Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що з [PERSON] спільно проживали з 2001 року. 12.01.2012 року зареєстрували шлюб. В зв'язку з погіршенням відносин у січні 2013 року проживали окремо, що встановлено в судовому рішенні Новокаховського міського суду Херсонської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 08.08.2013 року шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання ними нажито майно, в тому числі мікроавтобус марки Форд - транзит державний номер [NUMBER] вартістю 100 000 грн. При розгляді справи в Каховському міськрайонному суді за позовом [PERSON] про поділ майна подружжя, центр ДАІ 6507 м. Нова Каховка своїм листом повідомив, що 22.03.2012 року автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON], 01.02.2013 року вказаний автомобіль знято з обліку для реалізації. 02.02.2013 року автомобіль зареєстрований за [PERSON] Про продаж вказаного автомобіля їй стало відомо з повідомлення Центру ДАІ, договір купівлі-продажу було здійснено без її згоди. Добровільно поділити автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER], виплативши їй ? частину вартості спірного автомобіля в сумі 50 000 грн. відповідач не погоджується, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просила суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] від 02.02.2013 року недійсним, як такий, що укладений другим із подружжя без згоди іншого подружжя. Визнати автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Поділити автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER], визнавши за [PERSON] право власності на автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER], стягнувши з [PERSON] на її користь грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER] в сумі 50 000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача збільшила позовні вимоги просила суд визнати договір комісії автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER], укладений між [PERSON] та ТОВ «Автоцентр Херсон» від 02.02.2013 року недійсним. Визнати договір купівлі - продажу автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER], укладений між ТОВ «Автоцентр Херсон» та [PERSON] від 02.02.2013 року недійсним. Визнати автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Поділити автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER], визнавши за [PERSON] право власності на автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER], стягнувши з [PERSON] на її користь грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER] в сумі 35 640 грн. та судові витрати у виді судового збору в сумі 356,40 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала пояснивши, що в грудні 2012 року договір купівлі-продажу автомобіля був укладений в кабінеті на території бази УПТК, в присутності [PERSON] [PERSON] передав гроші в сумі 65 000 грн. за автомобіль, вона перераховувала кошти. Потім [PERSON] передав [PERSON] ключі, технічний паспорт на автомобіль. В подальшому [PERSON] зняв автомобіль з обліку, а [PERSON] поставив на облік придбаний ним автомобіль. Правочин був укладений за згодою позивачки, грошима вони розпорядилися разом, бо вели спільний бізнес. Відповідач [PERSON] позову не визнав, пояснивши, що [PERSON] запропонував йому придбати в нього автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER], [PERSON] була згодна, бо вони хотіли відкрити магазин в м. Каховка, їм потрібні були кошти. Гроші за автомобіль він передавав [PERSON], яка їх перераховувала. Потім автомобіль було знято з обліку та ним поставлено на облік. Зараз автомобіль знаходиться в Криму, на ньому працює його водій. Представник ТОВ «Автоцентр Херсон» в судовому засіданні позову визнав повністю пояснивши, що між [PERSON] та ТОВ «Автоцентр Херсон» було укладено договір комісії, за яким ТОВ «Автоцентр Херсон» зобов'язалося продати транспортний засіб третій особі, в подальшому автомобіль було продано [PERSON], на підтвердження факту купівлі - продажу транспортного засобу [PERSON] було надано довідку-рахунок. Договір комісії підписував [PERSON], ТОВ «Автоцентр Херсон» не вимагало надання письмової згоди дружини [PERSON] на продаж автомобіля, оскільки в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не було вказано співвласників. Під час укладення договорів був присутній [PERSON] та [PERSON], про присутність [PERSON] не може сказати, оскільки не пам'ятає вказаного факту. Письмової згоди [PERSON] на укладення оспорюваних правочинів не надавала. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.01.2012 року. Рішенням суду від 08.08.2013 року шлюб між ними розірвано. З рішення суду від 22.03.2013 року вбачається, що [PERSON] зазначено, що в січні 2013 року між ним та [PERSON] погіршилися відносини, вони почали проживати окремо. З відповіді начальника центру ДАІ 6507 м. Нова Каховка слідує, що 20.03.2012 року автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON], 01.02.2013 року вказаний автомобіль знятий з обліку для реалізації, а 02.02.2013 року зареєстрований за [PERSON] Представником відповідача суду надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Ford Transit, державний номер [NUMBER] від 20.03.2012 року за [PERSON], довідку-рахунок від 02.02.2013 року, яка видана ТОВ «Автоцентр Херсон», з якої слідує, що автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] продано [PERSON] за 61 300 грн. на підставі звіту про оцінку транспортного засобу від 02.02.2013 року. З договору комісії від 02.02.2013 року слідує, що [PERSON] та ТОВ «Автоцентр Херсон», в особі Агеєва С.О. уклали договір, за яким комісіонер (ТОВ «Автоцентр Херсон»), зобов'язувався за дорученням комітента ([PERSON].) за плату, від свого імені, але за рахунок комітента здійснити в інтересах останнього угоду з продажу транспортного засобу та його складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Виступаючи від свого імені, комісіонер (ТОВ «Автоцентр Херсон») самостійно складає довідку - рахунок з третьою особою далі - угода. Вказаний договір підписаний відповідачем [PERSON] Підпис позивачки на вказаному договорі відсутній. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він працював на мікроавтобусі Форд. Одного разу його позвав [PERSON] і попросив віддати ключі та документи, бо мікроавтобус продається. В кабінеті були присутні [PERSON] та [PERSON] Ключі він віддавав [PERSON], [PERSON] рахувала гроші, за що, йому не відомо. Після цього він вийшов з кабінету. В подальшому бачив, що [PERSON] їздив на мікроавтобусі. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що в грудні 2012 року її покликала [PERSON], попросила принести касову книгу, в яку записувалися всі грошові операції [PERSON], з розмови, яка відбувалася в кабінеті, вона зрозуміла, що [PERSON] купує у [PERSON] автомобіль. Бачила, що [PERSON] передавав крупну суму грошей, [PERSON] рахувала гроші. Потім [PERSON] покликав водія, який передав ключі від автомобіля [PERSON] З висновку судової автотоварознавчої експертизи слідує, що станом на 02.02.2013 року вартість автомобіля Ford Transit 2.4 TDCi, державний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] складає 71 280 грн. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Відповідно до п.22, 30 Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до п.56 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого ПКМУ від 11.11.2009 року № 1200, після продажу транспортних засобів комісіонер у графі "особливі відмітки" розділу відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та свідоцтва про реєстрацію машини та/або в реєстраційно-обліковій картці робить запис "автомобіль (інший транспортний засіб) продано на підставі довідки-рахунка, серія, номер, дата". Запис підписується та скріплюється печаткою комісіонера. Розрахунок з комітентом за продані комісійні транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, проводиться у готівковій та/або безготівковій формі не пізніше ніж через три дні після продажу (не враховуючи дня продажу, вихідних і святкових днів) після пред'явлення акта технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер, виданого комітентові комісіонером, а також паспорта або іншого документа, що засвідчує особу. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, за час сумісного проживання вони придбали автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER], який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу був зареєстрований за [PERSON] В ході розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя позивачці стало відомо про відчуження вказаного автомобіля [PERSON] Проте, як встановлено судом спочатку було укладено договір комісії між [PERSON] та ТОВ «Автоцентр Херсон», яким відповідач [PERSON] без згоди позивачки [PERSON] уповноважив спеціалізоване підприємство продати транспортний засіб автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] третій особі, а потім 02.02.2013 року ТОВ «Автоцентр Херсон» укладено договір -купівлі продажу автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER] з [PERSON] також без згоди позивачки, факт укладення вказаного договору купівлі - продажу підтверджується довідкою - рахунком, виданою ТОВ «Автоцентр». В ній вказано, що автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] продано [PERSON] за 61 300 грн. на підставі звіту про оцінку транспортного засобу від 02.02.2013 року. У вказаній довідці не зазначено про наявність згоди на продаж автомобіля [PERSON] - дружини [PERSON] Таким чином, відповідач [PERSON] передав спірний автомобіль для продажу, який в подальшому був проданий на підставі договору комісії ТОВ «Автоцентр Херсон» відповідачу [PERSON] без письмової згоди своєї, на той час, дружини [PERSON], яка вимагалася відповідно до норм ст. 65 СК України відносно цінного майна, яким є транспортний засіб Ford Transit, державний номер [NUMBER], вартість якого, як зазначено в довідці рахунку - 61 300 грн., перевищує 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому вказаний договір купівлі-продажу виходить за межі дрібного побутового. З цих підстав суд приходить до висновку про недійсність договорів комісії та купівлі-продажу автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER], укладених відповідно 02.02.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Автоцентр Херсон» та між ТОВ «Автоцентр Херсон» та [PERSON]. Суд вважає необхідним визнання недійсним обох правочинів, оскільки вони в порушення ст. 203 ЦК України не відповідають вимогам закону - ст. 65 СК України, без визнання їх недійсними неможливо відновити порушене право власності позивачки на спільне сумісне майно подружжя - транспортний засіб. Оскільки спірний автомобіль було придбано в період шлюбу позивачки та [PERSON], хоча і зареєстровано за відповідачем, він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу на загальних підставах, передбачених ст. 70,71 СК України. Автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER] є неподільною річчю, на даний час він вибув із володіння позивачки, як слідує з пояснень [PERSON] перебуває в АР Крим, позивачка не наполягає на залишенні вказаного автомобіля у її власності під час поділу вказаного автомобіля, тому суд вважає правильним поділити спільне набуте майно подружжя - автомобіль Ford Transit, державний номер [NUMBER], виділивши його у власність відповідача [PERSON], а з відповідача [PERSON] стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER] у сумі 35 640 грн., виходячи з вартості транспортного засобу, визначеного експертом в сумі 71 280 грн. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON], [PERSON], оскільки вони не підтвердили наявності письмової згоди [PERSON] на продаж спірного автомобіля [PERSON] До того ж, з їх показань вбачається, що вони лише здогадувалися про відчуження транспортного засобу, а не були свідками укладення чи підписання угоди. З відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки в сумі 356,40 грн., оскільки її позовні вимоги, оплачені судовим збором, задоволені частково на суму 35 640 грн.

Outcome: approved