Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 04.08.2017 року мотивуючи тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу, який було укладено 29.10.2002 року між Закритим акціонерним товариством «Науково-виробнича фірма «Ферокерам» та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON], останній набув права власності на нежитлову будівлю - склад, площею 5435,2 кв. метра, що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до Розпорядження від 09.07.2004 року № 228 Білоцерківської РДА Київської області «Про передачу в оренду земельної ділянки», було вилучено із земель Закритого акціонерного товариства науково-виробнича фірма «Ферокерам» в межах Шкарівської сільської ради земельну ділянку площею 5,1427 га забудованих земель і передано в довгострокову оренду (строком на 49 років) з правом викупу приватному підприємцю [PERSON] під обслуговування виробничої бази на території Шкарівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS]. На підставі зазначеного Розпорядження, 14.07.2004 року між Білоцерківською РДА Київської області та приватним підприємцем [PERSON] було укладено Договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований у Київському регіональному центрі державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи №№ 040402900549, 040402900550 від 21.07.2004 року. Таким чином, фізична особа - підприємець [PERSON] є власником виробничої бази, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та відповідно до цього користується земельною ділянкою загальною площею 5,1427 га на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки. Йому стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,6 га, яка знаходиться на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області повністю накладається на земельну ділянку площею 5,1427 га, що знаходиться у його володінні та користуванні з 2004 року. Даний факт накладення земельної ділянки, належної ФОП [PERSON] та орендованої ФОП [PERSON] підтверджується зведеним кадастровим планом, складеним за його замовленням у 2016 році геодезистом [PERSON] Але, земельна ділянка площею 5,1427 га знаходиться в його повному володінні та користуванні з 2004 року (укладення договору оренди), та нікому не передавалась, має відповідні межі та огорожу. В 2017 році з боку відповідача були непоодинокі спроби захоплення частини земельної ділянки, що йому належить, шляхом самовільного знесення встановленої огорожі та намаганням встановити власну огорожу і відповідно до цього розпочати будівництво на зазначеній земельній ділянці. В зв'язку з зазначеними обставинами він, через свого представника, неодноразово, а саме 11.05.2017 року та 03.07.2017 року звертався до органів поліції по факту порушення його прав та законних інтересів з боку ФОП [PERSON]. При цьому ФОП [PERSON] посилався на те, що він є власником вказаної земельної ділянки. Так, згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (станом на 16.06.2017 року), на зазначену земельну ділянку 18.12.2015 року було здійснено реєстрацію права власності за [PERSON] Приватним нотаріусом Федоряка О.С. Крім того, на зазначену земельну ділянку 29.09.2014 року було здійснено реєстрацію права оренди за [PERSON] (номер запису про право 7260428). Також, було встановлено, що ФОП [PERSON] подав оголошення про продаж зазначеної земельної ділянки в друковані засоби та через Інтернет. Таким чином, наявним є факт порушення його прав та законних інтересів, як володільця земельної ділянки загальною площею 5,1427 га, яка знаходиться в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, через намагання ФОП [PERSON] здійснити захоплення та будівництво на зазначеній земельній ділянці та здійснити її продаж. Крім того, земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,6 га повністю накладається на земельну ділянку, яка знаходиться в його, ФОП [PERSON], користуванні. З метою з'ясування законності та підстав набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,6 га, було перевірено дані відкритих джерел інформації, а саме ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Державний земельний кадастр та направлено адвокатські запити про надання інформації та копій документів до Білоцерківської РДА Київської області, приватного нотаріуса Мельничук І.М., приватного нотаріуса Федоряка О.С. У відповіді на адвокатський запит Білоцерківською РДА Київської області було надіслано копії розпоряджень голови райдержадміністрації від 20.05.2014 року № 274 «Про затвердження експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення фізичній особі-підприємцю [PERSON] в адміністративних межах Шкарівської сільської ради» та від 16.09.2014 року № 441 «Про передачу в оренду земельної ділянки фізичній особі - підприємцю [PERSON] в адміністративних межах Шкарівської сільської ради» та повідомлено про відсутність договорів оренди та купівлі-продажу, а приватним нотаріусом Мельничук І.М. та приватним нотаріусом Федоряка О.С. було відмовлено у наданні інформації та документів. Враховуючи, що в добровільному порядку вирішити спір неможливо просив, відповідно до ст. 13 Конституції України ст.ст. 318, 386 ЦК України та ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України, скасувати Розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 441 від 16.09.2014 року «Про передачу в оренду земельної ділянки фізичній особі-підприємцю [PERSON] в адміністративних межах Шкарівської сільської ради»; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 16.09.2014 року № 10, який було укладено між Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області та фізичною особою - підприємцем [PERSON]; скасувати реєстрацію за [PERSON] права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,6 га, яка знаходиться на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 7260428 від 29.09.2014 року; скасувати Розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 274 від 20.05.2015 року «Про затвердження експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення фізичній особі - підприємцю [PERSON] в адміністративних межах Шкарівської сільської ради»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,6 га, яка знаходиться на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, який було укладено 03 червня 2015 року між Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області та фізичною особою-підприємцем [PERSON] та посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М.; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,6 га, яка знаходиться на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, який було укладено 18 грудня 2015 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] та посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка О.С.; скасувати реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. загальною площею 0,6 га, яка знаходиться на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 12618852 від 18.12.2015 року. 12.09.2017 року суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дмитренко А.М. було відкрито провадження у даній справі. 30.10.2017 року відповідач - ФОП [PERSON] подав апеляційну скаргу на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про відкриття провадження у справі № 357/8981/17 від 12.09.2017 року. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.11.2017 року відмовлено в прийнятті до розгляду апеляційної скарги, а справу повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ч.2 ст. 293 ЦПК України. 28.11.2017 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дмитренко А.М. було повернуто апеляційну скаргу ФОП [PERSON], в порядку ч.2 ст. 293 ЦПК України. 28.12.2017 року відповідач ФОП [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.12.2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON], він є власником земельної ділянки площею 0,6000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада. Право власності на дану земельну ділянку було зареєстровано в установленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.12.2015 року. На даний час вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.12.2015 року є дійсним та ніким не скасований. Таким чином, він на законних підставах набув право власності на вказану земельну ділянку. Враховуючи положення законодавства він не порушував цивільне право позивача, оскільки він є законним власником земельної ділянки. В зв'язку з цим його винних дій, які призвели до порушення прав позивача, не має, а тому позовні вимоги до відповідача з наведених в позові підстав задоволенню не підлягають, що підтверджується висновком поліції від 11.05.2017 року в якому зазначається, що він є власником земельної ділянки площею 0,6000 га і в зв'язку з цим будь-яких неправомірних дій не здійснював. Позивач в позові посилається на те, що земельна ділянка загальною площею 0,6 га повністю накладається на земельну ділянку загальною площею 5,1427 га і що даний факт начебто підтверджується зведеним кадастровим планом складеним геодезистом [PERSON] Однак, зведений кадастровий план не є належним доказом накладення земельних ділянок. Крім того, в довідці Управління Держземагенства у Білоцерківському районі № 57/534 від 03.08.15 року зазначено, що відповідно до офіційних відомостей з національної кадастрової системи України інформація щодо накладення земельних ділянок відсутня. Також, в довідці Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві ГУ Держгеокадастру у Київський області № 773/121-17 від 14.12.17 року зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,6 га, яка розташована за адресою Київська обл., Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада не накладається на інші земельні ділянки. Вказане також, підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.12.2017 року, в якому відсутні будь-які відомості про обмеження у використанні земельної ділянки. Відповідно до Публічної кадастрової карти України також відсутні дані про накладення земельних ділянок. У земельної ділянки позивача загальною площею 5,1427 га не має кадастрового номеру, оскільки вона не зареєстрована в державному земельному кадастрі і відповідно її площа та конфігурація не визначені. В той же час у його земельної ділянки загальною площею 0,6 га є кадастровий номер - [NUMBER], оскільки вона зареєстрована в державному земельному кадастрі і відповідно її площа та конфігурація є визначеними. Таким чином, відповідно до вимог законодавства, земельна ділянка площею 0,600 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі, межі її визначені та нічим не обтяжені, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованим на його замовлення 27.12.2017 року, відділом у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Крім того, ФОП [PERSON] земельна ділянка передавалася в оренду із земель вилучених у ЗАТ НВФ «Ферокерам», що підтверджується розпорядженням Білоцерківської РДА № 228 від 09.07.2004 року, а ФОП [PERSON] (попередньому власнику) земельна ділянка передавалася в оренду з земель вилучених у ВАТ «Електрокераміка», що підтверджується довідкою Управління Держземагенства у Білоцерківському районі № 0615/2274 від 16.04.2014 року, висновком Управління Держземагенства у Білоцерківському районі № 06-17/495 від 16.06.2014 року, висновком Відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури № 278/03-15 від 18.06.2014 року. Таким чином, ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] земельні ділянки надавалися з різних земель, що були в користуванні у різних попередніх землекористувачів, а тому вони не можуть накладатися одна на одну. Вимоги позивача щодо скасування розпоряджень Білоцерківської РДА Київської області не підлягають до задоволення, оскільки являються ненормативними актами, які застосовується одноразово, і після реалізації вичерпують свою силу фактом їх виконання, з прийняттям якого визнаються правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, в тому числі отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі. Спірні розпорядження є лише підставою для виникнення права користування відповідача земельною ділянкою на підставі договору оренди, яке вже реалізовано, а тому вичерпало свою дію фактом його виконання. Таким чином, скасування розпорядження відповідача не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки. Щодо визнання недійсними договору оренди земельної ділянки від 16.09.2014 року, договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.06.2015 року, договору купівлі - продажу земельної ділянки від 18.12.2015 року позивачем взагалі не зазначено на підставі яких норм законодавства дані договори мають бути визнані недійсними, а вимоги позивача про скасування реєстрації права оренди та права власності на земельну ділянку є похідними від вимог про скасування розпоряджень та визнання недійсними договорів, тому задоволенню також не підлягають. 18.01.2018 року розпорядженням керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 347 від 18.01.2018 року було призначено повторний автоматизований розподіл справи, оскільки у головуючого судді Дмитренко А. М. 11.01.2018 року закінчилися повноваження в зв'язку з відставкою судді, тому справу 18.01.2018 року відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу справи та передано 23.01.2018 року судді Бондаренко О.В. Ухвалою від 25.02.2018 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. 23.01.2018 року позивач подав відповідь на відзив в якому зазначив, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 29.10.2002 року він набув права власності на нежитлову будівлю - склад, площею 5 435.2 кв. метра, що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до Розпорядження від 09.07. 2004 року № 228 Білоцерківської РДА Київської області «Про передачу в оренду земельної ділянки», було вилучено із земель ЗАТ науково-виробнича фірма «Ферокерам» в межах Шкарівської сільської Ради земельну ділянку площею 5,1427 га забудованих земель і передано в довгострокову оренду строком на 49 років, з правом викупу, для обслуговування виробничої бази на території Шкарівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS]. На підставі зазначеного Розпорядження було укладено договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований у Київському регіональному центрі державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи №№ 040402900549, 040402900550 від 21.07. 2004 року. Таким чином, він є власником виробничої бази, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та відповідно до цього користується земельною ділянкою загальною площею 5,1427 га на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки. Його право на земельну ділянку підтверджується технічною документацією із землеустрою від 2003 року, щодо складання договору оренди на земельну ділянку для обслуговування виробничої бази по [ADDRESS]. Дана технічна документація містить перелік документів, що підтверджують законність володіння ним земельною ділянкою площею 5,1427 га, в даній документації чітко визначені межі земельної ділянки та відповідну огорожу. Що не можна сказати про законність отримання земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,6 га , оскільки у відзиві на позовну заяву в додатках не надано технічну документацію із землеустрою, що засвідчувала б перелік та порядок набуття права власності на земельну ділянку в натурі (на місцевості). Договір оренди земельної ділянки між Білоцерківською РДА Київської області та ПП [PERSON], який був зареєстрований у Київському регіональному центрі державного земельного кадастру, являється підтверджуючим фактом, того що земельна ділянка отримана ним в оренду у законний спосіб з дотримання чинного законодавства. Оскільки з 01.01.2013 набув чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, згідно із пунктом 2 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).Факту накладення земельної ділянки, належної ФОП [PERSON] та орендованої ФОП [PERSON] підтверджується достатнім доказом це - зведений кадастровий план, складений на замовлення заявника у 2016 році геодезистом [PERSON] Крім того, під час розгляду Білоцерківським міськрайонним судом цивільної справи № 357/14278/15-ц про скасування рішення третейського суду було встановлено, що вказані спірні земельні ділянки накладаються одна на одну. Також, суд встановив, що земельної ділянки за адресою [ADDRESS] - не існує. З метою з'ясування законності та підстав набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,6 га, представником позивача було перевірено дані відкритих джерел інформації, а саме ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Державний земельний кадастр та направлено адвокатські запити про надання інформації та копій документів до Білоцерківської РДА Київської області, приватного нотаріуса Мельничук І.М., приватного нотаріуса Федоряка О.С. У відповіді на адвокатський запит Білоцерківської РДА Київської області було надіслано копії розпоряджень голови райдержадміністрації від 20.05.2014 року № 274 «Про затвердження експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП [PERSON] в адміністративних межах Шкарівської сільської Ради» та від 16.09.2014 року № 441 «Про передачу в оренду земельної ділянки ФОП [PERSON] в адміністративних межах Шкарівської сільської ради». Разом з тим повідомлено про відсутність договорів оренди та купівлі-продажу. У відповідях приватного нотаріуса Мельничук І.М.. приватного нотаріуса Федоряка О.С. було відмовлено у наданні інформації та документів. Крім того, відповідач в своєму відзиві вказує на те, що земельна ділянка з кадастровим мером [NUMBER], загальною площею 0,6 га надана йому за рахунок земель, що перебували в користуванні ВАТ «Електрокераміка», проте, жодного рішення про вилучення даної земельної ділянки у ВАТ «Електрокераміка» не надано. Крім того, не надано жодних погоджень ВАТ «Електрокераміка» на таке вилучення. 05.02.2018 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку незавершеного будівництвом - 5% готовності від 02.04.2008 року [PERSON] продав, а він купив будинок незавершений будівництвом - 5% готовності за адресою [ADDRESS]. Згідно розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 85 від 06.02.2015 року йому було надано дозвіл на викуп земельної ділянки площею 0,6000 га несільськогосподарського призначення на підставі договору оренди земельної ділянки від 16.09.2014 року № 10, який зареєстрований у реєстрі речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права від 29.09.2014 року серія ЕЕВ № 769037 для обслуговування нежитлового приміщення (магазину з продажу хімтоварів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади Білоцерківського району та [ADDRESS], в адміністративних межах Шкарівської ради Білоцерківського району Київської області. Згідно розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 274 від 20.05.2015 року було затверджено експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка знаходиться на землях Шкарівської сільської ради для обслуговування нежитлового приміщення (магазину з продажу хімтоварів) пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади Білоцерківського району та м. Біла Церква, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до звіту про її експертну оцінку, в загальній сумі 251 640,00 грн., яку дозволити продати ФОП [PERSON] На підставі вказаного розпорядження між Білоцерківською РДА та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення № 876 від 03.06.2015 року. Відповідно до вказаного договору Білоцерківська РДА продала ФОП [PERSON] земельну ділянку площею 0,6000 га, кадастровий номер: [NUMBER], в адміністративних межах Шкарівської ради Білоцерківського району Київської області., для обслуговування нежитлового приміщення (магазину з продажу хімтоварів) пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади Білоцерківського району та м. Біла Церква, та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Продаж земельної ділянки проводиться за 251 640,00 грн. (п. 2.1. договору). На виконання вказаного договору ФОП [PERSON] сплатив за земельну 251 640,00 грн., що підтверджується квитанцією від 16.12.2015 року. В подальшому між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.12.2015 року відповідно до якого ФОП [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,6000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою Київська обл., Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада. Таким чином, ФОП [PERSON] на законних підставах набув право власності на земельну ділянку площею 0,6000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою Київська обл., Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада. Вказана земельна ділянка площею 0,6 га з кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться на землях Шкарівської сільської ради, з цільовим призначенням для обслуговування нежитлового приміщення (магазину з продажу хімтоварів), не накладається на інші земельні ділянки. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка відповідача загальною площею 0,6 га повністю накладається на земельну ділянку позивача загальною площею 5,1427 га. Наданий позивачем зведений кадастровий план складений геодезистом [PERSON] не є належним доказом накладення земельних ділянок. Крім того, в довідці Управління Держземагенства у Білоцерківському районі № 967/534 від 03.08.15 року зазначено, що відповідно до офіційних відомостей з національної кадастрової системи України інформація щодо накладення земельних ділянок відсутня. Також, в довідці Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві ГУ Держгеокадастру у Київський області № 773/121-17 від 14.12.17 року зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,6 га, яка розташована за адресою Київська обл., Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада не накладається на інші земельні ділянки. Вказане також, підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.12.2017 року в якому відсутні будь-які відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, в тому числі щодо накладення даної земельної ділянки на інші земельні ділянки. У земельної ділянки позивача загальною площею 5,1427 га не має кадастрового номеру оскільки вона не зареєстрована в державному земельному кадастрі і відповідно її площа та конфігурація не визначені. В той же час у земельної ділянки відповідача загальною площею 0,6 га є кадастровий номер - [NUMBER] оскільки вона зареєстрована в державному земельному кадастрі і відповідно її площа та конфігурація є визначеними. Таким чином, земельна ділянка площею 0,600 га зареєстрована в Державному Земельному кадастрі, межі її визначені та нічим не обтяжені, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованим на замовлення [PERSON] 27.12.2017 року, відділом у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Крім того, ФОП [PERSON] земельна ділянка передавалася в оренду із земель вилучених у ЗАТ НВФ «Ферокерам», що підтверджується розпорядженням Білоцерківської РДА № 228 від 09.07.2004 р., а ФОП [PERSON] земельна ділянка передавалася в оренду із земель вилучених у ВАТ «Електрокераміка», що підтверджується довідкою Управління Держземагенства у Білоцерківському районі № 0615/2274 від 16.04.2014 року, висновком управління Держземагенства у Білоцерківському районі № 06-17/495 від 16.06.2014 року, висновком Відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури № 278/03-15 від 08.06.2014 року. Таким чином, ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] земельні ділянки надавалися із земель, що були в користуванні у різних попередніх землекористувачів, а тому вони не можуть накладатися одна на одну. Крім того, ФОП [PERSON] в позовній заяві взагалі не зазначає які його об'єкти нерухомості знаходяться на спірній земельній ділянці площею 0,6 га з кадастровим номером [NUMBER]. Це пов'язано з тим, що жодних об'єктів нерухомості вказаній спірній ділянці у ФОП [PERSON] не має, а тому і підстав для передачі її в оренду позивачу не було. 13.02.2018 року відповідач Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що згідно розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 16.09.2014 № 441 було надано в оренду терміном на 10 років земельну ділянку ФОП [PERSON] площею 0,6000 га за кадастровим номером [NUMBER] в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. На підставі вказаного розпорядження між Білоцерківською районною державною адміністрацією та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки № 10 від 16.09.2014 року. Згідно розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 26.02.2015 № 85 було надано дозвіл ФОП [PERSON] на викуп земельної ділянки площею 0,6000 га за кадастровий номером [NUMBER] несільськогосподарського призначення. Разом з тим, розпорядженням від 20.05.2015 № 274 було затверджено експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га за кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться на землях Шкарівської сільської ради для обслуговування нежитлового приміщення (магазину з продажу хімтоварів) пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади Білоцерківського району та м. Біла Церква, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до звіту про її експертну оцінку, в загальній сумі 251 640, 00 грн., яку дозволити продати ФОП [PERSON] На підставі вищевказаного розпорядження між Білоцерківською РДА та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 03.06.2015 року за № 876. Документація для продажу земельної ділянки виготовлялась до вимог законів України та нормативно-правових актів у галузі земельних відносин, згідно яких межі та площа земельної ділянки, яка готувалась для продажу, були визначені та зареєстровані в установленому законом порядку та не накладались на інші земельні ділянки. Ухвалою суду від 05.03.2018 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів у справі. 14.03.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М., на виконання ухвали суду від 05.03.2018 року, було надано копії матеріалів нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі - продажу та здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: [NUMBER] за ФОП [PERSON] 19.03.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., на виконання ухвали суду від 05.03.2018 року, було надано копії матеріалів нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі - продажу та здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: [NUMBER] за ФОП [PERSON] 26.03.2018 року відповідачем Білоцерківською РДА Київської області надано повідомлення, на виконання ухвали суду від 05.03.2018 року, про те, що договір оренди земельної ділянки від 16.09.2014 року № 10, укладений між ФОП [PERSON] та Білоцерківською РДА, відсутній. 04.04.2018 року ухвалою суду, в прядку забезпечення позову, було накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: [NUMBER], що знаходить за адресою: с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області що належить на праві власності ФОП [PERSON] 06.06.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 19.06.2018 року відповідач ФОП [PERSON], подав заперечення на висновок експерта № 36/04-2018 від 50.05.2018 року, поданий позивачем на підготовчому засіданні, мотивуючи тим, що як вбачається з висновку експерта при його виготовленні експертом використовувались документи, надані [PERSON], які не подавались до суду та які взагалі відсутні в матеріалах судової справи, а саме: технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФОП [PERSON] для обслуговування існуючої виробничої бази в [ADDRESS], в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, розроблена ТОВ «ВІТІМГ» у 2014 році; каталог координат поворотних точок меж земельної ділянки площею 5,1427 га, яка відведена в оренду ФОП [PERSON], що знаходиться в складі технічної документації 2003 року СПД [PERSON], який використовувався експертом при виготовленні висновку (в копії технічної документації наданій суду та відповідачу відсутня інформація про такий каталог); копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП [PERSON] для обслуговування магазину з продажу хімтоварів в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, розробленого ПП «Геосвіт 2012» у 2014 році; додаткові документи на 53 аркушах, які використовувала експерт та які конкретно не зазначені. Крім того, обстеження земельної ділянки, власником якої є ФОП [PERSON], проводилось експертом без участі відповідача чи його представника. Також, експерт при проведені експертизи не брав жодних документів чи пояснень ФОП [PERSON] Таким чином, в основу даного висновку експерта покладені документи (докази) які взагалі відсутні в матеріалах судової справи і яким суд не може надати оцінку. Тому, висновок експерта № 36/04-2018 від 30.05.2018 року виготовлений на підставі вказаних доказів не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ. Крім того, згідно експертного висновку об'єктами дослідження є земельні ділянки розташовані в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, але в даних межах знаходиться велика кількість земельних ділянок. Таким чином, взагалі є не зрозумілим які саме земельні ділянки були об'єктом дослідження. В висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи № 36/04-2018 від 30.05.2018 року експерт прийшов до висновку, що земельна ділянка площею 0,6000 га відведена в оренду ФОП [PERSON] знаходиться в межах земельної ділянки площею 5,1427 га відведена в оренду ФОП [PERSON], але вказаний висновок експерта суперечить іншим доказам наявних у справі. Земельна ділянка, яка перебуває в оренді у ФОП [PERSON] є несформованою, а відповідно її межі та конфігурація є не встановленими належним чином і тому встановити накладення спірних земельних ділянок є неможливим. Відомості про межі земельної ділянки, яка перебуває в оренді [PERSON] з 2004 року до теперішнього часу не внесені ні до Державного земельного кадастру ні до Державного реєстру речових прав, як передбачено законодавством з 01.01.2013 року. При цьому, відомості про межі земельної ділянки, яка перебуває у його приватній власності внесені в Державний земельний кадастр та в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відповідно до вимог законодавства. Враховуючи вищевикладене ФОП [PERSON] відповідно до вимог законодавства діючого з 01.01.2013 року, зобов'язаний був внести відомості про земельну ділянку в Державний земельний кадастр, тобто зареєструвати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, але такі вимоги законодавства ним проігноровані. Фактичне використання земельної ділянки, яка належить йому встановлене у вигляді бетонного паркану, а інформації про встановлені дійсні межі земельної ділянки, яка знаходиться в оренді [PERSON], до суду не надано і в судовій експертизі не зазначено. При проведенні експертизи проведено дослідження земельної ділянки, яка перебувала в оренді [PERSON] та на даний час перебуває у власності [PERSON], а дослідження фактичних меж земельної ділянки яка перебуває в оренді [PERSON] експертом не проводилось. Вказане дає підстави вважати, що висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи та викликає сумніви в його правильності. На підставі викладеного вважає, що висновок експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи № 36/04-2018 від 30.05.2018 року не є належним та допустимим доказом. 12.09.2018 року представник позивача [PERSON] подав відповідь на заперечення щодо висновку експерта мотивуючи тим, що у відповідності до порядку проведення експертизи позивачем було надано експерту перелік документів необхідних для проведення експертизи. Крім того, документи, що надавались на вимогу експерта містяться в матеріалах справи. Право позивача на земельну ділянку підтверджується технічною документацією від 2003 року із землеустрою щодо складання договору оренди на земельну ділянку ФОП [PERSON] для обслуговування виробничої бази по [ADDRESS]. Дана технічна документація містить перелік документів, що підтверджують законність володіння позивачем земельної ділянки площею 5,1427 га. В даній документації чітко визначені межі земельної ділянки та відповідну огорожу. Висновок експерта підтверджує незаконність дій відповідачів, що призвели до порушення прав позивача. Даним висновком встановлено, що земельна ділянка площею 0,600 га, яка згідно проекту землеустрою, розробленого «ПП Геосвіт - 2012», відведена в оренду ФОП [PERSON], для обслуговування магазину з продажу хімтоварів знаходиться в межах земельної ділянки площею 5,1427 га, яка згідно технічної документації із землеустрою, розроблена «ПГ 1 Розизонт», відведена в оренду ФОП [PERSON] для обслуговування виробничої бази. Отже, факт накладення даних земельних ділянок, ще раз знайшов своє підтвердження при дослідженні, що проводилось методом аналізу і зіставлення координат поворотних точок меж земельної ділянки, які наявні в наданих на дослідження матеріалах, координат поворотних точок меж земельної ділянки, отриманих в результаті проведення топографо - геодезичних робіт. Із відомостями наданих на дослідження матеріалів. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, зазнали, що до позову додано відповідні докази в підтвердження позовних вимог, які доводять порушення відповідачами прав позивача, тому просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Відповідач ФОП [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві та відповідно до поданих ним доказів. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Суд, заслухавши учасників вправи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], з 17.10.2002 року являється фізичною особою - підприємцем ( Том 1 а.с. 10,11,206). 29.10.2002 року між Закритим акціонерним товариством науково - виробнича фірма «Ферокерам» та суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нежитлової будівлі - склад ( 6-й корпусний модуль), зазначений в плані літ. «А», площею 5435,2 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS]. Договір зареєстровано в реєстрі за № 10637 та 23.01.2003 року право власності на вказану будівлю зареєстровано за [PERSON] в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації, реєстраційний напис записаний у реєстрову книгу № 5 за № 632 (Том 1 а.с. 13-14). Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 09.07.2004 року за № 228, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку з правом викупу ПП [PERSON] під обслуговування існуючої виробничої бази на території Шкарівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS]; вилучено із земель ЗАТ НВФ «Ферокерам» в межах Шкарівської сільської ради земельну ділянку площею 5,1427 га забудованих земель і передати в довгострокову оренду ( строком на 49 років) з правом викупу ПП [PERSON] під обслуговування виробничої бази на території Шкарівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] (Том 1 а.с. 15). 14.07.2004 року між Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області та ПП [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, що перебуває в державній власності і розміщена на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, загальною площею 5,1427 га. Земельна ділянка виділена в натурі ( на місцевості) у встановленому законом порядку. Права третіх осіб на земельну ділянку не заявлені. Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється протягом п'яти днів після державної реєстрації цього договору за актом її прийняття - передачі. Додатком до договору є план або схема земельної ділянки, акт прийому - передачі об'єкта оренди та проект відведення земельної ділянки у випадках передбачених законом. Договір зареєстрований у Київському регіональному центрі державного земельного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи № 040402900529, 040402900550 від 21.07.2004 року. (Том 1 а.с. 16-17). 16.07.2004 року було складено акт прийому - передачі земельної ділянки площею 5,1427 га забудованих земель промисловості в межах Шкарівської сільської ради за адресою: [ADDRESS], для обслуговування існуючої виробничої бази (Том 1а.с. 17- на звороті). З кадастрового плану, доданого до договору оренди (Том 1 а.с. 18), який також міститься в технічній документації ПП «Горизонт» 2003 року ( Том 1 а.с. 201) вбачається, що позивачу було виділено в оренду земельну ділянку площею 5,1427 га під обслуговування виробничої бази, яка розташована на плані під № 9. 01.04.2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 1 про надання послуг по виконанню геодезичних робіт в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (Том 1 а.с. 19). На виконання вказаного договору було складено зведений кадастровий план земельних ділянок: площею 5,1427 га ( кадастровий план відсутній) та площею 0,6000 га ( кадастровий номер: [NUMBER]), згідно із яким земельна ділянка ФОП [PERSON]. накладається на земельну ділянку ФОП [PERSON] у повному обсязі без доступу до земель загального користування ( а.с. 20-21). 11.05.2017 року Білоцерківським ВП ГУ НП в Київській області було складено висновок про те, що 03.05.2017 року гр. [PERSON] звернувся до ВП із заявою з приводу конфлікту з гр. [PERSON] щодо земельної ділянки, а саме просив прийняти міри до ФОП [PERSON], який 03.05.2017 року о 8:55 год. на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], ставив бетонний паркан, чим заважав йому працювати. В ході проведеної перевірки було встановлено, що за вказаною адресою розташована земельна ділянка, яка належить ФОП [PERSON], представником якого є гр. [PERSON], та ФОП [PERSON], між якими відбуваються судові засідання у зв'язку з встановленням законного власника ділянки. Опитавши сторони перевірка була закінчена та рекомендовано [PERSON] для вирішення спірних питань звернутись до суду в порядку приватного звернення. 03.07.2017 року Білоцерківським ВП ГУ НП в Київській області було складено висновок про те, що 26.06.2017 року гр. [PERSON] звернувся до ВП із заявою з приводу пошкодження ФОП [PERSON] майна, а саме секції паркану, який огороджує територію земельної ділянки за адресою [ADDRESS], яка належить на праві оренди ФОП [PERSON], чим наніс матеріальний збиток сума якого встановлюється. В ході проведеної перевірки було встановлено, що за вказаною адресою розташована земельна ділянка, яка належить ФОП [PERSON], представником якого є гр. [PERSON], та ФОП [PERSON], між якими відбуваються судові засідання у зв'язку з встановленням законного власника ділянки. Опитавши заявника перевірка була закінчена та рекомендовано [PERSON] для вирішення спірних питань звернутись до суду в порядку приватного звернення. З копії технічної документації із землеустрою щодо складання договору оренди на земельну ділянку суб'єкту підприємницької діяльності [PERSON] для обслуговування виробничої бази по [ADDRESS] ( Том1 а.с. 181-211) вбачаться, що дана документація була виготовлена у 2003 році ПП «Горизонт». Згідно акта від 04.12.2003 року ( а.с. 197) було встановлено на місцевості та погоджено зовнішні межі земельної ділянки за адресою [ADDRESS] та згідно акта від 04.12.2003 року ( а.с. 198) СПД [PERSON] було передано межові знаки земельної ділянки встановлені на місцевості. З акта перевірки та прийомки виконання робіт по наданню земельної ділянки в оренду СПД [PERSON] від грудня 2003 року ( а.с. 211) вбачається, що в цілому робота по встановленню зовнішніх меж землекористування земельної ділянки виконано на «добре», виявлені помилки на недоліки запропоновано усунути до 20.12.2003 року. З довідок Білоцерківського районного відділу земельних ресурсів № 06-15-454/ 2004 року та № 06/15/452/2004 року ( а.с. 192,193), вбачається, що згідно державної статистичної звітності ( форми 6- зем) за заводом «Ферокерам» в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району станом на 01.01.2004 року рахується 5,0 га збудованих земель промисловості. Грошова оцінка земельної ділянки площею 5,1427 га за адресою: [ADDRESS] в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області з цільовим призначенням: розміщення виробничої бази не проведена і кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно. Відповідач [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], з 24.09.2014 року по 27.01.2015 року був фізичною особою - підприємцем ( а.с. 46-48). Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 441 від 16.09.2014 року ( Том 1 а.с. 37, Том 2 а.с. 22), було затверджено проект землеустрою, розроблений ПП «Геосвіт - 2012», щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON], площею 0,6000 га (кадастровий номер: [NUMBER]), для обслуговування нежитлового приміщення магазину з продажу хімтоварів, що пов'язане з обслуговуванням територіальної громади Білоцерківського району та м. Біла Церква, в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району та надано в оренду, терміном на 10 років, вказану земельну ділянку. 16.09.2014 року між Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області та ФОП [PERSON] було укладено договір № 10 оренди земельної ділянки площею 0,6000 га ( кадастровий номер: [NUMBER]), терміном на 10 років, з правом викупу. Невід'ємною частиною договору є: план або схема земельної ділянки ( викопіровка з проекту), кадастровий план, акт прийому - передачі, акт визначення та погодження меж землекористування. ( Том 2 а.с. 18-23). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( Том 2 а.с. 24) вбачається, що на підставі заяви ФОП [PERSON] від 27.05.2015 року та Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ПП «Геосвіт -2012» Управлінням Держземагенства у Білоцерківському районі було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,6000 га (кадастровий номер: [NUMBER]). Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 85 від 26.02.2015 року ( Том 2 а.с. 28 ), ФОП [PERSON] було надано дозвіл на викуп земельної ділянки площею 0,6000 га несільськогосподарського призначення на підставі договору оренди земельної ділянки від 16.09.2014 року № 10, який зареєстрований у реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 29.09.2014 року серії ЕЕВ № 769037 для обслуговування нежитлового приміщення ( магазину з продажу хімтоварів), що пов'язане з обслуговуванням жителів територіальної громади Білоцерківського району та [ADDRESS], в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 274 від 20.05.2015 року ( а.с. 38), було затверджено експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га (кадастровий номер: [NUMBER]), яка знаходиться на землях Шкарівської сільської ради для обслуговування нежитлового приміщення ( магазину з продажу хімтоварів, що пов'язане з обслуговуванням територіальної громади Білоцерківського району та м. Біла Церква, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до звіту про її експертну оцінку, в загальній сумі 251 640,00 грн.), яку дозволено продати ФОП [PERSON], на підставі договору оренди земельної ділянки від 16.09.2014 року № 10, який зареєстрований на підставі Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ЕЕВ 769037 від 08.10.2014 року. 03.06.2015 року між Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га (кадастровий номер: [NUMBER]), яка розташована в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, для обслуговування нежитлового приміщення ( магазину з продажу хімтоварів), що пов'язане з обслуговуванням територіальної громади Білоцерківського району та м. Біла Церква, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( Том 2 а.с. 17). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ( Том 2 а.с. 33, 53-56), вбачається, що 29.09.2014 року на підставі договору оренди землі від 16.09.2014 року № 10 було проведено реєстрацію права оренди за ФОП [PERSON] на земельну ділянку площею 0,6000 га, за номером: 7260428, та 03.06.2015 року на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки було проведено реєстрацію права власності за ФОП [PERSON] на вказану земельну ділянку, номер запису: 8993706. Відповідач [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], з 19.05.2005 року являється фізичною особою - підприємцем ( Том 1 а.с. 12,68). 18.12.2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,6000 га (кадастровий номер: [NUMBER]), що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки - для обслуговування магазину з продажу хімтоварів. Договір зареєстровано за № 2626. ( Том 2 а.с. 41-42). З довідки Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 16.12.2015 року № 02-18-2118 ( а.с 47- на звороті) вбачається, що вказана земельна ділянка не являється земельною ділянкою виділеною в натурі ( на місцевості ) власникам земельних часток ( паїв) для ведення особистого селянського господарства, не межує з пайовими землями та не передана в оренду, забудови на даній земельні ділянці немає. Згідно інформації з Державного земельного кадастру ( а.с. 30), 18.12.2015 року за ФОП [PERSON] було зареєстровано право власності на земельної ділянки площею 0,6000 га (кадастровий номер: [NUMBER]), що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, номер запису: 12618852. 02.04.2008 року між гр. [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі - продажу будинку незавершеного будівництвом - 5% готовності, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить продавцю на підставі рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору від 13.02.2008 року, справа № 002/2008 року. Договір було зареєстровано в реєстрі за № 2203 та 02.04.2008 року Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] було зареєстрована право власності на вказане майно, номер запису: 13703 в книзі: 123 ( Том 2 а.с. 31-32). 05.05.2016 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у справі № 357/14278/15-ц за заявою ФОП [PERSON] про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору, скасування права власності на незавершене будівництво та скасування договору купівлі - продажу( Том 1 а.с. 214-2015) було скасовано рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору від 23.02.2008 року в справі № 002/2008 за позовною заявою [PERSON] до Малого приватного підприємства «Антал» про визнання договору, укладеного між сторонами 19.12.2001, купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, ступінь готовності якого становить 5%, розташованого по [ADDRESS], дійсним та визнання права власності на нього за [PERSON], в решті вимог відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 08.09.2016 року ( а.с. 216-219), було залишено без змін ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2016 року ( Том 1 а.с. 216-218). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2017 року, у справі № 357/739/17, було відмовлено в задоволенні позову ФОП [PERSON] до [PERSON], [PERSON], КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації», Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, третя особа: [PERSON], Білоцерківська районна державна адміністрація, про визнання договору купівлі - продажу № 2203 від 02.04.2008 року недійсним та скасування рішень Білоцерківського МБТІ від 25.03.2008 року та від 02.04.2008 року про реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва - 5% готовності, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Том 1 а.с. 163-166, Том 2 а.с.105 - 111). Постановою Апеляційного суду Київської області від 11.04.2018 року, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2017 року залишено без змін ( Том 2 а.с.112-119). Рішенням Господарського суду Київської області від 15.09.2017 року, у справі № 911/2222/17 ( Том 1 а.с. 131-135), було відмовлено в задоволенні позову ФОП [PERSON] до ФОП [PERSON], треті особи: Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області, Управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 5,1427 га, яка знаходиться на території Шкарівської сільської ради та належить йому на підставі договору оренди земельної ділянки від 14.07.2004 року. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 року, у справі № 911/2222/17 ( Том 2 а.с. 165-173), було залишено без змін рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2017 року. Постановою Верховного Суду від 11.09.2018 року ( Том 2 а.с. 202), постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 року у справі № 911/2222/17, залишена без змін. 30.05.2018 року судовим експертом Українського незалежного інституту Судових експертиз Коваленко Людмилою Анатоліївною було складено висновок № 36/04-2018 ( а.с. 138 - 152), про те, що земельна ділянка площею 0,6000 га, яка згідно проекту землеустрою, (розробленого «ГІП Геосвіт-2012») відведена в оренду ФОП [PERSON], для обслуговування магазину з продажу хімтоварів, знаходиться в межах земельної ділянки площею 5,1427 га, яка згідно Технічної документації із землеустрою (розробленою «ПП Горизонт») відведена в оренду суб'єкту підприємницької діяльності [PERSON] для обслуговування виробничої бази. Процедура встановлення меж земельної ділянки площею 0,6000 га, при оформленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП [PERSON] не витримана та не відповідає п. 3.12. Інструкції № 376 та п. "б" ч. 2 ст. 198 ЗК України. Фактичні межі земельної ділянки переданої в оренду ФОП [PERSON] в натурі (на місцевості) встановлені у вигляді бетонного паркану. Площа земельної ділянки переданої в оренду ФОП [PERSON], по фактичному користуванню, становить 0,6236 га. Станом, на час обстеження, в межах земельної ділянки переданої в оренду ФОП [PERSON] будь-які фундаменти, або об'єкти нерухомого майна відсутні. Згідно супутникових знімків (ПЗ Google Earth v. 7.1.2.2041) в період з 16.05.2008 по 28.03.2014 будь-які будівлі і споруди на земельній ділянці переданій в оренду ФОП [PERSON], відсутні. Відповідно до п. 5 Правил охорони електричних мереж затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1997 р. № 209, для ліній електропередач, передбачена охоронна зона. Уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови не відхиленого їх положення. За результатами дослідження були визначені фактичні межі земельної ділянки переданої в оренду ФОП [PERSON] Через території земельної ділянки ФОП [PERSON], станом на час дослідження, проходять лінії електропередач. В межах земельної ділянки площею 0,6000 га, яка у 2014 році відводилась ФОІІ [PERSON]( відповідно до інформації,яка міститься в Проекті землеустрою - 2014), відсутня ( невідображена) будь - яка інформація про наявність ліній електропередач, які існують з 2003 року по даний час, тобто міститься суперечлива інформація, що не відповідає вищезазначеним вимогам діючого законодавства. В межах земельної ділянки площею 5, 1427 га, яка у 2003 році відводилась в оренду [PERSON] (відповідно до інформації, яка міститься в Технічній документації 2003 - СПД [PERSON] (відображені) проходять лінії електропередач, які існують з 2003 року по даний час. Фундамент, який зображений у Кадастровому плані, що є складовою Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП [PERSON] (розробленого «ПП Геосвіт - 2012») знаходиться під лініями електропередач, що суперечить п.5, п.8 Правил охорони електричних мереж затверджених постановою Кабінету міністрів України від 4 березня 1997 р. № 209. Узагальнюючи результати дослідження по передніх питаннях, а також беручи до уваги надані на дослідження документи, експертом було встановлено, що земельна ділянка площею 0,6000 га, надана ФОП [PERSON] для обслуговування магазину з продажу хімтоварів в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області відведена за рахунок земель наданих в оренду СПД [PERSON] 24.07.2015 оку ФОП [PERSON] звернувся із заявою до управління земельних ресурсів Білоцерківського району Київської області про надання висновку щодо користування земельною ділянкою площею 5435,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка була надана йому на підставі договору оренди від 14.07.2004 року для обслуговування виробничої бази та території Шкарівської сільської Ради терміном на 49 років і згідно акту прийому - передачі від 16.07.2004 року на підставі якого він отримав вказану земельну ділянку для використання. Ніяких зауважень до 11.06.2015 року щодо використання земельної ділянки він не мав поки не дізнався, що на вказану земельну ділянку чомусь накладається земельна ділянка площею 0,60 га, яка належить [PERSON] На вказане звернення управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області надало відповідь від 03.08.2015 року за № 06-7/534 ( Том 1 а.с. 118), в якій зазначило, що відповідно до офіційних відомостей з національної кадастрової системи України інформація щодо накладення земельних ділянок відсутня. З довідки Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 14.12.2017 року № 773/121-17 ( Том 1 а.с. 119), вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,6000 га, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, не накладається на інші земельні ділянки. З Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,6000 га, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада ( Том 1 а.с. 120 -121), вбачається, що державна реєстрація земельної ділянка була проведена 18.06.2014 року. Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2012 року № 1051, не зареєстровані. З довідки управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області від 16.04.2014 року № 0615/2274 ( Том1 а.с.126) вбачається, що згідно державної статистичної звітності ( форми 6-зем) станом на 01.04.2014 року земельна ділянка, що планується до відведення в оренду ФОП [PERSON] для обслуговування нежитлового приміщення загальною площею 0,70 га відводиться за рахунок земель ВАТ «Електрокераміка» (забудованих земель промисловості), в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району. З висновку управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області № 06-17/495 від 16.06.2014 року ( Том 1 а.с. 127 - 128) вбачається, що управління розглянуло та погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП [PERSON], загальною площею 0,6000 га, для обслуговування магазину з продажу хімтоварів, яка відводиться за рахунок земель ВАТ «Електрокераміка» (забудованих земель промисловості), в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району. З висновку відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури № 278/03-15 від 18.06.2014 року ( Том1 а.с. 129) вбачається, що вказаним відділом було розглянуто проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП [PERSON], загальною площею 0,6000 га, для обслуговування магазину з продажу хімтоварів, яка відводиться за рахунок земель ВАТ «Електрокераміка» (забудованих земель промисловості), в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району. З довідки Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 14.04.2014 року № 02-18-924 ( Том1 а.с. 130), вбачається, що земельна ділянка, яка знаходиться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради та погоджується для відведення в оренду ФОП [PERSON], у власності не перебуває. 25.01.2018 року [PERSON], на звернення ФОП [PERSON], надав письмові пояснення щодо геопросторового розташування земельної ділянки з кадастровим номером: [NUMBER] ( Том 1 а.с. 228) в яких вказав, що ним проводились топогеодезичні роботи з складання кадастрового плану та акту визначення та погодження меж землекористування на вказану земельну ділянку, за заявою ФОП [PERSON] та на підставі розпорядження Білоцерківської РДА № 281 від 28.05.2014 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку ФОП [PERSON] в межах Шкарівської сільської ради». Межі земельної ділянки встановлені згідно формування території Шкарівської сільської ради і узгоджені з сільською радою та суміжними землевласниками. Визначені координати кутів зовнішніх меж землекористування, згідно якого вносилась інформація до Державного земельного кадастру. При реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не було жодних претензій щодо накладення земельної ділянки на інші земельні ділянки. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення; застосування інших, передбачених законом, способів. За приписами ст. 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 (справа про Охоронюваний законом інтерес) дано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних треб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до ч. 2 статті 16 ЦК України, способами захисту інтересів, зокрема, є: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обгрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує у позовній заяві в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Отже, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування і конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Позивач звертаючись до суду з даним позовом вказує на те, що земельна ділянка, яка перебуває у власності відповідача ФОП [PERSON] накладається на земельну ділянку, надану йому в користування на підставі договору оренди, що підтверджує зведеним кадастровим планом, складеним у 2016 році геодезистом [PERSON] та висновком експерта № 36/04-2018 від 30.05.2018 року. Однак вказані докази оцінюються судом критично з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до ч.1 ст. 107 ЦПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, надає учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Так, з висновку експерта вбачається, що позивачем було надано для проведення експертизи матеріали, які відсутні в матеріалах даної судової справи, а саме: технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФОП [PERSON] для обслуговування існуючої виробничої бази в [ADDRESS], в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області розроблена ТОВ «ВІТІМГ» у 2014 році, додаткові документи на 53 аркушах, які використовувались експертом та копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП [PERSON] для обслуговування магазину з продажу хімтоварів в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, розробленого ПП «Геосвіт 2012» у 2014 році, враховуючи, що в матеріалах справи наявні лише деякі копії документів з проекту землеустрою розробленого за заявою ФОП [PERSON] Отже, суд не має можливості перевірити доводи та висновки експерта щодо встановлених ним обставин. Крім того, обставини встановлені експертом та геодезистом [PERSON] щодо накладення земельних ділянок спростовуються іншими доказами, а саме: довідкою Управління Держземагенства у Білоцерківському районі № 067/534 від 03.08.2015 року згідно із якою відповідно до офіційних відомостей з національної кадастрової системи України інформація про накладання спірних земельних ділянок відсутня, довідкою Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 14.12.2017 року № 773/121-17 в якій зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] не накладається на інші земельні ділянки, довідкою Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 14.04.2014 року № 02-18-924 в якій вказано, що земельна ділянка, яка погоджувалась для відведення в оренду ФОП [PERSON], у власності не перебувала та письмовими поясненнями геодезиста [PERSON], яким проводились топогеодезичні роботи з складання кадастрового плану та акту визначення та погодження меж землекористування, та при реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не було жодних претензій щодо накладення земельної ділянки на інші земельні ділянки, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.12.2017 року в якому відсутні будь-які відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, в тому числі щодо накладення даної земельної ділянки на інші земельні ділянки та відповідно до Публічної кадастрової карти України також відсутні дані про накладення земельних ділянок. Також, Рішенням Господарського суду Київської області від 15.09.2017 року, у справі № 911/2222/17, Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 року, Постановою Верховного Суду від 11.09.2018 року було встановлено відсутність підстав, які б вказували на наявність порушення відповідачами вимог земельного та цивільного законодавства. Експертом у висновку вказано на те, що процедура встановлення меж земельної ділянки площею 0.6000 га, при оформленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП [PERSON] не була витримана та не відповідає п. 3.12. Інструкції № 376 та п. "б" ч. 2 ст. 198 ЗК України, фундамент, який зображений у Кадастровому плані, що є складовою Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП [PERSON] (розробленого «ПП Геосвіт - 2012») знаходиться під лініями електропередач, що суперечить п.5, п.8 Правил охорони електричних мереж затверджених постановою Кабінету міністрів України від 4 березня 1997 року № 209. Так, відповідно до п. «б» ч. 2 ст. 198 ЗК України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. За змістом ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Отже, акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам земельних ділянок у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база. У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність. Також, до суду не надано доказів, які б узгоджувались з висновками експерта щодо порушення відповідачами п. 3.12. Інструкції № 376 та п.5, п.8 Правил охорони електричних мереж затверджених постановою Кабінету міністрів України від 4 березня 1997 року № 209 щодо відсутності межових знаків земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] на місцевості та розташування на території земельної ділянки ФОП [PERSON] ліній електропередач, які забороняють використання земельної ділянки чи відповідачем порушуються вимоги законодавства у сфері електроенергетики, та яким чином дані обставини можуть бути підставою для скасування права власності на земельну ділянку, враховуючи, що у позовній заяві не було зазначено дані факти, як на підставу заявлених вимог і дані обставини можуть бути самостійною підставою для відмови у затвердженні технічної документації із землеустрою. Крім того, земельна ділянка, яка перебуває в оренді позивача є несформованою, а відповідно її межі та конфігурація є не встановленими належним чином і тому встановити накладення спірних земельних ділянок є неможливим. Так, 01.01. 2013 року введені нові правила та процедури оформлення прав на земельні ділянки та інше нерухоме майно, а саме набули чинності два законодавчі акти, що впровадили істотні нововведення у правове регулювання відносин щодо земельної та неземельної нерухомості. Наразі, це Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закон України «Про Державний земельний кадастр». Суть нововведень полягає у тому, що якщо до 1 січня 2013 року в Україні формування земельних ділянок та оформлення прав на них здійснювалось шляхом ведення одного реєстру - Державного реєстру земель (який вело Державне агентство земельних ресурсів України та його територіальні органи), то після 1 січня 2013 р. таких реєстрів стало два, а саме: формування земельних ділянок фіксується в Державному земельному кадастрі, а оформлення прав на земельні ділянки - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» він являє собою державну геоінформаційну систему відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну та якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками й користувачами. Відповідно, державна реєстрація земельної ділянки являтиме собою внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Окрім того, з 1 січня 2013 року набула чинності стаття 79-1 Земельного кодексу України (Формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав), якою вперше на законодавчому рівні було визначене поняття формування земельної ділянки. Згідно з цією статтею формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Крім того, всі сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначені підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Пунктом 1 зазначеної статті передбачено що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Пунктом 9 зазначеної статті передбачено, що відомості про розподіл земель між власниками та користувачами вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, відомості про межі земельної ділянки, яка перебуває в оренді ФОП [PERSON] з 2004 року до теперішнього часу не внесені ні до Державного земельного кадастру ні до Державного реєстру речових прав, як передбачено законодавством з 01.01.2013 року. При цьому, відомості про межі земельної ділянки, яка у приватній власності ФОП [PERSON] внесені в Державний земельний кадастр та в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відповідно до вимог законодавства. Враховуючи вищевикладене позивач, відповідно до вимог законодавства діючого з 01.01.2013 року, зобов'язаний був внести відомості про земельну ділянку в Державний земельний кадастр, тобто зареєструвати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, однак такі вимоги законодавства ним не вчинено. Пунктом 4 абз. З Прикінцевих положень ЗУ «Про державний земельний кадастр» передбачено, що у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок. Отже, законодавством визначено порядок внесення відомостей про земельну ділянку в Державний земельний кадастр та внесення відповідних змін з урахуванням помилок чи невідповідностей в технічній документації із землеустрою. Розділом IV Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376, передбачено порядок відновлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості). Згідно п. 4.1. вказаної інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості межових знаків, їх пошкодженні), яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Згідно п. 4.2. вказаної інструкції власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно п. 4.3. вказаної інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно п. 4.4. вказаної інструкції у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Фактичне використання земельної ділянки, яка належить ФОП [PERSON], встановлене у вигляді бетонного паркану, а інформації про встановлені дійсні межі земельної ділянки, яка знаходиться в оренді ФОП [PERSON], до суду не надано і в експертизі не відображено. При проведенні експертизи проведено дослідження земельної ділянки, яка перебувала в оренді [PERSON] та на даний час перебуває у власності ФОП [PERSON], а дослідження фактичних меж земельної ділянки, яка перебуває в оренді ФОП [PERSON] експертом не проводилось. Отже, вказані обставини, також дають підстави вважати, що висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи та викликає сумніви в його правильності. Ч.1 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації неї до Державного земельного кадастру. Ч. 9 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків оренди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про земельні ділянки, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Пунктом 8 ст. 24 зазначеного Закону визначено, що на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Ст. 2 та 3 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» передбачено також, що Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб також при регулюванні земельних відносин та обов'язковістю внесення інформації до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти. Як встановлено в судовому засіданні, земельній ділянці позивача загальною площею 5,1427 га не присвоєно кадастрового номеру, оскільки вона не зареєстрована в державному земельному кадастрі і відповідно її площа та конфігурація не визначені. В той же час земельна ділянка загальною площею 0,6000 га має кадастровий номер: [NUMBER], оскільки вона зареєстрована в державному земельному кадастрі і відповідно її площа та конфігурація є визначеними. Крім того, позивачу земельна ділянка передавалася в оренду із земель вилучених в ЗАТ НВФ «Ферокерам», що підтверджується розпорядженням Білоцерківської РДА № 228 від 09.07.2004 року, а ФОП [PERSON] земельна ділянка передавалася в оренду із земель вилучених у ВАТ «Електрокераміка», що підтверджується довідкою Управління Держземагенства у Білоцерківському районі № 0615/2274 від 16.04.2014 року, висновком Управління Держземагенства у Білоцерківському районі № 06-17/495 від 16.06.2014 року, висновком Відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури № 278/03-15 від 18.06.2014 року. Щодо позовних вимог про скасування розпоряджень Білоцерківської РДА Київської області № 441 від 06.09.2014 року та № 274 від 20.05.2015 року суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В рішенні від 16 квітня 2009 року за № 7-рп/2009 Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі. Спірні розпорядження є лише підставою для виникнення права користування земельною ділянкою у відповідача Коралі В.М. на підставі договору оренди, яке вже реалізовано, а тому вичерпало свою дію фактом його виконання. Таким чином, скасування розпоряджень Білоцерківської РДА Київської області не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки. Як зазначено Верховним судом України в постанові від 11.11.2014 у справі №21-405а14, висновки за якою є обов'язковими для всіх судів, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою силу фактом його виконання з прийняттям якого визнаються правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту. Наведене слід розуміти так, що захист порушеного права не може здійснюватися у спосіб подання позову про визнання недійсним та скасування розпорядження органу місцевого самоврядування, а має здійснюватися у спосіб подання позову про визнання недійсним відповідного договору, що було укладено з метою реалізації такого розпорядження, що, власне, призводить до виникнення цивільних прав та обов'язків для сторін. Отже, в зв'язку з викладеним, суд не вбачає підстав для скасування розпоряджень Білоцерківської РДА Київської області № 441 від 06.09.2014 року та № 274 від 20.05.2015 року. Вимоги позивача про визнання недійсними договору оренди земельної ділянки від 16.09.2014 року, договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.06.2015 року та договору купівлі - продажу земельної ділянки від 18.12.2015 року, також не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Як зазначив Верховний Суд України у постанові Пленуму № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною, суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватися сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог процесуального законодавства. Відповідно до презумпції правомірності правочину, встановленої ст. 204 ЦК України, є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом (пункт 7 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Як вбачається з позовної заяви, позивачем не зазначено на підставі якої норми законодавства він просить суд визнати договори недійсними, а в судовому засіданні представниками позивача не доведено належними та допустимими доказами, існування підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, необхідних для визнання недійсними спірних договорів. Також, вимоги позивача про скасування реєстрації права оренди та права власності на земельну ділянку не підлягають до задоволення, оскільки вони є похідними від вимог про скасування розпоряджень та визнання недійсними договорів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог стверджував, що розпорядження та договори є недійсними, оскільки було скасовано рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору від 23.02.2008 року в справі № 002/2008 про визнання договору, укладеного між сторонами 19.12.2001, купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, ступінь готовності якого становить 5%, розташованого по [ADDRESS], тому [PERSON] і в подальшому ФОП [PERSON] неправомірно отримали у власність вказане майно та відповідно і неправомірно отримали у користування та власність земельну ділянку, на які дане майно розміщене. Однак, суд не приймає до уваги дані твердження, з наведених вище у рішенні підстав, крім того, вказані обставини були предметом розгляду цивільних справ № 357/14278/15-ц та № 357/739/17, і рішеннями судів не було встановлено, що об'єкт незавершеного будівництва знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в оренді позивача, або будь-яким іншим способом зачіпає його інтереси, а було встановлено факт виконання договору сторонами та проведення реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва у визначеному законодавством порядку, що підтверджено також доказами в даній справі, а обставини щодо відсутності вказаного майна на час розгляду даної справи визнавались сторонами. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову ФОП [PERSON] до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON], ФОП [PERSON], про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, обрані ухвалою суду від 04.04.2018 року, шляхом зняття арешту з майна: земельної ділянки площею 0,60 га, з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться за адресою с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області та належить на праві власності ФОП [PERSON].

Outcome: dismissed