overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення із відповідача суми заборгованості за договором кредиту та судові витрати по справі. В позовних вимогах позивач пояснив, що відповідно до укладеного кредитного договору № 45/2007 - МКК від 26 квітня 2007 року [PERSON] отримала в Банку кредит в сумі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних, з кінцевим терміном повернення по 23 квітня 2010 року. Проте відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 05 травня 2014 року за позичальником рахується кредитна заборгованість в сумі 69 289 грн. 79 коп., що складається із: 10 842,71 грн. - за основною сумою кредиту; 42979,33 грн. - заборгованість по відсотках; 506,01 грн. - пеня за несвоєчасно погашені відсотки; 1506,23 грн. - пеня за несвоєчасно погашений кредит; 13 455,51 грн. - штраф за порушення строків повернення кредиту та відсотків. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Надра" 69 289 грн. 79 коп. кредитної заборгованості та судові витрати по справі. Відповідач по справі в судове засідання не з?явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно кредитного договору № 45/2007 - МКК від 26 квітня 2007 року [PERSON] отримала в Банку кредит в сумі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних, з кінцевим терміном повернення по 23 квітня 2010 року. Згідно розрахунку заборгованості, виданої ПАТ КБ "Надра", станом на 05 травня 2014 року сума кредитної заборгованості [PERSON] складає 69 289 грн. 79 коп., що складається із: 10 842,71 грн. - за основною сумою кредиту; 42979,33 грн. - заборгованість по відсотках; 506,01 грн. - пеня за несвоєчасно погашені відсотки; 1506,23 грн. - пеня за несвоєчасно погашений кредит; 13 455,51 грн. - штраф за порушення строків повернення кредиту та відсотків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору та допустив заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 5445 грн. 11 коп., посилаючись на те, що відповідач отримує і користується послугами з водопостачання та водовідведення, але не сплачує за ці послуги, що призвело до утворення зазначеної заборгованості за період з 01.08. 2012 року по 31.07.2015 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, та надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив слухати справу без його участі, ухваливши по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] Цей факт підтверджується довідкою АДР ГУДМСУ в Харківській області. Згідно копії договору №6107 від 15.10.2003р. [PERSON] користується послугами КП "Балаклійського водоканалу" з водопостачання та водовідведення /а.с.4-10/. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку сума заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2012 року по 31.07.2015 року становить 8262,53 грн../а.с.12/ 28.08.2014р. Балаклійським районним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь КП "Балаклійський водоканал" суму заборгованості за надані послуги в розмірі 400,08грн. /а.с.11/ Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги, в тому числі за водопостачання, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Разом з тим на підставі ч.1 ст.64 ЖК України, повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем правову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім'ї, теж зобов'язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості або обов'язку її погашення, стороною відповідача до суду не надано. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення зазначеної заборгованості з відповідача. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки в ході розгляду справи відповідачем не зазначено про застосування позовної давності, суд вважає за необхідне не застосовувати строк позовної давності. Таким чином, позовні вимоги позивача засновані на законі і підлягають задоволенню. Судові витрати суд стягує з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю останнього в ній більше ніж пів року без поважних причин. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.. Зі згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до довідки КП "Деснянське" ЧМР № 3242 від 14.11.2014 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], та [PERSON] (а.с. 4) Відповідно до відомостей викладених позивачем у позовній заяві позивач та відповідач являються сином та батьком. З лютого 2011 року відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Згідно із довідкою адресно-довідкового відділу УДМС України в Чернігівській області [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] (а.с. 9), що також підтверджується копією особового рахунку [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до акту КП "Деснянське" Чернігівської міської ради від 31.10.2014 року [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], але не проживає за цією адресою з 2011 року (а.с. 5). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] не проживає за місцем своєї реєстрації з 2011 року. Відповідно до відомостей наданих на запит суду КП Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 22.01.2015 року станом на 31.12.2012 року згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 39). Відповідно до відомостей наданих на запит суду реєстраційною службою Чернігівського міського управляння юстиції, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 35-37) Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не проживав за адресою: квартира [ADDRESS] понад шість місяців, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся у суд з даним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4609 грн 09 коп та судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 19 червня 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, згідно якого останній отримав кошти на платіжну картку, зі сплатою 30% за користування кредитом на рік. У судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце слухання справи був повідомлений вчасно, причини неявки не повідомив, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В суді встановлено, що 20 червня 2012 року [PERSON] подана заява про надання кредиту (а.с.5) до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк". [PERSON] отримано кошти у розмірі 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості в розмірі 30 % на рік на суму залишку. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість в сумі 4609 грн 09 коп, з яких 813 грн 18 коп - заборгованість за кредитом, 1530 грн 24 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1570 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов: 500 грн - штраф (фіксована частина), 195 грн 67 коп - штраф (процентна складова), що підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості (а.с.4). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі по оплаті судового збору в сумі 243 грн 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивував тим, що 13 квітня 2010 року Устянською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №4. Від спільного життя у шлюбі у них є одна неповнолітня дитина: [PERSON] [INFO], яка проживає з матір'ю, а позивач сплачує аліменти на її утримання у користь відповідачки з 06.03.2014р. згідно судового рішення. Протягом останнього року подружжя проживає окремо, оскільки у них виявились різні погляди на життя. З цього приводу між ними часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати поваги один до одного, а також припинення спільного сімейного проживання. Позивач переконався, що їх шлюб існує тільки формально, спроб на примирення ніхто не робив, перебування у такому шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому він просить суд цей шлюб розірвати, дитину залишити проживати із матір'ю [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, згідна на розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Суд заслухавши сторін, дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали приходить до висновку, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення оскільки сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, та згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітньої дитини немає, тому суд, враховуючи, що дитина постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, вважає, що дитину слід залишити проживати із матір'ю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд вважає, що слід задоволити вимогу відповідачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, відповідно після розірвання шлюбу відповідачці слід присвоїти прізвище "[PERSON]". На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся через суд з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що кімната [ADDRESS] була надана відповідачу на підставі рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 381 від 23.05.2012 року, а 03.07.2012 року відповідач був зареєстрований у зазначеної кімнаті. Вказане житло перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Павлограда та має статус "Соціальне житло". Більше року відповідач у спірній кімнаті не проживає, комунальні платежі не сплачує, не виконує свої обов'язки щодо утримання житла в належному стані. Тому позивач просить визнати відповідача такими, що втратив право користування зазначеною кімнатою. У судовому засіданні представник позивача Снєгирьова С.О. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд, вислухавши представника позивача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги за наступними підставами. Судом встановлено, що з 03.07.2012 року відповідач зареєстрований в кімнаті [ADDRESS](а.с.11). Вказана кімната перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Павлограда та має статус "Соціальне житло" (а.с.6). Як витикає з акту, складеного 20 січня 2015 року комісією КП Павлоград житлосервіс у присутності сусідів, відповідач більше року не проживає у зазначеній кімнаті (а.с.13). В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила обставини того, що [PERSON] більше року не проживає у кімнаті [ADDRESS]. Отже, позивач довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у кімнаті [ADDRESS], відповідач не проживає більше шести місяців, а лише зареєстровані в ній. Відповідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. В зв'язку з чим, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у кімнаті за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243грн. 60 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся через суд з позовом до відповідача - [PERSON], [INFO], про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився був належним чином повідомленний через оголошення в газеті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно ст. 72 ЖК України проводиться в судовому порядку. Так, в матеріалах справи є копія ордеру №3288 від 07.07.1973року, який виданий [PERSON] на сім'ю з 3 осіб на право заняття квартирі [ADDRESS]. (а.с.20). З довідки паспортиста КП ""Павлограджитлосервис"" від 09.09.2014 року вбачається, що за адресою квартира [ADDRESS] зареєстрований відповідач - [PERSON] (а.с.18). Як вбачається з акту від 24.09.2014 року, складеному паспортистом [PERSON]. за участю сусідів, [PERSON] не проживає за адресою квартира [ADDRESS] з 2011року.(а.с.19). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини наведені в акті, який складався за їхньою участю. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що відповідач дійсно не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2011 року, тому суд вважає вимоги позивача доведеними в судовому засіданні, і такими, що належать задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся через суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. В позові позивач посилається на те, що КП "Павлоградтеплоенерго" поставляє населенню м.Павлограда, підприємствам, установам і організаціям теплову енергію у необхідному обсязі. Послуги по теплопостачанню були надані в будинок [ADDRESS]. Плата за спожиту теплову енергію повинна проводитися відповідачем щомісяця, однак остання оплату не проводить, в результаті чого за період з 01.09.2009 року по 01.05.2014 рік утворилась заборгованість в сумі 3801,65 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість в зазначеній сумі та витрати по сплаті судового збору . Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Від відповідача надійшла письмова заява про слухання справи в її відсутність, заборгованість визнає за останні три роки. Суд вивчивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до ч.3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 06.11.2012 року було скасовано судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію з [PERSON] на користь КП «Павлоградтеплоенерго» (а.с. 6). Згідно ч.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" № 2633 від 02.06.2005 року та п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, оплата послуг повинна проводитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію. В судовому засіданні встановлено, що відповідачу були надані послуги по теплопостачанню в будинок [ADDRESS]. Оплату за спожиту теплову енергію відповідач не проводить, в результаті чого на 01.05.2014 рік утворилась заборгованість в сумі 3801,65 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість (а.с. 4) та особистим рахунком [NUMBER]. (а.с. 5). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності складає три роки. Враховуючи строк позовної давності, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] заборгованість за три роки за період з 01.05.2011 року по 01.05.2014 рік в розмірі 1292,10 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 67,68 ЖК України,

Outcome: partial