Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що подружнє життя між ними не складається, у зв"язку з тим, що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Через три місяці після їхнього одруження вони почали проживати окремо та по даний час не підтримують жодних подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що 14 січня 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя між ними не склалося, у зв"язку з тим, що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, внаслідок чого між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Практично через три місяці після реєстрації шлюбу вони почали проживати окремо, спільного господарства не ведуть і зовсім не підтримують подружніх відносин, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона просить суд розірвати їх шлюб. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду від 13 вересня 2018, що дає суду підстави визнати його неявку без поважних причин та можливість слухання справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2016 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] повторно видане 27 липня 2018 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу у них дітей немає. Крім цього судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не складається, у зв"язку з тим що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, між ними часто виникають сварки та непорузуміння. Практично через три місяці після реєстрації шлюбу вони почали проживати окремо та по даний час не підтримують жодних подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому перебування в даному шлюбі може перешкодити сторонам у реалізації їхніх інтересів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved