Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

позивач звернулася до суду 18 червня 2015р. з позовом, вказавши, що 02 липня 2014 року між нею та ФОП [PERSON] був укладений договір щодо виконання робіт по виготовленню та монтажу кухонних меблів. Вичерпний перелік був встановлений додатком № 1 до договору, до складу меблів входив кухонний гарнітур (дві частини). Замовлення було зроблено за наданим відповідачем каталогом матеріалів і кольорів фасадів і стільниць. Під час замовлення нею також були обумовлені колір та розміри меблів. Відповідач власноруч здійснив всі необхідні заміри приміщення, де будуть розташовані меблі. ФОП [PERSON] запевнив, що замовлення, а саме перша його частина (кухонні меблі без шаф комори) буде виконано 20.11.2014 р., про що зазначив в п. 3.2. укладеного між ними договору. Виконання другої частини передбачалось у грудні 2014 року (шафи, комори). На виконання умов договору нею було сплачено відповідачу 03.07.2014 р. перший аванс в розмірі 5000 грн. та 17.09.2014 р. другий аванс в розмірі 8500 грн. Тоді ж відповідачем було повідомлено про збільшення оплати за роботу на 1820 грн. 18 грудня 2014 року вона сплатила [PERSON] авансовий платіж у розмірі 7000 грн., 21.12.2014 р. нею сплачено авансовий платіж у розмірі 7000 грн. Тобто станом на 21.12.2014 р. сума, що сплачена нею відповідачу по договору від 02.07.2014 р. № 31 становить 27500 грн. Однак незважаючи на проплати, нею не було отримано від ФОП [PERSON] замовлені меблі, на її претензії щодо досудового врегулювання спору та повернення сплачених нею коштів відповіді від [PERSON] вона не отримала. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за невиконаним договором про виконання роботи від 02.07.2014 р. № 31 у розмірі 27500 грн., пеню у розмірі 211633 грн. та моральну шкоду в сумі 25000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату слухання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 02 липня 2014 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір про виконання роботи № 31 (а.с.9), відповідно до п.1.1. якого [PERSON] як замовник дає індивідуальне замовлення, а ФОП [PERSON] як виконавець зобовязується виконати роботу, визначену в додатку № 1, що додається до договору і є його невідємною частиною, в строк, визначений у договорі. Згідно п. 2.1. договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві її ціну в розмірі, що визначена у додатку № 1, п.3.1. виконавець зобовязувався розпочати виконання робіт протягом пяти днів з моменту отримання коштів. На виконання умов договору [PERSON] було сплачено відповідачу 03 липня 2014 р. платіж в розмірі 5\~000,00 грн., 17 вересня 2014 р. платіж в розмірі 8500,00 грн., 18 грудня 2014 року платіж у розмірі 7000,00 грн., 21.12.2014 р. нею сплачено авансовий платіж у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується копіями товарних чеків, накладних та записами на копії договору, відповідно до яких загальна сума, що сплачена [PERSON] становить 27500,00 грн. (а.с. 10 зворот копія додатку 1, а.с. 11 копії чеків). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання. Згідно з вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд вважає, що оскільки відповідачем не виконані умови договору виконання робіт, укладеного між ним та позивачем, відповідач в судове засідання не зявився, заперечення проти вимог та докази, на яких вони ґрунтуються суду не надав, тому вимоги позивача щодо стягнення суми збитків та пені, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 5 статті 10 вказаного Закону встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Вартість робіт за договором складає 34000 грн. 3% від 34000 грн. складає 1020 грн. (3400 х 3% : 100%). Сума пені за 203 дні становить 207060 грн. (203 х 1020 = 207060). Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені - 207060 грн. значно перевищує розмір збитків - 27500 грн., суд вважає необхідним зменшити розмір пені до 50000 грн. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК\~\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23 і 1167 ЦК. Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови Пленуму № 4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Проте укладеним сторонами договором відшкодування моральної шкоди не було передбачено. Закон України «Про захист прав споживачів», яким [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги до відповідача про відшкодування моральної шкоди, визначає, що відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу, може мати місце, якщо така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), і відшкодовується відповідно до Закону (п. 5 ч. 1 ст. 4). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції», продукція\~\~-\~\~це будь-яке\~\~рухоме\~\~майно,\~\~включаючи готову продукцію, сировину та комплектувальний виріб, у тому числі майно, що є складовою частиною\~\~іншого\~\~рухомого\~\~або\~\~нерухомого\~\~майна. Термін "продукція" включає також електроенергію. З урахуванням викладеного суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачу меблі взагалі не були доставлені. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На момент подачі позову позивач була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути з держави судовий збір в сумі 775,00 грн. (1% від задоволеної суми).

Outcome: partial