Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач - ПАТ «ВФ Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», та [PERSON] було укладено Договори про надання послуг мобільного зв'язку №5564939/1.12322946 від 29.09.2011р. на номер телефону № [NUMBER] та № 6339568/1.12322946 від 02.03.2010р. на номер телефону № [NUMBER] (контракт № [NUMBER]). Згідно п.3.1 Договору кожному Абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у Абонента номерами телефонів. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок [NUMBER]. «ВФ Україна» здійснила фактичні дії щодо виконання Договору в повному обсязі. Відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах, визначених Договором, а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Заявником на адресу відповідача було надіслано рахунок №1633788423 від 31.07.2015р. за послуги, що були надані за період з 01.07.2015 по 31.07.2015 року. Згідно вищезазначеного рахунку загалом було нараховано 25790 грн.58 коп. Вказані дані підтверджуються паперовою копією електронного документа «Звіт по історії балансу за заданий період». Проте, відповідач не оплатив згідно рахунку отримані ним послуги зв'язку. Відповідачу було направлено претензію № [NUMBER]/07 від 27.07.2016 року з вимогою погасити заборгованість. Однак, відповідач заборгованість не погасив. Так, відповідно до умов Договору номер телефону був відключений від мережі зв'язку ПрАТ «ВФ Україна». Відповідно до п.3.3 Договору рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу. Заяву про видачу судового наказу ними подано 14 серпня 2018 року ,про що свідчить список відправленої кореспонденції з відбитком штемпеля, тобто в межах строків позовної давності Ухвалою Дергачівського районного суду від 11 листопада 2018 року (справа №619/3314/18) у видачі судового наказу відмовлено у зв'язку з пропуском строків позовної давності Просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь ПрАТ «ВФ Україна» заборгованістсь за надані телекомунікаційні послуги в сумі 25 790 грн. 58 коп., судовий збір в розмірі 1921 грн.00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно заяви підтримує позовні вимоги, просить розглядати справу у його відсутність, що суд вважає за можливе, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. В заяві зазначив, що позовна заява мотивована тим, що відповідач не оплатив згідно надісланого рахунку № 1633788423 від 31.07.2015р. послуги зв'язку, що були надані за період з 01.07.2015 по 31.07.2015 року. Згідно зазначеного рахунку загалом було нараховано 25790 грн. 58 коп., що є заборгованістю, з приводу якої заявлені вимоги про стягнення відповідної суми. Нарахування даної суми заборгованості за надання послуг зв'язку здійснювалося на умовах договору про надання послуг № 6339568/1.123322946 від 02.03.2010 на номер № [NUMBER]. Позовні вимоги не визнає, вважає їх не доведеними, позивачем нарахування заявленої заборгованість здійснено без будь-яких правових підстав. Вважає, що позовні вимоги про стягнення за послуги зв'язку заявлені позивачем з пропуском позовної давності. Відповідно до п. 3.3. Договору рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за рахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу. Враховуючи п. 3.3 Договору, заборгованість повинна бути сплаченою до 15 серпня 2015 року, таким чином з 16 серпня 2015 року розпочався перебіг позовної давності, що у свою чергу означає, що при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв'язку з чим починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином, строк позовної давності сплинув 16.08.2018 року, проте позивач звернувся з позовною заявою до суду 21.02.2019 року Посилання позивача на проведення ним роботи щодо: подання до суду заяви про видачу судового наказу та відмова суду про у його видачі у зв'язку зі спливом трьохрічого строку позовної давності; формування розрахунків суми із зазначенням періоду заборгованості з 01.07.2015 по 31.07.2015; претензії від 27.07.2016 з вимогою погасити заборгованість, яку він не отримував та позивачем до позову не надані докази належної її відправки цінним листом з описом вкладення та доказів її отримання мною, тільки свідчать про обізнаність позивача про нарахування заборгованості з приводу якої він звернувся до суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», та [PERSON] було укладено Договори про надання послуг мобільного зв'язку №5564939/1.12322946 від 29.09.2011р. на номер телефону № [NUMBER] та № 6339568/1.12322946 від 02.03.2010р. на номер телефону № [NUMBER] (контракт № [NUMBER]). Згідно п.3.1 Договору кожному Абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у Абонента номерами телефонів. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок [NUMBER]. «ВФ Україна» здійснила фактичні дії, щодо виконання Договору в повному обсязі. Відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених Договором, а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Заявником на адресу відповідача було надіслано рахунок №1633788423 від 31.07.2015р. за послуги, що були надані за період з 01.07.2015 по 31.07.2015 року. Згідно вищезазначеного рахунку загалом було нараховано 25790 грн.58 коп. Відповідно до п.3.3 Договору рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу. Відповідно до ст. 33 Закону України Про телекомунікації, споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Законодавством передбачено два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з 01.07.2015 по 31.07.2015, позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані телекомунікаційні послуги до суду надійшов 21.02.2019, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги. Враховуючи, що закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в задоволені позову та відповідач звернувся до суду із такою заявою, то суд дійшов висновку, що в задоволені позову ПАТ «ВФ Україна» слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Отже, враховуючи вищевикладене, наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати в даному випадку строк позовної давності, оскільки позивач не прохав поновити строк позовної давності, та не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, а отже з урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed