Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування, з урахуванням заяви про зміну підстави позову від 28.11.2018, посилаючись на те, що 17.11.2016 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32405053 від 17.11.2016 12:15:19, яким здійснила державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на предмет іпотеки - будинок, загальною площею (кв.м): 311.3, житловою площею (кв.м): 183.5, розташованого за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності: 17477841 від 15.11.2016 11:34:50, обтяження іпотекою вказаного будинку, номер запису 17477922 від 17.11.2016 12:22:55 та заборону відчуження на нерухоме майно на вказаний будинок, номеру запису: 17477891 від 17.11.2016 12:22:01. На переконання позивача, правочин щодо зверненням стягнення на предмет іпотеки підлягає визнанню недійсним. 22 квітня 2008 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено Кредитний договір № DNI0GA00000189. З метою забезпечення виконання умов, за якими Банк повинен був надати кредитні кошти, позивач уклав з іпотекодержателем Договір іпотеки від 22 квітня 2008 р., відповідно до якого для забезпечення повного і своєчасного виконання позивачем його зобов`язань, визначених у Договорі іпотеки, іпотекодавець надає іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно: будинок, загальною площею (кв.м): 311.3, житловою площею (кв.м): 183.5, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та належить Іпотекодавцю. 15.11.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено Договір факторингу та Договір про передачу прав за іпотечними договорами, за якими відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором з позивачем, відповідно, на користь ПАТ «Акцент-Банк». При зверненні до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що дії відповідача із звернення стягнення на предмет іпотеки порушили наступні вимоги законодавства України. Згідно з абз. 5 ч. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 02.11.2016, яка діяла на момент вчинення оспорюваної дії, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться після завершення такої дії у межах строків, встановлених частинами першою та другою цієї статті. Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчинив таку дію. Відповідно до з п. 9 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмолено у разі, якщо: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, якщо вчинив таку дію. Таким чином, на переконання позивача, відповідач міг звернутися виключно до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яким посвідчено Договір іпотеки від 22.04.2008 для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майна позивача на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та не мав права звертатися до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни для державної реєстрації прав та обтяжень з нерухомим майно, адже вона не вчиняла нотаріальну дію з майном позивача, у свою чергу приватний нотаріус мала відмовити у її вчиненні та роз`яснити відповідачу про те, що вказане товариство має право звернутися до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Позивач зазначає, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію обтяження забороною на нерухоме майна, яке виникає на підставі договору іпотеки, є протиправними, у зв`язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію обтяження заборони на нерухоме майна без вчинення нотаріальної дії з майном. При зверненні до суду із вказаним позовом позивачем також вказується, що з моменту свого народження, а саме з 14.05.2004 р., [PERSON] та з моменту свого народження, а саме з 29.09.2009 р., [PERSON] почали проживати у предметі іпотеки. На переконання позивача, банк не має права порушувати права дітей, які проживають разом з батьком (позивачем) та реєструвати на свою користь право власності без попередньої згоди та дозволу органу опіки та піклування, так як це суперечить ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», адже внаслідок вказаних дій дитину можу бути позбавлено права користування житлом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач також зазначає, що в матеріалах реєстраційної справи відсутня оцінка на предмет іпотеки суб`єкта оціночної діяльності, яка б відповідала дійсній вартості квартири, тому дії державного реєстратора суперечать ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та Іпотекодавцем не було отримано письмову вимогу про усунення порушень, що суперечить ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 61 Порядку, докази спливу 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень відсутні; на момент реєстрації права власності за відповідачем предмету іпотеки: сума заборгованості не була безспірною: а) жодним рішенням суду її не було зафіксовано; б) іпотекодавець не визнавала та не визнає її. На переконання позивача, вказані порушення вимог чинного законодавства підтверджують наявність підстав для визнання неправомірними дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності відповідача на предмет іпотеки, обтяження іпотекою, забороною на нерухоме майно. Предмет позову становлять позовні вимоги: -про визнання недійсним правочину ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на будинок, загальною площею (кв.м): 311.3, житловою площею (кв.м): 183.5, розташованого за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності: 17477841 від 20.06.2017 14:05:38, обтяження іпотекою вказаного будинку, номер запису 17477922 та заборону на нерухоме майно на вказаний будинок, номеру запису: [NUMBER] згідно з рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 32405053 від 17.11.2016 12:15:19; -про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 32405053 від 17.11.2016 12:15:19, щодо державної реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на предмет іпотеки: будинок, загальною площею (кв.м): 311.3, житловою площею (кв.м): 183.5, розташованого за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності: 17477841 від 20.06.2017 14:05:38, обтяження іпотекою вказаного будинку, номер запису 17477922 та обтяження забороною на нерухоме майно на вказаний будинок, номеру запису: 17477891. Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву до подання позивачем заяви про зміну підстав позову, відповідач зазначив, що позивач помилково вважає проведення реєстрації власності на іпотечне майно окремою нотаріальною дією. Щодо прав на нерухомість неповнолітніх членів сім`ї позивача, відповідача зазначає, що відповідно до п. 12.7 Договору іпотеки іпотекодавець посвідчив, що відносно предмету іпотеки відсутні вимоги третіх осіб, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому порядку (тобто при укладанні договору іпотеки позивач не повідомив Банк про наявність у нього реєстрації малолітньої дитини ( [PERSON] ) за даною адресою); згідно до п. 14 Договору іпотеки, з моменту набрання чинності цього договору, іпотекодавець має право відчужувати, передавати у наступну іпотеку, оренду, лізинг, спільну діяльність, у позичку іншим особам предмет іпотеки, або іншим чином розпоряджатися предметом іпотеки тільки за письмовою згодою Іпотекодержателя (тобто, позивач не отримав у Банку дозволу на реєстрацію в іпотечному майні малолітньої дитини [PERSON] ); позивач не надав підтвердження відсутності у нього чи-то у матері малолітніх дітей іншого житла, підтвердивши таким чином наявність факту порушення їх прав при проведенні реєстрації права власності за Банком. Щодо оцінки майна при передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, у відзиві зазначено, що згідно п. 33.4 Договору іпотеки сторонами було досягнуто згоди щодо оцінки даного майна ще при укладанні договори іпотеки. З приводу посилання позивача на ненаправлення йому вимоги, то, на переконання відповідача, позивача не отримує направлені на його адресу вимоги, та вони повертаються з поміткою «за закінченням строку зберігання», що не свідчить про неповідомлення позивача про існуючу заборгованість, її розмір, необхідність погашення та можливі дії банка. Також станом на момент реєстрації права власності за банком на адресу банку не надходило жодної заяви про непогодження позивача із сумою заборгованості, їх контрозрахунок. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив відмовити у позові повністю та розглядати справу за відсутності представника відповідача. У відповіді на відзив та у запереченнях на відповідь на відзив представниками сторін зазначено аналогічне, викладеному у позовній заяві та відзиві на позовну заяву. Третя особа не скористалася правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданому клопотанні просила розглядати справу за її відсутності. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 22.08.2018 за клопотанням представника позивача витребувано докази: - від ПАТ «Акцент Банк» належним чином завірені копії матеріалів стосовно укладення Договору факторингу та Договору про передачу прав за іпотечними договорами від 15.11.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент -Банк» стосовно Кредитного договору № DNI0GA00000189, укладеного 22 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] ; - від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни належним чином завірені копії матеріалів щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 32405053 від 17.11.2016 року , яким приватний нотаріус Вдовіна Л.Л. вчинила державну реєстрацію права власності ПАТ «Акцент Банк» на предмет іпотеки: житловий будинок загальною площею 311,3 кв.м, житловою площею - 183,5 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності: 17477841 від 15.11.2016 року. обтяження іпотекою: 17477922 від 17.11.2016 та заборону відчуження на нерухоме майно на вказаний будинок: 17477891 від 17.11.2016; - ухвалою суду від 21.01.2019 витребувано від відділу державної реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ( м. Дніпро, вул.. Старокозацька 56, 49004) належним чином завірені копії матеріалів щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень , індексний номер: 32405053 від 17.11.2016 12:15:19, яким приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л. здійснила державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Акцент -Банк» на предмет іпотеки: будинок, загальною площею 311, 3 кв.м, житловою площею 183, 5 кв.м; розташованого за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності: 17477841 від 15.11.2016 11:34:50, обтяження іпотекою вказаного будинку, номер запису: 17477922 від 17.11.2016 12:22:55 та заборону відчуження на нерухоме майно на вказаний будинок, номер запису: 17477891 від 17.11.2016 12:22:01. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що 22.04.2008 між ЗАТ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № DNI0GA00000189, за умовами якого банк надав, а позичальник отримав кредит для придбання нерухомого майна (а.с.18-24). З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, між ЗАТ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки б/н, посвідчений 22.04.2008 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 6525. Предметом іпотеки за цим договором був житловий будинок, загальною площею 311,30 кв.м., житлова площа - 183,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25-29). Відповідно до положень п. 27 договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». 15.09.2008 між ПАТ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» (правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк») було укладено договір факторингу №1. Згідно додатку №1 до договору факторингу від 15.09.2008 відповідачу відступлено право вимоги за укладеним кредитним договором №DNI0GA00000189 від 22.04.2008 із [PERSON] (а.с. 93 - 99). 17.11.2016 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. здійснено державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Акцент -Банк» на предмет іпотеки: будинок, загальною площею 311, 3 кв.м, житловою площею 183,5 кв.м; розташованого за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності: 17477841 від 15.11.2016 11:34:50, обтяження іпотекою вказаного будинку, номер запису: 17477922 від 17.11.2016 12:22:55 та заборону відчуження на нерухоме майно на вказаний будинок, номер запису: 17477891 від 17.11.2016 12:22:01 (а.с.194-195). Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту права власності та з обов`язку виконання зобов`язань (за кредитним та іпотечним договорами). Дослідив докази, розв`язуючи спір, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 35 даного Закону в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Частиною першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус. Згідно з частиною першої статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Як встановлено судом на підставі матеріалів реєстраційної справи № 1086960612101, остання взагалі не містить копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем (АТ «Акцент-Банк») іпотекодавцеві, натомість є повідомлення за № 388 від 14.06.2016 від імені ПАТ КБ «ПриватБанк», яке вже не було іпотекодержателем спірного нерухомого майна, внаслідок укладення договору факторингу від 15.09.2008; взагалі всі документи в матеріалах реєстраційної справи (довідка на розрахунку заборгованості, повідомлення нотаріусу про завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги) подані від імені ПАТ КБ «ПриватБанк», а не АТ «Акцент-Банк ». Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Суд не погоджується зі слушністю вимоги позивача стосовно визнання недійсним правочину ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на будинок, загальною площею (кв.м): 311.3, житловою площею (кв.м): 183.5, розташованого за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності: 17477841 від 20.06.2017 14:05:38, обтяження іпотекою вказаного будинку, номер запису 17477922 та заборону на нерухоме майно на вказаний будинок, номеру запису: 17477891 згідно з рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 32405053 від 17.11.2016 12:15:19, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1)посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя; 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; 7) провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8) видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9) накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації; 9-1) накладають заборону щодо відчуження грошових сум, що будуть зараховані заявником вимоги, визначеним відповідно до частини четвертої статті 65-2 Закону України"Про акціонерні товариства" (514-17), на рахунок умовного зберігання (ескроу), відкритий відповідно до зазначеного закону; 10) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11) засвідчують справжність підпису на документах; 12)засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13) посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16) посвідчують час пред`явлення документів; 17)передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18) приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 1 19) вчиняють виконавчі написи; 20) вчиняють протести векселів; 21) вчиняють морські протести; 22) приймають на зберігання документи. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом. Так, за частиною першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус. Згідно з частиною першої статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відтак, реєструючи право власності за відповідачем, в даному випадку приватний нотаріус Вдовіна Л.Л. діяла не як нотаріус відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а як державний реєстратор у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Втім, реєструючи право власності за відповідачем, державним реєстратором не звернуто уваги на те, що документі, передбачені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, були подані зовсім іншою особою, а не іпотекодержателем. Виходячи з вищенаведеного, суд не бере до уваги будь-які інші доводи та заперечення та визнає протиправним та скасовує рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 32405053 від 17.11.2016 12:15:19, щодо державної реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на предмет іпотеки: будинок, загальною площею (кв.м): 311.3, житловою площею (кв.м): 183.5, розташованого за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності: 17477841 від 20.06.2017 14:05:38, обтяження іпотекою вказаного будинку, номер запису 17477922 та обтяження забороною на нерухоме майно на вказаний будинок, номеру запису: 17477891. Питання щодо розподілу судових витрат вирішено у відповідності з ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Outcome: partial