Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що як спадкоємець, прийняв спадщину щодо майна батька, [PERSON], який помер [INFO]. До складу спадщини увійшли земельна ділянка, площею 0,2820 га (0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та 0,0320 га - для ведення особистого селянського господарства), яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] виданого 02 жовтня 2003 року Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 43690/16 та житловий будинок із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. При розробці плану забудови садиби позивача та садиби [PERSON] було враховано, що вздовж вулиці Нова проходить дренажний трубопровід, у зв'язку з чим будівництво господарських споруд зі сторони [ADDRESS] заборонено. Тому для під'їзду до його земельної ділянки із вул. Нової, вздовж межі із гр.-кою [PERSON], було залишено проїзд загального користування шириною по фасаду 4 м та довжиною 30 м, яким також користується гр. [PERSON] для під'їзду до свого будинку. Вказана земельна ділянка площею 0,012 га (4х30 м) "проїзд загального користування" внесена до Плану забудови садиби [PERSON], розробленого Технічним бюро при районному архітекторі Києво-Святошинського р-ну Київської області, затвердженого Архітектором Києво-Святошинського району Е.Г. Цандер 27.10.1988 р. Відповідно до плану забудови ця ділянка (проїзд загального користування) є єдиним можливим під'їздом до господарського двору позивача. Окрім цього, вказана земельна ділянка площею 0,012 га (4х30 м) внесена до Генерального плану села Шпитьки як «проїзд загального користування». 29 жовтня 2015 року біля 14.00 год. [PERSON] намагався заїхати на свою земельну ділянку по вул. [ADDRESS] через проїзд загального користування по вул. [ADDRESS] з метою завезти щебінь і пісок. Проте, [PERSON] перешкодила йому проїхати до своєї земельної ділянки. 04 листопада 2015 року позивач звернувся до Шпитьківського сільського голови із заявою на протиправні дії [PERSON] - перешкоди заїзду до своєї земельної ділянки та дізнався, що Рішенням Шпитьківської сільської ради VI сесії 6-го скликання від 25 жовтня 2011 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0817 га в [ADDRESS] та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю гр. [PERSON]. 17 жовтня 2012 року управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0817 га, розташовану в [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001007757. Оскаржуваним рішенням, [PERSON], крім іншого, було передано у власність земельну ділянку площею 0,012 га (4х30 м), яка є проїздом загального користування і єдиним можливим під'їздом до мого будинку, гаража та господарського двору. [PERSON] ні з позивачем, а ні з іншими суміжними землевласниками межі земельної ділянки не погоджувала. 01 грудня 2015 року комісією у складі землевпорядника Шпитьківської сільської ради Посіреніної Людмили Володимирівни, члена комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, адміністративно-територіального устрою, забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян - депутата Шпитьківської сільської ради - Дударенка Сергія Івановича, депутата сільської ради Рекеди Тетяни Іванівни, реагуючи на звернення гр. [PERSON], [PERSON] провели обстеження проїзду з вулиці Нової до їх земельних ділянок, 1) що розміщена в селі Шпитьки, по вул. [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, частка у праві власності на яку належить заявнику [PERSON]; 2) що розміщена в селі Шпитьки, по вул. [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, право власності на яку належить [PERSON] Гр. [PERSON] чинить перешкоди у використанні ними проїзду шириною 4 м, довжиною 30 м. Кілька разів на рік користуються цим проїздом власники земельної ділянки по вулиці [ADDRESS], ([PERSON]) для заїзду на город трактора, щоб виорати. [PERSON] та його сім'я щодня використовує проїзд для входу (заїзду) на подвір'я з моменту виділення йому земельної ділянки по вулиці [ADDRESS]. Комісією зроблено висновок: оскільки під час приватизації земельної ділянки, що зараз належить [PERSON], допущено помилку і до загальної площі її земельної ділянки включено частину земельної ділянки, якою не користувалася її матір, що є проїздом загального користування, комісія просить не чинити [PERSON] перешкод своїм сусідам у користуванні проїздом загального призначення. 29 квітня 2014 року Комісією з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, адміністративно-територіального устрою, забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян було проведено обстеження земельної ділянки по вул. [ADDRESS] с. Шпитьки, про що складено відповідний акт. Актом обстеження встановлено, що при винесенні земельної ділянки [PERSON] на місцевість було враховано прохання жителя с. Шпитьки [PERSON] залишити проїзд з вулиці Нова до тильної сторони його земельної ділянки для обробітку городу сільськогосподарськими машинами та завезення органічних добрив. Відповідно до вказаного акту, проїздом з розміром по фасаду 4 м та довжиною 30 м з 1988 року та до теперішнього часу користується [PERSON] для під'їзду до гаражу, а також користувався покійний [PERSON] для заїзду до його земельної ділянки. Комісією встановлено, що фактичні розміри садиби гр. [PERSON] є меншими, ніж в плані меж її земельної ділянки, що відображено у державному акті на право власності на земельну ділянку, та зроблено висновок, що під час приватизації земельної ділянки гр. [PERSON] зроблено помилку і до загальної площі її земельної ділянки включено частину земельної ділянки, якою з 1988 р. користується [PERSON] і яка є проїздом загального користування. Також, [PERSON] (правонаступницею якого є [PERSON]) на підставі Наказу директора радгоспу «Шпитьківськй» № 25 від 07.02.1977 р. виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку площею 0,07 га по [ADDRESS] та згідно із Свідоцтвом на будівництво, перебудову індивідуального житлового будинку виданого [PERSON] Виконкомом Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих 13.12.1977 р. за № 606, площа садиби складає 700 кв.м. Відповідно до вищенаведеного, фактично у користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка під забудову площею 0,07 га. Частина земельної ділянки, приватизованої [PERSON], а саме ділянка площею 0,12 га (шириною по фасаду 4 м та довжиною 30 м), яка є проїздом загального користування, ніколи не перебувала у її користуванні, а тому не могла бути приватизована нею на підставі ст. 118 Земельного кодексу України, а, відповідно, рішення Шпитьківської сільської ради щодо приватизації даної земельної ділянки є незаконним. Оскільки земельна ділянка площею 0,012 га, на якій було організовано проїзд, не надавалася у користування відповідача, не перебувала у її користуванні, то, на думку позивача, оскаржуване рішення є таким, що суперечить п. «в» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, а тому е незаконним. Передача земельної ділянки - проїзду загального користування [PERSON] створює перешкоди позивачу у користуванні власною земельною ділянкою, інший проїзд до його земельної ділянки відсутній. Просив визнати незаконним та скасувати рішення Шпитьківської сільської ради VI сесії 6-го скликання від 25 жовтня 2011 року, в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 0817 га в [ADDRESS] та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю громадянці [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. 20 листопада 2017 року позивач [PERSON] подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. В подальшому, в судовому засіданні 11.10.2017 року представник відповідача Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області проти позову не заперечувала, просила його задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] заперечувала проти позову, в судовому засіданні подала письмові заперечення. 21.06.2017 року представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявила клопотання про залучення [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, оскільки, на підставі Договору дарування житлового будинку від 05 вересня 2014 року та Договору дарування земельної ділянки від 05 вересня 2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І., [PERSON] подарувала а [PERSON] отримала у власність житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку 45, площею 0,0817 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], а тому, судове рішення може вплинути на її права і обов'язки. 21 червня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору було залучено [PERSON]. Представник третьої особи [PERSON] заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні. Вислухавши думку учасників процесу, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], є спадкоємцем, який прийняв спадщину щодо майна свого батька, [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується Довідкою завідувача Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В. № 1687/01-16 від 15 грудня 2015 року. До складу спадщини увійшли земельна ділянка, площею 0,2820 га (0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та 0,0320 га - для ведення особистого селянського господарства), яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] виданого 02 жовтня 2003 року Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 43690/16 та житловий будинок із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, з часу її відкриття, набуває речові права на успадковане майно - право володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеним майном виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності на нерухоме майно (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Така правова позиція була висловлена в Постанові Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12. Рішенням Шпитьківської сільської ради VI сесії 6-го скликання від 25 жовтня 2011 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0817 га в [ADDRESS] та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю гр. [PERSON]. 17 жовтня 2012 року управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0817 га, розташовану в [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001007757. Третя особа [PERSON], на підставі Договору дарування житлового будинку від 05 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І., є власником житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 64, кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., рік побудови 1990, за адресою: [ADDRESS] та, на підставі Договору дарування земельної ділянки від 05 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І. - земельної ділянки площею 0,0817 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS], 45, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.09.2014 року, індексний номер витягу: 26442792 і від 05.09.2014 року, індексний номер витягу: 26445453, виданими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І. та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу: НВ-3209771852017 від 30.08.2017 року. Згідно із Кадастровим планом земельної ділянки, земельна ділянка [PERSON] має наступні межі: 30,00 м - по межі із землевласником [PERSON], 27,20 м - по межі із землями загального користування ([ADDRESS]), 31,37 м. - по межі із землевласником [PERSON], 26,17 м. - по межі із землевласником [PERSON] Рішенням Шпитьківської сільської ради VI сесії 6-го скликання від 25 жовтня 2011 року [PERSON], крім іншого, було передано у власність земельну ділянку площею 0,012 га (4х30 м), яка є проїздом загального користування і єдиним можливим під'їздом до земельної ділянки, будинку, гаража та господарського двору позивача. [PERSON] межі земельної ділянки із позивачем та іншими суміжними землевласниками не погоджувалися. 01 грудня 2015 року комісією у складі землевпорядника Шпитьківської сільської ради Посіреніної Людмили Володимирівни, члена комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, адміністративно-територіального устрою, забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян - депутата Шпитьківської сільської ради - Дударенка Сергія Івановича, депутата сільської ради Рекеди Тетяни Іванівни, реагуючи на звернення гр. [PERSON], [PERSON] провели обстеження проїзду з вулиці Нової до їх земельних ділянок, 1) що розміщена в селі Шпитьки, по вул. [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, частка у праві власності на яку належить заявнику [PERSON]; 2) що розміщена в селі Шпитьки, по вул. [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, право власності на яку належить [PERSON] Гр. [PERSON] чинить перешкоди у використанні ними проїзду шириною 4 м, довжиною 30 м . Кілька разів на рік користуються цим проїздом власники земельної ділянки по вулиці [ADDRESS], ([PERSON]) для заїзду на город трактора, щоб виорати. [PERSON] та його сім'я щодня використовує проїзд для входу (заїзду) на подвір'я з моменту виділення йому земельної ділянки по вулиці [ADDRESS]. [PERSON] не користується вказаним проїздом. Комісією зроблено висновок: оскільки під час приватизації земельної ділянки, що зараз належить [PERSON], допущено помилку і до загальної площі її земельної ділянки включено частину земельної ділянки, якою не користувалася її матір, що є проїздом загального користування, комісія просить не чинити [PERSON] перешкод своїм сусідам у користуванні проїздом загального призначення. 29 квітня 2014 року Комісією з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, адміністративно-територіального устрою, забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян було проведено обстеження земельної ділянки по вул. [ADDRESS] с. Шпитьки, про що складено відповідний акт. Актом обстеження встановлено, що при винесенні земельної ділянки [PERSON] на місцевість було враховано прохання жителя с. Шпитьки [PERSON] залишити проїзд з вулиці Нова до тильної сторони його земельної ділянки для обробітку городу сільськогосподарськими машинами та завезення органічних добрив. Відповідно до вказаного акту, проїздом з розміром по фасаду 4 м та довжиною 30 м з 1988 року та до теперішнього часу користується [PERSON] для під'їзду до гаражу, а також користувався покійний [PERSON] для заїзду до його земельної ділянки. Комісією встановлено, що фактичні розміри садиби гр. [PERSON] є меншими, ніж в плані меж її земельної ділянки, що відображено у державному акті на право власності на земельну ділянку, та зроблено висновок, що під час приватизації земельної ділянки гр. [PERSON] зроблено помилку і до загальної площі її земельної ділянки включено частину земельної ділянки, якою з 1988 р. користується [PERSON] і яка є проїздом загального користування. Окрім цього, вказана земельна ділянка площею 0,012 га (4х30 м) внесена до Генерального плану села Шпитьки як «проїзд загального користування», що підтверджується Викопіюванням з Генерального плану села Шпитьки вулиці Нова, Центральна та Викопіюванням з Генерального плану місця розсташування земельних ділянок у с. Шпитьки по вулиці Нова. Також, [PERSON] (правонаступницею якого є [PERSON]) на підставі Наказу директора радгоспу «Шпитьківськй» № 25 від 07.02.1977 р. виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку площею 0,07 га по [ADDRESS] та згідно із Свідоцтвом на будівництво, перебудову індивідуального житлового будинку виданого [PERSON] Виконкомом Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих 13.12.1977 р. за № 606, площа садиби складає 700 кв.м, що підтверджується Будівельним паспортом на земельну ділянку на будівництво житлового будинку в [ADDRESS] гр. [PERSON], Рішенням виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих від 06 грудня 1977 року «Про надання Свідоцтва на будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON]», яким вирішено погодитися із пропозицією виконкому Шпитьківської сільської ради депутатів трудящих і видати [PERSON] Свідоцтво на будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS], площа садибти 700 кв.м., Планом забудови садиби [PERSON], затвердженого архітектором Києво-Святошинського району від 06.12.1977 року, Схематичними (картографічними) матеріали землекористування по [ADDRESS] Київської області, на земельну ділянку, яка належала [PERSON] станом на 1977 рік. Відповідно до вищенаведеного, фактично у користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка під забудову площею 0,07 га. Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (в редакції на момент приватизації земельної ділянки [PERSON]), громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до своїх повноважень. Частина земельної ділянки, приватизованої [PERSON], а саме ділянка площею 0,12 га (шириною по фасаду 4 м та довжиною 30 м), не перебувала у її користуванні, а тому не могла бути приватизована нею на підставі ст. 118 Земельного кодексу України, а, відповідно, рішення Шпитьківської сільської ради щодо приватизації даної земельної ділянки є незаконним. Вказане підтверджується Рішенням ХІХ сесії Шпитьківської сільської ради 5-го скликання 2-ге пленарне засідання від 09 жовтня 2009 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] [PERSON]», яким вирішено надати дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га в [ADDRESS] [PERSON] та Заявою [PERSON] від 14.12.2009 року на ім'я начальника управління земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області «Про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку», у якій [PERSON] просила на підставі Рішення ХІХ сесії Шпитьківської сільської ради 5-го скликання 2-ге пленарне засідання від 09 жовтня 2009 року, оформити та видати державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Оскільки земельна ділянка площею 0,012 га, на якій було організовано проїзд, не надавалася у користування відповідача, не перебувала у її користуванні, то оскаржуване рішення є таким, що суперечить п. «в» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, а тому е незаконним. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Згідно з частинами 1, 2, 3, 4, 5 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до п. а) частини четвертої статті 83 Земельного кодексу України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, земельні ділянки, що знаходяться під проїздом загального користування, не можуть передаватись у приватну власність, а тому, відповідач Шпитьківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області мала б відмовити [PERSON] у передачі у власність частини земельної ділянки площею 0,012 га (4х30 м), яка є проїздом загального користування. Також, суд не бере до уваги посилання представника третьої особи на Рішення апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року, яким рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON], Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON], треті особи: Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І. про визнання незаконними та скасування рішення, державного акту на право власності на землю, державної реєстрації земельної ділянки, державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, оскільки позивач [PERSON] не був стороною у вказаній справі, а судами розглядався спір з іншим предметом та підставою. Не заслуговує уваги і посилання представника третьої особи на невідповідність Викопіюванням з Генерального плану місця розсташування земельних ділянок у с. Шпитьки по вулиці Нова, а саме, в частині внесення спірної земельної ділянки площею 0,012 га (4х30 м) до Генерального плану села Шпитьки як «проїзд загального користування», оскільки ще у 1988 році вказана земельна ділянка площею 0,012 га (4х30 м) "проїзд загального користування" внесена до Плану забудови садиби [PERSON], розробленого Технічним бюро при районному архітекторі Києво-Святошинського р-ну Київської області, затвердженого Архітектором Києво-Святошинського району Е.Г. Цандер 27.10.1988 р. Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved