Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу, в розмірі 55 056 грн., завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.05.2013 року. Представник позивача в судове засідання не з"явився. В письмовій заяві повідомив про розгляд справи без його участі. Позов просив задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся по місцю своєї реєстрації. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 19.05.2013 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/0329655. Відповідно до договору була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер «[NUMBER]». 26.05.2013 року [PERSON], керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», в м. Кіровограді по вул. Московська зі сторони провулку Азовського в напрямку провулку Уральського, грубо порушив Правила дорожнього руху, а саме: п.2.3, п.31.4, п.12.1, внаслідок чого відбулась дорожня транспортна пригода. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», [PERSON] загинув. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.10.2013 року відповідача було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.16-33). Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпіла звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АС/0329655 (а.с.34). На підставі страхового акту № 1.102.13.09719/VESKO9127 від 31.03.2014 року позивач здійснив виплату потерпілій, в рахунок відшкодування моральної шкоди, в розмірі 13 764 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 99647 від 02.04.2014 року (а.с. 48-51). Також, на підставі страхового акту № 1.102.13.09721/VESKO9701 від 03.04.2014 року позивачем, у відповідності до ст.1200 ЦК України, було здійснено відшкодування шкоди потерпілій по втраті годувальника у розмірі 41 292 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 100645 від 07.04.2014 року (а.с. 53-56). Загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 55 056 грн. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Підпунктом "г" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, за регресним зобов'язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язаня, і тому право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 07 квітня 2014 року, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідач відмовляється добровільно сплачувати позивачу нанесені збитки і таким чином позов підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задовольняються, судові витрати понесені ним у справі підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та,

Outcome: approved