Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача Білецької сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, у якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що вона\~є спадкоємцем\~за законом\~першої черги\~після померлого\~ [INFO] \~батька \~ [PERSON] ,\~після смерті\~якого відкрилась\~спадщина на\~належну йому\~ 1/3\~частину житлового\~будинку [ADDRESS] .\~Станом на\~15\~квітня 1991\~року вказане\~будинковолодіння належало\~до суспільної\~групи «колгоспний\~двір»,\~членами якого\~були:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~вона [PERSON] .\~Таким чином,\~кожному із\~них належить\~по 1/3\~частині вказаного\~будинковолодіння.\~Також,\~зазначає,\~що вона\~є єдиною\~спадкоємицею після\~смерті батька,\~оскільки її\~матір \~дружина померлого\~ [PERSON] \~подала у\~нотаріальну контору\~заяву про\~відмову від\~прийняття спадщини.\~Однак,\~звернувшись у\~нотаріальну контору\~з метою\~оформлення своїх\~спадкових прав,\~постановою нотаріуса\~їй було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~у зв`язку\~із відсутністю\~правовстановлюючого документа\~на житловий\~будинок. З цих підстав позивачка позбавлена можливості оформити спадкове майно у нотаріальному поряду, у зв`язку із чим просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак, її представник Адвокат Семененко С.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача\~Білецької сільської\~ради Тернопільського\~району,\~Тернопільської області\~ у\~судове засідання\~не з`явився,\~попередньо подав\~ заяву\~від 21\~вересня 2021\~року про\~розгляд справи\~за відсутності\~представника сільської ради, вказав, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Відповідно до Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №737, виданої 14 червня 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки №738 виданої 14 червня 2021 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 05 вересня 1990 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №11. Державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Відповідно до Довідки №193, видної 27 травня 2021 року Білецькою сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області, будинковолодіння в [ADDRESS] рахується за [PERSON] , станом на 01 липня 1990 року колгоспний двір, головою якого була [PERSON] та членами якого були: [PERSON] , [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що складено актовий запис №139 Виконавчого комітету Білецької сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, яким 22 грудня 2020 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Довідкою №191 виданою 27 травня 2021 року Білецькою сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області стверджується, що на день смерті [PERSON] разом із ним були зареєстровані та проживали: [PERSON] дружина; [PERSON] дочка; [PERSON] зять; [PERSON] внучка. Як убачається із, наданих на запит суду, матеріалів спадкової справи №230/2021, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого [PERSON] , у встановлений законом строк, а саме 26 травня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . Також, 26 травня 2021 року дружина померлого [PERSON] [PERSON] подала у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка. 06 серпня 2021 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1952/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок. 11 червня 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , згідно якого вказане будинковолодіння складається із: А житловий будинок, 1965 року побудови; А1 житлова прибудова, 1991 року побудови; сх. сходи; Б хлів, 1961 року побудови; В господарська будівля, 1961 року побудови; Г господарська будівля, 1989 року побудови; Д літня кухня, 1961 року побудови; д прибудова, 1961 року побудови; Е господарська будівля, 1991 року побудови; Пд (Е) підвал, 1961 року побудови; Є господарська будівля, 1991 року побудови; Ж навіс, 1991 року побудови; З вбиральня, 1991 року побудови; І господарська будівля, 1991 року побудови; 3 огорожа; 4 ворота; 5 хвіртка; 6 септик; І вимощення; К криниця. Як убачається із Експлікації приміщень під літ. «А», загальна площа житлового будинку становить 80,5 кв.м., житлова площа 66,6 кв.м. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено,\~що житловий\~будинок,\~що знаходиться\~по [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи «колгоспний двір». Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно з ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади / публічних актів /, що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. На час виникнення спірних правовідносин, порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів / далі - Вказівки /, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР /далі - Держкомстат СРСР / від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25 травня 1990 р. Відповідно до п. 20 Вказівок суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства /сім`ї/. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Станом на\~15\~квітня 1991\~року членами\~колгоспного двору,\~що знаходиться\~по [ADDRESS] були: [PERSON] голова двору; члени двору: [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, кожному члену даного колгоспного двору належить по 1/3 частині житлового будинку. Відповідно до ст. 1216-1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після померлого [PERSON] , оскільки є його дочкою, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09 листопада 1973 року Ігровицькою сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 05 березня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської адміністрації, згідно якого [PERSON] 05 березня 1994 року уклала шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] ». Інша спадкоємиця після померлого [PERSON] його дружина [PERSON] подала у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, позивачка [PERSON] набула право на спадкування належної померлому [PERSON] 1/3 частки будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved