Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому вказала, що 24 липня 2017 року між [PERSON] та ПрАТ УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6689282, відносно транспортного засобу «ВАЗ 21093», державний [NUMBER]. 19 листопада 2017 року о 16-30 год в м. Жмеринка Вінницької області по вул. Н.Базарна відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ2007», реєстраційний [NUMBER] та транспортного засобу «ВАЗ 21093», реєстраційний [NUMBER], під керуванням відповідача. Постановою Жмеринського місьркайонного суду Вінницької області (справа №130/2791/17) від 20 грудня 2017 року винним у вищевказаному ДТП визнано відповідача. Окрім того, згідно з вказаною постановою, відповідач відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку, у зв'язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП. 27 грудня 2017 року власник пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ2107», реєстраційний номер [NUMBER], звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. 02 січня 2018 року позивачем було складено страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 8 245 грн. 50 коп. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ2107», реєстраційний номер [NUMBER] Представник позивача просила в позовній заяві стягнути з відповідача на користь позивача 8245,5 грн завданих збитків в порядку регресу та сплачений позивачем про подачі позову до суду судовий збір в сумі 1762 грн (а.с.3-4). Ухвалою від 22 серпня 2018 року було відкрито провадження у цій справі та вирішено розглядати її в порядку загального позовного провадження (а.с.45). Ухвалою від 27 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, вирішено здійснити виклик відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України (а.с.50). Представник позивача у судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути у її відсутність. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання (а.с.49). Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 25 жовтня 2018 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно з копією полісу №АК/6689282 24 липня 2017 року між [PERSON] та ПрАТ УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6689282, відносно транспортного засобу «ВАЗ 21093», державний [NUMBER] (а.с.24). Відповідно до копії довідки №3017323758411697 про дорожньо-транспортну пригоду, 19 листопада 2017 року о 16-30 год в м. Жмеринка Вінницької області по вул. Н.Базарна відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ2007», реєстраційний [NUMBER] та транспортного засобу «ВАЗ 21093»,реєстраційний [NUMBER], під керуванням відповідача (а.с.25). Згідно з копією постанови Жмеринського міськрайонного суду від 20 грудня 2017 року відповідача визнано винним у вчиненнні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП за фактом вищевказного ДТП (а.с.26). Відповідно до копії пояснень потерпілого [PERSON] (на час ДТП керував транспортним засобом ВАЗ 2107) та копії заяви на виплату від 27 грудня 2017 року потерпілої [PERSON] (особа, яка є власником пошкодженого автомобіля ВАЗ 2107) останні звернулися до позивача щодо отримання відшкодування за заподіяні відповідачем збитки (а.с.27-28, 29). Позивачем було проведено огляд пошкодженого транспорнтного засобу та розраховано суму ремонтних робіт, що підтверджується актом огляду транспортного засобу (а.с.32-33) та ремонтною калькуляцією (а.с.34-36). Відповідно до копії страхового акту та додатку №1 до нього сума страхового відшкодування становить 8245,50 грн. Крім цього, [PERSON] не повідомив страховика про те, що правопорушення вичнено в стані сп'яніння (а.с.37, 38). 17 квітня 2018 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію щодо сплати ним вищевказаних коштів на користь позивача, однак останній проігнорував цього листа (а.с.39). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу. Підставою позову є укладений між сторонами договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визнання відповідача винуватим у вчиненні ДТП яка відбулась 19 листопада 2017 року та виплата позивачем потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.. Відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) та якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.. Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Крім того, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1) в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved