Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом про встановлення права власності на будинковолодіння, який мотивують тим, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору позивачам, а також [PERSON], який помер [INFO], належить по 1/3 частині житлового будинку по [ADDRESS]., що підтверджується довідкою Троїцької сільської ради № 635 від 29.10.2014 року, відповідно до якої суспільна група господарства відносилась до «колгоспного двору», в якому, станом на 15.04.1991 року, були зареєстровані вищезазначені особи. Відповідач, [PERSON], хоча і був зареєстрований у спірному будинковолодінні, однак із 1986 року в даному господарстві не проживав, тобто втратив право на частку в майні колгоспного двору. Відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином позивачам належить по 1/3 частині спірного будинковолодіння, оскільки відповідач втратив право на частку в майні колгоспного двору. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з належної йому 1/3 частини даного будинковолодіння. Після його смерті спадкоємцем першої черги за законом стали позивачі та відповідач, а саме [PERSON], як дружина спадкодавця, та [PERSON], [PERSON] як сини спадкодавця. Після смерті спадкодавця в управління спадковим майном вступила позивачка [PERSON], вона вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в управління спадковим майном не вступили, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39065395 від 03.12.2014 року, сформованного державним нотаріусом Другої Снятинської державної нотаріальної контори, а тому вважаються такими, що спадщину не прийняли. Таким чином, позивачка [PERSON] стала співвласницею 2/3 частин спірного будинковолодіння. Однак, в зв'язку з тим, ще на спірне будинковолодіння було втрачено правовстановлюючі документи, а тому позивачі вимушені звернутися до суду із даним позовом. Представник позивачів в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав . Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в установленому законом порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17,18 Закону України "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З довідки від 29.10.2013 р. виданої виконкомом Троїцької сільської ради слідує, що в житловому будинку в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані і проживали [PERSON], 1935 р.н., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З свідоцтва про смерть виданого на [PERSON] слідує, що останній помер [INFO] З довідки від 29.11.2013 р. виданої Троїцькою сільською радою слідує, що за [PERSON], 1935 р.н., який помер [INFO] числився житловий будинок який знаходиться по [ADDRESS]. на день смерті [PERSON], який помер [INFO] в господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила дружина покійного [PERSON], заповіт від імені [PERSON] в Троїцькій сільській раді не посвідчувався. З свідоцтва про народження [PERSON] слідує, що батьками останнього записано [PERSON] та [PERSON] Отже, виходячи з вищенаведеного суд прийшов до переконання, що позивачка [PERSON] набула право власності на 2\\3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, а позивач [PERSON] - на 1\\3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, в [ADDRESS]. Суд на підставі встановленого та

Outcome: approved