Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи тим, що 19.06.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі [INFO] року народилася донька - [PERSON] Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.08.2005 року шлюб між подружжям розірвано, доньку після розірвання шлюбу залишено на проживання з матір"ю. Позивачка самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов"язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання доньки. Відповідач, який проживає окремо від неповнолітньої доньки, ухиляється від виконання свого обов"язку щодо її утримання, оскільки, з моменту припинення шлюбу між подружжям, матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов"язкув, які покладені на нього законом як на батька дитини. А тому, просила стягувати з [PERSON] аліменти в свою користь на утримання малолітньої доньки в розмірі по 396 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просив стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі по 600 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, погодився сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 24.02.2010 року сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та того, що відповідач не надав суду довідки про його доходи, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я. Проте, відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити, стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання малолітньої дитини в розмірі по 600 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття, починаючи з 03.09.2014 року. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved