Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

позивач по справі [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]", [PERSON], про визнання кредитного договору недійсним, в котрому просив постановити рішення , яким визнати недійсним договір № 009- 14110-160611 від 16.06.2011р. «На відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки», укладений між АТ «Дельта банк» та [PERSON] Допустити двосторонню реституцію за оспорюваним договором, для чого витребувати у АТ «Дельта Банк» розрахунок сплачених та отриманих коштів за договором № 009-14110-160611 від 16.06. 2011 р. ій позов мотивував тим, що відповідно до рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області в 2015 р. задоволені позовні вимоги АТ«Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення кредитного боргу в сумі 16000 грн. Саме на теперішній час з постанови удового виконавця про відкриття виконавчого провадження відносно [PERSON] йому стало відомо про укладення вказаного договору. Його шлюб із [PERSON] зареєстрований 08.08. 1981р. Первомайським міським відділом РАЦС Миколаївської області. Дружиною [PERSON] 16.06.2011р. укладено договір № 009-14110-160611 з АТ «Дельта Банк» «На відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки». Вказаний договір був укладений його дружиною без його на те згоди, про що свідчить відсутність його підпису на самому договорі. Виходячи з того, що сума стягнення за вказаним договором на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду становить 16000 грн. він виходить за межі дрібного побутового договору, а оскільки йому не було відомо про його укладення, то не можна стверджувати про те, що отримане в результаті укладення договору майно (кошти) використовувались в інтересах сімї і тому породжували обовязки для кожного із подружжя. Кошти для виконання судового рішення про стягнення 16000 грн. є спільним майном подружжя, і використання цих коштів для виконання рішення суду буде порушувати його право на частку в спільному майні подружжя, тому в даному випадку він є стороною, яка має право на подання позову про визнання договору № 009-14110-160611 від 16.06. 2011р. Як вважає позивач, поскільки у відповідністі зі ст.216 ЦК України «Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тим, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержаного, за цінами, які існують на момент відшкодування.». А поскільки за час існування вказаного вище договору його дружина сплачувала відсотки за користування наданими коштами, які у разі визнання оспорюваного договору недійсним, мають бути повернуті, як частка у спільному майні подружжя. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити їх на підставі доводів, викладених в позовній заяві. Відповідачка по справі [PERSON] заявлений до неї позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідач по справі АТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявився, був повідомлений завчасно та належним чином, до суду направив заперечення на позовну заяву, позов не визнав, вважає його необгрунтованим, незаконним та таким, що не підлягає задоволенню, просив відмовити в позові. Свою невизнаність позову мотивував тим, що дійсно 16.06.2011р. між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено Договір № 009-14110-160611 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (надалі - Договір). Відповідно до умов договору, АТ «Дельта-банк» відкрив [PERSON] поточний рахунок з використанням платіжної картки № 26250904738615 в гривні та надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з встановленням ліміту на день укладання Договору в розмірі 7 500 гривень з можливістю перегляду за ініціативою банку розміру цього ліміту. Згідно ст.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. Поточний рахунок-рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково - касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджена Постановою Правління Нацбанку України від 12.11.2003р. № 492 чітко зазначає які операції проводяться з поточного рахунку в національній валюті України за розпорядженням фізичної особи-резидента або за його дорученням. Жодним із зазначених вище нормативних актів, а також інших актів законодавства України не передбачено отримання згоди іншого подружжя при укладанні договору на відкриття поточного рахунку або отримання кредиту. Відповідно до пункту 25 Постанови № 5 Пленуму спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з Положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Також не погоджується відповідач АТ «Дельта Банк» з твердженням позивача про те, що кошти для виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] 16 000,00 гривень є спільним майном подружжя и використання цих коштів буде порушувати право позивача в спільному майні подружжя. Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.06.2015р. з [PERSON] було стягнуто на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за Договором в розмірі 15 419,74 гривень, що складається з тіла кредиту та заборгованості за відсотками. Таким чином, право позивача ні яким чином на даний момент не порушено. Також представник відповідача АТ «Дельта Банк» не визнає позов і тому, що ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України дає вичерпний перелік вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: - зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути направлений на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Крім того, ч. 4 ст. 203 ЦК України передбачає, що правочин має вчинятися у формі, передбаченій законом. Представник відповідача зазначаємо також, що відповідно до п. 7 [PERSON] ВССУ від 27.09.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, щовиникають із кредитних правовідносин», ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину визначає недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 6, 6 ст. 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину. Згідно з частиною першою ст. 638 та частиною першою ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Правове значення для вирішення питання про визнання правочину недійсним має недодержання його сторонами вимог закону саме при його укладенні, а не при виконанні (Постанова ВСУ віл 11.07. 2012 р. № 6-63 цс 12). Вислухавши пояснення сторін, представників, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Із матеріалів справи вбачається, що: - 08.08.1981р. між позивачем по справі [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON] було укладено шлюб в Первомайському міськРАГСі, актовий запис №390 від 08.08.1981р. - 16.06.2011р. між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено Договір № 009-14110-160611 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (надалі - Договір). Відповідно до умов договору, АТ «Дельта-банк» відкрив [PERSON] поточний рахунок з використанням платіжної картки № 26250904738615 в гривні та надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з встановленням ліміту на день укладання Договору в розмірі 7 500 гривень з можливістю перегляду за ініціативою банку розміру цього ліміту. Відповідно до ч.3.ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема, такі питання : 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо),які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольняти або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку про те, що позивач не довів в судовому засіданні обґрунтованість та законність позовних вимог. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] до АТ "Дельта Банк", [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним, - є необґрунтованими та підстави для задоволення даного позову не доведеними, а тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed