Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Український науково-дослідницький інститут металургійного машинобудування «УкрНДІметалургмаш», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням терміну її виплати. Свої вимоги мотивував тим, що з 19.08.1982 року по 13.09.2010 року він працював у відповідача. Словянським міськрайонним судом Донецької області було видано судовий наказ №2-н/0544/1329/2012, яким стягнуто з Державного підприємства «Український науково - дослідного інститут металургійного машинобудування" на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 15553,06 грн. На даний час рішення суду не виконано, заборгованість по заробітній платі не сплачена. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 150749,64 грн., а також компенсацію втрати частини заробітної плати за період з 01.10.2010 року по 01.02.2016 року у сумі 14120,62 грн.. Позивач в судове засідання не зявилася, однак до суду надалв заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З судового наказу № 2-н/0544/1329/2012 від 17.10.2012 року, виданого Словянським міськрайонним судом Донецької області, вбачається, що з Державного підприємства «Український науково - дослідного інститут металургійного машинобудування" на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі, яка станом на 08.10.2012 року складає 15553,06 грн. (а.с. 8). Згідно наданої довідки № 112 від 10.10.2012 року, середня заробітна плата [PERSON] , відповідно до постанови №100 від 08.02.1995 року, складає 104,76 грн. (а.с. 7). На момент подання позовної заяви відповідач не сплатив на користь позивача зарплату, з моменту звільнення до теперішнього часу, тому з відповідача на користь позивача також підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до вищезазначеної довідки , середньоденна заробітна плата, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, становить 104,76 грн. Отже, відповідач повинен сплатити на користь позивача суму середнього заробітку у розмірі 150749 грн. 64 коп., виходячи з наступного розрахунку: з 14 вересня 2010 року 171 робочий день; за 2011 рік 250 робочих днів; за 2012 рік 251 робочих днів, за 2013 рік 242 робочих днів, за 2014 рік 251 робочих днів, за 2015 рік 250 робочих днів, з 01.01.2016 року по 08.02.2016 року 24 робочих днів; всього 1439 робочих днів х 104,76 грн. = 150749,64 грн. Що ж стосується проведення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати після звільнення позивача, то\~\~законодавством проведення такої компенсації працівникам підприємством після припинення між ними трудових відносин не передбачено. Згідно із ч. 1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб, - у порядку, встановленому\~ст. 117 КЗпП України. / Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.04.2013 року (справа 6-5380св13)./ Тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати у сумі 14120,62 не підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України "В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку". За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати у сумі 1507,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial