Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Миколаївської міської ради (далі -ММР), в якому просили визнати за [PERSON] право власності на 4/8 частки квартири [ADDRESS], в тому числі на ? частку в порядку приватизації на підставі розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 25.12.2012 р. № 1759-р, на 1/8 частку як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], що померла 14.01.2013 року, на 1/8 частку як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер 08.01.2015 року; визнати за [PERSON] право власності на 3/8 часток вказаної квартири, в тому числі на ? частку в порядку приватизації на підставі вищевказаного розпорядження, на 1/8 частку як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частку вказаної квартири як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у 2012 році брали участь у приватизації спірної квартири, яка була передана зазначеним особам по 1/4 часток кожному у власність. Після смерті [PERSON], [PERSON] відкрилася спадщина, однак нотаріус відмовив позивачам у вчиненні нотаріальних дій та оформленні спадщини, оскільки право власності на вказану квартиру не зареєстроване. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2015 року провадження у справі в частині вимог про визнання за [PERSON] права власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], що помер 08.01.2014 року було закрито. Позивачі надали суду заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та винести рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Вивчивши доводи позову та наявні матеріали, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 25 грудня 2012 року уповноваженим органом приватизації - Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради було видане Свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS]. Свідоцтво записане в реєстрову книгу за № 802/ж. Згідно з вказаним Свідоцтвом, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належать по 1/4 частини вищевказаної приватизованої квартири. 14 січня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть. Як спадкоємці за законом, [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, оскільки право власності на частину вищевказаної квартири [PERSON] за життя не зареєструвала у встановленому законом порядку, нотаріус Першої Миколаївської нотаріальної контори [PERSON] відмовила їм у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. 08 січня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть. Як спадкоємиця за законом, [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, оскільки право власності на частину вищевказаної квартири [PERSON] за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку, нотаріус Першої Миколаївської нотаріальної контори [PERSON] відмовила їм у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. При цьому, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Однак, вимога вказаних норм не була виконана померлими [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим на момент відкриття спадщини права на вказану вище квартиру не були зареєстровані належним чином. В той же час, згідно з ч. 7 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. На теперішній час, власники часток майна померли, а позивачі не можуть реалізувати своє право на правонаступництво у зв'язку з відмовою нотаріуса вчиняти нотаріальні дії. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №\~7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із матеріалів спадкових справ вбачається, що померлі [PERSON] та [PERSON] не залишили заповіту, а тому, згідно зі ст. ст. 1258, 1261 ЦК України у спірних правовідносинах реалізується право на спадкування за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, померлій [PERSON] на праві власності належала 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Після її смерті право на спадщину мали [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом. Позивачі своєчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак постановами державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 05.11.2014 року та 08.06.2015 року відповідно їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Померлому [PERSON] на праві власності належала 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Після його смерті право на спадщину отримали донька [PERSON] та дружина померлого [PERSON] як спадкоємиці першої черги за законом. [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 05.11.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За такого, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, у зв'язку з чим їх право власності підлягає захисту у судовому порядку. З цього випливає, що за позивачами слід визнати право власності на вищевказану квартиру у таких частинах: - за [PERSON] - 4/8 часток, з яких: 2/8 частки - в порядку приватизації; 1/8 частка - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; 1/8 частка - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; - за [PERSON] - 2/8 часток в порядку приватизації; - за [PERSON] - 1/8 частку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачами при подачі позову до суду.

Outcome: approved