overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивачем зазначено, що 24.12.2010 року він позичив відповідачу [PERSON] 42000 грн., які відповідач зобов"язався повернути йому до 01.09.2012 року. Відповідач [PERSON] йому не повернув та ухиляється від повернення суми боргу й до цього часу, а тому просить суд стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 42 000 грн. Та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник просить суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що [PERSON] знаходився в дружніх відносинах з позивачем і в деякій мірі мали спільні бізнесові інтереси. 24.12.2010 року позивач попросив написати його фіктивну розписку, нібито [PERSON] позичив у нього гроші в сумі 42 000 грн., оскільки у [PERSON] були проблеми у сім'ї і це йому потрібно було для звіту про витрачені кошти перед жінкою. Стверджує, що ніяких грошей у позику [PERSON] у [PERSON] не брав, а написана розписка є фіктивною. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 26.01..2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача позику в сумі 30500 грн. та 820 доларів США., які зобов"язався повернути до 26.01.2010 року. 24.12.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було переукладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача позику в сумі 42000 грн., які зобов"язався повернути до 01.09.2012 року. Дані обставини підтверджуються розписками від 26.01.2010 р. та 24.12.2010 р. позичальника [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В даному випадку письмова розписка відповідача є договором позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором, що не зроблено відповідачем. Як вбачається. відповідачем в зазначений строк умови договору не виконано, суму позики не повернуто. Твердження представника позивача проте, що вище вказаний договір позики від 24.12.2010 року є фіктивним жодними доказами не підтверджено. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 42 000 грн. Судові витрати покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №22/4697АСLAPT від 12 жовтня 2011 року (далі- кредитний договір), процентів за користування кредитом та пені на загальну суму 11524,34 грн.. У позові зазначає, що між відповідачем і ПАТ «Платінум Банк» (далі- банк) укладено кредитний договір. ПАТ «Платінум Банк» належним чином виконав зобов"язання за кредитним договором. В свою чергу, відповідач не виконує взяті на себе згідно кредитного договору зобов"язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. ПАТ «Платінум Банк» укладено договір про відступлення права вимоги з ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», згідно із вказаним договором до ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» перейшло право вимоги боргу відповідача перед банком. 08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2, за яким ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги заборгованості по кредитному договору з відповідача. Представник позивача в судове засідання повторно не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення судового засідання та заперечень проти позову не подав. За таких обставин, повторна неявка в судове засідання відповідача є підставою для вирішення справи на підставі наявних доказів та ухвалення заочного рішення, згідно із ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК. У зв"язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, судовий розгляд проводиться без фіксування технічними засобами, у відповідності із ч.2 ст.197 ЦПК. Дослідивши та оцінивши у сукупності докази по справі,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 30 квітня 2012 року між ТОВ "Дім і Компанія" та відповідачем [PERSON] було укладено договір №1-12 про надання послуг з просуванням торгових марок, згідно з яким позивач впродовж березня 2014 року надав послуги з просування торгових марок на суму 12 601 (дванадцять тисяч шістсот одна) гривня 06 коп. Відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 21.04.2015 р. виникла заборгованість в розмірі 20105 (двадцять тисяч сто п'ять) гривень 47 коп., який крім вартості послуг складається з втрат від інфляції, процентів і пені. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім і Компанія" заборгованість в розмірі 20105 (двадцять тисяч сто п'ять) гривень 47 коп. та стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі 730 (сімсот тридцять) гривень 80 коп. В судове засідання представник позивача не зявилася, однак направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, підтримавши позов та просила суд позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що згідно договору №1-12 про надання послуг з просуванням торгових марок від 30 квітня 2012 року (а.с.24) відповідачу надавалися послуги з просування торгових марок на суму 12601 грн. 06 коп. Факт надання послуг на вказану суму підтведжено також актом наданих послуг (а.с.30) та актом звірки взаєморозрахунків (а.с.31). Відповідно до п.2.4.1 договору відповідач, як замовник послуг, зобов'язався прийняти та оплатити надані послуги. Отримавши виконання замовлених послуг та підписавши акт надання послуг від 31.03.2014 р. і акт звірки взаєморозрахунків за квітень 2014 р. відповідач свої зобов'язання за договором не виконав і вартість наданих послуг не оплатив. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.. Виходячи з цього позивач нарахував відповідачу індекс інфляції за час прострочення що склало суму 5771 грн. 68 коп., а також 3 % річних, що склало суму 3852 грн. 25 коп. та 1347 грн. 45 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за шість місяців, з чим суд погоджується і вважає, що саме такі суми слід стягнути із відповідача, який неналежним чином виконував умови укладеного договору. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 530, 546, 625 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідаа про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію, використану споживачем внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач являється споживачем електроенергії. 08.05.2013р. року представниками філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Косівського РЕМ» в процесі проведення обстеження схеми живлення та обліку електроенергії у житловому будинку відповідача виявлено порушення Правил користування електроенергією, а саме: самовільне підключення струмоприймачів після припинення електропостачання у зв'язку із заборгованістю - самовільне підключення на опорі до електричної мережі після припинення електропостачання, про що складено Акт про порушення ПКЕЕн від 13.11.2014р. №079765. Згідно даного акту відповідачем завдано внаслідок порушення Правил користування електроенергією ПАТ «Прикарпаттяобленерго» збитків на суму 497,97 грн. Просить позов задоволити. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Як вбачається з акту про порушення Правил користування електричною енергією № 079765 від 13.11.2014р. року відповідачем порушено Правила користування електроенергією, а саме: виявлено самовільне підключення струмоприймачів після припинення електропостачання у зв'язку із заборгованістю - самовільне підключення на опорі до електричної мережі після припинення електропостачання. Комісією по нарахуванню визначено розмір заподіяної шкоди в загальній сумі 497,97 грн. Відповідно до п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України від 26.07.1999 року №1357, із змінами внесеними згідно з постановою КМ України від 26.10.2000 року № 1607 споживач несе відповідальність за пошкодження приладу обліку, самовільне підключення електромереж і споживання електроенергії без приладу обліку. Таким чином, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Косівський РЕМ» заборгованість за необліковану електроенергію в сумі 497,97 грн. На підставі ст. 27 Закону України "Про електроенергетику", ст.1166 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідаа про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію, використану споживачем внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач являється споживачем електроенергії. 09.10.2013р. року представниками філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Косівського РЕМ» в процесі проведення обстеження схеми живлення та обліку електроенергії у житловому будинку відповідача виявлено порушення Правил користування електроенергією, а саме: самовільне не облікове підключення електропроводки житлового будинку до електричної мережі. Підключення виконано методом розриву на ввідному кабелі. На скрутках розриву під'єднано додатковий кабель, який підключений до електропроводки житлового будинку про що складено Акт про порушення ПКЕЕн від 09.10.2013р. №078629. Згідно даного акту відповідачем завдано внаслідок порушення Правил користування електроенергією ПАТ «Прикарпаттяобленерго» збитків на суму 2072,03 грн. Просить позов задоволити. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Як вбачається з акту про порушення Правил користування електричною енергією № 078629 від 09.10.2013р. року відповідачем порушено Правила користування електроенергією, а саме: виявлено самовільне не облікове підключення електропроводки житлового будинку до електричної мережі. Підключення виконано методом розриву на ввідному кабелі. На скрутках розриву під'єднано додатковий кабель, який підключений до електропроводки житлового будинку. Комісією по нарахуванню визначено розмір заподіяної шкоди в загальній сумі 52072,03 грн. Відповідно до п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України від 26.07.1999 року №1357, із змінами внесеними згідно з постановою КМ України від 26.10.2000 року № 1607 споживач несе відповідальність за пошкодження приладу обліку, самовільне підключення електромереж і споживання електроенергії без приладу обліку. Таким чином, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» « Косівський РЕМ» заборгованість за необліковану електроенергію в сумі 2072,03 грн. На підставі ст. 27 Закону України "Про електроенергетику", ст.1166 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що проведеною перевіркою працівниками ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» 16 листопада 2015 року в господарстві відповідача виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме без технічною перевіркою виявлення використання «штучного нуля», що призвело до споживання електричної енергії без обліку, зміна схеми підключення приладу обліку та використання штучного заземлення, відключення нульового проводу. Відповідачем було порушено п.48 Правил користування електричною енергією, який передбачає відповідальність за без облікове використання електричної енергії. На підставі п. 53 Правил користування електричною енергією працівниками ПАТ "Енергопостачальної компанії" "Чернівціобленерго" було складено акт про порушення Правил користування електричною енергіє побутовим абонентом №124303 від 16 листопада 2015 року. В результаті допущених порушень відповідачу були нараховані збитки в сумі 14320,52 грн. Дана сума не відшкодована відповідачем до цього часу. Просить стягнути з відповідача заборгованість за недораховану електроенергію в сумі 14320,52 грн., а також судові витрати в сумі 1378,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що проведеною перевіркою працівниками ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» 16 листопада 2015 року в господарстві [PERSON] виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме без технічною перевіркою виявлення використання «штучного нуля», що призвело до споживання електричної енергії без обліку, зміна схеми підключення приладу обліку та використання штучного заземлення, відключення нульового проводу, що стверджується відповідним актом №124303 від 16 листопада 2015 року. По даному факту комісією по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією було визначено суму недорахованої електроенергії в розмірі 14320,52 грн. Добровільно відповідач відшкодувати збитки відмовляється. Таким чином суд вважає, що з відповідача слід стягнути суму завданих збитків внаслідок порушення Правил користування електричною енергією в розмірі 14320,52 гривень, а також судовий збір в сумі 1378,00, що є документально підтвердженим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому зазначила, що 03 грудня 2014 року він з відповідачкою по справі уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 554. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не має. Під час перебування в шлюбі між ними почали виникати сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. При таких обставинах сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Тому просив суд шлюб розірвати та стягнути на його користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, хоч про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 03 грудня 2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 554. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не має. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, а також те, що між сторонами почали виникати сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони припинили подружні стосунки і тому цей шлюб існує формально. При таких обставинах, сумісне життя і збереження сім'ї суд вважає неможливим, а тому шлюб слід розірвати. Оскільки позивачем, згідно платіжного дорученя, понесені судові витрати по оплаті судового збору на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп., тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України - "Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати" На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.07.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] (Потерпілий) було укладено договір добровільного страхування № 28-1301-14-00250, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «ЗАЗ VIDA SF69Y0», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 26 листопада 2014 р. о 20-40 год. на 26 км. + 790 м. автодороги Львів-Рава-Руська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю : 1) гр. [PERSON] (Винуватець-велосипедист), який на момент ДТП керував велосипедом марки "Україна" по проїзній частині автодороги, не впорався з керування, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом потерпілого; 2) автомобіль потерпілого "ЗАЗ VIDA", номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] (Потерпілий). Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАІ.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 03 червня 1993 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 80. Від шлюбу у сторін є повнолітні діти. Вказував на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільно не проживають понад шість років та спільним побутом не пов»язані. Позивач, вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновлена бути не може, тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не прибув, надав суду клопотання в якому просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 03.04.2017р. повторно не прибула, будучи повідомленою про день та час розгляду справи, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Матеріалами справи встановлено, що 03 червня 1993 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач примирюватись не бажає, оскільки сторони проживають окремо один від одного, а тому збереження їх сім»ї є не можливим.

Outcome: approved