Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, уточненим в ході судового розгляду, до Маріупольської міської ради та [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки вищезазначеної квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло. У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а згодом із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про право власності на вказану квартиру не було зареєстровано в БТІ м. Маріуполя та відсутня позначка про реєстрацію права власності на нерухоме майно в електронному реєстрі прав власності. У зв'язку з цим вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частку зазначеної квартири. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Представник Маріупольської міської ради за дорученням Карацюба В.Л. у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтву про право власності на житло від 23.12.2005 року квартира [ADDRESS] загальною площею 77,3 кв.м належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У провадженні Першої маріупольської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №36/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON], яка відкрита 21.02.2014 року на підставі заяви про прийняття спадщини від імені [PERSON], доньки спадкодавця. В спадковій справі також зберігається заява від імені [PERSON], іншої доньки спадкодавця, за якою вона відмовилася від спадщини на користь [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтво про спадщину не видане. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2014 року №289/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на вказану квартиру у БТІ м. Маріуполя. Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до п.5 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир у власність громадян оформлялася свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструвалося в органах приватизації і не потребувало нотаріального посвідчення. Відповідно до п.п. 13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року №56 (яке було чинним на момент виникнення права власності на квартиру) приватизація державного житлового фонду здійснювалася уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управління яких знаходився державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснювалася на підставі рішень відповідних органів приватизації. З огляду на вказане суд вважає, що оскільки позивачка як спадкоємиця прийняла спадщину після смерті матері, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру, то слід захистити її права та в судовому порядку визнати за нею право власності на частку вказаної квартири як за єдиною спадкоємицею, яка фактично прийняла спадщину.

Outcome: approved