Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Херсонське відділення №22 публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», посилаючись на те, що 15.09.2014 року вона уклала з відповідачем ПАТ «Дельта Банк» договір про розміщення банківського вкладу №0001008672912, за умовами якого сума вкладу становила 65000,00 грн., а вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, передбаченого п.1.3 Договору по 14.03.2015 року. 12.03.2015 р. вона, через свого представника, звернулась до банку із заявою про повернення вкладу в звязку із закінченням строків вкладу, проте за усними поясненнями працівників отримала інформацію про те, що через фінансову кризу та тяжку економічну ситуацію, гроші повернуті не будуть. На момент подання позову відповідач депозитний вклад їй не повернув, чим порушив зобовязання за Договором. Окрім цього, як зазначає позивач, окрім матеріальної шкоди їй було завдано також і моральну шкоду, яка полягає у погіршенні стану здоровя, вона фактично залишилась без засобів для гідного забезпечення своєї життєдіяльності та яку вона оцінює у 5000,00 грн. У звязку із цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь 65000,00 грн. основного боргу; стягнути з відповідача на її користь 5000,00 грн. завданої моральної шкоди. В ході розгляду справи було здійснено заміну неналежного відповідача ПАТ «Дельта Банк» в особі Херсонського відділення №22 ПАТ «Дельта Банк» на ПАТ «Дельта Банк». У судовому засіданні представник позивача усною заявою уточнив розмір позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладних коштів і остаточно просив стягнути 64538,05 грн. Представник позивача, за довіреністю [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача, за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, визнати їх безпідставними, необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню, про що надала письмові заперечення, мотивовані тим, що на підставі рішення №51 від 02.03.2015 р., прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року діє тимчасова адміністрація, в звязку з чим, виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, в розумінні п.1 ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Встановлений розмір відшкодування складає 200000,00 грн. на одну особу. Таким чином, стягнення з банку будь-яких грошових сум в судовому порядку, або зобовязання банку вчинити будь-які інші дії, повязаних з розпорядженням коштів, що належать клієнтам банку, під час дії тимчасової адміністрації суперечить чинному законодавству України. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, представник вважає її необґрунтованою, при цьому зазначив, що обставини, які викладені позивачем, не відповідають таким, що зумовлюють наявність усіх умов передбачених постановою Пленуму Верховного Суду України №4 щодо відшкодування моральної шкоди. Окрім цього, представник відповідача вказала, що відповідачем було виконано свої зобов'язання за договором банківського вкладу та перераховано кошти на поточний рахунок позивачки, у зв'язку з чим договір банківського вкладу (депозиту) №0001008672912 від 15.09.2014 року припинив свою дію, а тому вимоги позивачки про стягнення коштів з відповідача є безпідставними. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що 15.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №0001008672912, згідно умов якого сума вкладу становила 65000,00 грн., вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, передбаченого п.1.3 Договору, тобто по 14.03.2015 року. Факт розміщення грошових коштів позивачем у ПАТ «Дельта Банк» сторонами у справі не заперечується, на підставі укладеного договору, за умовами якого на внесену суму повинні бути нараховані відсотки. На момент звернення до суду, суму вкладу з відсотками позивачці виплачено не було. Відповідно до постанови № 150 Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних за рішенням № 51 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року, розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації в період з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року, рішенням цього ж органу № 71 від 08 квітня 2015 року строк тимчасової адміністрації збільшено до 02 вересня 2015 року включно. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом, який регулює дані правовідносини, та пріоритетним відносно інших законодавчих актів України. Згідно з п. п. 6, 16 ст. 2 вказаного Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Ст. 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема її ч. 1 встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників, зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. За ч. 2 ст. 26 цього Закону, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. З огляду на частини 2, 3, 5 статті 27 Закону, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Таким чином, оцінивши у сукупності докази по справі, виходячи із аналізу вищенаведеного законодавства, враховуючи факти, встановлені судом, а також зважаючи на те, що запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у даному випадку є підставою для звільнення відповідача від виконання умов договорів банківського вкладу між сторонами, питання відшкодування за вкладом, а не виплати суми вкладу, вирішується повноважним органом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог в частині повернення суми вкладу. Крім того, судом встановлено, що 11.06.2015р. за рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було перераховано кошти на поточний рахунок [PERSON] в сумі 461,95 грн., про що свідчить відповідна виписка по рахунках за договором банківського вкладу (депозиту) №0001008672912 від 15.09.2014 року в рахунок виплати депозитних коштів. Вирішуючи питання щодо правомірності заявлених вимог про стягнення з банку суми моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болі та стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.\~ Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначаться судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За вказаних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає такими, що не обґрунтовані позивачем належними та допустимими доказами. Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі..

Outcome: dismissed