Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Львівського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути з останнього на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом згідно із Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), розмір якої станом на 29.10.2020р. становить 21851,04 гривень, а також судовий збір у розмірі 2102гривні. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.2017року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] укладена та підписана заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), згідно якої позичальник погодився з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 02.11.2017р.) та підтвердив укладення з банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій Заяві та Умовах користування кредитною лінією. Відповідно до вказаної заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 20000,0 гривень, який надано на строк 60 місяців. Кредитний договір діє до повного виконання всіх грошових зобов`язань за даним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту/встановлення ліміту кредитування. Процентна ставка за кредитом є фіксованою, складає 38% процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду і 0,001% процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. За невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав договірних зобов`язань та станом на 29.10.2020 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 21851,04 гривень, з яких: 19604,45 гривні - заборгованість за основним боргом (кредитом); 2206,59 гривень -проценти за користування кредитом; 14 гривень - комісія; 16,46 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 9,02 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 0,52гривні - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів. Представник позивача АТ «Ощадбанк» в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у його відсутності, а також вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явилася без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи судова повістка відповідачу надсилалась рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та була вручена особисто відповідачу. Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідача чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідача не надходило. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою судді від 17.12.2020 року позовну заяву АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Ухвалою суду від 19.03.2021 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.11.2017 року між [PERSON] та ПАТ "Державний ощадний банк України " в особі філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено і підписано Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком та Клієнтом, - на підставі якої позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на його картковий рахунок № [NUMBER] в розмірі 20000,00 грн. на строк 60 місяців. Згідно п. 3.6 вказаної заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає: 30 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використання платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно, згідно умов договору. Відповідно до п.3.7 вказаної заяви відповідач щомісячно здійснює часткове повернення кредиту у розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлений договором та розраховується від фактично отриманої суми кредиту (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний (білінговий) період на дату сплати мінімального платежу, в порядку та на умовах, передбачених Договором. Також клієнт має право в будь-який час без сплати банку будь-яких комісій за це, провести дострокове повне чи часткове погашення кредиту, при цьому в разі дострокового погашення всієї суми кредиту, клієнт зобов`язаний надати банку кошти для погашення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, та іншим сумам, які повинні бути сплачені за кредитним договором в день такого дострокового погашення кредиту. Згідно п.3.8 - комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит складає 0,00 (нуль цілих нуль сотих) від суми таких коштів, які сплачуються при знятті вказаних готівкових коштів в усіх банкоматах, у касах банку з використанням платіжного терміналу. Також, 20.11.2018 року відповідач [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК), відповідно до якого до укладення договору про споживчий кредит йому була надана наступна інформація про основні умови кредитування: сума/ліміт кредиту 40000 грн; строк кредитування 60 місяців; процентна ставка 30 % відсотків річних; комісія за видачу готівкових кредитних коштів 0 %; пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення - за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, але не більше 15 % суми простроченого платежу. Сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за договором про споживчий кредит. Крім того, відповідачем підписано таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 20.11.2017р. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно змісту статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Державний ощадний банк України" Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений Згідно вимог статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Свої зобов`язання за Договором позивач виконав та надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти шляхом відкриття поточного рахунку з встановленням кредитного ліміту у сумі 20000 гривень. Відповідач, відповідно до виписки про рух коштів по картковому рахунку за період з 01.01.2012-29.10.2020р., користувався карткою та здійснював зняття готівки, проводив операції по розрахунку в торгово-сервісних мережах, що підтверджує використання ним кредитних коштів. Відповідно до умов договору відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує належним чином. Однак, як свідчить розрахунок заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3 річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором від 20.11.2017р., користуючись наданими кредитними коштами, став порушувати умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановленому договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у нього за станом на 29.10.2020 року виникла заборгованість за: основним боргом (кредитом) у розмірі 19604,45 грн.; процентами за користування кредитом у розмірі 2206,59грн.; комісією в розмірі 14грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 16,46 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 9,02грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 0,52 грн. Таким чином, загальна сума боргу, шляхом підрахування її складових вказаних у розрахунку, складає 21851,04грн. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість, яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом), процентами, комісією, а також 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.11.2017 року, посилався на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 02.11.2017р. та приєднав до позовної заяви Витяг з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач розумів, ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного між банком та Клієнтом, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісійної винагороди саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка договору із сайту позивача без підписів відповідача, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в Умови та правила кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) укладена між банком і відповідачем від 20.11.2017 року містить анкетні дані [PERSON] , його контактну інформацію та підписана ним власноручно. Зі змісту вказаної заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка містить підпис позичальника (відповідача), встановлено кредит в розмірі 20000 грн., процентна ставка є фіксованою і складає 30% річних за користування кредитними коштами. Разом з тим, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісійної винагороди за зняття готівкових коштів, наданих в кредит. Також, матеріалами справи доведено, що відповідач, підписавши паспорт споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК), який є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, погодився зі встановленням відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу. З урахуванням наявності в матеріалах справи вказаної заяви та паспорта споживчого кредиту, підписаних позичальником, суд приходить до висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування, зокрема, з сумою кредиту, розміром відсоткової ставки за процентами, пені. Отже, позивачем доведено, що з моменту підписання відповідачем вищезгаданої заяви, між банком та ним укладено кредитний договір шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, в тому числі про відсоткову ставку за користування кредитними коштами, пеню. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту (заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 19604,45 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 2206,59грн. підлягає до задоволення. Водночас, ураховуючи обставини того, що ні умовами підписаної відповідачем заяви про встановлення (збільшення) відповідної кредитної лінії, ні паспортом споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК) не передбачено умови щодо сплати комісії, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині. При цьому, суд звертає увагу на те, що пунктом 3.8 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та паспортом споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК) передбачено, що комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит становить 0 % та позивач жодним чином у поданій ним позовній заяві не обґрунтовує наведений ним розрахунок по нарахованій ним заборгованості за комісією в сумі 14 гривень. Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних є підставними і також підлягають до задоволення. Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 21837,04 грн. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №6053584814 від 02.11.2020р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено частково (на 99,94%), то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2100,74 грн. (2102грн.*99,94%/100%).

Outcome: partial