Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що земельна ділянка [ADDRESS] належала її чоловікові, [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, та після його смерті відкрилась спадщина за законом на вищевказану земельну ділянку. Вказує, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на земельну ділянку за спадкодавцем не зареєстровано. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання також не з"явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують, на спадкове майно не претендують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, посвідченого 03 грудня 2002 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В., зареєстрованого вреєстрі за № 1538 (а.с. 8-9). У відповідності до вказаного договору [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку для ведення садівництва площею 113, 00 кв.м. за зазначеною вище адресою. Однак, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2604450382019 від 21 лютого 2019 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10-12). [INFO] [PERSON] помер, про що 30 листопада 2009 року складено відповідний актовий запис за № 555 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, однак оформити спадкові права не взмозі у зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку за спадкодавцем не зареєстровано (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ -172-000489, земельна ділянка [ADDRESS] площею 0, 1136 га призначена для ведення садівництва (а.с.15). Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, вартість земельної ділянки площею 0, 1136 га в садовому товаристві "Мічурінець" м. Коломиї, кадастровий номер 2610600000:13:002:0428 становить становить 1 767, 10 грн. (а.с.16) Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за законом на спадкове майно, що належало спадкодавцю у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не в змозі оформити спадкові права через те, що право власності на будинковолодіння за спадкодавцем не зареєстровано, відповідачі, як спадкоємці першої черги за законом, не заперечують проти заявлених вимог, тому суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку шляхом задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved