Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON],[INFO] В обґрунтовання своїх вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами розірвано 14 червня 2007 р. З того часу відповідач самоусунувся від батьківських обов'язків по вихованню доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Піклуванням дівчинки, її вихованням та матеріально-побутовим забезпеченням займається позивачка. А тому вона просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON]. В с удовому засіданні позивачка позов підтримала. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не сповістив, відзиву на позовну заяву не направив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. За ст.. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] /а.с. 5/. Після розірвання шлюбу з відповідачем 14.06.2007 р., позивачка створила нову сім»ю, зареєструвавши шлюб 06.06.2008 р. з [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами. З пояснень позивачки вбачається, що є рішення суду 2007 р. про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання доньки. Позивачка [PERSON] та її неповнолітня донька зареєстровані та проживають в будинку [ADDRESS] В ході обстеження умов проживання було встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає в задовільних житлово-побутових умовах з усіма зручностями. Наведені обставини були також встановлені та враховані під час вирішення питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] /Рішення виконкому Шкарівської сільської ради № 1 від 23.01.2019 р./, /а.с. 7/. З матеріалів справи вбачається, що батько дівчинки самоусунувся від її виховання, духовним розвитком та рівнем навчання дитини не цікавиться, вихованням не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Неповнолітня [PERSON] підтримала позов своєї матері [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неї, у своїй заяві ствердила, що батька не бачила більше десяти років. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України; ЗУ "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р., Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року. Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно законодавству України. Положення статті 141 СК України, визначає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Однією з підстав позбавлення батьківських прав, передбачених ст.164 СК України, є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", яка не втратила чинність, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Таким чином, встановлені по справі обставини свідчать про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї неповнолітньої доньки, не забезпечує її усім необхідним для нормального фізичного і духовного розвитку, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дівчинки. Її вихованням та матеріальним забезпеченням займається позивачка. Тому суд, з урахуванням наведеного, вважає за можливе позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON]. При цьому суд приймає до уваги рішення виконкому Шкарівської сільської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав /а.с. 7/. Також, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України він має право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни його поведінки та обставини, що були підставою для позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved