Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що 24.02.2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 43 з надвірними господарськими будівлями, розташованого по вулиці Зарічній в с.Стремигород Коростенського району. Побудувавши вказаний будинок за час свого життя чоловік не отримав на нього правовстановлюючий документ, що на даний час позбавляє її можливості реалізувати свої спадкові права. Факт належності спадкодавцю нерухомого майна стверджується записом у погосподарських книгах Стремигородської сільської ради № 51 за 2011-2015 роки. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, як дружина спадкодавця, і окрім неї інших спадкоємців немає. В установлений законом шестимісячний строк вона прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], так як на момент його смерті проживала із спадкоємцем однією сім'єю. Для оформлення спадщини вона звернулась до Коростенської районної державної нотаріальної контори, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність реєстрації права власності на вищевказаний будинок. Просить рішенням суду визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутність. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що 24.02.2015 року у віці 77 років в с.Стремигород, Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON]. З довідки Стремигородської сільської ради слідує, що житловий будинок № 43 по вул. Зарічній в с.Стремигород, Коростенського району Житомирської області належить на праві особистої приватної власності [PERSON], згідно запису у погосподарських книгах Стремигородської сільської ради № 51 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № 00415 (рік побудови 1966). Інвентаризація будинку проводилась Коростенським МБТІ 07.02.2017 року. Частинами 1, 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Стремигородської сільської ради Коростенського району №113 від 14.02.2017 року позивач на день смерті [PERSON] проживала з ним і була зареєстрована в [INFO], отже, відповідно до вищевказаної норми закону вважається такою, що прийняла спадщину. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори від 08.04.2017 року № 01-16/16/408 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] спадкової справи не заводилось і свідоцтво на спадщину не видавалось. При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на будинок №43 по вул.Зарічній в с.Стремигород, Коростенського району Житомирської області, що стверджується листом № 02-17/267 від 04.03.2017 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Однак, враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз'яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved