Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що 27.06.2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 1/340-МК, відповідно до якого позивач ПАТ КБ "ПриватБанк зобовязався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 22000,00 доларів США на термін до 27.06.2012 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 08.09.2014 р. має заборгованість 54338,80 доларів США., яка складається з наступного: 13365,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 22345,55 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 18627,64 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 54338,80 доларів США, що за курсом НБУ від 08.09.2014 року складає 696623,42 грн., судовий збір 3654,00 грн., витрати на оголошення в сумі 100 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Вважає позов обєктивним та обґрунтованим, так як останній платіж відповідачем було здійснено 11.10.2010 р., а відтак строки позовної давності не пропущено. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі. Зазначив, що позов не підлягає задоволенню та просив суд застосувати строки позовної давності так як вважає, що заборгованість виникла 23.12.2008 р. та позивачу було відомо про порушення його права. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 1/340-МК від 27.06.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 22000,00 доларів США . Згідно п.1.2 вказаного договору строк повернення кредиту 27.06.2012 року. Відповідно до кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України\~\~ порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності, при цьому пояснив, що відповідач [PERSON] востаннє сплачував кредитні кошти в 23.12.2012 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1\~ст. 261 ЦК України\~визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5\~ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Законом встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Наявний у матеріалах справи кредитний договір № 1/340-МК від 27.06.2007 року містить п. 6.7, в якому зазначено, що строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років, що передбачено\~ст. 259 ЦК України. Як вбачається із самого тексту договору № 1/340-МК від 27.06.2007 року, розрахунку заборгованості та пояснень представника позивача, згідно п.1.2 вказаного договору строк повернення кредиту 27.06.2012 року, останній платіж відповідачем було здійснено 11.10.2010 року, а даний позов поданий до суду 16.10.2014 року, тобто в межах строку позовної давності. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, вимоги представника відповідача про застосування строку позовної давності не є обґрунтованими, так як позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом в межах строку позовної давності, установленої кредитним договором. За таких обставин, перевіривши правильність розрахунків позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, станом на 08.09.2014 року у розмірі 54338,80 доларів США, яка складається з наступного: 13365,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 22345,55 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 18627,64 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 3654,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору та витрати на розміщення оголошення про час та місце розгляду справи в газеті «Вісті Придніпров'я» в сумі 100,00 грн. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved