Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визначення додаткового строку для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві, що [INFO] помер її дядько [PERSON], який за життя зробив заповітне розпорядження відповідно до якого, 02.02.2000 року заповів їй, [PERSON] усе своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Реалізовуючи своє право на спадщину, позивачка звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, однак при попередній консультації з'ясувалось, що нею пропущено шестимісячний строк для написання заяви про прийняття спадщини. Причиною, що стала підставою для пропущення визначеного законодавцем строку позивачка вказує, що дядько певний період часу перебував під наглядом в будинку пристарілих в с. Росоша, а тому вона думала, що в такому випадку спадщина перейде до держави навіть за наявності заповіту. Крім цього, позивачка вказує у позовній заяві на те, що після смерті дядька вона пережила важкий психологічний стрес, пов'язаний із втратою близької людини, робила поминальні обіди, що потребувало значного часу та додаткових матеріальних витрат. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача Росошанської сільської ради Липовецького району, в судове засідання також не з'явився, в адресованій суду заяві вказав, що не заперечує проти задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити без його участі. Ураховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України, а тому проводить його на підставі доказів, що містяться у справі. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] в селі Росоша Липовецького району Вінницької області помер [PERSON], про що виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області було зроблено актовий запис за №38 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. За життя, 02.02.2000 року, [PERSON] зробив особисте розпорядження, відповідно до якого заповів своїй племінниці [PERSON] усе своє майно. Як вбачається із свідоцтва про одруження серія [NUMBER], [PERSON] після одруження змінила своє прізвище на "[PERSON]", відтак заповіт зроблено на ім'я позивача. Однак у визначений шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця позивач заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269,1270 ЦК України (2004 року) - не подала. Як вказала вона в позовній заяві, пропущено цей строк з поважних причин, оскільки дядько певний період часу перебував під наглядом в будинку пристарілих в с. Росоша, Липовецького району, а тому вона думала, що в такому випадку спадщина перейде до держави навіть за наявності заповіту. Крім цього, позивачка вказує у позовній заяві на те, що після смерті дядька вона пережила важкий психологічний стрес, пов'язаний із втратою близької людини, робила поминальні обіди, що потребувало значного часу та додаткових матеріальних витрат. Як вбачається із відповіді наданої завідувачем Липовецької державної нотаріальної контори від 25 січня 2014 року за №01-09/38, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] у Липовецькій державній нотаріальній конторі не заведена. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами є спадковими, спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, а відтак вони регулюються нормами Цивільного кодексу України. Статтею 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови№7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи норми чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини, а також надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до нотаріуса з поважних причин, а тому йому слід визначити додатковий достатній строк терміном у два місяці з часу набрання рішенням законної сили для подачі нотаріусу заяв про прийняття спадщини, а позовні вимоги задовольнити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved