Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.07.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості у розмірі 27,60 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір. Стверджує, що відповідачка не погасила своєчасно заборгованість по кредитному договору , тобто не виконала його умови. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] станом на 31.08.2018 рік має заборгованість у розмірі 34551,42 грн., яка складається з наступного: 1840,00 - заборгованість за кредитом; 28189,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина). 1621,50 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на норми матеріального права, просить суд, стягнути з відповідачки вказану вище суму заборгованості та 1762 гривні судового збору. В судове засідання представник позивача не з»явився. У поданій до суду позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також вказує, що позовні вимоги підтримує та у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи без його участі та ухвалення заочного рішення. Справа слухалась у відсутності відповідачки, яка не зявилася в судове засідання незважаючи на те, що повідомлялася судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою її місця проживання. Крім того, її виклик було здійснено через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України - відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності\~до вимог\~п.п\~1,2,4,\~ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України\~-\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних \~прчин або\~без повідомлення\~причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч.\~1-3\~ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23.07.2014 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а/с.6,7). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, відповідно Умов і правил надання банківських послуг, підписавши відповідну заяву, відповідач погодилася з умовами і правилами надання банківських послуг, тим самим уклала договір та отримала кредит в розмірі 1600,00 грн. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.12.9 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Боржник доручає списувати з рахунку відкритого в банку, в тому числі з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з цілю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, позичальник належним чином своїх зобовязань за договором не виконала, у звязку з чим у неї станом на 31.08.2018 рік є заборгованість у розмірі 34551,42 грн. ., яка складається з наступного: 1840,00 - заборгованість за кредитом; 28189,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина). 1621,50 грн. - штраф (процентна складова)..(а.с. 4-5). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується таким. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пп.1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час згідно з пп.1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 21.10.2015 №6-2003 цс15. За таких обставин суд приходить до висновку, що одночасне стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 1621,50 грн.), порушує вищевказані норми законодавства, а тому штраф у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1621,50 грн. - штраф (процентна складова) стягненню з відповідача не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial