Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 14.11.2005року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: будинковолодіння, яке знаходиться в с.Шегині, по вул.Шкільна, 8, Мостиського району Львівської області, та право на середню земельну частку (пай) площею 2,43 умовних кадастрових гектара за межами с.Биків Мостиського району Львівської області відповідно до сертифікату серії ЛВ №2352 від 05.04.1997року. Стверджує, що за життя померлою було складено заповіт, яким усе своє майно вона заповіла в рівних частинах по 1/2 частки їй (позивачці [PERSON]П.) та її сестрі [PERSON], третій особі у справі. У встановлений законом термін вона звернулася в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 будинковолодіння, яке знаходиться в с.Шегині, по вул.Шкільна, 8, Мостиського району Львівської області, та 1/2 частку права на середню земельну частку (пай) площею 2,43 умовних кадастрових гектара за межами с.Биків Мостиського району Львівської області відповідно до сертифікату серії ЛВ №2352 від 05.04.1997року, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] В ході розгляду даної справи третя особа у справі - [PERSON] предявила позов до Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на іншу ? частину спадкового майна, а саме на ? будинковолодіння, яке знаходиться в с.Шегині, по вул..Шкільна, 8, Мостиського району Львівської області, та 1/2 частку права на середню земельну частку (пай) площею 2,43 умовних кадастрових гектара за межами с.Биків Мостиського району Львівської області відповідно до сертифікату серії ЛВ №2352 від 05.04.1997року, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечила щодо задоволення вимог третьої особи [PERSON] Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в попередньому судовому засіданні підтримала заявлені третьою особою вимоги та не заперечила щодо позовних вимог позивачки [PERSON] Представник відповідача Шегинівської сільської ради Львівської області у попереднє судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у попереднє судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у попереднє судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що 14.11.2005 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON]П.). До складу даної спадщини входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №8 по вул.Шкільній в с.Шегині Мостиського району Львівської області, проте право власності на дане майно належним чином спадкодавцем за життя оформлено не було, правовстановлюючі документи відсутні. Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленум Верховного Суду "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.95 N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх. Крім того, до складу даної спадщини входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПАФ «Шегинівська» розміром 2,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) зареєстрованого 26.08.2016року за №628 (взамін загубленого). Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 02.05.1996року, яким усе своє майно заповіла своїм дочкам: [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, які спадщину після смерті матері прийняли, подавши у встановлений законом строк та порядок до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Чоловік спадкодавця [PERSON] [PERSON] помер ще у 1989 році. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно спадкоємці не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту [PERSON] від 02.05.1996року; довідками, виданими виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області №1014 та №1018 від 02.09.2016року та №1198 від 21.10.2016року; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) зареєстрованого 26.08.2016року за №628 (взамін загубленого); копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією спадкової справи №174/06 та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved