Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в с. Наумівка Корюківського району Чернігвської області проживала її баба по лінії батька - [PERSON], яка померла [INFO] року. На майно померлої, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] Корюківського району Чернігівської області відкрилася спадщина. Вказаний житловий будинок відносився до майна колгоспного двору. За життя баба розпорядилася своїм майном, склала заповіт на її користь. У померлої баби є спадкоємець, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, це дочка померлої [PERSON], яка відмовилась від спадщини, що підтверджується її заявою. Позивачка є єдиним спадкоємцем. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями позивач звернулася до Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність реєстрації права власності на спадковий будинок, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду із вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явилась, направила до суду свого представника. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд встановив наступне. За даними по господарського обліку за 1940-1942 роки Наумівської сільської ради у господарстві [PERSON], членами якого були, зокрема, його дочка [PERSON] та внук [PERSON], у 1923 році було збудовано житловий будинок. Ст.5 ЦК України визначає, що до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Статтею 5 Цивільного кодексу УРСР 1922 року передбачено, що кожний громадянин має право набувати і відчужувати майно з зазначеними в законі обмеженнями. Відповідно до ст.54 Цивільного кодексу УРСР 1922 року предмет приватної власності може становити всяке не вилучене з приватного обороту майно. За даними по господарського обліку за 1944-1945 роки Наумівської сільської ради головою вказаного господарства стала [PERSON], до його складу входив її син [PERSON]. Станом на 1978 рік головою господарства був [PERSON], до членів господарства належала його дружина [PERSON]. Станом на 1991 рік головою господарства був [PERSON], до членів господарства належала його дружина [PERSON]. Згідно листа Наумівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 15.07.2014 року № 02-09/465 з 1978 року по 1996 рік, коли головою господарства був [PERSON], зазначено суспільну групу господарства колгоспна в такі роки - 1977-1983 роки, 1986-1988 роки, 1996-1997 роки, 1998-1999 роки - член КСП. Згідно даних по господарського обліку Наумівської сільської ради за 1991-1995 роки відомості про суспільну групу вказаного господарства до нього не внесені. Однак, згідно трудової книжки колгоспника № [NUMBER] [PERSON], останній у 1990-1991 роках працював у колгоспі, йому нараховувались трудодні, пропрацьовані у колгоспі. Суспільна група господарства визначається за родом занять голови господарства, а відтак господарство [PERSON] відносилось до колгоспного двору. Згідно з положеннями ст.120 ЦК України 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів. Згідно довідки Наумівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області № 02-09/417 від 01.07.2014 року, відповідно до даних книг погосподарсього обліку (особовий рахунок № [NUMBER]) станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали разом [PERSON] та [PERSON], інших зареєстрованих осіб не було. Таким чином, житловий будинок даного господарства відносився до майна колгоспного двору, право власності на нього після припинення існування колгоспному двору, виходячи з рівності часток усіх його членів, мали члени вказаного вище колгоспного двору. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Наумівською сільською радою [INFO] року. Після [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась, в т.ч. з ? частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] Згідно з положеннями ст.549 ЦК України 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як була зареєстрована і постійно проживала у домоволодінні за адресою: [ADDRESS], в тому числі і після смерті чоловіка, що підтверджується довідкою Наумівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області № 450 від 05.05.2014 року. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Наумівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області 10.05.2012 року. 05.10.2006 року нею було складено заповіт, яким вона все свої майно заповіла онучці [PERSON], позивачу по справі. Відповідно до довідки виданої Наумівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області № 449 від 05.05.2014 року [PERSON], яка померла [INFO] року з 21.12.1976 року по день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] одна. Інших зареєстрованих осіб не було. Згідно спадкової справи № 197/2012, заведеної до майна померлої [INFO] року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], оскільки через відсутність реєстрації права власності на вказаний будинок вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно. 07.08.2007 року було складено Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], згідно якого за вказаною адресою розташовані: житловий будинок - А-1, веранда - а-1, сарай - Б-1, сарай - б-1, сарай - Б-1-1, погреб - В-1, літня кухня - Д-1. Відомості про самочинно переобладнані площі відсутні. Згідно довідки Корюківського районного бюро технічної інвентаризації КРКП "Рампа" від 23.04.2014 року № 117/04-14 житловий будинок з надвірними будівлями розташовані на приватизованій земельній ділянці в [ADDRESS]. Житловий будинок А-1 дерев'яний, загальною площею 40,3 м2, житловою площею 14,4 м2, має 100% готовності та 40% зносу. З надвірних будівель дощатий сарай б-1, дерев'яний сарай Б-1, дерев'яний сарай Б-1-1, погреб цегляний В-1, літня кухня Д-1. Право власності на даний житловий будинок не зареєстровано. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подав заяву до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки [PERSON] та її чоловік, як члени колгоспного двору набули право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, по ? частині кожний, [PERSON] набула за життя право власності на ? вказаного домоволодіння у порядку спадкування після свого чоловіка, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а позивач в свою чергу, як спадкоємець за заповітом, прийняла після [PERSON] спадщину, до складу якої входило спірне домоволодіння, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved