Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], доньку [PERSON]. Через непорозуміння та різні погляди на життя між ними втрачено почуття любові й поваги один до одного, внаслідок чого відносини переросли у неприязні, постійні скандали, що негативно впливає на дітей. Подальше збереження родини з урахуванням їх з відповідачем взаємних відносин вона вважає неможливим, через що просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без її участі та просить задовольнити заяву в повному обсязі, послалась на те що майнового спору між ними не має, після розлучення діти будуть мешкати з нею, не заперечує щоб відповідачу після розлучення залишилось прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує, послався на те що діти після розлучення будуть жити з позивачкою, майнового спору між ними не має, просить після розірвання шлюбу залишить йому прізвище "[PERSON]". Судом встановлено, що 26 липня 2008 року [PERSON] з [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області актовий запис № 271. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяв прізвище - [PERSON]. Шлюб перший. Від шлюбу у них є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Батьком дітей є відповідач. В наслідок неприязних відносин між ними втратили відчуття любові та поваги один до одного. Спору про розподіл майна подружжя, між ними на даний період часу не має. Після розірвання шлюбу діти залишається мешкати разом з позивачкою. Питання про стягнення аліментів на утримання дитини буде вирішуватись в окремому порядку. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved