Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS], вказане свідоцтво посвідчене Четвертою Жданівською державною нотаріальною конторою 07 травня 1985 року, та зареєстровано в реєстрі за № 1284. Крім позивачки в даному будинку зареєстрована - [PERSON], [INFO], яка з листопада 2012 року не проживає за вказаною адресою, місце її перебування їй не відоме. Будь-якого майна відповідачки у спірному будинку немає, участі в оплаті комунальних послуг та утриманні будинку відповідачка [PERSON] не приймає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Факт не проживання відповідачки в спірному будинку з листопада 2012 року, підтверджується актом, складеним працівниками КСН „Первомайський" від 15 січня 2015 року. Зазначені обставини ускладнюють її життя, проте добровільно знятись з реєстрації за адресою спірного будинку, відповідачка не бажає, у зв'язку з чим позивачка вимушена звертатись до суду. Просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинку [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] до суду не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягає. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належними чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Четвертою Жданівською державною нотаріальною конторою 07 травня 1985 року, та зареєстровано в реєстрі за № 1284. (а.с. 9) Згідно реєстраційного напису виданого БТІ міста Жданова 12.05.1985 року, [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно виписки з домової книги за адресою [ADDRESS] зареєстровані: - [PERSON], [PERSON], [PERSON].(а.с. 8) Відповідно до положень ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачка у позовній заяві вказувала на те, що відповідачка [PERSON] в спірному будинку не проживає без поважних на те причин, будучи там зареєстрованою. Факт не проживання відповідачки [PERSON], [INFO] в будинку [ADDRESS] з листопада 2012 року, підтверджується актом № 19 складеним 15 січня 2015 року працівниками КСН „Первомайський" з підписами сусідів. (а.с. 4) За таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] будучи зареєстрованою у житловому приміщенні, не мешкала в ньому без поважних причин понад одного року, таким чином втратила право користування даним жилим приміщенням. За змістом ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні" однієї з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом із тим з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати, а саме по оплаті судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст. 156 ЖК України, ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved