overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є донькою відповідача у справі, [PERSON] , в даний час досягла повноліття та продовжує навчання в ДНЗ "Центр сфери обслуговування м.Житомира", форма навчання денна та потребує матеріальної допомоги, оскільки не має можливості працювати. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження. В даний час вона досягла повноліття та навчається в ДНЗ "Центр сфери обслуговування м.Житомира", форма навчання денна, що стверджується довідкою з навчального закладу. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно до положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. Відповідач доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), не подав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки на час її навчання, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 09.07.2016 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на життя, чоловік нехтує сімейними цінностями, проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.07.2016 року, який було зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №206. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . 14.11.2017 року позивач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Визначаючи місце проживання неповнолітньої дитини сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, котрого підтримала у судовому засіданні та пояснила, що перебуває в шлюбі, котрого зареєстровано 24 жовтня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №356. При спільному проживанні у них народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Через сімейні незгоди, різні характери та погляди на життя, постійні сварки та скандали в сім'ї,\~застосування відповідачем фізичної сили до неї, позивача, вони припинили спільні сімейні стосунки, проживають окремо та не ведуть спільного домашнього господарства з 2014 року. Зазначила, що стосунки не змінились, подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, просить суд їх шлюб розірвати, а неповнолітніх дітей залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу, просить залишити їй прізвище "Кіщук", та стягнути з [PERSON] судові витрати.\~ Позивач та представник в судове засідання не з'явились, позивач подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що з відповідачем після надання терміну на примирення вони не помирились, збереження сім ї, вважає, неможливим , просить позовні вимоги задоволити. Відповідач позов не визнав, бажає зберегти сім»ю і проживати з позивачем у шлюбі. Проаналізувавши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження, видане 24.10.1998 року (а.с.4), копії свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6), довідку №217 від 09.02.2017 виданої відповідачу [PERSON], виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.46), з якої видно що сім»я [PERSON] з неповнолітніми дітьми проживають без реєстрації у с. Росохач; довідку № 152 від 04.04.2017 р. виданої позивачу [PERSON] виконкомом Остапківської сільської ради Коломийського району в котрій зазначено, що [PERSON] тимчасово проживає в с. Остапківці без реєстрації; з урахуванням пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що між сторонами склались неможливі умови спільного проживання із-за сімейних незгод, різних поглядів на життя, постійних сварок та скандалів в сімї, у звязку з чим сторони припинили спільні сімейні стосунки, проживають окремо і спільного господарства не ведуть, тому зберігати такий шлюб недоцільно так як він носить лише формальний характер та суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей. Судом вживались заходи для примирення сторін, але сторони не помирились. Підстави ,які спрямовані на збереження сімї відсутні, позивач наполягає на розірванні шлюбу так як не бажає проживати з відповідачем у шлюбі і їх стосунки носять формальний характер. Неповнолітніх дітей від цього шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вважає за доцільне залишити на проживання при матері позивачці по справі [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивачці слід\~ залишити\~ прізвище "Кіщук", як вона цього просить Відповідно до ст.. 88 ЦПК України , з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного та ст.ст.109,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 03 травня 2003 року уклала шлюб з відповідачем, у відділі реєстрації актів цивільного стану Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 118. Зазначає, що від даного шлюбу в них народилась дочка : [PERSON], [INFO]. Вказує, що з відповідачем сімейне життя не склалось. Вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивач просить суд шлюб розірвати, прізвище після розлучення просить залишити "Гаєвська", дочку залишити проживати з нею. Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивя, хоча подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до\~ст. 197 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяви сторін, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 травня 2003 року сторони уклали шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 118 (а.с. 4). У сторін є дочка : [PERSON], [INFO]. Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, дитину слід залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "Гаєвська". На підставі ст. ст.\~104,\~110,\~112,\~113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 24 версня 2010 року уклала шлюб з відповідачем, у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. Зазначає, що від даного шлюбу в них народилось двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що з відповідачем сімейне життя не склалось. Позивач зазначає, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Лехкар". Позивач в судове засідання не з»явилась, хоча подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 вересня 2010 року сторони уклали шлюб у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін є двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, дітей слід залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "Лехкар". На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, яким просила розірвати шлюб укладений між сторонами 18 жовтня 2008 року, зареєстрований виконавчим комітетом Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 34, а також залишити за нею дошлюбне прізвище. В судове засідання сторони по справі не з'явились, але до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує. Відповідач позов визнає. За таких обставин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання про часткове задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам сімейного права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Суд відмовляє в позові в частині зміни прізвища позивача на дошлюбне, адже відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, лише в разі розгляду заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження. Натомість позивач, у відповідності до приписів ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та наказу Міністерства Юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року "Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні", має змогу вирішити питання зміни прізвища в позасудовому порядку. Окрім вказаного, так як позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 243,60 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною заявою, якою просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 19 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом"янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1321, посилаючись на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини, виникають сварки, спільно господарство та спільний бюджет разом не ведуть, з листопада 2015 року разом не проживають. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з"явилась, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позов підтримала в повному обсязі, який просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. 19 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом"янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1321, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, згідно свідоцтва про шлюб. (а.с. 4) Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 5). Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому зазначила, що [PERSON] померла 06.02.2006 року. Ще при житті вона склала заповіт, яким після своєї смерті заповіла позивачу все своє майно. Однак при житті [PERSON] право власності на житловий будинок за №205 по вул.Шкільна в с.Макалевичі Радомишльського району не оформила, тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спірний будинок згідно заповіту. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає і просить суд задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 06.02.2006 року. При житті вона склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно. Однак при житті [PERSON] право власності на житловий будинок за №205 по вул.Шкільна в с.Макалевичі Радомишльського району не оформила. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину шляхом доглядом за будинком та земельними ділянками. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України (в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"зковою державною реєстрацією. Приймаючи до уваги викладене та те ,що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що 25 квітня 2006 року позивач уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, тому звернулася з позовом про стягнення аліментів з відповідача на неповнолітню дитину у розмір 1/6 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви. Оскільки позивач сплачує аліменти на неповнолітню дитину від попереднього шлюбу - [PERSON], 2003 року народження в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та наполяганням на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю. Зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 квітня 2006 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №230, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 25.04.2006 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя 07.06.2004 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Житло-22", неповнолітня [PERSON], 2004 року народження проживає разом із матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS] Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ст. 79 ч. 1 СУ України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та стягує судовий збір з відповідача,

Outcome: approved