Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

позивачка у березні 2014 року звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що належав її матері [PERSON], яка померла [INFO] Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті матері, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивачка під час розгляду справи позов підтримала та просила його задовольнити. Третя особа [PERSON] позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Представник Розівської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки. Заслухавши позивачку, третю особу [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Тобто право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розмір будинку та земельної ділянки, на який він розташований, відсутності заборгованості по податкам, а також відсутність заборони відчуження або арешту можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської, селищної сільської ради народних депутатів. Оскільки спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1969 році, тобто до введення в дію діючого ЦК України, факт належності будинку матері позивачки [PERSON] підтверджується витягом з книги погосподарського обліку Розівської сільської ради Саратського району Одеської області та довідкою Розівської сільської ради (а.с.16, 26). Дійсна вартість будинку складає 18247 гривень. Ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копій свідоцтв про народження та свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що позивачка та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7, 41- 42). 09 липня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Розівської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим № 29, згідно з яким позивачку та [PERSON] призначено спадкоємцями усього належного спадкодавцю майна у рівних частках (а.с. 59). 09 липня 2007 року [PERSON] склала ще один заповіт, посвідчений секретарем Розівської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим № 31, згідно з яким позивачку призначено спадкоємцем земельної ділянки площею 2,74 га, яка належала [PERSON] на підставі ддержавного акту серії ОД № 038691 (а.с.58). Дані заповіти не змінено та не відмінено, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.44-45). [PERSON] до дня своєї смерті проживала разом з позивачкою в [ADDRESS] та померла [INFO] Вказані обставини підтверджуються довідкою Розівської сільської ради Саратського району та копією свідоцтва про смерть (а.с. 8, 25). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на таке майно: земельну ділянку площею 2,74 га, належну спадкодавцю на підставі державного акту серії ОД № 038691, грошові вклади у філії відділення Ощадбанку № 6782/02 та житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] (а.с.11-16). Позивачка, як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту серії ОД № 038691 та на грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсаційними сумами, які знаходяться на зберіганні у філії відділення Ощадбанку № 6782/02. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданими приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області 02 серпня 2012 року за реєстровим номером № 2060 та 17 серпня 2011 року за реєстровим номером № 2193 (а.с. 66-68). Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовився від належної йому частки спадщини на користь позивачки, що підтверджується його нотаріально посвідченою заявою (а.с.47). З відповіді нотаріуса вбачається, що він відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.17). Оскільки позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її матері [PERSON], тому суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved