Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "Комерційний банк "Надра", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], 3-тя особа: Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, в якому (з урахуванням уточнень) просив визнати, що під час вчинення виконавчого напису №1354 від 14.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського територіального округу [PERSON] було порушено норми діючого законодавства України; визнати виконавчий напис № 1354 від 14.10.2013 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на мою користь судовий збір в сумі 243 гривень 60 коп., сплачений для розгляду цієї позовної заяви. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до тексту оспорюваного договору кредиту №715/П/2005-840, цільовим призначенням кредиту є придбання нерухомого майна для особистого використання. В розумінні пункту 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» такі кредити є споживчими і тому повинні регулюватися Законом України «Про захист прав споживачів». В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором № 715/П/2005-840 між сторонами, нібито був укладений оспорюваний договір іпотеки, згідно якого в якості забезпечення кредитного договору №715/П/2005-840, [PERSON] була передана квартира [ADDRESS]. Позивач зазначає, що оскільки Договір кредиту №715/П/2005-840 від 18.10.2005 року регулюється Законом України «Про захист прав споживачів», то у відповідності з частиною 2 пункту 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вилучати продукцію у споживача без його згоди або без одержання відповідного дозволу суду. А оскільки виконання виконавчого напису нотаріуса потребує примусового вилучення продукції у споживача з подальшим продажем вилученої продукції без рішення суду, то по відношенню до споживчого кредитування це є незаконним, а тому виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] №1354 від 14.10.2013 року є таким, що не підлягає виконанню. Під час вчинення нотаріальної дії приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] не було отримано доказів того, що Відповідачем 1 передано, а Позивачем отримано, кредитні кошти по оспорюваному договору кредиту №713/П/2005-840, що є важливим підставою вважати, що договір кредиту №715/11/2005-840, на підставі якого нібито у Позивача виникла фінансова заборгованість перед Відповідачем 1, не є укладеним. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] при вчинені виконавчого напису №1354 від 14.10.2013 року, діяв з порушенням та недотриманням норм законодавства України оскільки заява про дострокове повернення зобов'язання по договору кредиту №715/11/2005-840 датована 30.08.2013 року; надіслана вона на адресу Позивача, яка зазначена в іпотечному договорі і яка не відповідає фактичному місцю реєстрації Позивача, як зазначено в паспорті Позивача, на дату 18.10.2005 року, 30.08.2013 року, що підтверджується описом поштового вкладення від 30.08.2013 року. Заява ПАТ «Комерційний банк «Надра» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] була прийнята та зареєстрована ще до того моменту коли вимога ПАТ «Комерційний банк «Надра» про дострокове виконання зобов'язань могла бути отриманою Позивачем. Вимога про дострокове виконання зобов'язання по договору кредиту підлягає визнанню такою, що не є юридичним документом, який юридично правильно оформлений і має силу юридичного документу, що підлягає виконанню. Зазначена вимога оформлена на не офіційному бланку юридичної особи, в ній не зазначено вихідного реєстраційного номеру документу в журналі вихідної документації (кореспонденції) юридичної особи, зазначена вимога підписана невідомо ким, в ній не зазначено прізвище, ініціали та повноваження зазначеної особи, якій надано право на підписання такого документу, а також не завірена печаткою банку чи відповідним штампом відповідального відділу юридичної особи. Посилаючись на вимоги ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» позивач зазначив, що заборгованість не була безспірною та потребувала (потребує) доказуванню. А саме, «Комерційний банк «Надра» не доведено факту видачі кредитних коштів по договору кредиту та отримання кредитних коштів Позивачем по вищезазначеному договорі кредиту, що є підставою визнання, що договір кредиту №715/11/2005-840 від 18.10.2005 року між сторонами є не укладеним, а виходячи з цього, оспорюваний іпотечний договір від 18.10.2005 року є не дійсним, і виконавчий напис нотаріуса №1354 від 14.10.2013 року є таким що не підлягає виконанню. Також позивач посилаються на те, що 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника. Протягом судового розгляду справи позивач вимоги позову підтримував в повному обсязі, просив їх задовольнити, наголошуючи на недоведеності факту надання йому грошових коштів відповідно до договору кредиту №715/П/2005-840. Відповідно до його пояснень він не пам'ятає, чи виконував умови договору кредиту №715/П/2005-840 в частині повернення коштів. Крім того, позивач наголошував на незаконності одночасного нарахування пені та штрафу та їх розміру. Представник ПАТ «Комерційний банк «Надра» проти задоволення вимог позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] проти задоволення вимог позову заперечувала, в поданих суду заявах просила справу слухати за її відсутності. Представник Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві в судові засідання не з'являвся. Судом встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору № 715/П/2005-840 від 18 жовтня 2005 року [PERSON] ВАТ (ПАТ) «КБ» Надра» надано кредит в розмірі 53300 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором з [PERSON] укладено Договір іпотеки б/н від 18 жовтня 2005 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером № 2269. (а.с. 61-62,103-104) У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати відсотків та погашення кредиту відповідно до умов Кредитного договору Банком 30.08.2013 року на адресу вказану в договорі було надіслано Досудову вимогу про погашення заборгованості протягом 30 днів. (а.с.63, 64) Заборгованість за кредитним договором позивачем погашена не була. 14 жовтня 2013 року представник ПАТ «КБ» Надра» звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою, відповідно до якої просив вчинити виконавчий напис на Договорі іпотеки б/н від 18 жовтня 2005 року, зазначаючи, що загальна сума заборгованості Позичальника за Кредитним договором станом на 01.08.2013 року складає: 153783 долари США 51 цент, еквівалент в гривні: 1229191 гривень 60 копійок та 170000 гривень, що складається з : суми заборгованості за кредитом в розмірі 43580 доларів США 21 цент; суми заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 17392 долара США 44 центи; суми заборгованості по сплаті комісії в розмірі 3 925 доларів США 16 центів; суми пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 83 555 доларів США 70 центів; суми штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 5 330 доларів США; а також витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700,00 гривень. Та визначено строк за який провадиться стягнення - з 18.10.2005 року по 01.08.2013 року. 14 жовтня 2013 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS]. (а.с.11) Дослідивши матеріали справи заслухавши думку сторін, суд дійшов висновку про те, що вимога позову про визнання виконавчого напису № 1354 від 14.10.2013 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», статтею 33 Закону України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5. Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до положень статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 283 Інструкції встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. За п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Установлено, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису ПАТ «КБ» Надра» в підтвердження наявності заборгованості було подано наступні документи: кредитний договір № 715/П/2005-840 від 18.10.2005 року; договір іпотеки від 18.10.2005 року; заява кредитора по поверненню суми боргу, направлені на ім'я боржника; опис вкладення цінного листа; розрахунок заборгованості та виписка з договору. (а.с. 56-70) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 1051 ЦК України передбачає можливість оспорення договору позики за безгрошовістю. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на поясненнях позивача для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами. Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Посилання позивача на безгрошовість укладеного кредитного договір № 715/П/2005-840 від 18.10.2005 року не була доведена позивачем протягом судового розгляду - на підтвердження даного факту позивачем були надані лише особисті пояснення, та повідомлено що він не пам'ятає про факт повернення ним частини коштів за вищевказаним договором. У зв'язку з чим суд позбавлений можливості дійти висновку про достатність доказів на підтвердження факту безгрошовості кредитного договору № 715/П/2005-840 від 18.10.2005 року. Посилання позивача на порушення відповідачами норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника не знайшли свого підтвердження з огляду на те, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом до набрання чинності даним законом. Вимога позову про визнання факту порушення приватним нотаріусом Київського міського територіального округу [PERSON] норм діючого законодавства України під час вчинення виконавчого напису №1354 від 14.10.2013 року не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.2-5 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. Враховуючи вищевикладене суд вважає вимогу позивача про визнання факту порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] норм діючого законодавства України під час вчинення виконавчого напису №1354 від 14.10.2013 року неналежним способом захисту. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed