Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи їх тим, що відповідач в порушення умови кредитного договору № K2XRRX04941535 від 12.12.2007 р., укладеного між сторонами, відповідач допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 24.03.2014 року становить 23078,79 грн. Від цієї суми віднімається сума, у розмірі 12030,91 грн., яка була задоволена рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.02.2010 року з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 11047,88 грн. Оскільки відповідач порушує взяті на себе вказаним договором зобов'язання й не повертає заборгованість добровільно, позивач просить стягнути з нього заборгованість та судові витрати у справі на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи заяву представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 12 грудня 2007 року між позивачем, Банком та відповідачем як Позичальником підписано заяву № K2XRRX04941535 про надання кредиту у сумі 2940,00 грн на строк 12 місяців з 12.12.2007 року по 12.12.2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1.0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 72,03 грн. та одноразової допомоги за надання фінансового інструменту у розмірі 490,00 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період з "05" по "10"число кожного місяця у сумі 333,47 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Позичальник у заяві погодився, з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і з тим, що Умови разом з заявою та Тарифами складають між Банком та ним кредитно-заставний договір. Пунктом 5.1 Умов передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу. У пункті 5.3 Умов зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у poзмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості. Пунктом 5.4. передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом 3 років з дня, коли це зобов'язання повинне бути виконане. Матеріалами справи підтверджується, що у листопаді 2010 року Банк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № K2XRRX04941535 від 12.12.2007 р. в сумі 12030,91 грн. (а.с.37-41). Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2010 року, яке набрало законної сили, позов задоволено, з [PERSON] стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 12030,91 грн. (а.с. 4). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК (п.17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). За таких обставин вимоги Банку про стягнення заборгованості з відповідача станом на 24 березня 2014 року є правомірними та обґрунтованими. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, тому станом на 24.03.2014 рік має заборгованість 23078,79 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2940,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 197,49 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 864,36 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 19076,94 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); - 552,39 грн. штрафу (процентна складова) (а.с.5). Одночасно, суд прийшов до висновку, що відповідно до п. 5.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сума заборгованості підлягає зменшенню в частині розміру неустойки так як дані розрахунку в частині часового проміжку нарахування неустойки суперечать узгодженій позивачем і відповідачем домовленості стосовно трирічного строку нарахування неустойки з 12.12.2008 р., тобто з дня коли зобов'язання повинно бути виконане відповідачем оскільки розрахунок наданий суду позивачем у якості доказу містить нарахування неустойки за 4 роки 5 місяців. При цьому,

Outcome: partial