Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

позивач звернулася до суду позовом в якому просить визнати недійсним іпотечний договір укладений 28.04.2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією Львівського міського відділення №6319 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON]; зобов*язати нотаріуса Тертичну Е.В. зняти заборону на відчуження з предмету іпотеки в державному реєстрі речових прав, зареєстровану за №2203 від 28.04.2009 року, скасувати запис про обтяження предмету іпотеки - квартиру [ADDRESS] та вилучити відповідний запис з державного реєстру іпотек. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що 28.04.2009 року її чоловік [PERSON] уклав з відповідачем кредитний договір №3075, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в розмірі 230 000 грн. на 120 місяців під 25% річних з кінцевим терміном погашення до 28.04.2019 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальником перед кредитором договору кредиту №3075 між нею та відповідачем було укладено договір поруки №3075-1 від 28.04.2009 року за умовами якого вона в якості поручителя зобов*язалася перед відповідачем відповідати солідарно із позичальником по кредитному договору. А також між нею та відповідачем був укладений договір іпотеки від 28.04.2009 року за умовами якого в якості забезпечення зобов*язання за кредитним договором відповідачу в іпотеку передається майно, а саме: квартира [ADDRESS], площею 81,1 кв.м., реєстраційний номер об*єкта 20755675. В договорі іпотеки значаться документи якими підтверджується її право власності на дану квартиру: біржовий контракт на 1/3 частину квартири [ADDRESS] від 12.01.1998 року №006н/98; договір купівлі-продажу 2/3 частини квартири [ADDRESS] від 09.11.2007 року; витяг з реєстру права власності на нерухоме майно №22087534 від 06.03.2009 року; реєстраційне посвідчення видане 02.03.1998 року ЛОДК «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16666524 від 15.01.2007 року. Переліченими документами визначено, що квартира не є цілим об*єктом і хоча вся належить їй, але на підставі окремих правовстановлюючих документів в яких право власності на окремі частки зареєстровано окремо, не об*єднано і має два реєстраційні номери: по договору купівлі-продажу реєстраційний номер об*єкта 20755675 від 15.01.2007 року та реєстраційному посвідченню яке записане в реєстраційну книгу №21 за реєстровим номером 20479. Окрім цього в договорі іпотеки відсутній опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, в тому числі його реєстраційні дані, зокрема площа квартири значиться як 81.1 кв.м., а згідно технічного паспорта на квартиру складеного БТІ 20.10.2008 року 81.8 кв.м. Зазначає, що вказаний іпотечний договір суперечить вимогам Закону України «Про іпотеку», а тому відповідно до ч.2 ст.18 даного Закону, ст.203,215 ЦК України має бути визнаний недійсним в судовому порядку, а внаслідок визнання недійсним спірного договору має бути знята заборона на відчуження, скасовано запис про обтяження квартири та вилучено відповідний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним в обґрунтуванні позову. Додатково представник позивача зазначила, що строк звернення до суду позивачем не пропущено оскільки договір іпотеки є похідним до договору кредиту. В порядку виконання договору іпотеки вимоги кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки можуть бути задоволені в разі невиконання умов кредитного договору та непогашення кредитного боргу. В судовому порядку з боржників на користь кредитора було стягнуто заборгованість по договору кредиту в 2014 році. Таким чином, покликаючись на ч.5 ст.261 ЦК України, право пред*явлення вимоги до боржника про виконання зобов*язання у кредитора, по договору іпотеки, виникло коли боржник не сплатив кредитору борг який виник по договору кредиту, а саме в 2014 році. Підсудність спору вважає правильною, враховуючи що визнання договору іпотеки недійсним пов*язана з нерухомим майном (квартирою) і визначається за правилами ст.114 ЦПК України. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав. В заперечення вимог зазначив, що реєстраційний номер об'єкта нерухомості лише один і вказаний у витягах з реєстру права власності за №20755675, а № 20479, який значиться в реєстраційному посвідченні на 1/3 частину квартири є реєстраційним номером запису в реєстраційну книгу №21. У всіх правовстановлюючих документах площа квартири відповідає 81.1 кв.м. В п.1.2 договору іпотеки нотаріусом зазначено чіткий опис майна, достатній для ідентифікації предмета іпотеки та його реєстраційні дані,опис майна при цьому ґрунтується на поданих [PERSON] правовстановлюючих документах та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно №22087534 виданого ЛОДК БТІ та ЕО 06.03.2009 року, що підтверджує статус об'єкта і його технічну інвентаризацію на час укладення договору іпотеки. Відтак обґрунтування позивача своїх вимог не відповідають дійсності, тому підстав для визнання договору іпотеки недійсним відсутні, не підлягають до задоволення і вимоги про зняття заборони відчуження з предмету іпотеки в державному реєстрі речових прав, скасування запису про обтяження предмету іпотеки, вилучення запису з Державного реєстру іпотек. Просив застосувати строк позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлявся. Третя особа, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В., в судове засідання не з'явилась, у письмових запереченнях просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що оспорюваний договір іпотеки був посвідчений нею з дотриманням норм чинного законодавства. Договір містить усі істотні умови, які визначені ст..18 Закону України «Про іпотеку». Предметом договору іпотеки є квартира, яка є цілісним об'єктом хоча і належить позивачу на підставі різних правовстановлюючих документів і зареєстрована за різних умов (на паперових носіях в 1998 році та в електронному варіанті в 2007р.). В підтвердження цього свідчить витяг з Реєстру права власності на нерухоме майно №22087534 від 06.03.2009 року, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО. З'ясувавши в сукупності дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського міського відділення №6319 ВАТ «Ощадбанк» 28.04.2009 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною О.А. за реєстровим №2202 із накладенням заборони на відчуження вказаної в договорі квартири, яка належить [PERSON] за реєстровим №2203. Згідно п.1.1 іпотечного договору, договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя (Банка), що виникають із договору кредиту №3075 укладеного 28.04.2009 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського міського відділення №6319 ВАТ «Ощадбанк» за умовами якого отримав 230 000 грн. строком на 120 місяців під 25% річних з кінцевим терміном погашення до 28.04.2019 року. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: квартира зі всіма невід'ємними її при належностями [ADDRESS], яка складається з чотирьох житлових кімнат та кухні. Загальна площа квартири становить 81.1 кв.м., житлова 50.8 кв.м., до квартири належить комора в підвалі площею 1.2 кв.м. Житлова площа квартири змінилась із 50.2 на 50.8 внаслідок переобмірів. Реєстраційний номер об'єкта 20755675. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується: -Біржовим контрактом №006н/98 договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого у Акціонерному товаристві «Міжнародна Східно-Європейська товарино-фондова біржа» від 12.01.1998 року, зареєстрованим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 02.03.1998 року та записано в реєстрову книгу №21 за реєстровим №20479; -Договором купівлі-продажу 2/3 частин квартири, посвідченим 09.11.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 6-4424, зареєстрованим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 15.11.2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16666524. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 203 ЦК України закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункту), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. [PERSON] в момент підписання договору іпотеки була ознайомлена з усіма умовами договору та могла обирати або не погоджуватись на певні умови, однак цього не зробила та доказів протилежного суду не надала. Договір іпотеки укладений у письмовій формі та у відповідності до приписів Закону України «Про іпотеку» нотаріального посвідчений. Ознайомившись з умовами договору іпотеки та вважаючи їх прийнятними для себе, позивач підписав договір, не надавши жодних зауважень чи виправлень, чим висловив своє волевиявлення. Факт підписання іпотечного договору сторонами не оспорюється. Правочин, який укладений між сторонами був спрямований на реальне настання правових наслідків. Пунктом 10.1. договору іпотеки сторони визначили, що договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших положень, що містяться в ньому. Враховуючи вищевикладене, іпотечний договір та його умови відповідають вимогам, які встановлені для чинності правочину. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відмовляючи позивачу в задоволенні заявлених ним вимог суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 575 ЦК України врегульовано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону «Про іпотеку» предметом іпотеки є об'єкти нерухомого майна та об'єкти, які прирівнюються до таких цим Законом. Відповідно до ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, та таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернуто стягнення; нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку як окремий виділений об'єкт права власності. Положення пункту 3 частини 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" передбачають, що однією з істотних умов Іпотечного договору є опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. Відповідно до частини 2 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з визначених істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Такими істотними умовами які є необхідними для ідентифікації об'єкта іпотеки з позиції позивача є площа квартири та реєстраційний номер об'єкта нерухомості, які невірно вказані в договорі іпотеки і не відповідають дійсності, зокрема площа квартири становить 81.8 кв.м., та два різних реєстраційних номери об'єкта в правовстановлюючих документах. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: квартира зі всіма невід'ємними її при належностями [ADDRESS], яка складається з чотирьох житлових кімнат та кухні. Загальна площа квартири становить 81.1 кв.м., житлова 50.8 кв.м., до квартири належить комора в підвалі площею 1.2 кв.м. Житлова площа квартири змінилась із 50.2 на 50.8 внаслідок переобмірів. Реєстраційний номер об'єкта 20755675. При укладенні договору іпотеки позивачем були надані документи які підтверджували її право власності іпотекодавця на предмет іпотеки: - біржовий контракт №006н/98 договору купівлі-продажу 1/3 квартири, зареєстрований у Акціонерному товаристві «Міжнародна Східно-Європейська товарино-фондова біржа» від 12.01.1998 року, зареєстрований Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 02.03.1998 року та записаний в реєстрову книгу №21 за реєстровим №20479; - договір купівлі-продажу 2/3 частин квартири, посвідчений 09.11.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 6-4424, зареєстрований Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 15.11.2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16666524. Підстави виникнення у позивача права власності на майно, яке передавалось у заставу як предмет іпотеки перед укладенням договору перевірено та встановлено, згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно №22087534 від 06.03.2009 року. Зі змісту правовстановлюючих документів вбачається, що і в біржовому контракті №006н/98 від 12.01.1998 року та у договорі купівлі-продажу від 09.11.2007 року загальна площа квартири становить 81.1 м.кв. Розбіжності в площі мотивовані при описі об'єкта у витязі з реєстру права власності на нерухоме майно від 06.03.2009 року. Згідно ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером об?єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об?єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об?єкта. У разі переходу права власності на об?єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об?єкта нерухомого майна його реєстраційний номер залишається без змін. Єдиним реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна (квартири) [ADDRESS], що є предметом договору іпотеки значиться 20755675 згідно даних витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 06.03.2009 року. Відповідно до ч. 3 ст. 5 зазначеного Закону частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. У п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» повинна застосовуватися з урахуванням змісту ч. 2 ст. 6 цього Закону щодо нерухомого майна, яке перебуває у спільній власності. Як вбачається з реєстраційних документів на право власності на квартиру [ADDRESS], (а.с.8,9,40), дане майно не є спільною сумісною чи при наявності часток спільною частковою власністю оскільки власником майна є лише одна особа [PERSON] Крім цього, виходячи норм ЦК України щодо підстав набуття права власності: право власності на квартиру позивачем набуте правомірно, ніким не оспорюється, і набуте на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Жодних обмежень за наявності двох правовстановлюючих документів укладених в різний час на частку квартири одним і тим же власником, що в сукупності становить сукупний об'єм часток і є цілісним об'єктом, законодавством не встановлено. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та/або його реєстраційні дані. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Опис предмету іпотеки визначається за адресою та метражем та/або реєстраційним номером. В договорі іпотеки, про якій йдеться, метраж, зазначений в опису, не відповідає реальній площі квартири. Реєстраційний номер відповідає лише 2/3 зазначеної квартири. Згідно ст 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явлення вимоги. Позивач просить визнати недійсним договір іпотеки, мотивуючи позов наявністю порушень в момент укладення договору - 28.04.2009р. За таких обставин, позивач довідався або міг довідатись про порушення свого права саме 28.04.2009р. Отже перебіг позовної давності починається з 28.04.2009р. Позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду понад 3 роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В письмовій заяві від 22.07.15р. та усній заяві представники відповідача просять застосувати позовну давність. Таким чином, не зважаючи на те, що в даному випадку мають місце зазначені порушення з боку відповідача, однак позивачем пропущено передбачений законом строк на звернення до суду за захистом порушеного права, про що заявлено відповідачем в ході розгляду справи, і доказів поважності причин пропуску вказаного строку суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського міського відділення №6319 ВАТ «Ощадбанк», третя особа: [PERSON], приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Елеонора Віталіївна про визнання іпотечного договору недійсним та зобов'язання вчинити дії необхідно відмовити за пропуском строку позовної давності. Позовні вимоги про зобов'язання нотаріуса зняти заборону відчуження з предмету іпотеки в державному реєстрі речових прав, зареєстровану 28.04.2009 року за №2203, скасувати запис про обтяження предмету іпотеки (квартири) та вилучити відповідний запис з Державного реєстру іпотек, з підстав недійсності договору іпотеки також не підлягають задоволенню з зазначених підстав. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.215,203,204,575,628,626-629,638 Цивільного кодексу України. Законом України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed