Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області звернулась до суду в інтересах малолітньої [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Мати малолітньої дитини померла [INFO] . Шлюб між батьками малолітньої [PERSON] був розірваний відповідно до рішення Дзержинського районного суду м.Харкова 12.11.2014 року. На час смерті, [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від даних відносин в родині крім [PERSON] виховувалось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько самоусунувся від утримання, виховання та розвитку дитини. Протягом тривалого часу стосунків з донькою не підтримує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її життям та долею. У зв`язку з тим, що дитина залишилась без батьківського піклування, вона тимчасово влаштована до родини вітчима [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , який не є законним представником дитини і не має повноважень звернутись до відповідних структур з питання оформлення пенсії за втратою годувальника. Відповідач подав нотаріально посвідчену заяву - згоду щодо позбавлення його батьківських прав стосовно доньки. При цьому вітчим дитини [PERSON] виявив бажання опікуватись малолітньою дитиною, яка проживає разом з ним. Умови проживання вивчались спеціалістами Служби у справах дітей по Шевченківському району та визнані задовільними. Також, позивач зазначає, що не дочекавшись допомоги [PERSON] , [PERSON] сам звернувся до Служби у справах дітей по Шевченківському району з приводу поновлення втрачених у пожежі документів дітей, у тому числі і малолітньої [PERSON] . Ухвалою судді від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.08.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.09.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Цей факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 21.12.2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. З матеріалів позову вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія № [NUMBER] , виданого 13.12.2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Також встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом з вітчимом [PERSON] . Представник позивача в позовній заяві зазначає, що батько самоусунувся від утримання, виховання та розвитку дитини. Протягом тривалого часу родинних стосунків з донькою не підтримує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її життям та долею. У зв`язку з тим, що дитина залишилась без батьківського піклування, вона тимчасово влаштована до родини вітчима [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, матеріали позову містять копію нотаріально посвідченої заяви відповідача, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно дитини [PERSON] . Згідно характеристики від 10.01.2020 року, наданої директором КЗ «Харківська гімназія №169», [PERSON] , [INFO] , навчається у КЗ «ХГ №169» з першого класу, дорослі вдома приділяють багато уваги розвитку дитини, проявляють ініціативу у спілкуванні з класним керівником та іншими вчителями, систематично відвідують батьківські збори та постійно цікавляться станом справ у класі та школі. Батько [PERSON] з класним керівником не спілкується. Дитина проживає разом з вітчимом, бабусею та дядею, а також її малолітніми братом та сестрою. Згідно з довідки від 10.01.2020 року, наданої головним лікарем КНП "Міська дитяча поліклініка №14" Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в КНП "Міська дитяча поліклініка №14"Харківської міської ради з народження. Після загибелі мати, здоров`ям дітей в сім`ї займається бабуся зі сторони матері та вітчим [PERSON] . Згідно висновку Департаменту Служб у справах дітей від 24.06.2020 року №331, Департамент служб у справах дітей ХМР, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно акту обстеження умов проживання від 08.01.2020 року умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] задовільні, присутні всі комунальні зручності, помешкання в достатній кількості обладнано меблями, побутовою технікою. У [PERSON] окрема кімната, обладнана всім необхідним для навчання та відпочинку. За цією адресою проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стосунки в сім`ї позитивні, доброзичливі та поважні. За результатом бесіди [PERSON] готовий взяти [PERSON] на проживання у свою родину. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вищевикладених обставинах, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , не бере будь-якої участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, на підставі чого судом встановлена наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини. Одночасно судом враховується, що відповідач [PERSON] надав заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так як визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи все вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved