Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач в червні місяці 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання 3- х неповнолітніх дітей щомісяця до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач після перерви до суду не з`явився, про дату, час і місце слухання справи сповіщений, відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Суд вислухав позивача, вивчив надані документи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2011року - актовий запис про шлюб №1104 , вчинений 28.10.2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З червня місяця 2019 року сторони спільно не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Діти проживають з матір`ю. Позивача пояснює, що сім`я між сторонами розпалась. Причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім`ї, виховання дітей. Окрім того, відповідача в 2019 році двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..173 зн.2 ч.2 КУпАП. Постійні сварки з різних питань привели до втрати почуттів любові та поваги. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу і доводила неможливість поновлення сімейних відносин з відповідачем. [PERSON] вимагає стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти, стверджуючи, що з червня місяця 2019 року відповідач припинив утримання дітей, а вона - мати - самотужки забезпечити належний рівень життя трьох дітей не в змозі. [PERSON] просить стягнути з батька на утримання дочки [PERSON] і сина [PERSON] по 2000 грн на кожного щомісяця , а на утримання дочки [PERSON] 1600 грн щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що сім`я між сторонами розпалась остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо, тому як відсутня вільна згода чоловіка та жінки на шлюб. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. Щодо вимог про стягнення аліментів: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд встановив , що сторони проживають окремо , що діти проживають з матір`ю. Суд не отримав належних і допустимих доказів того, що батько сплачує аліменти на утримання 3-х дітей, тому вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є доведеними і обґрунтованими. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Судом встановлено, що відповідач працює на посаді голови ОСББ, має щомісячний постійних дохід, тому суд призначає аліменти на утримання дітей в частці від доходу батька - в розмірі 1\\2 частини. Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову - на позивача, у разі частково задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на сплату судового збору за вимоги про розірвання шлюбу суд поділяє порівну між сторонами - 384,2 грн. Оскільки позивач сплатила судовий збір в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 352,4 грн. Судовий збір в частині вимог про стягнення аліментів в сумі 768,4 грн покладаються в повному обсязі на відповідача.

Outcome: approved