Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги мотивував тим, що 05 червня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 08-038/267к, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 85 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, строком до 04 червня 2013 року. З метою забезпечення належного виконання кредитного договору № 08-038/267к від 05 червня 2006 року, між позивачем та відповідачем 05 червня 2006 року було укладено Іпотечний договір № 02-038/386і, відповідно до якого відповідач передала позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 18 червня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір кредиту № 08-038/314, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 32 500,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних, строком до 17 червня 2017 року. З метою забезпечення належного виконання кредитного договору № 08-038/314 від 18 червня 2007 року, між позивачем та відповідачем 18 червня 2006 року було укладено Іпотечний договір № 02-038/587, відповідно до якого відповідач передала позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору № 08-038/267к від 05 червня 2006 року, внаслідок чого станом на 10 листопада 2016 року виникла заборгованість в сумі 51 895,92 доларів США, що еквівалентно 1 326 564,60 грн., що складається з суми заборгованості по кредиту у розмірі 27 081,84 доларів США, що еквівалентно 692 266,56 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 24 814,08 доларів США, що еквівалентно 634 298,03 грн. Крім того, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору № 08-038/314 від 18 червня 2007 року, внаслідок чого станом на 10 листопада 2016 року виникла заборгованість в сумі 127 392,50 доларів США, що еквівалентно 3 256 409,66 грн., що складається з: суми заборгованості по кредиту у розмірі 58 342,01 доларів США, що еквівалентно 1 491 339,68 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 69 050,49 доларів США, що еквівалентно 1 756 069,98 грн. Отже загальна заборгованість за договорами кредиту № 08-038/267к від 05 червня 2006 року та № 08-038/314 від 18 червня 2007 року станом на 10 листопада 2016 року становить у розмірі 179 822,42 доларів США, що еквівалентно у розмірі 4 582 974,26 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 08-038/267к від 05 червня 2006 року та № 08-038/314 від 18 червня 2007 року станом на 10 листопада 2016 року у розмірі 179 822,42 доларів США, що еквівалентно у розмірі 4 582 974,26 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS], встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, стягнути судовий збір. Під час розгляду справи по позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 08-038/267к від 05 червня 2006 року та № 08-038/314 від 18 червня 2007 року станом на 10 листопада 2016 року у розмірі 179 822,42 доларів США, що еквівалентно у розмірі 4 582 974,26 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS], встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 797 900,00 грн., стягнути судовий збір. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що за загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Отже, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов'язання не припиняється. Така правова позиція викладена в постанові Пленуму Верховного суду України у справі за № 6-786цс17 від 15 травня 2017 року. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала. Пояснила, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Згідно з підпунктом 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених підпунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Просила застосувати строки позовної давності. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 05 червня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та відповідачем укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №08-038/267к в сумі 85 000,00 доларів США, зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 04 червня 2013 року (а.с. 19-21). З метою забезпечення належного виконання кредитного договору № 08-038/267к від 05 червня 2006 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем 05 червня 2006 року між було укладено Іпотечний договір № 02-038/386і, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В. та зареєстрованого за № 2102, за яким в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] (а.с. 22-23). 18 червня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір кредиту № 08-038/314, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 32 500,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних, строком до 17 червня 2017 року (а.с. 13-15). З метою забезпечення належного виконання кредитного договору № 08-038/314 від 18 червня 2007 року, між позивачем та відповідачем 18 червня 2006 року було укладено Іпотечний договір № 02-038/587, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною А.В. та зареєстрованого за № 1541, за яким в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] (а.с. 16-18). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право iпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві на підставі рішення суду. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до процедури продажу, визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 08-038/267к від 05 червня 2006 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 10 листопада 2016 року становить у сумі 127 392,50 дол. США, що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 58 342,01 дол. США та заборгованості за відсотками в розмірі 69 050,49 дол. США (а.с. 9-12). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 08-038/314 від 18 червня 2007 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 10 листопада 2016 року становить у сумі 51 895,92 дол. США, що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 27 081,84 дол. США та заборгованості по відсоткам у сумі 24 814,08 дол. США (а.с. 5-8). Представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності. На підтвердження заявлених вимог представником відповідача надано суду рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с. 61-64), ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року, якою рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року залишено без змін (а.с. 71-74), ухвалу Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2016 року, якою ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року залишено без змін (а.с.110-113); рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с.65-70), ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року, якою рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року залишено без змін (а.с.120-125,126-127). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з підпунктом 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених підпунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Оскільки строк виконання основного зобов'язання на підставі частини 2 статті 1050 ЦК України було змінено, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом з пропуском строку позовної давності. Після зміни строку виконання зобов'язання до 9 лютого 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню. Така правова позиція викладена в постанові Пленуму Верховного суду України у справі № 6-900цс16 від 16 листопада 2016 року, безпосередньо пов`язується зі спливом строку позовної давності за вимогою підпункту 4.5 договору, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та підлягає застосуванню в межах розгляду даної справи. Судом встановлено, що зі змісту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року вбачається, що останній платіж за кредитним договором № 08-038/276к від 05 червня 2006 року [PERSON] здійснила 16 лютого 2009 року, а тому за визначенням п. 4.5 кредитного договору строк користування кредитом, вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 16 червня 2009 року (а.с. 61-64). Крім того, зі змісту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року вбачається, що останній платіж за кредитним договором № 08-038/314 від 18 червня 2007 року [PERSON] здійснила 08 грудня 2009 року, а тому за визначенням п. 4.5 кредитного договору строк користування кредитом, вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 12 квітня 2010 року (а.с. 114-119). Оскільки 06 грудня 2016 року банком було пред'явлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань шляхом звернення до суду з позовом, тому позивачем було пропущено строк позовної давності. З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити, у зв'язку з пропущенням строків позовної давності.

Outcome: dismissed