Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 22 травня 2009 року [PERSON] відповідно до укладеного договору №б/н отримав кредит у розмірі 1 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, а відповідно до п.3.2,3.3 зазначених Умов та Правил відповідач також надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він надав право на зменшення/збільшення в будь-який момент кредитного ліміту, а при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до умов договору позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, а відповідач свої зобовязання не виконав належним чином, у звязку з чим станом на 31серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 17\~781 гривня 87 копійок, з яких 2\~858 гривень 28 копійок - заборгованість за кредитом, 10\~920 гривень 64 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2\~680 гривень 00 копійок заборгованість за пенею та комісією, а також нараховані штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 822 гривні 95 копійок (процентна складова), у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.28), в судове засідання 15 грудня 2015 року не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.21), відповідно до якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, прохали їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання с.Дзержинівка, вул.Радянська, буд.24, Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.25,28 на звороті), про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с.29), в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК " (а.с.17-19), як позикодавцем, та відповідачем [PERSON] шляхом підписання заяви від 22 травня 2009 року був укладений договір про надання банківських послуг та встановлено кредитний ліміт в сумі 1000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5\~% на місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8 на звороті). При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами наданих банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.8 на звороті). Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а останній зобовязався погашати заборгованість з кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобовязань більше ніж 120 днів, сплати банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 3.1 Умов і Правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі "Відмітки банку" заяви, тобто 22 травня 2009 року (а.с.10). Відповідно до п. 9.12 вищезазначених Правил, договір між сторонами діє 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же самий строк. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив кредит у встановлений строк в повному обсязі, у звязку з чим згідно розрахунку позивача станом на 31серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 17\~781 гривня 87 копійок, з яких 2\~858 гривень 28 копійок - заборгованість за кредитом, 10 920 гривень 64 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2\~680 гривень 00 копійок заборгованість за пенею та комісією, а також нараховані штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 822 гривні 95 копійок (процентна складова), що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.5-7). Таким чином аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути у звязку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved