Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачкою та визначити місце проживання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини. З 17 лютого 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 138, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та дитині. Фактично спільне життя припинено. Спору стосовно розподілу майна та утримання дитини не мають. Прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Дитина по домовленості між сторонами проживає з позивачем. Сторони заявили про можливість судового розгляду за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 17 лютого 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 138, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 056513 (а.с.3). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Спільне життя не склалось у звязку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сімї. Спору стосовно розподілу майна та утримання дитини не мають. Дитина проживає з позивачем, який є батьком дитини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 082538 (А.С. 4) Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. На підставі ст.110, 112, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved