Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,в якому вказав,що 27 січня 2011 року між ним та [PERSON] був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] За умовами даного договору [PERSON] отримав від нього грошові кошти у розмірі 64000 грн., що станом на 27.01.2011 року, за згодою сторін відповідало 8 000 доларів США, із строком повернення до 26 травня 2012 року. У строк, визначений даним Договором, [PERSON] грошові кошти не повернув. У звязку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору позики, він звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2014 року позов [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] борг згідно договору позики від 27.01.2011 року у сумі 64 000, 00 грн.; 14148, 74 грн. - відсотки за користування позикою; 1920 грн. - штраф за несвоєчасне повернення суми позики; 3219,29 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами, а всього: 83 288, 03 грн. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2015 року заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2014 року в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] штрафу в розмірі 1920 грн. скасоване та ухвалене в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення штрафу у розмірі 1920 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. На підставі зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист № 367/636/14-ц та відкрито виконавче провадження з його виконання. На сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано. У визначений договором строк до 26.05.2012 року відповідач [PERSON] борг не повернув, тому має нести відповідальність за порушення грошового зобовязання, визначену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Станом на 17.08.2015 року, починаючи з 26.05.2012 року (строк повернення коштів, визначений Договором) сума інфляційного збільшення боргу становить 46871,74 грн Розмір трьох відсотків річних за цей період з урахуванням рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.03.2014 року, яким вже стягнуто три відсотки річних у розмірі 3219,29 грн., становить 2982,57 грн. Оскільки чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому позивач вважає є всі підстави для застосування до даних правовідносин положень ст. 625 ЦК України. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційне збільшення боргу за договором позики від 27 січня 2011 року у сумі 46871,74 грн.,три відсотки річних за договором позики від 27 січня 2011 року у сумі 2982,57 грн. Та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав,просив у позові відмовити,поскільки позивач пропустив строк для звернення до суду із даним позовом.Крім того,договором позики не передбачено сплату відповідачем інфляційних втрат та 3% річних.Відповідач взагалі не визнає борг згідно договору позики,рішення суду з даного приводу вважає незаконним,але 12.08.2015р суму боргу сплатив,будь-які інші кошти відповідач позивачу сплачувати не буде. Суд,заслухавши пояснення сторін по справі,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях». У судовому засіданні було встановлено,що 27 січня 2011 року між пози вачем та [PERSON] був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] У звязку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору позики, позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2014 року позов [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] борг згідно договору позики від 27.01.2011 року у сумі 64 000, 00 грн.; 14148, 74 грн. - відсотки за користування позикою; 1920 грн. - штраф за несвоєчасне повернення суми позики; 3219,29 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами, а всього: 83 288, 03 грн. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2015 року заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2014 року в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] штрафу в розмірі 1920 грн. скасоване та ухвалене в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення штрафу у розмірі 1920 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.Наведені обставини справи стверджуються копіями вказаних судових рішень та не заперечуються сторонами по справі. Також,у судовому засіданні було встановлено,що на підставі зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист № 367/636/14-ц та відкрито виконавче провадження з його примусового виконання. 12.08.2015р відповідач борг згідно договору позики відповідач відшкодував позивачу ,що стверджується копією квитанції про сплату 82299,62гр та копією постанови державного виконавця від 27.08.2015р про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ст.. 509 ч 1,2 ЦК України зобов»язанням є правовідношення,в якому одна сторона(боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію(передати майно,виконати роботу,надати послугу,сплатити гроші,тощо) або утриматися від певної дії,а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.Зобов»язання виникають з підстав встановлених ст.. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 598 ч 1 ЦК України Зобов»язання перестає діяти в разі його припинення з підстав,передбачених договором або законом.Ці підстави зазначені в ст.. 599,600,601,604-609 ЦК України.За відсутності інших підстав припинення зобов»язання,передбачених договором або законом,зобов»язання припиняється його виконанням,проведеним належним чином (ст..599 ЦК України).Належним виконанням зобов»язання є виконання,прийняте кредитором у результаті якого припиняються права та обов»язки сторін зобов»язання. Відповідно до ст.. 14 ч 1 ЦПК України судові рішення,що набрали законної сили,є обов»язковими для всіх і підлягають до виконання.Невиконання судових рішень є підставою для відповідальності,встановленої законом.У разі невиконання судового рішення у добровільному порядку його виконання здійснюється у примусовому порядку відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» на підставі виконавчого листа,виданого за заявою стягувача. Грошове зобовязання у відповідача виникло відповідно до договору позики з 26.05.2012р Поскільки з 26.05.2012р відповідач своє грошове зобов»язання перед позивачем не виконав,то відповідно до ст. 625 ч 2 ЦК України позивач має право на відшкодування боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 625 ЦК України"Боржник,який прострочив виконання грошового зобов"язання,на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший процент не встановлений договором або законом". Відповідно за період з 26.05.2012р по 12.08.2015р позивач має право на отримання від відповідача інфляційних втрат за несвоєчасне виконання боргових зобов»язань та 3% річних. Сума боргу відповідача перед позивачем згідно договору позики складала 64000гр.За період з 26.05.2012р по 12.08.2015р інфляційні втрати складають 47\~205 гр 36 коп.Поскільки позивач просить стягнути інфляційні втрати у суммі 46871гр74 \~коп,а суд відповідно до ст.. 11 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених позовних вимог,то суд стягує із відповідача на користь позивача інфляційні втрати в суммі 46871гр74 \~коп. 3% річних за вказаний період з 26.05.2012р по 12.08.2015р складають 6167 гр 15 коп.Враховуючи,що рішенням Ірпінського міського суду від 13.03.2014р,яке в даній частині було залишено без змін рішенням апеляційного суду Київської області від 15.07.2015р. з відповідача на користь позивача було уже стягнуто 3% річних у суммі 3219гр 29 коп,то до відшкодування підлягають 3% річних у суммі 2\~947гр 86 коп. Враховуючи викладене, суд стягує із відповідача на користь позивача 46871гр74 \~коп. інфляційних втрат та 2\~947гр 86 коп 3% річних,всього 49\~819 гр 60 коп. Також,суд стягує із відповідача на користь позивача в межах задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати у суммі 498гр 20 коп. На підставі ст. 509,598,625 ЦК України,

Outcome: partial