Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати спільним майном подружжя 1/2 частину житлового будинку , що розташований в [ADDRESS] та поділити майно , визнавши за кожним право власності по 1/4 частині. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 30.09.1997 року до 12.05.2014 року вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі . В 2000 році за час перебування в шлюбі був придбаний будинок , який був зареєстрований за матір"ю позивача [PERSON] та дружиною [PERSON] по 1/2 частині за кожним. На даний час у позивача з відповідачкою існує спір щодо права на вказане майно. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною власністю. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння , користування і розпорядження майном , що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно , набуте за час шлюбу . Відповідно до ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна , що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ст.70 СК України , ст.372 ЦК України). Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати , що йому з відповідачем належить право власності на вказану частину будинку , по 1/4 частині за кожним. В судовому засідання позивач вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити . В своїх показах зазначив , що як такої купівлі -продажу будинку не було фактично . Спірний будинок належав його бабусі [PERSON] В м. Мелітополь була квартира , яка належала відповідачці , її батьку та дочці . Дочка була неповнолітня , а батько відповідачки наполягав на продажу квартири , тому щоб надали дозвіл на її продаж необхідно було показати , що у неї є інше житло. Було вирішено було оформити договір купівлі-продажу. Ніхто ніяких коштів не сплачував , так як на той час всі проживали як одна сім"я. В спірному будинку позивач та відповідач були прописані з часу укладення шлюбу , ще до оформлення договору. Куди пішли гроші від продажу квартири в м. Мелітополь він не знає. Батько відповідачки казав , що то квартира була надана йому , можливо він і забрав всі кошти від її продажу. Представник позивача підтримала вимоги , просить їх задовольнити. До викладеного доповнила , що між продажем квартири в м. Мелітополь та купівлею частини будинку в м. Бобровиця існує значний проміжок часу , відповідачкою не надано жодного доказу що саме гроші від продажу квартири були вкладені в покупку частини будинку .Отже вказана частина будинку є спільною власністю , відповідач не довів жодним чином протилежне. Представник відповідача заперечує щодо задоволення позову , так як відповідач надала докази того , що 1/2 частина будинку в [ADDRESS] належить їй на праві особистої приватної власності , оскільки вона придбана на її особисті кошти , виручені від продажу квартири , яка належала їй , батьку та дочці, що підтверджується договором купівлі-продажу , доданим до заперечень. Розглянувши позовну заяву , заслухавши учасників процесу , дослідивши надані докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено , що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.09.1997 року до 12.05.2014 року , що підтверджується даними рішення суду про розірвання шлюбу , копією свідоцтва про шлюб ( а.с.9,10). Відповідно до копії договору купівлі- продажу (а.с.11) , укладеного між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] договір укладений 22.02.2000 року , тобто будинок був придбаний в період спільного проживання в зареєстрованому шлюбі позивача та відповідача. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною власністю. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння , користування і розпорядження майном , що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно , набуте за час шлюбу . Відповідно до ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна , що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ст.70 СК України , ст.372 ЦК України). Відповідно до договору купівлі -продажу від 27.11.1999 року в м. Мелітополь ( а.с. 53) була продана квартира , що належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Крім вказаного договору відповідач не надала жодного належного доказу , що саме за кошти , виручені від продажу квартири в м. Мелітополь вона придбала 1/2 частину будинку в м. Бобровиця ( наприклад підтвердження , що кошти зняті для оформлення договору з депозитного рахунку , де вони знаходилися) . Відповідачкою не надано доказу також на підтвердження тієї обставини , що вона взагалі отримала кошти після продажу квартири ( розписки , що кошти були поділені між продавцями). Отже 1/2 частина будинку в [ADDRESS] є спільною власністю позивача та відповідача і належить їм в рівних частинах.

Outcome: approved