Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка[PERSON] звернуласьв суд з позовом до відповідачів:Тернопільської міської ради, реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, треті особи: Перша тернопільська державна нотаріальна контора, [PERSON], про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] і бажаючи успадкувати належну йому частку квартири [ADDRESS], котра була набута [PERSON], [PERSON], [PERSON] в порядку приватизації, воназвернуласьдо Першої тернопільської державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їйбуло відмовлено у зв'язку із тим, що за життя спадкодавця між ним та іншими співвласниками даної квартири не були визначені у встановленому законодавством порядку належні їм частки. Вважаючи, що усі члени сім'ї мають рівні частки у праві спільної сумісної власності вказаної квартири позивачкапросить суд визначити, що частка померлого [PERSON] у власності даної квартири становила 1/3. Позивачкау судове засідання не з'явилась, забезпечивши явку свого представника - [PERSON], котрий у судовому засіданні вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Тернопільської міської ради у судовому засіданні зазначила, що при розгляді даної справи покладається на думку суду. Представник реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без його участі на підставі наявних доказів. Представник Першої тернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву у якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності згідно чинного законодавства. [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що вважає позов підставним. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 січня 1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно розпорядження (наказу) від 08 січня 1998 року № 25566, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Квартира приватизована згідно із Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". [INFO] [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 серпня 2012 року, актовий запис № 1206, здійснений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Позивачці, постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори № 2327/02-31 від 27 серпня 2014 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS], що залишилась після померлого [PERSON] відмовлено через невизначеність конкретного розміру часток кожного з співвласників у майні. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, між співвласниками зазначеної квартири, як до часу смерті [PERSON] так і після неї, не укладалось угод щодо поділу майна, належного їм на праві спільної сумісної власності та не існує жодного рішення про такий поділ, а тому при визначенні часток слід виходити із засад рівності часток кожного із них. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Таким чином, суд приходить до переконання, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру становила 1/3 частину.

Outcome: approved