Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15 червня 2018 року, о 07:00 год., в ході здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням природоохоронного законодавства України, на узбережжі Азовського моря в районі з/д депо в Приморському районі м. Маріуполя виявлено, що [PERSON] здійснював незаконний вилов риби в Азовському морі, забороненими знаряддями лову сіткою "павук", та виловив рибу: бичок у кількості 69 особині, пузанок 12 особин, піленгас 2 особини, тарань 1 особина. Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 01.10.2018 року провадження відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 85 КУпАП. Питання про відшкодування шкоди даною постановою вирішене не було. Розмір шкоди, спричиненої внаслідок незаконних дій відповідача був розрахований згідно\~Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів»\~та становить 5831,00 гривень. З метою відновлення порушеного права позивача з боку відповідача, позивач був змушений звернутися до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів зарахувавши до: спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1749,30 гривень; фонду охорони навколишнього природного середовища Маріупольської обласної ради у розмірі 1166,20 гривень; фонду охорони навколишнього природного середовища Маріупольської міської ради у розмір 2915,50 гривень, а також на користь Державної Азовської морської екологічної інспекції судовий збір. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 03.02.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.02.2020 року справу призначено до розгляду по суті. Від позивача в особі в.о. начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції Красовської А.В. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] повідомлявся про дату та часу розгляду справу, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Однак відповідач до суду не з`явився, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.\~280,\~281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 01.10.2018 року провадження по справі про притягнення [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому постановою суду встановлено, що в діях [PERSON] є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України постановою суду встановлено, що [PERSON] , 15 червня 2018 року, о 07:00 год., здійснював незаконний вилов риби в Азовському морі, забороненими знаряддями лову сіткою "павук", та виловив рибу: бичок у кількості 69 особині, пузанок 12 особин, піленгас 2 особини, тарань 1 особина. Вищезазначені обставини за положеннями ст.\~82\~ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено постанову в адміністративній справі, беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Згідно такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затвердженої\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, вартість 1 особини риби: бачок становить 34,00 гривень, пузанок 170,00 гривень, пелінгас 680,00 гривень, тарань 85,00 гривень. Загальна вартість риби складає 5831,00 гривень. Відповідно ч. 1 ст.\~40\~КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним майнової шкоди у постанові Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 жовтня 2018 року не вирішувалось. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст.68, ч. 1 ст.69\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Статтею 13\~Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст.\~15\~ЗУ «Про\~охорону навколишнього\~природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища здійснюється у відповідності з вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно яких шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Маріупольська міська рада. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави у відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним виловом водних живих ресурсів, 1955 гривень. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.133,141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1921,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved