Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], а також просить стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку. В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS], мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 24), від виховання якої злісно ухиляються..Малолітня перебуває на вихованні в Обласному будинку дитини №3, оскільки відповідачі тимчасово влаштували дитину до державної дитячої установи у зв'язку зі скрутним матеріальним станом та неналежними житлово-побутовими умовами. Розпорядженням Зміївської районної державної адміністрації №85 від 18.03.2015 року, малолітня влаштована до державного закладу на повне державне утримання. Відповідачі не займаються вихованням дитини, не піклуються про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, за час перебування дитини у будинку дитини жодного разу її не відвідували, не виявили бажання забрати дитину додому. Відповідачі відмовилися від утримання та виховання дитини та не заперечують проти влаштування малолітньої до сімейних форм виховання. У судове засідання представник позивача - [PERSON], яка діє згідно довіреності, не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у спосіб, передбачений ч. 10 ст. 74 ЦПК України, про що в матеріалах справи містяться відповідні дані. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився не з'явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 24 від 11 серпня 2014 року). Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому дитина перебуває,орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2, п.4 ч.1, ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, якщо є хронічним алкоголіком або наркоманом. На підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації від 18.03.2015 року №85, малолітня [PERSON], [INFO], була влаштована до державного закладу на повне державне утримання, на підставі заяви батьків. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 20.02.2015 року, складеного комісією у складі депутата Геніївської сільської ради [PERSON], головного лікаря амбулаторії ЗПСМ с. Геніївка, [PERSON], медичної сестри [PERSON] в будинку [ADDRESS], в якому мешкають відповідачі, є електропостачання, пічне опалення, запас дров мінімальний, в кімнатах не прибрано, умов для розвитку та виховання дитини немає. Запасу харчових продуктів не має. Малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на вихованні в Обласному будинку дитини №3, оскільки батьки просили тимчасово влаштувати дитину до державної дитячої установи у зв'язку із скрутним матеріальним станом та неналежними житлово-побутовими умовами проживання. Згідно повідомлення адміністрації КЗОЗ Обласний будинок дитини №3 від 26.05.2015 року №240, малолітня знаходиться на вихованні у їх закладі з 09.04.2014 року. За час знаходження малолітньої у будинку дитини, батьки до доньки не з'являлися, станом здоров'я не цікавилися, моральної підтримки не надавали, не виявили бажання забрати дитину додому. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], надали 29.04.2015 року нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначили, щ відмовляються від утримання та виховання дитини - [PERSON], [INFO], та не заперечують проти її влаштування до сімейних форм виховання. Згідно висновку Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області виконавчого комітету №261 від 18.05.2015року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON], відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], Управління служб у справах дітей як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною у повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом враховується те, що відповідачі не надали жодного доказу про участь їх у вихованні дитини. Суд, з'ясувавши, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківським обов'язками, ухиляються від їх виконання, від виховання, піклування відносно своєї малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Даних про наявність на утриманні відповідачів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї суду не надано. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідачів на користь громадського опікуна - „Харківського обласного будинку дитини № 3" аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не менше 30 відсотків мінімального доходу громадян України починаючи від дня пред'явлення позову і до її повноліття. Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України «Про судовий збір» від 01.11.2011 року із змінами, а саме, з відповідача у частковому порядку підлягає стягненню в доход держави 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved