Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому зазначила, що 09.07.2015 року помер її чоловік [PERSON], а 10.06.2009 року Другою житомирською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа до майна померлого [PERSON], сином якого був [PERSON] Як зазначає [PERSON] у позовній заяві, в подальшому їй стало відомо, що відповідач, який є старшим сином померлого [PERSON], звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на майно померлого батька, а саме частину квартири та земельної ділянки, розташованих по пров. Перехідному, 4 в м. Житомирі та частину земельної ділянки, що знаходиться в с. Камянка Житомирського району, які є єдиним джерелом існування позивача. [PERSON] стверджує, що протягом шести років [PERSON] жодного кроку не зробив по оформленню спадщини, а лише перешкоджав рідному хворому брату [PERSON] по оформленню спадщини. Згідно зі змістом позовної заяви, у вересні 1976 року батько відповідача розбився на саморобному літаку та протягом 1976-1977 років був прикутим до ліжка, опіка якого повністю лежала на сімї позивача та її колишнього чоловіка. За словами позивача, одного разу мати відповідача попросила у останнього кошти для встановлення зубів хворому батьку, проте [PERSON] відмовив їй у цьому в категоричній формі, а кошти дав померлий чоловік позивача. Посилаючись на положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України [PERSON] просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Додала, що [PERSON] півроку знаходився в лікарні в лежачому стані після нещасного випадку у 1976 році, наступні півроку якось намагався ходити, а у 1977 році [PERSON] повністю вилікували, хоча, за словами позивача, у нього залишились ще якісь остаточні явища після хвороби. На запитання суду [PERSON] зазначила, що у безпорадному стані [PERSON] можна сказати не перебував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Підтвердив, що його батько [PERSON] був авіаконструктором-любителем та після нещасного випадку у період із 1976 по 1977 роки був прикутий до ліжка, але заперечив своє ухилення від надання допомоги батькові. Зазначив, що тоді вся сімя, і він у тому числі, опікувались над батьком. Представник Виконавчого комітету Житомирської міської ради в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с. 22). Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши й дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14.01.2009 помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15.01.2009. Після смерті [PERSON] Другою житомирської державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №465/2009 до майна померлого. Як вбачається із наданої на запит суду копії спадкової справи №465/2009, із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріуса звернулись сини померлого, а саме чоловік позивача [PERSON] та відповідач у справі [PERSON] [PERSON] помер 09.07.2015 року, про що свідчить копією свідоцтва про смерть від 09.07.2015. Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 судам розяснено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Також Пленум Верховного Суду України пояснив, що під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Окрім цього, у п. 4 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 містилось розяснення судам нижчих інстанцій, що «відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування». З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні його позовних вимог, оскільки гр. [PERSON] не надано на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів, які б свідчили про потребу спадкодавця [PERSON] у допомозі з боку відповідача, наявності можливості відповідача [PERSON] надати таку допомогу та головне умисного ухилення відповідача як спадкоємця від обов'язку щодо надання допомоги спадкодавцеві. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed