Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 25.12.2016 року в с.Давидки Коростенського району Житомирської області померла його рідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку №34 з надвірними будівлями, розташованого по вулиці Центральній в с.Давидки, Коростенського району Житомирської області. Він є єдиним спадкоємцем і згідно рішення Коростенського міськрайонного суду №279/2992/17-ц від 04.09.2017 року йому було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Після смерті сестри, з метою реалізації спадкових прав, він за наявності вказаного рішення суду звернувся до органів нотаріату за отриманням свідоцтва про право на спадщину і за його заявою було заведено спадкову справу №242/2017. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки надана довідка про належність будинку спадкодавцю не є правовстановлюючим документом. Рішенням суду просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 25.12.2016 року, а саме житловий будинок №34, з надвірними будівлями та спорудами по вул.Центральній в с.Давидки, Коростенського району Житомирської області. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. В наданій суду заяві представник відповідача зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що 25.12.2016 року у віці 82 років в с.Давидки Коростенського району Житомирської області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №285919. З довідки Горщиківської сільської ради Коростенського району №307/02-26 від 19.07.2017 року слідує, що житловий будинок №34 по вул.Центральній в с.Давидки Коростенського району належить, згідно запису в погосподарській книзі №1 за 2016-2020 роки [PERSON] (особовий рахунок 01-0028-5, рік забудови будинку 1930). Позивач є спадкоємцем [PERSON] 2 черги по закону, що стверджується свідоцтвами про народження позивача серії ІІІ-УР виданого 16.12.1960 року та його спадкодавця серії І-ТП №331268 виданого 21.03.1977 року. Частиною 1 ст. 1268 , ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець \~за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори №1663/16/02-14 від 23.12.2017 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №242/2017 за заявою [PERSON]. Інші спадкоємці, окрім позивача, із заявами про прийняття спадщини (відмову від спадщини) до нотаріуса не звертались. Державна реєстрація права власності на вищевказаний будинок не проводилась. Інвентаризація будинку проводилась Коростенським МБТІ 10.11.2017 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. . З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз'яснення щодо підстав відмови чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved