Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [PERSON] , який зареєстрований та є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 79,87 кв.м.. Позивач, згідно договору №36/уп.жф від 01.11.2019 року «Про наданні послуги з управління багатоквартирним будинком», укладеного на підставі типового договору, затвердженого Постановою КМУ №712 від 05.09.2018 року, був управителем будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до діючого договору на управління КВЖРЕП №1, як управитель багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , взяв на себе зобов`язання по наданню послуги з управління багатоквартирним будинком, яка, згідно ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів, тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Управління здійснювалось в період з 01.11.2019 ркоу по 01.02.2020 року. До укладення договору будинок перебував ан балансі КВЖРЕП №1. Відповідач користується послугою з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , отже зобов`язаний сплачувати вказані послуги не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим, відповідно до п.11 діючого договору. Внаслідок не сплати послуги з управління будинком станом на 01.02.2020 року виникла заборгованість в розмірі 1453,35 гривень. Про стягнення заборгованості за надані послуги КВЖРЕП №1 звернувся в лютому 2020 року до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком. Виданий за даною заявою судовий наказ у справі №279/668/20 було скасовано ухвалою суду від 02.06.2020 року. В зв`язку з наведеним просить рішенням суду стягнути з [PERSON] на користь Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 (далі КВЖРЕП№1) борг за надання послуги з управління будинком у розмірі 1219,04 гривень та понесені судові витрати по сплаті судового збору. 27.08.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком була отримана відповідачем 03.09.2020 року. У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушив спір про стягнення боргу за послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідач зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~ Дана квартира знаходиться в багатоквартирному будинку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку", витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Статтею 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно ст.13 вказаного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) ; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд(заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до ст.ст. 14, 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених законом. Статтями 20, 21 вказаного Закону визначені права та обов`язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Статтею 29 Закону передбачено надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою особою. Зобов`язання укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено, як на виконавця, так і споживача (ст.21 Закону). Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність укладеного між сторонами у письмовій формі договору про надання послуг не є підставою виконавцю житлово-комунальних послуг не проводити нарахування оплати за послуги та не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №206/1148/16-ц від 14.01.2019 року. Аналізуючи правомірність звернення позивача з позовною вимогою, встановлено, що згідно доданого до позовної заяви розрахунку за період з з січня 2019 року по січень 2020 року позивачем відповідачеві було нараховано 3072,00 грн., в той час як відповідачем сплачено за вказний період було сплачено 3152,91 грн., що перевищує нараховану суму на 80,91 грн.. За таких обставин, суд дійшов висновки, що позовні вимоги є безпідставними, тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed