Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк», що знаходиться в м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50 звернулася з позовом до відповідача [PERSON],\~ яка проживає в [INFO], про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6335,35 грн. за кредитним договором №б/н від 25.04.2008 року та судові витрати в сумі 1762,00 грн.. Обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] кредитного договору б/н від 25.04.2008 року, остання отримала кредит у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 04 червня 2014 року [PERSON] померла. Спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем є [PERSON]. 15.07.2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було вчинено. Тому представник позивача просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6335,35 грн. та сплачений судовий збір. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала,\~ про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про що свідчить\~ повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 25.04.2008 року між ПАТ КБ «Приват банк», найменування якого в послідуючому було змінено на АТ КБ «Приват Банк», так як АТ КБ «Приват Банк» є правонаступником прав та обов»язків ПАТ КБ «Приват Банк», про що зазначено у п. 1.7 Статуту АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір, згідно з умовами якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобов'язання, а саме [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак остання своєчасно не повернула ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти, не сплатила відсотки за його користування та ухилялася від виконання зобовязань по кредитному договору. 04 червня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 06 червня 2014 року виконавчим комітетом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області (а.с.17), не виконавши своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до копії паспорту, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована [INFO]. За даною адресою зареєстрована [PERSON] (а.с.15,16). 08.09.2014 року на адресу Овруцької державної нотаріальної контори позивачем було надіслано претензію в порядку статтей 1281,1282 ЦК України,\~ (а.с.18-20).\~ З повідомлення державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори, видно, що після померлої 04 червня 2014 року [PERSON], спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не звертались (а.с.21). З розрахунку заборгованості видно, що загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 6335,35 грн. (а.с.5-7). 30.05.2018 року [PERSON] було надіслано лист-претензію з вимогою про сплату заборгованості за вказаним вище\~ договором у будь-якому відділенні Банку в розмірі 6335,35 грн.(а.с.22-35). Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219, ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Обов'язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором) згідно зі ст. 1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов'язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов'язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України. У зв'язку зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. В позовній заяві як на підставу задоволення позову позивач посилався на те, що відповідач зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, тому вважаються такою, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч.2ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов'язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація за місцем проживання спадкодавця, на що посилається АТ КБ "ПриватБанк" у позовній заяві, як на підставу позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована за тією самою адресою, що й [PERSON], яка померла 04.06.2014 року, однак доказів їх фактичного проживання із спадкодавцем суду надано не було. Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняла у спадок відповідач та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з неї заявлених позивачем грошових коштів. Клопотання про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини рухомого та нерухомого майна заявлено не було, обставин, які б вказували на неможливість подання вказаного клопотання до суду першої інстанції, або наявність поважних причин для його неподання, АТ КБ «ПриватБанк» не наведено. Крім того, позивачем не надано доказів, що містять підтвердження того факту, що саме відповідач дійсно є спадкоємцем після смерті [PERSON]. Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об'єму та вартості спадкового майна після смерті [PERSON] та факту постійного проживання відповідача разом із спадкодавцем, суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором боргу спадкодавця у суду не має.

Outcome: dismissed