Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності, посилаючись на те, що 12 листопада 1997 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси було видано Свідоцтво про право спільної часткової власності на 21/100 частину будинку по [ADDRESS], площею - 55,1 кв.м. Згідно технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого 21.10.1997 року ЧООБТІ, вказаним співвласникам належить [ADDRESS] в житловому будинку по [ADDRESS] в м. Черкаси, частка якої в домоволодінні становить 21/100 частини будинку. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.02.2017 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М., йому належить 21/400 частини (1/2 частка від 42/400 частини) в будинку по [ADDRESS] в м. Черкаси. Інша 1/2 частина вищевказаної [ADDRESS] належить його сину [PERSON], згідно зазначеного Свідоцтва про право власності на житло від 12.11.1997 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2017 року. У вказаному будинку зареєстрований малолітній [PERSON]. [INFO]. На даний час він вирішив подарувати належну йому ? частку будинку своєму іншому сину, однак відчуджити свою частку в будинку він не може, так як під час нотаріального оформлення договору вимагається дозвіл органу опіки та піклування, в зв'язку з наявністю зареєстрованої в будинку неповнолітньої дитини. За отримання такого дозволу можуть звернутися лише батьки дитини, які не бажають цього робити, чим створюють перешкоди у розпорядженні його власністю. Крім того, відповідач систематично застосовує до нього фізичний та психологічний тиск, принижує та ображає, систематично псує його особисте майно та майно, що є спільною сумісною власністю, не бажає вчасно сплачувати комунальні платежі за користування будинком, через що накопичилася значна заборгованість, яка призводить до періодичного припинення постачання обслуговуючими організаціями відповідних послуг. Через таку поведінку свого сина він не може проживати у своєму будинку та був вимушений шукати собі інше житло для тимчасового проживання. Понад два роки він вимушено не проживає в своїй оселі та орендує собі квартиру, залишаючи при цьому власну половину будинку у повному користуванні відповідача. Тому звернувся за захистом своїх прав до суду та просить усунути перешкоди у здійсненні ним права розпорядження належною йому 42/400 частини житлового будинку з надвірною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] в м. Черкаси, шляхом надання дозволу на відчуження даного майна без отримання попередньої згоди органів опіки та піклування. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги уточнили та просили усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування, володіння та розпорядження належною йому 42/400 частиною житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] в м. Черкаси, шляхом надання дозволу на відчуження даного майна без отримання попередньої згоди органів опіки та піклування. Відповідач, явка якого була визнана судом обов'язковою, до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні поклалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного, житлового та сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 1997 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси було видано Свідоцтво про право спільної часткової власності на 21/100 частину будинку по [ADDRESS], площею - 55,1 кв.м. Згідно технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого 21 жовтня 1997 року ЧООБТІ, вказаним співвласникам належить [ADDRESS] в житловому будинку по [ADDRESS] в м. Черкаси, частка якої в домоволодінні становить 21/100 частини будинку. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 лютого 2017 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М., позивачу належить 21/400 частини (1/2 частка від 42/400 частини) в будинку по [ADDRESS] в м. Черкаси. До цього дана частка в будинку належала дружині позивача [PERSON], яка померла [INFO] року, яку вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Таким чином, позивачу на праві приватної власності належать 21/400 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, по [ADDRESS] в м. Черкаси, або 1/2 частина [ADDRESS]. Інша 1/2 частина вищевказаної [ADDRESS] належить синові позивача - [PERSON], згідно зазначеного Свідоцтва про право власності на житло від 12 листопада 1997 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 лютого 2017 року. Тобто 21/100 частина житлового будинку з надвірними господарськими спорудами по [ADDRESS] належать позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності з визначення часток кожного із співвласників, яка складає по 1/2 частині цього майна кожній із сторін. Згідно довідки з місця проживання та про склад сім'ї від 28 вересня 2017 року № 1464 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], його син [PERSON], [INFO], та його онук [PERSON], [INFO]. Крім того, в будинку зареєстровані, але не проживають: [PERSON], [PERSON]. На даний час позивач має намір подарувати належну йому ? частку будинку своєму іншому сину. Відчуджити свою частку в будинку позивач не має можливості, так як під час нотаріального оформлення договору вимагається дозвіл органу опіки та піклування, в зв'язку з наявністю зареєстрованої в будинку неповнолітньої дитини. За отримання такого дозволу можуть звернутися лише батьки дитини, які не бажають цього робити, чим створюють позивачу перешкоди у розпорядженні його власністю. Позивач посилається також на ту обставину, що відповідач систематично застосовує до нього фізичний та психологічний тиск, принижує та ображає, систематично псує його особисте майно та майно, що є спільною сумісною власністю, не бажає вчасно сплачувати комунальні платежі за користування будинком, через що накопичилася значна заборгованість, яка призводить до періодичного припинення постачання обслуговуючими організаціями відповідних послуг. Через таку поведінку свого сина він не може проживати у своєму будинку та на даний час орендує собі квартиру, залишаючи при цьому власну половину будинку у повному користуванні відповідача. Вказана обставина підтверджується письмовими доказами, а саме: [PERSON], складеного сусідами від 11 грудня 2017 року, висновком дільничного офіцера поліції Сектору превенції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції [PERSON] про результати розгляду звернення [PERSON], [PERSON] від 12 червня 2017 року; договором користування житловим будинком від 01 вересня 2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] про безоплатне строкове користування двокімнатною квартирою [ADDRESS], а також копіями квитанцій та довідко про заборгованість по комунальних платежах за користування будинком. А також показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили факт того, що відповідач систематично чинить позивачу перешкоди у користуванні належною йому на праві власності частиною будинку по [ADDRESS] в м. Черкаси. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленостями між ними. Згідно ч. 1 ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Як передбачено ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, передбачений статтею 391 ЦК України. Згідно з положеннями цієї статті власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна. Згідно з положеннями частин 3 та 4 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно з частиною другою статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (частина друга статті 64 і частина перша статті 156 Житлового кодексу УРСР). Згідно зі статтею 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи наведене, нотаріуси, для встановлення факту користування нерухомим майном, витребовують довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом з питань реєстрації. Таким чином, згода органів опіки та піклування необхідна лише у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право на користування жилим приміщенням, що відчужується. Згідно п. 66 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», служба у справах дітей за місцем знаходження майна надає консультації громадянам з питань підготовки необхідних документів щодо відчуження майна дитини. Для відчуження майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають зазначеній службі заяву кожного з батьків (опікунів, піклувальників), копії своїх паспортів та реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі наявності) та інші документи. Як передбачено п. 67 вищевказаної постанови, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого чайна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Суд, вважає, що відчуження частки домоволодіння, яке належить позивачу, жодним чином не вплине на права дитини та її право подальшого користування цим житлом. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у праві користування, володіння та розпорядження йому 42/400 частиною житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] в м. Черкаси, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved