Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Баштанського районного відділу державнї виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з рухомого майна. В обгрнутування позовних вимог позивач в позові зазначив, що в червні 2019 року при зверненні до Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області з метою оформлення транспортного засобу, йому було відмовлено по причині наявності запису про арешт рухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 45157476, виданої 30.03.2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Баштанського РУЮ (правонаступником якого є Баштанський районний відділ державнї виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області) Кононенком А.В. При зверненні до Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області, ним (позивачем) було отримано відповідь про неможливість зняття арешту. Посилаючись на те, що накладення арешту та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обмежує його законні права та обов`язки як власника майна, просив зняти арешт з рухомого майна, який був накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції про арешт майна від 30.03.2015 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та надежним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень на позов не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію витягу з Державного реєстр обтяжень рухомого майна від 20.06.2019 року; копію повідомлення Баштанського районного відділу державнї виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 13.06.2019 року; Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступне. Згідно повідомлення Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області від 13.06.2019 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №45157476 за №52987575 по примусовому виконанню постанови №468/1839/14-п, виданої 29.09.2014 року Баштанським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 3400 грн. По даному виконавчому провадженню було накладено арешт на нерухоме майно боржника. Дане виконавче провадження було завершено на підставі п.9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" в зв`язку з сплатою боржником штрафу в розмірі 3400 грн. Станом на 13.06.2019 року дане рішення на виконанні у відділі не перебуває, фактично штраф сплочено, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачувались, підстави для зняття арешту відсутні. У 2019 році дане виконавче провадження було знищено в зв`язку з закінченям строків зберігання (а.с. 9-11). З копії витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №603664649 від 20.06.2019 року вбачається, що в даному реєстрі зареєстровано публічне обтяження про арешт рухомого майна боржника [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер 45157476, виданої 30.03.2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Баштанського РУЮ (правонаступником якого є Баштанський районний відділ державнї виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області) Кононенком А.В.(а.с. 8). Відомостей про зняття арешту з майна під час розгляду справи, судом не встановлено. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведення виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно ст.16 ЦК України, загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно ч.1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно дост. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Зважаючи на те, що по вище вказаному виконавчому провадженню не було сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, суд важає, що при завершенні виконавчого провадження у виконавця були відсутні достатні підстави для зняття арешту з рухомого майна позивача, виходячи з вище наведених положень Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, враховуючи, що заверешення виконавчого провадження та його знищення (в зв`язку з закінченням строків зберігання) унеможливлює сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, тим самим робить неможливим зняття арешту виконавцем (в позасудовому порядку), при цьому беручи до уваги той факт, що арешт майна створює перешкоди позивачу в реалізації свого права на вільне розпорядження своїм майном, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням обставин справи судові витрати у справі суд відносить на рахунок позивача. На підстав викладеного та

Outcome: approved