Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Визначити місце проживання малолітньої доньки разом з нею. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 2018 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 03 вересня 2010 року між сторонами Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1205. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає про те, що шлюбні відносини не склались, сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін, подальше спільне проживання є неможливим. Просить визначити місце проживання дитини разом з нею. Домовленості про порядок утримання дитини між сторонами не досягнуто, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.05.2018 року відкрито провадження по справі, по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суд м. Харкова від 22.08.2018 року справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилась, відповідно до отриманої судом заяви, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення, у випадку неявки відповідача, не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем його проживання, яка повернута до суду за закінченням терміну її зберігання. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 03 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1205 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 03 вересня 2010 року). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24 травня 2012 року). Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. За таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Приписами ч. 1 ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи, що дитина [PERSON] фактично проживає з позивачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині, та визначення місця проживання дитини разом з матір'ю. Відповідач проживає окремо від дитини, в добровільному порядку матеріальну допомоги дитині не надає. Домовленості про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно довідки про доходи НДУ "Український науково-дослідний інститут екологічних проблем" від 09.11.2018 р. № 46 [PERSON] за основним місцем роботи на посаді старшого наукового співробітника нараховано за: травень 2018 р. - 9007,65 грн.; червень 2018 р. - 7885,50 грн.; липень 2018 р. - 8367,50 грн.; серпень 2018 р. - 6252,99 грн.; вересень 2018 р. - 7547,50 грн.; жовтень 2018 р. - 11507,50 грн. Відповідно до довідки про доходи НТУ "Харківський політехнічний інститут" № 66 02-18/556 від 08.11.2018 року Бібіч О.В. на посаді старшого наукового співробітника нараховано за: травень 2018 р. - 3039,45 грн.; червень 2018 р. - 3982,74 грн.; липень 2018 р. - 0.00 грн.; серпень 2018 р. - 3039,45 грн.; вересень 2018 р. - 3039,45 грн.; жовтень 2018 р. - 3039,45 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 183 ЦПК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід. При таких обставинах, враховуючи викладене, а також мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved