Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач виконавчий комітет Тернопільської міської ради як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що відповідачі не проживають разом із сином, не піклуються про нього, не підтримують із дитиною жодних відносин. Дитина проживає разом із бабою, а тому, вона виховує його, піклується про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріально забезпечує та приділяє належну увагу. Натомість, відповідачі зовсім не цікавляться життям свого сина. З цих підстав, позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явилися, не повідомивши про причини своєї неявки. Відзиву на позовну заяву не подавали. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у судовому засіданні не заперечила щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 08.12.2006 р. серія [NUMBER] , вбачається, що батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] проживає з бабою [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перебуває на обліку служби у справах неповнолітніх та дітей як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах з 20.12.2017 року (підстава ухиляння батьків від виконання батьківських обов`язків). Мати дитини, [PERSON] , з сином не проживає, не бере участі у його вихованні та утриманні, зловживає алкогольними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини, [PERSON] , не займається вихованням сина, матеріально не утримує, не виконує батьківські обов`язки по догляду та утриманню. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Спеціалісти служби у справах неповнолітніх та дітей неодноразово відвідували [PERSON] за місцем проживання і навчання (ТЗОШ №25). Під час кожного візиту проводились профілактичні бесіди з дитиною про дотримання норм поведінки, недопустимість пропусків занять у школі без поважних причин. Жодного разу батьки не були присутні, незважаючи на те, що повідомлялись про проведення відповідних заходів належним чином. Окрім цього, неодноразово проводились профілактичні бесіди з [PERSON] і [PERSON] та попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Однак, ні мати, ні батько не реагували на зауваження, не виконували рекомендації та поради спеціалістів служби, фахівців Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Проведена профілактична робота не дала жодних позитивних результатів. 08.11.2018 року службою у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради ініційовано притягнення [PERSON] , [PERSON] до відповідальності за ухиляння від виконання батьківських обов`язків. За інформацією Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 19.12.2018 року №24/8-75, при неодноразовому відвідуванні за місцем проживання [PERSON] дверей працівникам поліції не відчиняла, проте перебувала у помешканні. 30.11.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання неналежного виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] , гр. [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , однак на засідання комісії [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про причину неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені. Відповідно до інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 06.12.2018р. №1227, від 23.01.2019р. №79, [PERSON] знаходиться на обліку її педіатричному відділенні №3 поліклініки КНП «ТМДКЛ», на контрольні огляди не з`являється, батьки дитини ведуть асоціальний спосіб життя,за дитиною не наглядають, рекомендації лікарів не виконують. Відповідно до інформації Тернопільської загальноосвітньої школи №25 від 20.12.2018 року №163, [PERSON] перебуває на внутрішкільному обліку за невиконання норм навчальної та загальної дисципліни. Часто зухвало поводиться з дорослими, не реагує ні зауваження вчителі іноді схильний до нечесної поведінки, створює конфліктні ситуації, схильний до шкідливих звичок. [PERSON] потребує особливої уваги до себе як зі стороні: родини, так і від оточуючих. Його поведінка є віддзеркаленням взаємостосунків вдома. Дитина потребує належного батьківського виховання, уваги та підтримки рідних. Батьки з сином не проживають, вихованням не займаються, справами сина не цікавляться [PERSON] та [PERSON] жодного разу не були присутні на батьківських зборах, заняттях батьківського всеобучу, виховних заходах. Інформація Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 14.01.2019р. №24, підтверджує той факт , що малолітній [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати проживає окремо та вихованням сина не займається. 21.12.2018 року [PERSON] , [PERSON] в черговий раз проігнорували засідання комісії, хоча були проінформовані про розгляд питання та запрошені на комісію належним чином. 17.01.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] склав заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки ніколи не вважав його своїм сином, з народження не брав участі у його вихованні та утриманні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13.02.2019 р. № 143, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом з`ясовано, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не беруть участі у вихованні сина, не навідуються до дитини, не цікавляться його життям та станом здоров`я, не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, не спілкуються з дитиною, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, на протязі тривалого часу ухиляються від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню малолітнього сина, не виявляють до нього батьківської уваги та турботи, не надають матеріальної допомоги на його утримання та не приймають участі у вихованні дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідачів від виховання сина, свідоме нехтування ними своїми обов`язками щодо малолітньої дитини, а тому, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не беруть участі в утриманні сина, матеріальної допомоги не надають, хоча є працездатними та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, можуть виконувати свої обов`язки по його утриманню. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У зв`язку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідачі зобов`язані йому надати матеріальну допомогу, а тому, позовні вимоги про стягнення аліментів, підлягають до задоволення. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у відповідачів на утриманні інших осіб, вважає, що слід задовольнити позов, та стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved