 рік і 5 місяців. Однак, з часу цієї події пройшло 7 років, а тому підстав вважати, що залишення дитини у матері є небезпечним для її здоров'я, судом не встановлено. Також, позивачі зазначають про те, що дитина змінилась з часу проживання з матір'ю, на підтвердження ними додано фотознімки (а.с.153, 153 на звороті, 154). Так, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір'ю. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Згідно ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, тобто коли батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В той же час, з копії довідки № 1698 від 19.10.2017 року, виданої Вовчинецькою сільською радою вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в с. Вовчинець на [ADDRESS], та до складу її сім'ї входять брат [PERSON], 1983р.н., та дочка [PERSON], 2007р.н.(а.с.117). З характеристики учениці 4-го класу Вовчинецької ЗОШ І-ІІ ст. від 18.10.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], поступила в 4 клас 01.09.2017 року, має хороший фізичний та розумовий розвиток, високий рівень навчальних досягнень з основ наук, також має широкий кругозір, багато читає, гарно малює, самостійно працює з книгою, вміє висловлювати та відстоювати власну думку усно та письмово, мовлення виразне. Чутлива, товариська, активна у спілкуванні з ровесниками, комунікабельна. Приймає активну участь у позакласній роботі. Мама цікавиться навчанням, часто приходить до школи (а.с.203). З копії характеристики на жительку села [PERSON], виданою 14.12.2017 року Вовчинецькою сільською радою, вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] разом з дочкою та братом, скарг на поведінку [PERSON] від родичів та сусідів до сільської ради не надходило. Іншої інформації яка б характеризувала [PERSON] у сільській раді немає (а.с.205). В матеріалах справи також наявна характеристика-відгук на тренера [PERSON], складеної учнями групи (а.с.204), яка містить позитивні відгуки про [PERSON] як тренера з йоги. Згідно копії акту оцінки потреб дитини та сім'ї від 13.12.2017 року, складеного Івано-Франківським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за адресою: [ADDRESS], дитина [PERSON] здорова, доглянута, весела, розвивається згідно віку, мати сама виховує дочку, працює тренером йоги, має постійний стабільний дохід, мати з дочкою проживають в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS], сім'я зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Ознаки складних життєвих обставин відсутні (а.с.207-210). Згідно результатів психологічного обстеження учениці Вовчинецької ЗОШ [PERSON], [INFO], наданого Департаментом освіти та науки Івано-Франківської міської ради, комісією зроблено висновок про недоцільність відібрання [PERSON] від її матері та зміну її місця проживання (а.с. 186-187,202). Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку щодо доцільності (недоцільності) відібрання дитини від 27.12.2017 року (а.с.189-192) виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за недоцільне відібрання [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] та передачу її для подальшого виховання бабусі [PERSON] та дідові [PERSON] На підставі ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав не погодитися з даним висновком не вбачається, оскільки орган опіки та піклування діяв в межах своїх повноважень, передбачених СК України та Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, запросивши на засідання комісії сторони, повно дослідивши обставини, що мають істотне значення. Даний висновок є обгрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Згідно копії характеристики [PERSON], виданої Вовчинецькою ЗОШ І-ІІ ступенів 25.01.2018 року (а.с.244), [PERSON] навчається у школі з 1 вересня 2017 року, зарекомендувала себе як старанна учениця, має навчальні досягнення достатнього рівня, вміє висловлювати власну думку усно та письмово. Програмовий матеріал засвоює швидко і легко його відтворює. На уроках учениця уважна, активна, самостійно працює з книгою. До виконання доручень ставиться сумлінно. Добра, чуйна, товариська, комунікабельна, користується автортетом серед учнів классу, приймає участь у позакласній роботі. Мати цікавиться навчанням, часто приходить до школи. Дослідженими доказами підтверджується, що відповідач [PERSON] піклується про дитину, забезпечує дитині достатній рівень фізичного розвитку, цікавиться її життям і навчанням. Суд не примає до уваги відповіді виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.07.2017 року № С/1486/7 та відповідь виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради була надана позивачам від 07.07.2017 року № С/3/1, оскільки надані листи є відповіддю на звернення [PERSON], та не містять в собі обставини,які мають значення для правильного вирішення справи. Судом не досліджувалися записи телефонних розмов, оскільки згоди учасників процесу на їх дослідження суду надано не було, до відповідає вимогам ст. 236 ЦПК України. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Встановлені судом факти свідчать про те, що сторони мають не порозуміння, між позивачем [PERSON] та відповідачем в травні 2017 року стався конфлікт, однак зазначені обставини не можуть впливати на відносини між матір"ю та дитиною та не свідчать про підстави відібрання дитини у матері. Також дослідженими судом письмовими доказами не знайшли підтвердження зазначені позивачами обставини, що дитина перебуває під негативним моральним та психологічним впливом матері. Дослідивши докази в їх сукупності суд вважає, що надані позивачами докази не містять відомостей та обставин, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини, норми СК України, інтереси дитини при вирішенні даного спору, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованість. На підставі ст.ст.3, 7,19, 150,160,161,164,170 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed