Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, з врахуванням заяви (вх. № 676 від 12.01.2016 року, а.с. 40-42) про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]; припинення права власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за вищевказаною адресою за [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 19.06.1982 року перебували в зареєстрованому шлюбі, якій рішенням суду від 05.10.2015 року розірвано. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В період перебування в шлюбі придбано квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не бажає вирішувати питання щодо розподілу спільного майна подружжя в добровільному порядку. В звязку з чим, [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання призначене на 23.12.2015 року, 13.01.2016 року та 15.02.2016 року не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 31) та розписка про наступний розгляд справи (а.с. 37, 46). Адвокат позивача подав до суду заяву (вх. № 4774 від 15.02.2016 року) про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги з врахуванням заяви (вх. № 676 від 12.01.2016 року, а.с. 40-42) підтримують та наполягають на їх задоволенні, не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с. 51). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 23.12.2015 року повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 29). В судові засідання, призначені на 13.01.2016 року та 15.02.2016 року відповідач також не зявився. Судова повістка у даній справі про виклик до суду повернута на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 39, 48). Поштова кореспонденція судом направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 16). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 19.06.1982 року по 30.10.2015 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, серії І-ОЛ № 381835 від 19.06.1982 року (а.с. 11) та рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2015 року, яке набрало законної сили 30.10.2015 року (а.с. 52). Під час перебування у шлюбі, зокрема 07.02.2007 року, сторони придбали квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.01.2007 року, виданим на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 1698 від 26.12.2006 року (а.с. 5) Вищевказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13482993 від 07.02.2007 року, виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 6) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 53259717 від 15.02.2016 року (а.с. 49-50). Тобто зазначений об'єкт нерухомого майна придбаний сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частин 1, 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином судом встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". За висновком про вартість майна трикімнатна квартира, загальною площею 65,16 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], ринкова вартість майна складає 633015,00 грн. (а.с. 43). За частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 3 статті 372 Цивільного кодекс України визначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи викладене, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], підлягає поділу за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved