Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в квартирі та внесення відповідних змін до особового рахунку та стягнути з відповідачки понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він є співвласником житлової квартири [ADDRESS] , яка складається з 3-х кімнат, загальною площею 71,9 кв. м, житловою площею 40,2 кв. м та йому належить 1/2 частина квартири на праві приватної власності. Іншим співвласником квартири є його мати [PERSON] , якій також належить 1/2 частина квартири на праві приватної власності. 05 липня 2016 року на неодноразове прохання його дружини [PERSON] , він, за згодою матері, зареєстрував постійне місце проживання відповідача [PERSON] у його квартирі, як члена сім`ї власника. Але вже більш 2-х років відповідач не живе з ними однією сім`єю. Вони не ведуть спільне господарство, не мають спільного з відповідачем сімейного бюджету. Іншими словами, вже тривалий час відповідач не є членом сім`ї і живе окремо. Він несе тягар витрат по утриманню квартири. Відповідач не виконує своїх обов`язків щодо оплати комунальних послуг на утримання житла у належному стані. 11 вересня 2018 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою у термін до 11 жовтня 2018 року знятися з реєстрації з моєї квартири. Відповідач в усній формі відмовила у виконанні цієї вимоги, тому він був змушений звернутися до суду за захистом свої прав власника. Ухвалою від 03 січня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 02 квітня 2019 року підготовче судове засідання було закрито та призначено судове засідання. Ухвалою від 14 травня 2019 року справа була прийнята до провадження за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Шендриком К.Л. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась та про причини неявки суду не повідомила, хоча про місце і час слухання справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , яка складається з 3-х кімнат, загальною площею 71,9 кв. м, жилою площею 40,2 кв. м та йому належить 1/2 частина квартири на праві приватної власності. В квартирі зареєстровані позивач, [PERSON] та [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності, копією технічного паспорта, довідкою №1/30079 від 12 жовтня 2018 року ТОВ "ЄРЦ КП". Крім того, згідно акту про не проживання від 19 липня 2019 року та довідки № С-5824 КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 19 липня 2019 року відповідач з 03 серпня 2018 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , та не зверталась із заявами про перешкодження їй у проживанні за вказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про захист права власності, усунення перешкод у користуванні та розпорядження власним майном, позбавлення фізичної особи права користування житловим приміщенням суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, що є підставою для втрати відповідачем її права на користування квартирою [ADDRESS] , внаслідок її відсутності у зазначеному жилому приміщенні без поважних причин з 3 серпня 2018 року, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved