Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, 06.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини батько дитини - не надає, в житті сім'ї ніякої участі не приймає. Зважаючи на те, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків в добровільному порядку, та отримує мінливий дохід, просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову частково, зазначивши, що бажає надавати позивачу допомогу, щодо утримання їхньої спільної дитини в розмірі встановленому законодавством, а саме 700,00 грн., із сумою яку вказала позивач погодитись не може, оскільки отримує мінімальну заробітну плату, відтак розмір аліментів, які просить платити позивач завищений та поставить його в скрутне матеріальне становище. Вислухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 06.11.2004 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного станку Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 902 (а.с. 8). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20.12.2005 року (а. с. 4). На даний час малолітня дочка постійно мешкає з матір'ю за адресою: [ADDRESS], та повністю перебуває на утриманні останньої. Відповідач у добровільному порядку не надає регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб сина та його розвитку. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, його дохід є нерегулярним, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, інших дітей, окрім доньки [PERSON] у нього немає. Доказів на підтвердження того, що його стан здоров'я є незадовільним відповідачем не надано. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімумум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. На час розгляду справи прожитковий мінімум, встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для дітей віком від 6 до 18 років, складає 1268,00 грн. Отже, суд вважає, що щомісячне грошове забезпечення у сумі 1268,00 грн. є необхідним й достатнім для забезпечення нормального функціонування організму малолітньої [PERSON], а також задоволення його основних соціальних і культурних потреб. Стаття 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ передбачено, що держави-учасниці повинні докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина має становити 643,00 грн. (1268,00 грн / 2 = 643,00 грн.) щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON]., є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 03.12.2014 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 03.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial