Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначено, що 02.07.198 року [PERSON] уклала шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано Приморським відділом РАЦС ММУЮ за актовим записом №102. Шлюб розірвано, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] , яке видано 11.08.2008 року Приморським відділом РАЦС ММУЮ Донецької області, актовий запис №190. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.01.2005 року, виданим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, де батьком записано [PERSON] . Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишилася жити з матір`ю [PERSON] позивачем по справі. Рішенням Приморського районного суду від 20.08.2008 року видано виконавчий лист 2-1769 про стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця до повноліття дитини з відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет на 2020 рік", у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, з 1 липня 2318 гривні, з 1 грудня 2395 гривень. Таким чином, розмір аліментів призначений за рішенням суду є меншим ніж встановлений законом, та не є достатнім для належного утримання дитини, адже прожитковий мінімум постійно змінюється, зростають ціни на продукти харчування, одяг та всі інші товари повсякденного вжитку. Окрім того, [PERSON] потребує лікування, перебуває на диспансерному обліку у лікарів з діагнозом хронічний холецистит, хронічний гастрит з наслідками гастродуоденального рефлюкса, Ідіопатичний S подібний сколіоз І ступеня. З супутнім діагнозом синдром вегето-судинний дісфункції. Диспластична кардіопатія. Плосковальгусні стопи, що потребує додаткових витрат. Щомісячно витрати складають лише на консультації по 200-300 грн., проходження лікування 2000 грн., набуття лікувальних устілок кожні шість місяців, які коштують 600 грн. Донька декілька разів на рік починаючи з 2014 року та по 2020 перебуває на стаціонарному лікуванні, з вищевказаними діагнозами. На придбання ліків, які були необхідні для одужання дитини витрачено у період з 2019 року по 2020 року приблизно 4000 грн. Однак не усі касові чеки збереглися. Залишилися лише останні на загальну суму 2993 грн. Для подальшого лікування доньки відсутні кошти, тому змушена звернутися до суду про стягнення додаткових коштів на лікування доньки. У зв`язку з чим, звернулася з вимогами про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у ј частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати, понесених на лікування дитини, [PERSON] у сумі 2993 грн. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] додаткові витрати на лікування [PERSON] , щомісячно у твердій грошовій одиниці у розмірі 2000 грн., починаючи з моменту прийняття рішення суду до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Ухвалою\~Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі,\~розгляд вказаної цивільної справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.11.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.05.2020 року №2-1769/2008 скаргу [PERSON] на бездіяльність державного виконавця Приморського відділу ДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) задоволено, визнано дії державного виконавця Приморського відділу ДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Деменко О.С. протиправними, зобов`язано державного виконавця Приморського ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вчинити дії у вигляді винесення постанови про припинення стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , в зв`язку з досягненням повноліття та залишення стягнення з боржника аліментів у розмірі 1/6 частини доходів, а також зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок сплачених боржником аліментів у рахунок сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого 11.08.2008 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №190 від 07.08.2008 року. Прізвище після розірвання шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 06.01.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м . Маріуполя Донецької області, [INFO] народилася [PERSON] про що в книзі реєстрації актів громадського стану про народження зроблено актовий запис №1. Батьками [PERSON] є [PERSON] батько, [PERSON] мати. Відповідно до виконавчого листа 2-1769 2008 виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 20.08.2008 року стягнуто з [PERSON] , 1978 р.н., уродженця м. Маріуполя аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 29.07.2008 року до досягнення повноліття. Відповідно до етапного епікризу на підлітка в 15 років [PERSON] , [INFO] , стоїть на диспансерному обліку з діагнозом: синдром вегето-судинної дісфункції, S подібний сколіоз І-ІІ ступеня, плоско-вальгусні стопи. Згідно виписки з історії хвороби №60302 КЛПУ "Обласний дитячий кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь" Ортопедичне відділення [PERSON] знаходилася на лікуванні з 7.11.2017 по 08.12.2017. Відповідно до Консультаційного висновку спеціаліста від 10.09.2018 року [PERSON] встановлено діагноз: синдром ангіодистонії з астено-невротичним синдромом. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 25.09.2017 року [PERSON] встановлено діагноз: синдром ангіодистонії пубертатного періоду, астено-невротичний синдром. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 16.10.2015 року [PERSON] встановлено діагноз: закрити перелом головки правої лучевої кості. Відповідно до виписки з історії хвороби виданої КЛПУ «Обласний кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь» ортопедичне відділення, з 05.07.2019 по 03.01.2020 року [PERSON] знаходилась на лікуванні у КЛПУ «Обласний кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь». Відповідно до виписки з історії хвороби виданої КЛПУ «Обласний кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь» ортопедичне відділення, з 18.01.2016 по 18.03.2016 року [PERSON] знаходилась на лікуванні у КЛПУ «Обласний кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь». Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 25.12.17 року ЦПМДС №4 [PERSON] встановлено діагноз: синдром вегетативної дисфункції. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 23.10.14 року ЦПМДС №4 [PERSON] встановлено діагноз: синдром вегетативної дисфункції. Відповідно до консультаційного висновку від 29.02.2020 року AS MEDICAL [PERSON] встановлено діагноз: хронічний холецистит загострення, білінарний садж, хронічний гастрит в стадії загострення з наявним гастродуденальним рефлюксом, без асс з НР, помірно підвищеною кислото образною функцією, антено-невротичний синдром. Відповідно до листа КНП Маріупольської міської ради від 25.08.2020 року №88-24166-881 повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на диспансерному обліку і спостерігається вузькими фахівцями з захворюваннями. Дитина потребує постійного спостереження вузьких спеціалістів з метою планових обліків та проведення комплексного проти рецидивного лікування. Відповідно до листа ПАТ «Українська залізниця» філія «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ Маріупольське вагонне депо №161 від 25.08.2020 року, ВП Маріупольське вагонне депо повідомило, що перерахунок аліментів на утримання доньки [PERSON] склав з 27 липня 2018 року по травень 2020 року 31095, 48 грн. Відповідно до чеків ТОВ «АС Медікел» витрати на устілки, консультування, аналізи склали 2993 грн. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дитини значно зросли, а також значно підвищився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час розмір аліментів не задовольняє потреби дитини, мінімальний розмір яких у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Тому позивач просить збільшити розмір раніше присуджених аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Визначаючи збільшений розмір аліментів, суд виходить із розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року встановлений у розмірі 2318 гривень, з 1 грудня 2020 року 2395 гривень. Таким чином, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі, меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція сформульована ВСУ у постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Відповідач не надав суду доказів які б свідчили про те, що він має зобов`язання по утриманню інших осіб, або наявності у нього обставин, що унеможливлюють виплату аліментів на мінімально встановленому законодавством рівні. Також не надано відомостей, що свідчили б про те, що він є непрацездатною, або обмежено працездатною особою. Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові Пленуму № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат понесених на лікування дитини та стягнення додаткових витрат на лікування щомісячно у твердій грошовій одиниці у розмірі 2000 грн. з моменту прийняття рішення суду до повноліття дитини суд зазначає наступне. За змістом\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5\~ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п. 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що відповідно до\~ст. 185 СК України\~до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення\~ст. 185 Сімейного Кодексу України\~слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Суд виходить з того, що батьки зобов`язані займатися розвитком дитини, забезпеченням її матеріальних потреб, в разі відсутності самостійного заробітку, але, при цьому, необхідно враховувати також матеріальні можливості батьків та врегульовувати додаткові витрати за домовленістю між батьками. При цьому, суд бере до уваги, що додаткові витрати на дитину сторін стосуються продовження навчання. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. При цьому,\~Сімейний Кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого. Таким чином, позивач може просити суд стягнути з відповідача лише частину понесених нею додаткових витрат. З матеріалів справи вбачається, що, у зв`язку з тим, що дитині встановлено діагноз: хронічний холецистит, хронічний гастрит з наслідками гастродуоденального рефлюкса, Ідіопатичний S подібний сколіоз І ступеня, з супутнім діагнозом синдром вегето-судинний дісфункції, диспластична кардіопатія, лосковальгусні стопи, позивачем поенсено витрати на лікування вартістю 2993 грн.\~\~ Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягненню додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1496,50 грн. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину наперед, необхідно надати докази, суми витрат, які будуть понесені, позивач повинен довести їх необхідність. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення тому позивачкою при подачі позову судовий збір не сплачено. Відповідно дост.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.08.2008 р. № 2-1769 - підлягає відкликанню.

Outcome: partial