Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.09.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені цим договором. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.03.2018 року має заборгованість в розмірі 61013,07 грн., з яких: 435,40 грн. заборгованість за кредитом; 52304,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5130,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 2893,48 грн. штраф (процентна складова). В зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 61013,07 грн. за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позову заперечує. Просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про необхідність відмови в позові виходячи з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 11.09.2008 року за згодою останнього, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язувався здійснювати погашення заборгованості. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 11.09.2008 року, станом на 25.03.2018 року відповідач має заборгованість в сумі 61013,07 гривень, що складається з наступного: 435,40 гривень - заборгованість за кредитом; 52304,19 гривень - заборгованість за процентами; 5130,00 гривень - комісія в тому числі нарахована комісія; 3143,48 гривень - заборгованість по судовим штрафам. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору, який був укладений між ним та ПАТ КБ "Приват Банк", розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв'язку з чим зобов'язання за договором не виконані в повному обсязі. Але, до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності, про застосування якого просив представник відповідача. Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна даність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, матеріалами справи встановлено, що договірні відносини сторін виникли 11.09.2008. Згідно розрахунку заборгованості, останній платіж по даному кредитному договору відповідачем здійснено 25.07.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. У зв'язку з вищевикладеним та з урахуванням вимог ст.261 ЦК України позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, оскільки останній платіж по кредитному договору відповідачем було здійснено 25.07.2014 року, та з того часу відповідачем не здійснено жодного платежу, а позивач звернувся до суду з позовом лише 03.04.2018 року (згідно позовної заяви) тобто з порушенням строків позовної давності. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У зв'язку з цим згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача всі витрати по справі. На підставі викладеного, та ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed