Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулися з позовом\~\~до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання заповіту частково недійсним, просять суд визнати заповіт, який посвідчений 28 лютого 1997 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3-610 на імя [PERSON], частково недійсним; визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на ? частину житлового будинку за адресою: м. Одеса, провулок Польовий 1, буд.12; визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на ? частку житлового будинку за адресою; м. Одеса, провулок Польовий 1, буд.І2. Обґрунтовують свої вимоги тим, що 05 січня 2017 року померла [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки [PERSON] На день її смерті позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були зареєстровані з померлою за адресою: м.Одеса, провулок Польовий 1, буд.12, з якою проживали однією сімєю та вели спільне господарство. 12 червня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу [PERSON] із заявою з метою прийняття спадщини. Дана заява була зареєстрована в реєстрі за № 2478. Після цього, позивачці [PERSON] стало відомо, що померла [PERSON] 28 лютого 1997 року на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження (заповіт), яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде її належати і на що за законом матиме право, заповіла відповідачці [PERSON]. По даному факту була відкрита спадкова справа за № 16\\2017. У спадкову масу увійшло нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: м.Одеса, провулок Польовий 1, буд.12. Позивачі вказують про те, що відповідачка висловилась, що після прийняття спадщини змушена буде продати спадковий будинок, що обурило позивачів та з метою захисту своїх охоронюваних законних прав та інтересів, змусило їх звернутися з даним позовом до суду, тому що відповідачка у даному будинку не проживала, участі у його будівництві не приймала та не несе інші витрати по його утриманню, ти-самим бажає позбавити житла та права власності позивачів на майно, яке ними було вкладене у спірний будинок. Позивачі вказують про те, що в 1997 році мати позивачки [PERSON] - [PERSON], 18 серпня 1924 року та сестра [PERSON], які проживали у спірному на теперішній час житловому будинку запропонували позивачці та її сім?ї здійснити ремонт у будинку та провести його благоустрій та переїхати до них проживати разом однією сімєю та вести спільне господарство, на що вони погодились. 27 квітня 2000 року позивачка [PERSON] разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON], які являлися співвласниками нерухомого майна, продали квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу. Згідно п.2 цього договору, продаж квартири вчинено за 43 242 грн. 40 коп., що складав еквівалент 8.000 доларів США по курсу НБУ на день вчинення договору. Отримана від продажу квартири грошова сума у розмірі 43 242 грн. 40 коп., що складав еквівалент 8.000 доларів США, була розділена на чотири рівні частини для кожного із продавців, що становила 10 810, 60 грн., що у еквіваленті - 2.000 доларів США. Після продажу квартири позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вклали отримані грошові кошти від проданої квартири в сумі 32 431 грн. 80 коп.,що у еквіваленті - 6.000 доларів США в ремонт будинку, будівництва прилеглих конструкцій до будинку (кухні, санітарного вузла) з подальшим оформлення документів. В будинку у якому позивачі проживають по теперішній час кожного року проводять косметичні ремонти, тим-самим підтримують його у належному стані. Цим самим збільшили вартість житлового будинку та створили належні умови для свого проживання. Позивачі вказують про те, що з метою визначення вартості житлового будинку з прибудовами та спорудами до проживання у ньому позивачів, станом на 2000 рік та після набуття права власності померлою [PERSON], а також його вартість на час розгляду справи у суді виникає питання про проведення судової товарознавчої експертизи, клопотання про яке також буде заявлене у суді під час розгляду справи. Після оформлення відповідних документів, позивачі здійснили реєстрацію місця проживання за адресою спадкового житлового будинку (м. Одеса, перший Польовий провулок, буд.12) . Під час проживання у цьому будинку у позивачки [PERSON] народилась дитина (дочка) [PERSON], [INFO], яка на теперішній час являється неповнолітньою та проживає разом з матірю і має право на проживання. Прийняте рішення у даній справі може вплинути на її права та охоронювані законом інтереси. Таким чином, дитина, що проживає в будинку , має право щодо нього певне майнове право - право користування житловим будинком. У звязку з вищевикладеним позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності документу, просить суд встановити факт належності [PERSON] заповіту, який посвідчений 28.02.1997 року державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий №3-610. Обґрунтовує вимоги тим, що 05 січня 2017 року померла мати заявниці [PERSON] - [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис за №225, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 479629, яке було видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після смерті матері [PERSON], з метою отримання спадщини позивачка [PERSON], звернулася до органів нотаріату Одеського міського нотаріального округу, але її було усно розяснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом необхідно звернутися до суду, оскільки у заповіті, якій було складено матірю заявниці на її користь, імя заповідача не відповідає іншим правовстановчим документам, а саме в заповіті зазначено імя «Наталія», а в інших право установчих документах зазначено імя «Наталя». Наявність в заповіті, якій було складено матірю [PERSON], та якій посвідчено 28 лютого 1997 року державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори і зареєстровано в реєстрі за № 3-610, помилки в написанні імені заповідача створює для заявниці додаткові незручності і через це вона позбавлена можливості отримати нерухоме майно у спадок. Заявниця вказує про те, що вона [PERSON] народилася 17 лютого 1972 року та її батьками було записано: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 331152, яке було видане Ленінським рай бюро ЗАГС м. Одеси. 10 жовтня 1992 року заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу УІ-АК № 452216, яке було видано відділом ЗАГС Петродворцового району м. Санкт-Петербург. Написання в Заповіті, який було посвідчено 28 лютого 1997 року нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 3-610, помилки в написанні імені заповідача «Наталія» не співпадає з офіційними документами виданими державними установами на імя матері заявниці, а саме з її паспортом громадянина України, який видано 23 липня 1997 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області; розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської від 11.08.2003 року № 944 «Про прийняття в експлуатацію прибудови у домоволодінні № 12 по 1-му Польовому провулку від [PERSON]; свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 17 жовтня 2003 року, яке було видано 17 жовтня 2003 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 № 496349, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.06.2014 р. № НВ-5101187902014, довідкою Державної податкової адміністрації від 18.11.1998 р. про отримання ідентифікаційного номеру. Заявниця вказує про те, що, різниця у написані імені [PERSON] в одну літеру є наслідком співзвучності імя і очевидна технічна помилка при оформленні Заповіту, яку на теперішній час не можливо виправити. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 29.11.2017 року, об'єднано в одне провадження цивільну справу №523/8955/17 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулися з позовом\~\~до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання заповіту частково недійсним з цивільною справою № 523/4612/17 за позовом [PERSON] до Одеської міської ради, за участю [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за заповітом, присвоїти цивільній справі єдиний номер №523/8955/17 (а.с.131); Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2017 року, позовні вимоги\~ [PERSON] до Одеської міської ради, за участю [PERSON], [PERSON], [PERSON] про\~ визнання права власності в порядку спадкування за заповітом залишено без розгляду (а.с.197); Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], просив задовольнити позов у повному обсязі, заперечував проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності документу, просив відмовити в задоволенні заяви у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], просила суд задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту належності документу. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, про те, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] є необґрунтованими є не доказаними тому не підлягають задоволенню, заява [PERSON] є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 05 січня 2017 року померла [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис за №225, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 479629, яке було видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.100); Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння №12 по вулиці 1-й Польовий провулок в м.Одесі, власником якої є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності , яке видано 17 жовтня 2003 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради (а.с.152); Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №496349, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0435 га за адресою: місто Одеса, 1-й Польовий провулок,12 (а.с.153); Відповідно до Відомостей про державну реєстрацію, власником домоволодіння №12 по вулиці 1-й Польовий провулок в м.Одесі, є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності , яке видано 17 жовтня 2003 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради (а.с.27); Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав №86671824 від 10.05.2017 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0435 га за адресою: місто Одеса, 1-й Польовий провулок,12 (а.с.28); Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД № 331152, яке було видане Ленінським рай бюро ЗАГС м. Одеси, [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.147); Відповідно до свідоцтва про народження серії ФЕ № 370272, яке було видане Молотовським ЗАГС м.Омськ та свідоцтва про народження серії ФЕ № 370271, яке було видане Молотовським ЗАГС м.Омськ, [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] (а.с.29-35); Відповідно до заповіту від 28 лютого 1997 року, який посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий №3-610, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження (заповіт), яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде її належати і на що за законом матиме право, заповіла своїй рідній дочці [PERSON] (а.с.104); Відповідно до письмової довідки №567 від 14.12.2006 року, в домоволодінні №12 по вулиці 1-й Польовий провулок в м.Одесі проживають та зареєстровані: [PERSON] власник ( померла), [PERSON] сестра, [PERSON] чоловік сестри, [PERSON] племінниця, [PERSON] внук, [PERSON]-внучка (а.с.106); Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.04.2000 року, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий №1161, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], продали квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.26); Відповідно до технічного висновку, яке підготовлено Проектно-конструкторським бюро "Техпроект" від 02.04.2003 року, технічний стан житлового будинку, блоку літньої кухні та санвузла нормальне. Суттєві деформації відсутні. На момент огляду конструкції мали необхіду прочність на стійкість (а.с.36-40); Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений КП "ОМБТІ та РОН" від 14.11.2002 року, домоволодіння №12 по вулиці 1-й Польовий провулок в м.Одесі складається з літ.А - житлове, літ.Б, В, Г.- сараї, №1-2 огородження, І-мощіння, розташовано на земельній ділянці 435 кв.м. (а.с.41-50); 29.11.2017 року до суду надійшла спадкова справа № 16/2017, яка заведена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] до майна померлої [PERSON]М.(а.с.97-126) Із матеріалів спадкової справи вбачається про те, що відповідно до заповіту від 28 лютого 1997 року, який посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий №3-610, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження (заповіт), яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде її належати і на що за законом матиме право, заповіла своїй рідній дочці [PERSON] (а.с.104); 09.06.2017 року, відповідачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, яка відкрилася після померлої 05 січня 2017 року її матері [PERSON]М.(а.с.98); 12.06.2017 року, позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, яка відкрилася після померлої 05 січня 2017 року її сестри [PERSON]М.(а.с.114); Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом . Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини (ч. 2 ст. 1223 ЦК України ). Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України у її присутності іншою особою. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими, визначеними законодавством, посадовими чи службовими особами, зазначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, про те, що позивачами не надано суду письмових доказів в обґрунтування позовних вимог про визнання заповіту, який посвідчений 28 лютого 1997 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3-610 на імя [PERSON], частково недійсним; про визнання за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на ? частину житлового будинку за адресою: м. Одеса, провулок Польовий 1, буд.12; про визнання за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на ? частку житлового будинку за адресою; м. Одеса, провулок Польовий 1, буд.І2. Також , суд вважає, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] не довели суду ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання заповіту частково недійсним, про визнання права власності задоволенню не підлягають. Стосовно вимог [PERSON] до Одеської міської ради, за участю [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту належності документу судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт встановлення належності документу. В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт належності [PERSON] заповіту, який посвідчений 28.02.1997 року державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий №3-610 підтверджений матеріалами справи. При таких обставинах заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved