Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Скайд» 31.08.2015 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в порядку регресу, в якому просило стягнути з відповідача 8351,01 грн. збитків у зв'язку із виплатою страхового відшкодування в порядку регресу та 243 грн. 60 коп. судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 10.04.2014 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) №АІ/1378459, строк дії якого з 13.04.2014 р. по 12.03.2015 р., за яким ПАТ «Страхова компанія «Скайд» було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER]. 15.06.2014 року о 21 год. 45 хв. по вул. Леніна в с. Пухівка, Броварського району, Київської області відбулася ДТП за участю забезпеченого ТЗ автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON] та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER]. Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2014 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON] за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. В результаті згаданої ДТП було пошкоджено ТЗ «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER]. Сума збитку підтверджується звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди № 20с/09/14. Враховуючи, що цивільна відповідальність водія ТЗ автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER], була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Скайд», власник пошкодженого в ДТП ТЗ «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] подав до ПАТ «Страхова компанія «Скайд» заяву про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, довідки ВДАІ, звіту, акту про настання страхового випадку № 346/14 від 24.10.2014 року, позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в розмірі 8351,01 грн. Зважаючи на те, що відповідач не повідомив позивача, як того вимагає пп. 33.1.4 п.33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про ДТП, та враховуючи те, що у відповідності до п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зважаючи на те, що позивач виплатив потерпілому завдані збитки, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання 09.02.2016 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності. Проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 49). Відповідач до суду вчетверте не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 36, 41, 44, 47), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 10.04.2014 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) №АІ/1378459, строк дії якого з 13.04.2014 р. по 12.03.2015 р., за яким ПАТ «Страхова компанія «Скайд» було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] (а.с.6) 15.06.2014 року о 21 год. 45 хв. по вул. Леніна в с. Пухівка, Броварського району, Київської області відбулася ДТП за участю забезпеченого ТЗ автомобіля ««ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON] та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] (а.с.9-10). Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2014 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON] за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.11-12). Враховуючи, що цивільна відповідальність водія ТЗ автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER], була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Скайд», власник пошкодженого в ДТП ТЗ «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] подав до ПАТ «Страхова компанія «Скайд» заяву про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування (а.с. 13-14), довідки ВДАІ (а.с. 8, 9-100), звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 20с/09/14 (а.с.17-20), акту про настання страхового випадку № 346/14 від 24.10.2014 року (а.с. 7), позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в розмірі 8351,01 грн. (а.с. 25). Представник позивача посилається на те, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» та умов зазначених у полісі не було повідомлено страховика про страховий випадок, з посиланням на пп. 33.1.4 п.33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та враховуючи те, що у відповідності до п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зважаючи на те, що позивач виплатив потерпілому завдані збитки, просить стягнути з відповідача в порядку регресу понесені збитки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний: повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Актом цивільного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) №АІ/1378459 є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, а також, містить виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до підпункту а) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зважаючи на те, що позивач виплатив потерпілому завдані збитки. Як встановлено судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, а саме: постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2014 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON] за ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто встановлено, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, при цьому керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння. Відповідно до пп. 38.1.1. ґ) п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Тобто, вище зазначені статті Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають наявність права у страховика на пред'явлення регресного позову, внаслідок порушення особою обов'язку визначеному у п.п. 33.1.2. п. 33.1 ст. 33 та п.п. 38.1.1. ст. 38 Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Частиною 2 ст. 214 ЦПК України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Так, Верховним Судом України у постанові від 12.02.2014 року у справі №6-1ЦС14 зроблено правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Факт неповідомлення страховика у строки передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено під час розгляду справи та факт проте, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду: при цьому керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння встановлено, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2014 року. Враховуючи зазначені обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з пп.1 п.1 ч.2 ст.4 цього ж Закону, ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. (в редакції станом на 31.08.2015 року - на дату звернення до суду). Відповідно до ст. 8 Закону України. «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн. (в редакції станом на 31.08.2015 року - на дату звернення до суду). Як вбачається з даного позову він є позовом майнового характеру, ціна позову становить 8351,01 грн., позов задоволений в повному обсязі, тобто судовий збір за подання позову до суду становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243,60 грн., позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 31.08.2015 року - на дату звернення до суду), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 05.08.2015 року (а.с. 5). Враховуючи викладене,

Outcome: approved