Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач в особі Національної академії Служби безпеки України звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], діючих в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], й до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення без надання іншого житлового приміщення, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Мотивуючи свої вимоги тим, що розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 14.07.1997 року № 340 двокімнату квартиру [ADDRESS] включено до службових житлових приміщень академії Служби безпеки України (в подальшому Указом Президента України від 02.08.1999 року № 940/99 Академії Служби безпеки України надано статус національної й перейменовано в Національну академію Служби безпеки України). Рішенням житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України, протокол від 18.03.1998 року № 97, зазначену службову двокімнатну квартиру площею 29,6 кв м надано для проживання співробітнику Служби безпеки України [PERSON] на сім»ю в складі двох осіб: він та його дружина - [PERSON] На підставі розпорядження Московської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.04.1998 року № 579 [PERSON] з вищевказаним складом сім»ї виданий ордер від 08.05.1998 року № 1081 на право зайняття вказаного службового житлового приміщення. Наказом Голови Служби безпеки України від 17.11.2006 року № 1797-ос [PERSON] звільнений з військової служби в академії в запас Служби безпеки України за станом здоров»я (за підпунком «а» пунктом 65 та підпунктом «б» пунтку 67). Відповідно до довідки форми № 3 з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію від 26.02.2016 року № 583, в зазначеному службовому приміщенні мешкають та зареєстровані [PERSON] та члени його сім»ї: дружина - [PERSON], син - [PERSON], мати - [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON] припинив трудові відносини з Національною академією Служби безпеки України на підставі ст. 124 ЖК України підлягає виселення зі службового житлового приміщення з усіма особами, які з ним проживають без надання іншого житлового приміщення, й окрім того вважаючи [PERSON] та членів його сім»ї такими, що втратили право користування житловим приміщення, що й стало підставою зверення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача Шевчук В.В., діючий на підставі довіреності від 21.03.2017 року (а.с.96), позовні вимоги пвдтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити в редакції вимог від 23.02.2017 року (а.с.76-80): визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування службовою двокімнатною квартирою Національної академії Служби безпеки України [ADDRESS], й виселити вказаних осіб зі службового житлового приміщення - квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Відповідачі в судове засідання повторно не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті суду. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Третя особа без самостійних вимог в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення; звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності його представника. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності третьої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням позивача та третьої особи. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що спірна квартира є службовою, перебуває у відомчому житловому фонді позивача. Правовідносини, що виникають у зв»язку з наймом житла, що перебуває у державній або комунальній власності, регулюється Житловим кодексом та іншими актами житлового законодавства (ч.1 ст.3 ЖК України). Так, розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 14.07.1997 року № 340 двокімнату квартиру [ADDRESS] включено до службових житловим приміщень академії Служби безпеки України (в подальшому Указом Президента України від 02.08.1999 року № 940/99 Академії Служби безпеки України надано статус національної й перейменовано в Національну академію Служби безпеки України) (а.с.16). Рішенням житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України, протокол від 18.03.1998 року № 97, зазначену службову двокімнатну квартиру площею 29,6 кв м надано для проживання співробітнику Служби безпеки України [PERSON] на сім»ю в складі двох осіб: він та його дружина - [PERSON] На підставі розпорядження Московської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.04.1998 року № 579 [PERSON] з вищевказаним складом сім»ї виданий ордер від 08.05.1998 року № 1081 на право зайняття вказаного службового житлового приміщення (а.с.15). Порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 123 ЖК України). Наказом Голови Служби безпеки України від 17.11.2006 року № 1797-ос [PERSON] звільнений з військової служби в академії в запас Служби безпеки України за станом здоров»я (за підпунком «а» пунктом 65 та пвдпінктом «б» пунтку 67 (а.с.14). Відповідно до довідки форми № 3 з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію від 26.02.2016 року № 583, в зазначеному службовому приміщенні мешкають та зареєстровані [PERSON] та члени його сім»ї: дружина - [PERSON], син - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.17). Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2016 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] житловою площею 35, 6 кв м на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу (а.с.18-19). Окрім того, згідно інформації отриманої є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за адресою двокімнатної службової квартири - [ADDRESS] зареєстрована та знаходиться юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стобуд», засновниками якої є відповідачі - [PERSON] та [PERSON] (а.с.81-82), що вказує на те, що спірне житлове приміщення (службова квартира) використувається позивачем не за призначенням та всупереч його волі, оскільки відповідач з часу його звільнення зі служби на підставі ст. 124 ЖК України мав її звільнити. Відповідно до ст. 123 ЖК України встановлений порядок користування службовими жилими приміщеннями. Так, п. 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням, затрведженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв»язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Підприємства, установи, організації мають використовувати службові жилі приміщення за їх ціловим призначенним. Враховуючи те, що [PERSON] припинив трудові відносини з Національною академією Служби безпеки України, й те, що він згідно ст. 125 ЖК України не відноситься до категорії осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, суд приходить до висновку про те, що на підставі ст. 124 ЖК України він підлягає виселення зі службового житлового приміщення з усіма особами, які з ним проживають, без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Судом надана правова оцінка письмовим запереченнням відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання вимог закону, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про виселення є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Проте не всі вимоги позивача є обгрутованими й доведеними. Так, вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщення, задоволенню не підлягає, оскільки не охоплюється положенням закону, що регулює спірні правовідносини. За положенням ч. 1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституціїх України, законів України та міжнарож\\дних договорів, зігда на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, - 1 378 грн. 00 коп., що відповідає спірним правовідносинам. На підставі вищевикладеного, ст. 124 ЖК України,

Outcome: partial