Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення страхового відшкодування (в порядку регресу) в розмірі 16240,28 гривен. При цьому посилається на те, що 09.11.2015 року між ПАТ НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] Львом Олександровичем був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 83УБ № 1101157. Термін дії Договору страхування з 09.11.2015 року по 08.11.2016 року. 02.08.2016 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений договір (поліс) № АК/4683493, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв транспортного засобу Nissan Rogue д.р.н. ВН8877АМ. 16.08.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Rogue д.р.н. ВН8877АМ під керуванням [PERSON] та автомобілем Audi Q3 д.р.н. ВН6161 НА під керуванням [PERSON]. 19.09.2016 року постановою Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди що сталася внаслідок порушення [PERSON] п.15.13 Правил дорожнього руху, та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст.124 КУпАП. 17.08.2016 року до НАСК «ОРАНТА» звернувся потерпілий із письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування в звязку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Відповідно до дослідження № 30840160 від 28 серпня 2016 року та рахунку ТОВ «ЗС [PERSON]» складені страховий акт № СТО-16-6583/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього. НАСК «ОРАНТА» на підставі вищезазначених документів здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 116 240,28 грн. (сто шістнадцять тисяч двісті сорок гривень двадцять вісім копійок), що підтверджується платіжним дорученням № 42400 від 30.08.2016 року на рахунок ТОВ «ЗС [PERSON]» згідно заяви потерпілого. 26.09.2017р. та 31.10.2017 року страховиком направлено до винної особи претензію та досудове попередження про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу), однак до теперішнього часу жодної відповіді та пропозиції щодо погашення заборгованості Компанія не отримала. Враховуючи, що відповідальність [PERSON] забезпечена укладеним з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» полісом № АК/4683493, з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 100 000 грн., ПАТ «СК ПЗУ Україна» сплачує НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 100 000 грн. згідно ліміту. За [PERSON] залишається обовязок сплатити різницю між виплатою ПАТ «СК ПЗУ Україна» та фактичними витратами, які понесла НАСК «ОРАНТА у розмірі 16 240 грн. 28 коп. Відповідно до ч.2 ст. 281 ЦПК України, позивач не заперечує заочному розгляду справи. Відзиву від відповідача та пояснення третьої особи до суду не надходили. Клопотання від сторін про розгляд справи в загальному порядку не надходило. Суд, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280,281 ЦПК України та розумних строків розгляду справи, ухвалив слухати справу в заочному порядку. Судом встановлено, що 09.11.2015 року між ПАТ НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] Львом Олександровичем був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 83УБ № 1101157. Термін дії Договору страхування з 09.11.2015 року по 08.11.2016 року. 02.08.2016 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений договір (поліс) № АК/4683493, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв транспортного засобу Nissan Rogue д.р.н. ВН8877АМ. Також судом встановлено, що 16.08.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Rogue д.р.н. ВН8877АМ під керуванням [PERSON] та автомобілем Audi Q3 д.р.н. ВН6161 НА під керуванням [PERSON]. 19.09.2016 року постановою Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди що сталася внаслідок порушення [PERSON] п.15.13 Правил дорожнього руху, та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст.124 КУпАП. 17.08.2016 року до НАСК «ОРАНТА» звернувся потерпілий із письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування в звязку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Відповідно до дослідження № 30840160 від 28 серпня 2016 року та рахунку ТОВ «ЗС [PERSON]» складені страховий акт № СТО-16-6583/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього. НАСК «ОРАНТА» на підставі вищезазначених документів здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 116 240,28 грн. (сто шістнадцять тисяч двісті сорок гривень двадцять вісім копійок), що підтверджується платіжним дорученням № 42400 від 30.08.2016 року на рахунок ТОВ «ЗС [PERSON]» згідно заяви потерпілого. 26.09.2017р. та 31.10.2017 року страховиком направлено до винної особи претензію та досудове попередження про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу), однак до теперішнього часу жодної відповіді та пропозиції щодо погашення заборгованості Компанія не отримала. Враховуючи, що відповідальність [PERSON] забезпечена укладеним з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» полісом № АК/4683493, з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 100 000 грн., ПАТ «СК ПЗУ Україна» сплачує НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 100 000 грн. згідно ліміту. За [PERSON] залишається обовязок сплатити різницю між виплатою ПАТ «СК ПЗУ Україна» та фактичними витратами, які понесла НАСК «ОРАНТА у розмірі 16 240 грн. 28 коп. Як на правову підставу своїх позовних вимог Публічне акціонерне товариство НАСК «Оранта» покликається на норми підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV та ч.1 ст.1191 ЦК України, згідно з якими, ПАТ НАСК «Оранта» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Проте, з урахуванням встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.993 ЦК України і ст.27 Закону України від 07 березня 1996 року №85/96-ВР "Про страхування", згідно з якими, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З цього приводу Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 26, 27 постанови від 01.03.2013 р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснив, що до страховика (ПАТ НАСК «Оранта»), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства, які слід застосовувати до даних правовідносин після виплати страхового відшкодування в Публічного акціонерного товариства НАСК «Оранта» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в розмірі 16240,28 грн. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На виконання вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства НАСК «Оранта» підлягають стягненню також судові витрати в розмірі 1600,0 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved