Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 05 вересня 2017 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 2630 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05 вересня 2017 року). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу у їхніх відносинах з відповідачем були присутні розуміння, взаємоповага, спільні інтереси та плани на майбутнє. Після народження сина відносини між ними почали стрімко погіршуватись, з`явились постійні образи, сварки, звинувачення, відповідач не допомагав доглядати за дитиною, не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, не дбав про взаємоповагу один до одного, почав "підіймати руку" на позивачку. Ці обставини спонукали позивачку переїхати з дитиною до своїх батьків для проживання. Таким чином, з квітня 2018 року і по теперішній час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. А тому, подальше спільне життя, збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Рішення про розірвання шлюбу прийнято позивачкою остаточно і змінювати його вона не має наміру, оскільки примирялись з відповідачем вони неодноразово, однак безрезультатно. Позивачка [PERSON] ., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Однак, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява, відповідно до якої позов підтримують в повному обсязі та просять розглядати справу у їх відсутності. Терміну на примирення просять не надавати. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв. За таких обставин суд розгядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , уклали шлюб що зареєстрований 05 вересня 2017 року Печерським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 2630 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05 вересня 2017 року). Причиною розірвання шлюбу є те, що протягом тривалого часу у їхніх відносинах з відповідачем були присутні розуміння, взаємоповага, спільні інтереси та плани на майбутнє. Після народження сина відносини між ними почали стрімко погіршуватись, з`явились постійні образи, сварки, звинувачення, відповідач не допомагав доглядати за дитиною, не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, не дбав про взаємоповагу один до одного, почав "підіймати руку" на позивачку. Ці обставини спонукали позивачку переїхати з дитиною до своїх батьків для проживання. Таким чином, з квітня 2018 року і по теперішній час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. А тому, подальше спільне життя, збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, в такому разі судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. З урахуванням\~викладеного,

Outcome: approved