Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. П»ядики, Коломийського району по вул. Ткачука (Горького), 4, Івано-Франківської області належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року у вищевказаному житловому будинку були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON], її зять [PERSON], дочка [PERSON], та онуки [PERSON] та [PERSON]. 16 грудня 1999 року [PERSON], а 06 жовтня 2014 року [PERSON] склали заповіти, якими все своє майно заповіли їй, позивачці по справі, [PERSON]. 06 грудня 2014 року [PERSON] помер, у зв»язку із чим відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частину вищевказаного житлового будинку, а після смерті [PERSON], 02 листопада 2017 року відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частину того ж будинку. 18 липня 2018 року вона, позивачка, звернулася до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не в змозі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на майно померлої. Просить суд визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно. Справу просить розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2 ст.\~16\~ЦК\~України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідност.\~392\~ЦК\~України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. П»ядики, Коломийського району по вул. Ткачука (Горького), 4, Івано-Франківської області належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON], що підтверджується довідкою П»ядицької сільської ради об»єднаної територіальної громади, Коломийського району від 16 травня 2018 року за № 1068 (а.с. 17). Станом на 01 липня 1990 року у житловому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON], мати позивачки, [PERSON], чоловік позивачки, позивачки [PERSON], та її двоє дітей [PERSON] та [PERSON]. Згідно п.6 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~22\~грудня\~1995\~року\~№\~20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині кожному, однак належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору вони не виділили. 16 грудня 1999 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем П»ядицької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, яким все своє майно, що належатиме їй на день смерті заповіла своїй дочці, позивачці. 06 жовтня 2014 року також склав заповіт, посвідчений секретарем П»ядицької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, [PERSON], який своє майно, що належатиме йому на день смерті заповів позивачці. 06 грудня 2014 року [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом П»ядицької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області 09 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис № 44, після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом на частку в майні колгоспного двору, яку прийняла дружина померлого, вступивши в управління спадковим майном, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. 02 листопада 2017 року померла [PERSON], про що виконкомом виконавчим комітетом П»ядицької сільської ради об»єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області 03 листопада 2017 року складено відповідний актовий запис № 84, у зв»язку із чим відкрилася спадщина за заповітом. Із довідки, виданої 16 травня 2018 року за № 1068, заступником голови П»ядицької сільської ради об»єднаної територіальної громади, Коломийського району вбачається, що померла проживала по день смерті в с. П»ядики, Коломийського району по вул. Ткачука (Горького), 4, Івано-Франківської області. Із відмови виданої 18 липня 2018 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори вбачається, що позивачка, з метою оформлення спадщини після смерті спадкодавця звернулася до нотаріуса, однак того ж дня отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлої на спірне спадкове майно. Статтею 1268\~ЦК\~України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до висновку про вартість майна від 02 серпня 2018 року ринкова вартість спірного майна, загальною площею 52,4 кв..м., житловою\~24,5 кв.м. становить 361\~576 грн. Виходячи з того, що позивачка є спадкоємицею за заповітом на майно, яке належало спадкодавцям на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, так як відповідачі інші можливі спадкоємці спірного майна по закону, не заперечують проти визнання права власностіза позивачкою в цілому, то суд вважає за можливе подану заяву задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст.\~346,\~392,\~1233,\~1262,\~1268,\~1270 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року\~"Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності",

Outcome: approved