Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів, додаткової суми завдатку, пені та трьох відсотків річних. Свої вимоги мотивував тим, що 24 березня 2017 року позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 500,00 доларів США, як завдаток за договором купівлі-продажу гаражного приміщення № 276, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3. Однак відповідач свої зобов'язання не виконав. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму завдатку у розмірі 500,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2017 року еквівалентно 13 244,00 грн. та суму додаткового завдатку у розмірі 500,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2017 року еквівалентно 13 244,00 грн., три проценти річних за період з 05 липня по 15 листопада 2017 року у сумі 290 грн. 00 коп., пеню за період з 05 липня по 15 листопада 2017 року у розмірі 2440,52 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 26 липня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 23 листопада 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 березня 2017 року між позивачем та відповідачем, було укладено попередній договір купівлі-продажу гаражного приміщення № 276, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, відповідно до умов якого відповідач в момент його підписання отримав аванс у розмірі еквівалентному 500,00 доларів США (а.с.23). Позивач просив стягнути з відповідача суму завдатку у розмірі 500,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2017 року еквівалентно 13 244,00 грн. та суму додаткового завдатку у розмірі 500,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2017 року еквівалентно 13 244,00 грн. Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено про невиконання умов попереднього договору купівлі-продажу гаражного приміщення № 276, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3. Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Положеннями статті 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно з вимогами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.570 ЦК завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Стаття 571 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого завдатком, а саме, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу гаражного боксу. Оскільки договір купівлі-продажу гаражного боксу, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами в справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 500,00 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року по справі №761/12665/14-ц У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення грошових коштів, додаткової суми завдатку, підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: 04209, [ADDRESS], аванс за попереднім договором від 24 березня 2017 року у розмірі 500 (п'ятсот) доларів США 00 центів. У задоволенні позовних вимог про стягнення додаткового завдатку у розмірі 500,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2017 року еквівалентно 13 244,00 грн. відмовити. Позивач просив про стягнення трьох процентів річних за час прострочення виконання зобов'язання за період з 05 липня по 15 листопада 2017 року у сумі 290 грн. 00 коп. За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Так, з суми авансу та строку прострочки за період з 05 липня по 15 листопада 2017 року три відсотки річних складають 290,00 грн. Туму виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних за період з 05 липня по 15 листопада 2017 року у сумі 290 грн. 00 коп. підлягають задоволенню повністю. Крім того, позивач просив про стягнення пені за період з 05 липня по 15 листопада 2017 року у сумі 2440,52 грн. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Однак попереднім договором не передбачено, що за порушення зобов'язань відповідач зобов'язався сплатити пеню. Тому, з урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволені позовних вимог про стягнення пені за період з 05 липня по 15 листопада 2017 року у сумі 2440,52 грн. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, додаткової суми завдатку, пені та трьох відсотків річних підлягають задоволенню частково: Стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: 04209, [ADDRESS], аванс за попереднім договором від 24 березня 2017 року у розмірі 500 (п'ятсот) доларів США 00 центів, три відсотки річних за період з 05 липня по 15 листопада 2017 року у сумі 290 (двісті дев'яносто) грн. 00 коп. В решті позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial