Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Свій позов мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Бершадського РУЮ. Оскільки на момент смерті чоловіка вона проживала разом з ним, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважаєся такою, що прийняла спадщину. Після смерті чоловіка залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5417га на території Війтівської сільської ради, кадастровий номер 0520485800:03:004:0088, яка 16.12.2005 року була зареєстрована в Бершадській районній державній адміністрації. За життя чоловік заповіту не складав. Позивачка являючись дружиною спадкодавця є спадкоємцем першої черги. Свої родинні стосунки зі спадкодавцем підтверджує копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданим 25.10.1964 року Слобідською сільською радою Тульчинського району. Крім неї спадкоємцями за законом першої черги є відповідачі [PERSON], який являється сином [PERSON] та [PERSON], яка є його дочкою. Ні син ні дочка в шестимісячний строк не подавали заяву про прийняття спадщини, тобто вважаються такими, що не прийняли спадщину. У визначений законом строк позивачка подала заяву про прийняття спадщини. Але коли в неї виникла необхідність належним чином оформити право власності на спадкове майно, виявилось, що втрачено державний акт на землю. В відділі держкомземагенства в Бершадському районі їй повідомили, що видати дублікати правовстановлюючих документів на землю замість втрачених можливості не має. Натомість надали витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-0502210692014. Про втрату державного акту батько ще за життя дав об'яву в місцеве друковане видання "Бершадський край" за 02.12.2009 року. Приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу 01.08.2014 року їй була надана постанова № 02-31/186 про відмову у вчинені нотаріальної дії в зв'язку з тим, що позивачка не надала правовстановлюючих документів і було рекомендовано звернутися до суду для визнання за нею права власності на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5417 га розташованої на території Війтівської сільської ради, кадастровий номер 0520485800:03:004:0088. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву в якій позов підтримала повністю, просила справу слухати у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви в яких позов визнають та просять справу слухати у їхню відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ч. 2 статті 1223 ЦК України встановлено, що в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмову від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу. Оскільки позивачка є дружиною померлого [PERSON], то відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом. Крім позивачки спадкоємцями за законом першої черги є відповідачі [PERSON] та [PERSON], які в шестимісячний строк не подавали заяву про прийняття спадщини, тобто вважаються такими, що не прийняли спадщину. У ч. І ст. 1225 ЦК України вказано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначають, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, виходячи з аналізу поданих доказів та враховуючи положення чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved