Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій вказав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.03.2008 року [PERSON] (далі - Відповідач) 19.03.2008 року отримав кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн + 5% від суми позову. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2014 року має заборгованість у розмірі 10396,89 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 2466,23 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 4467,97 грн, заборгованості з пені та комісії за користуванням кредитом - 2729,50 грн, штрафу (фіксована частина) - 250 грн, штрафу (процентна складова) - 483,19 грн, тому просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму боргу та сплачений позивачем судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та пояснив суду, що він отримав кредит у розмірі 600 грн, частково сплачував, конкретну суму не може вказати, оскільки карточку викинув. Просив застосувати строк позовної давності до заявлених вимог позивача та відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, прийшов до переконання, що позов не підлягає до задоволення у зв'язку зі спливом позовної давності. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. 19 березня 2008 року [PERSON] (надалі - Позичальник, Відповідач) звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі - Банк, Позивач) з заявою, якою виявив бажання оформити на своє ім'я кредитку, а саме, кредитку "Універсальна", з кредитним лімітом 600 грн (а.с. 9). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 9). Підпунктом 6.5 п. 6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачений обов'язок клієнта погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 13). Як вбачається зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений у договорі, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач свої зобов'язання за даним кредитним договором не виконав і як вбачається з розрахунку заборгованості не здійснював належним чином погашення заборгованості по кредиту, у зв'язку з чим станом на 31.07.2014 року має заборгованість у розмірі 10396,89 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 2466,23 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 4467,97 грн, заборгованості з пені та комісії за користуванням кредитом - 2729,50 грн, штрафу (фіксована частина) - 250 грн, штрафу (процентна складова) - 483,19 грн (а.с. 6-8). Таким чином, судом встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору №б/н від 19.03.2008 року, що спричинило порушення його умов. Проте, в судовому засіданні відповідач відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України заявив про застосування строку позовної давності при вирішенні спору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до пп. 9.12 п. 9 Умов і Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (а.с. 14). Жодна зі сторін не проінформувала про припинення дії договору, тому договір пролонгувався ще на один рік - до 19.03.2010 року. Останній платіж відповідач проводив 14.08.2008 року, тому перебіг строку позовної давності починається з 14.08.2010 року. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 6 листопада 2013 року в справі №6-116цс13, зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Також, згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постанові від 19 березня 2014 року (справа 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 30.09.2014 року після спливу позовної давності. Стаття 267 ЦК України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що відповідач заявив про застосування позовної давності при вирішенні спору, а позивач не зазначив поважні причини пропущення строку давності і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропущення, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed