Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить розірвати договір поставки від 22.08.2013 року та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у вигляді сплаченої суми передплати у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень, а також суму неустойки в розмірі 1025 гривень 86 копійок та 10000 гривень моральної шкоди, обгрунтовуючи вимоги тим, що за договором замовлення та поставки від 22.08.2013 року відповідач зобов'язаний був виготовити та передати кухонні меблі та модульну стінку у строк до 15.10.2013 року, однак умови договору не виконав, на письмове звернення відповідач не відреагував. Завдану моральну шкоду позивач у позовній заяві обґрунтовує порушенням прав, наданих споживачам, посилаючись на душевних стражданнях, стресах та відсутності можливості належного відпочинку. У судове засідання позивач подав заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що між сторонами 22.08.2013 року був укладений договір виготовлення та поставки, за умовами якого відповідач зобов'язався виготовити та поставити позивачеві кухонні меблі та модульну стінку, за п.2.2 якого загальна вартість товару становить 16900 гривень (а.с.9-11). За умовами п.2.3 Договору, грошові кошти за товар у розмір 70% передоплати, що становить 11000 гривень, сплачені при укладенні договору. У відповідності до п.2.7 Договору відповідач зобов'язаний був здійснити монтаж меблів за адресою позивача не пізніше 15.10.2013 року, однак умови Договору не виконав, з приводу чого позивач звернувся до відповідача та до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради з відповідними заявами стосовно невиконання замовлення на виготовлення та поставку меблів (а.с.15-17), однак по цей час у повному обсязі замовлення не виконане, встановлені кухонні меблі неякісні та мають велику кількість суттєвих недоліків (пробоїни, тріщини, потертості, сколи, подряпини, перекошення фасаду тощо), грошові кошти позивачеві не повернуті, відповідач ухиляється від спілкування з позивачем. Крім того, п.4.3 Договору встановлено розмір неустойки за прострочення поставки у вигляді подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення. Згідно наданого позивачем розрахунку, який відповідачем не оспорювався, розмір неустойки за період з 16.10.2013 року по 15.06.2014 року становить 1025 гривень 86 копійок. Відповідно до ч.ч.1-2, 3 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За загальними нормами, передбаченими ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності до вимог статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст.23 та ч.1 ст.1167 ЦК України (глава 82) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має грунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. У частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 10 000 гривень, суд вважає, що відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України та ст.1167 ЦК України, враховуючи ту обставину, що позивач у справі не має можливості з вини відповідача, яка ним не спростована, користуватися своїм майном на протязі тривалого часу, вимушений вживати додаткових зусиль для повернення власних коштів, витрачати час та кошти на отримання консультацій, звернень до державних органів, зважаючи на поведінку відповідача, який зобов'язаний був вжити усіх заходів для виконання умов договору, уникнення конфліктної ситуації з клієнтом та усунення наслідків виниклих спірних питань, виходячи з принципу розумності і справедливості, вимоги підлягають задоволенню у розмірі 5 000 гривень. Відповідачем зазначені вище обставини не спростовані, жодних доказів до суду не надано. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З іншими вимогами позивач не звертався. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 487 гривень 20 копійок (оплата судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру).

Outcome: partial