Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був його дід, [PERSON], згідно свідоцтва про право власності, виданого 12 липня 1990 року виконкомом Коломийської районної ради, Івано-Франківської області на підставі рішення за № 124 від 13 червня 1990 року. Станом на 01 липня 1990 року у вищевказаному житловому будинку проживали: голова двору - [PERSON] та його дружина - [PERSON], які являються дідом та бабусею позивача. [INFO] помер голова колгоспного двору, в зв»язку із чим відкрилася спадщина на частину належного йому майна. Оскільки за життя спадкодавець заповіту не склав, то спадщину фактично прийняла його дружина, так як на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. [INFO] померла [PERSON], в результаті чого відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, а саме вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавиці були її діти [PERSON], батько позивача та [PERSON], тітка позивача, які на спадкове майно не претендують, тому у встановлений законодавством термін не зверталися із відповідною заявою про прийняття спадщини. Він є спадкоємцем п»ятої черги за законом і оскільки мав право на спадкування майна то звернувся до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 22 березня 2018 року отримав свідоцтво на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а щодо права на спадкування житлового будинку, то 03 липня 2018 року отримав відмову нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності померлої на житловий будинок. Просить суд визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно. Справу просить розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], про що йому, як голові колгоспного двору, 12 липня 1990 року видано свідоцтво на право власності на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 124 від 13 червня 1990 року, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів «Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації» за № 61683 від 20 червня 2018 року (а.с.11). Станом на 01 липня 1990 року у житловому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] голова колгоспного двору, дід позивача та його дружина - [PERSON], бабуся позивача, що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради об»єднаної територіальної громади Коломийського району від 26 березня 2018 року № 194 ( а.с. 10). _Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали [PERSON] та [PERSON], які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по ? частині кожному, однак реально належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору вони не виділили. [INFO] [PERSON] помер, про що виконкомом Матеївецької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області 22 червня 2011 року складено відповідний актовий запис № 7 (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, яку прийняла дружина померлого, [PERSON], вступивши в управління спадковим майном, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. [INFO] померла [PERSON], про що виконкомом Матеївецької сільської ради об»єднаної територальної громади Коломийського району, Івано-Франківської області 20 квітня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 39 (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина на спірне будинковолодіння та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями першої черги за законом були її діти [PERSON], батько позивача та [PERSON], тітка позивача, однак оскільки на спадкове майно вони не претендували, то позивач звернувся до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 22 березня 2018 року видано свідоцтво на спадщину за законом на земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності ( а.с. 17), а оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності померлої на житловий будинок, то у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, 03 липня 2018 року нотаріусом було відмовлено, що підтверджується постановою нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 18). Відсутність оригіналу документу, що засвідчує право власності на нерухоме майно, що належало померлій унеможливлює оформлення права власності на нього в порядку спадкування, хоча позивач фактично вступив у власність на вищевказане майно, має вільний доступ до нього, здійснює його утримання. Про втрату свідоцтва про право власності на спірний жилий будинок від 12 липня 1990 року опубліковане оголошення в Коломийському рекламно-інформаційному тижневику ЗР-Інформ № 29(1184) від 20 липня 2018 року ( а.с. 19-20 ). Відповідно до технічного паспорту, виданого Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 22 червня 2018 року, вартість спадкового майна становить 375 117 грн. Згідно поданих суду заяв [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони як спадкоємці першої черги на спірне спадкове майно, після смерті батька, не претендують та не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем ( а.с. 34, 35 ). Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем за законом на майно, яке належало спадкодавиці на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідач не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на вказане спадкове майно шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 342, 392, 1265, 1268, 1270 ЦК України, роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності",

Outcome: approved