Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та на підставі рішення виконкому Радомишльської міської ради №1221 від 09.02.1999 року їй - [PERSON], та її сімї чоловікові [PERSON], доньці [PERSON], було передано квартиру [ADDRESS] у приватну спільну власність без визначення часток у праві спільної власності на неї. У результаті приватизації цієї квартири ними було отримано Свідоцтво №1221 про право власності на житло, видане 09.02.1999 року Радомишльською міською радою Житомирської області. Отримавши зазначене свідоцтво про право власності вони не зареєстрували своє право власності в БТІ. 17.11.2015 року помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із частки у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS]. У визначений законом строк [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини від майна померлого [PERSON] Позивач [PERSON] постійно проживала із спадкодавцем і не заявляла про відмову від спадщини, отже вважає себе спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину. На даний час позивач звернулася до Радомишльської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спільній сумісній власності на зазначену квартиру, але нотаріусом їй відмовлено по тій причині, що частки у праві спільної власності не визначені. Тобто, без розділу спільної сумісної власності зазначеної квартири, без визначення часток у спільній сумісній власності не можливе ні подальше користування та розпорядження квартирою, ні отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, тому просила суд: - розділити спільну сумісну власність та визнати квартиру [ADDRESS] - спільною частковою власністю [PERSON], який помер 17.11.2015 року, [PERSON]В та [PERSON]М; - визнати рівними частки - [PERSON], який помер 17.11.2015 року [PERSON]В та [PERSON]М по 1/3 (одній третій) частці кожному на квартиру [ADDRESS]; - визнати за [PERSON], право власності на 1/3 (одну третю) частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 17.11.2015 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник Радомишльської міської ради в судове засідання не зявився, надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, при прийнятті рішення покладається на рішення суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася 19.03.1953 року, постійно проживає та зареєстрована в [INFO] (а.с.7). Також встановлено, у результаті приватизації квартири [ADDRESS] згідно Свідоцтва №1221 про право власності на житло, видане 09.02.1999 року належить на праві спільної сумісної власності гр.[PERSON], та членам її сімї [PERSON], [PERSON] (а.с.17). Інвентаризаційна вартість зазначеної квартири складає 31523 грн. (а.с.15). Зазначене вище право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване та відповідно частки кожного співвласника у праві спільної власності на квартиру не визначені (а.с.16). 17.11.2015 року помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із частки у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] (а.с.9, 11). У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обовязки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У відповідності до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Інформацію про те, що [PERSON] відмовилася від спадщини шляхом подачі заяви про відмову від прийняття спадщини до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області у встановлений шестимісячний строк суд до уваги не бере, так як у відповідності до ч.6 ст.1273 ЦК України відмова від спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Спадкодавець помер 17.11.2015 року, а згідно вимог ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання права власності на вказане спадкове майно позивач в силу ст. ст.10, 60 ЦПК України\~зобов'язаний на засадах змагальності переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог, а саме, неможливості оформити право власності на спадкове майно у позасудовому порядку та довести, що має місце невизнання або оспорювання належного позивачу права, яке підлягає захисту у судовому порядку. Главою 86\~ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~"Про судову практику в справах про спадкування", згідно якогоза наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, визначення судом частки співвласників у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлим суперечить вимогам ст. 3 ЦПК України, ст. ст. 27-31 ЦПК України, оскільки судом не може бути вирішене питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв'язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. Приймаючи до уваги викладене та те, що позивачка не надала доказів, які свідчать про порушення її прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed