Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 серпня 2017 року між ним та Відповідачем народився син, [PERSON] . Зазначає, що після народження, дитина проживала разом із матір`ю, [PERSON] . З 18 вересня 2017 року за спільним рішенням Позивача та Відповідача, мати передала дитину йому, [PERSON] , і з цього моменту дитина проживає разом з батьком за адресою його фактичного місця проживання, а саме в двох ; об 'єднаних квартирах, що знаходяться у приватній власності Позивача, [ADDRESS] . В помешканні, де наразі проживає дитина створена комфортна для неї обстановка, є усі необхідні умови для проживання та всебічного розвитку, наявна дитяча кімната, де є спальне місце, оснащений куточок для ігр, наявні книги, іграшки, комп`ютер. Також зазначає, що 20 вересня 2017 року між ними був укладений нотаріальний договір про визначення місця проживання дитини, умов утримання дитини і участі батьків у вихованні дитини, відповідно до якого вони вирішили, що [PERSON] буде проживати разом з батьком - [PERSON] . Крім того зазначає, що між батьком і сином склалися усталені доброзичливі відносини, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Також, зазначає, що самостійно виконує батьківські обов`язки, утримує та виховує сина [PERSON] . Продукти харчування, засоби особистої гігієни, одежу та взуття, медикаменти, розвиваючі іграшки та ігри, навчальні послуги дитячого садочка, [PERSON] купує та оплачує повністю виключно за власні кошти, без будь- якої матеріальної участі відповідача, в цих затратах. Для отримання дитиною громадянства Італії, на запит посольства Італійської Республіки в місті Києві, ним було проведено аналіз ДНК, згідно з яким 16.10.2017 року було встановлено факт біологічного батьківства [PERSON] відносно сина [PERSON] . [INFO] спільний їхній син, [PERSON] отримав італійське громадянство та відповідний паспорт громадянина Італійської Республіки. Крім того, зазначає, що на сьогоднішній день відповідач - [PERSON] перебуває в шлюбі та проживає з іншим чоловіком, від якого в шлюбі народила спільну дитину. [PERSON] має намір продовжувати своє сімейне життя своїм нинішнім чоловіком та їх дитиною, не має наміру утримувати, виховувати та опікуватись [PERSON] . Також звертає увагу, на те, що він, як батько дитини, сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, бере активну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, [PERSON] . [INFO] [PERSON] підписала нотаріально завірену заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, на підтвердження своїх намірів не брати участі в утриманні та вихованні спільної дитини. У зв`язку з вищевикладеним просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилася. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов визнає у повному обсязі та просить його задовольнити. В судове засідання третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України "Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу ". Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 15). Встановлено, що після народження, дитина проживала разом із матір`ю, [PERSON] . З 18 вересня 2017 року за спільним рішенням Позивача та Відповідача, мати передала дитину [PERSON] , і з того моменту дитина проживає разом з батьком за адресою його фактичного місця проживання, а саме в двох ; об 'єднаних квартирах, що знаходяться у приватній власності Позивача, [ADDRESS] . Крім того, встановлено, що 20 вересня 2017 року між ними був укладений нотаріальний договір про визначення місця проживання дитини, умов утримання дитини і участі батьків у вихованні дитини, відповідно до якого вони вирішили, що [PERSON] буде проживати разом з батьком - [PERSON] (а. с. 18-23). Для отримання дитиною громадянства Італії, на запит посольства Італійської Республіки в місті Києві, ним було проведено аналіз ДНК (а.с. 29), згідно з яким 16.10.2017 року було встановлено факт біологічного батьківства [PERSON] відносно сина [PERSON] . [INFO] спільний їхній син, [PERSON] отримав італійське громадянство та відповідний паспорт громадянина Італійської Республіки (а.с.16-17). 20 травня 2019 року [PERSON] підписала нотаріально завірену заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, на підтвердження своїх намірів не брати участі в утриманні та вихованні спільної дитини (а.с.30). Висновком органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-7176 від 09.06.2020 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] » вказано, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки, [PERSON] , дала згоду завірену нотаріусом щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , 2017 р.н., то суд позбавляє Відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина. Таким чином позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі, ст. ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved