Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. Зазначила, що з 22 червня 2013 року по 19 січня 2016 року перебувала у шлюбі з відповідачем, за час якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Повідомила, що відповідач матеріально та морально не підтримує її та дитину, не піклується про сина, не займається його вихованням та не цікавиться його розвитком. Станом на червень 2018 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 54162,42 грн. У зв'язку з наведеним просить позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання з'явилися позивач, її представник, відповідач та представник третьої особи. Позивач, її представник та представник третьої особи підтримали позов з підстав, зазначених у ньому. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Повідомив, що дійсно замало цікавився життям дитини, однак як раніше, так і у теперішній час має таке бажання. Стосовно заборгованості по аліментах пояснив, що до 2018 року йому взагалі не було відомо про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів. Зазначив, що, як йому відомо, виконавча служба наразі стягує аліменти з його заробітної плати. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2016 року було розірвано шлюб сторін (а.с. 7), за час якого у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає разом з позивачем (а.с. 11). Згідно з довідкою Житомирського РВДВС від 12 липня 2018 року № 76-36/4/37322 відповідач станом на 30 червня 2018 року має заборгованість в сумі 54162,42 грн по сплаті аліментів на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 9), які були призначені рішенням Богунського районного суду м. Житомира (а.с. 6). Як убачається з характеристики [PERSON], [INFO], виданої Житомирським навчально-виховним комплексом № 11 11 липня 2018 року, до дитячого садка останнього приводить його мати або дідусь; батько в навчальний заклад не з'являється, вихованням не цікавиться (а.с. 12). Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05 вересня 2018 року № 938 був затверджений висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його сина [PERSON], [INFO] (а.с. 40). Як убачається з рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06 серпня 2014 року № 298 відповідач звертався із заявою про встановлення днів і годин зустрічей із сином [PERSON]. Зазначеним рішенням відповідачу було визначено дні та години побачення із сином (а.с. 8). 24 липня 2018 року відповідач звертався до виконавчої служби з повідомленням про своє працевлаштування та з проханням проводити стягнення аліментів на користь позивача з його заробітної плати (а.с. 29). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. За змістом ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13 від 05.02.2014 року Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України). Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вони можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї (ч. 8 ст. 7 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Як визначено п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх осіб з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволення позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконання ними батьківських обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується за відсутності інших можливих способів вирішення проблеми їх виховання, у даному випадку, батьком дитини, суд,

Outcome: dismissed