Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 30.07.2013 року банк та відповідач шляхом акцептування банком , Пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-28172-300713, згідно умов договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок в національній валюті України, встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 50 000 грн., обслуговування рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Відповідач скористалася кредитом, але станом на 18.08.2014 року не виконує свої зобов'язання за договором, а тому за нею рахується заборгованість в сумі 68230 грн.54 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві викладено клопотання щодо розгляду справи без участі представника ПАТ «Дельта Банк», в якому вказано на те, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надано письмові заперечення відповідача на позов з клопотанням щодо розгляду справи без її участі та участі її представника. Відповідач в письмових запереченнях вказує на те, що дійсно 30.07.2013 року на підставі її заяви банком було оформлено відповідну платіжну картку з кредитним лімітом в сумі 50 000 грн., але банк в порушення умов ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй в письмовому вигляді інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; не надав детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг /реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо/, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; не зазначив дати і суми надання частин кредиту та право дострокового повернення кредиту; крім того, банком не зазначено однозначно річну відсоткову ставку за кредитом, не доведено графік платежів. А тому підписана нею заява /договір/ не містить належної інформації, на яку вказано вище, укладена з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», що в силу ст.215 ЦК України тягне за собою недійсність /нікчемність/ даного правочину. Згідно наслідків недійсності правочину за ст.216 ЦК України грошова сума, яка підлягає поверненню позивачу, становить 43 981 грн.38 коп. /50 000 грн. /сума кредиту/ - 6018,62 грн. /сума повернення кредиту/. Оскільки відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, то просить суд розстрочити виконання рішення на 48 місяців шляхом сплати коштів рівними частинами. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем 30.07.2013 року було укладено кредитний договір відповідно до умов заяви № 001-28172-300713, анкети позичальника, тарифів, що стверджується копіями цих документів /а.с.3-6/. Відповідно до умов договору, викладених в частині 2 заяви, ліміт кредитної лінії складає 50 000 грн., строк ліміту кредитної лінії становить 364 календарних дні. Згідно Тарифів на обслуговування платіжної картки, які є невід'ємною частиною договору, розмір процентної ставки за користування кредитною лінією складає 4% в місяць, процент за недозволений овердрафт - 48 % річних, процент на позитивний залишок -10, 00 % річних, плата за обслуговування карткового рахунку -9,90 грн. Банк відкриває позичальнику рахунок для погашення заборгованості /сплати платежів/ в національній валюті України - гривні. У відповідності до п.2.5 договору, відповідач до його підписання була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Згідно з п.5 договору відповідач повідомлена, що чинна редакція Правил та тарифів розміщені на офіційному сайті банку і клієнт зобов'язаний періодично ознайомлюватися з ними з метою перевірки їх чинності та ознайомлення зі змінами до них. В анкеті позичальника відповідач підтвердила своїм підписом, що згодна з умовами договору щодо відкриття та обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки і зобов'язується їх виконувати. Крім того, невід'ємним додатком до укладеного між сторонами договору є Умови надання кредитної картки Тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна» /а.с.37/, в яких зазначено сукупну вартість кредиту, графік платежів, штрафні санкції. Так, відповідно до цих Умов, частка щомісячного погашення становить 2 % від суми використання кредитних коштів; дата щомісячного погашення -до 25 числа кожного місяця; строк кредитування -на 364 дні з можливістю пролонгації; форма повернення кредиту -щомісячно частку суми використаних коштів /обов'язковий мінімальний платіж/; дострокове погашення - можливе без додаткових комісій. В Умовах наведено таблицю погашення заборгованості по кредитній картці та роз'яснення до таблиці. Наведену Умови надання кредитної картки підписано 30.07.2013 року відповідачем, що підтверджує факт її ознайомлення з цими Умовами. А тому необґрунтованими є посилання відповідача в письмових запереченнях на те, що підписана нею заява /договір/ не містить належної інформації та укладена з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів». За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сама відповідач в письмових запереченнях посилається на те, що банком їй було надано відповідну платіжну картку з лімітом кредитної лінії в сумі 50 000 грн. В п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Як вказано вище в рішенні, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору шляхом підписання відповідних документів, а саме: заяви № 001-28172-300713, Тарифів, анкети позичальника, Умов надання кредитної картки Тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна», а отже договір між ними є укладеним. В суді також було встановлено, що позичальник не виконала умови кредитного договору щодо своєчасного повернення основного кредиту, сплати відсотків та інших платежів за користування кредитом, передбачених умовами кредитного договору. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, який було проведено позивачем станом на 18.08.2014 року /а.с.9/. Так, сума боргу складає: 39214,25 грн. -заборгованість за кредитом, 8779,23 грн.- прострочене тіло кредиту, 20237,06 грн.- заборгованість за відсотками, всього 68230,54 грн. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як встановлено судом, відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту, а тому позивач має право на стягнення вказаної вище в рішенні суми заборгованості. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача борг за кредитним договором у вказаній вище сумі, оскільки відповідачем порушено умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту, передбачених договором. При цьому судом не приймаються до уваги посилання відповідача в письмових запереченнях на недійсність /нікчемність / укладеного між сторонами договору з підстав, на які було вказано вище в рішенні. Так, за ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Доказів стосовно того, що укладений між сторонами кредитний договір є нікчемним, суду відповідачем не надано, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З позовом про визнання кредитного договору недійсним відповідач не зверталася, тоді як згідно приписів ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. А тому з врахуванням всього вищенаведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 68 230 грн.54 коп. В письмових запереченнях відповідач просить суд розстрочити виконання рішення на 48 місяців шляхом сплати коштів рівними частинами, враховуючи її матеріальне становище. Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Тобто, це є не обов'язком, а правом суду, про що має бути зазначено в рішенні. Але відповідачем не надано жодних доказів щодо її матеріального становища, на що вона посилається як на підставу для розстрочення виконання рішення. Крім того, це питання можливо вирішувати на стадії виконання рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2009 року проведено державну реєстрацію юридичної особи -ПАТ «Дельта Банк» в зв'язку зі зміною найменування, що стверджується копією довідки з ЄДРПОУ /а.с.11/. А згідно п.1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк» /нова редакція/, банк є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта», що слідує із виписки зі Статуту банку /а.с.10/. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України "Про судовий збір" підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 682 грн. 31 коп. згідно платіжного доручення.

Outcome: approved