overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], що був укладений 20.09.2010 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 20.09.2010 року між сторонами був укладений шлюб у Липецькій сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис за № 21. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей. Сімейне життя у сторін не склалося через непорозуміння, постійних суперечок без будь-яких на те підстав, зневажливе ставлення, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, тому позивач вимушена звернутись до суду з вищевказаним позовом. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив позовну заяву розглядати без його участі, проти позову не заперечував. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій позов підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 20 вересня 2010 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб у Липецькій сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис за №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 20 вересня 2010 року Липецькою сільською радою Харківського району Харківської області. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 липня 2012 року, актовий запис за №26, виданого 11 липня 2012 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 лютого 2014 року, актовий запис за №10, виданого 17 лютого 2014 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району харківської області. З вересня 2013 року сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, більш того відповідач не розуміє намагань позивача зберегти сімейні відносини. Відновлення шлюбу є неможливим, так як сторони втратили повагу один до одного, почуття любові, відчуття єдності та спорідненості сімейного союзу. Шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам позивача. Під час реєстрації шлюбу відповідач змінив прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20 вересня 2010 року. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 22 серпня 2009 року, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 478. Від шлюбу, мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, через те що відповідач став зловживати спиртними напоями, що призводило до постійних сварок та конфліктів. У зв'язку з цим з березня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та наданий час проживають окремо один від одного. Враховуючи те, що примирення між ними не можливе, [PERSON] просила суд розірвати В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її присутності, на позовних вимогах наполягала та просила суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Як встановлено судом, з 22 серпня 2009 року, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 478 (а.с. 6). Від шлюбу, подружжя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спільне подружнє життя не склалося, через те, що відповідач став зловживати спиртними напоями, що призводило до постійних сварок та конфліктів, що поганим чином відображалося на моральному здоров'ї дитини. У зв'язку з цим, з березня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та наданий час проживають окремо один від одного. Сторони не виявили бажання примиритися, тому за таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матір'ю [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище "[PERSON]", [PERSON] залишити прізвище "[PERSON]". На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 26 вересня 2012 року, зареєстрований у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 373. Від даного шлюбу дітей не мають. В 2009 році [PERSON] було засуджено, тому на даний час він відбуває покарання в Кременчуцькій виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області ( №69). З вересня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого подружжя втратили почуття кохання та поваги один до одного. Враховуючи те, що примирення між подружжям не можливе, [PERSON] просила суд задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягла та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] був допитаний адміністрацією Кременчуцької виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№69) в порядку судового доручення. 21 жовтня 2014 року на адресу суду надішли письмові пояснення відповідача [PERSON], в яких зазначив, що він заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.11). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 2012 року, у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 373 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. В 2009 році [PERSON] було засуджено, тому на даний час він відбуває покарання в Кременчуцькій виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області ( №69). Спільне подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого подружжя втратили почуття кохання та поваги один до одного. Тому з вересня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини та з того часу сімейні стосунки не підтримують. При таких обставинах, суд вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим. Майнового спору на день розгляду справи між сторонами немає. Отже, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, згідно із ч. 4 ст. 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушення права дружини та чоловіка, що може мати наслідком розірвання шлюбу на підставі ч. 2 ст. 112 СК України. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище "[PERSON]", [PERSON] залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що вона 12 вересня 2015 року досягла повноліття, однак продовжує навчання за спеціальністю "бухгалтерський облік" у ВСП Чигиринський економіко-правовий коледж Уманського НУС на денній формі навчання за рахунок коштів бюджету. Термін навчання в коледжі - з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року. Навчаючись вона потребує матеріальної допомоги, тому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення нею навчання - до 30 червня 2016 року. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, додатково пояснивши, що вона є студенткою денної форми навчання, тому їй потрібні додаткові грошові кошти для купівлі підручників, зошитів, інших канцелярських товарів, а також кошти на купівлю одягу та харчування. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, пояснивши, що він ніколи не відмовлявся від допомоги дочці і в подальшому буде їй допомагати. Тому, він згідний на стягнення з нього аліментів на утримання дочки у зазначеному нею розмірі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається із свідоцтва про народження серії І-СР № 017638 відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. З довідки № 336 від 17.09.2015 року, виданої ВСП Чигиринський економіко-правовий коледж Уманського НУС, вбачається, що [PERSON] є студенткою денної форми навчання за спеціальністю "бухгалтерський облік" та навчається за рахунок коштів бюджету, з терміном навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року. Відповідно до ст. 198, ст. 199 СК України, батьки зобовязані утримувати повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги чи продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги матеріальний стан відповідача, а також те, що він не відмовляється від матеріальної допомоги дочці, а також враховує обовязок батьків утримувати дитину протягом строку навчання. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення нею навчання - до 30 червня 2016 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного, ст.198, ст.ст. 199-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи позовні вимоги тим, що вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], на теперішній час вони з відповідачем проживають окремо, син, який знаходиться на її утриманні, навчається в Тернівському професійному гірничому ліцеї на денній формі навчання за фахом "Електрослюсар підземний", в зв'язку \~з даною обставиною, після досягнення повноліття син має потребу у матеріальній допомозі. Позивач також зазначає, що відповідач не приймає участі в утриманні сина, хоча таку можливість має, нікого окрім себе не утримує. У зв'язку з викладеними обставинами просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини усіх доходів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письму заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У сторін народився син [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія I- КИ № 040359, видане 06 листопада 1998 року виконкомом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 33. Відповідно до довідки Тернівського професійного гірничого ліцею №426 від 20 жовтня 2016 року, [PERSON], [INFO], навчається в Тернівському професійному гірничому ліцеї, на денній формі навчання, за фахом "Електрослюсар підземний", термін закінчення навчання - 30 січня 2018 року. Відповідно до вимог ст. ст. 198, 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З врахуванням викладених обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх доходів, починаючи з 24 листопада 2016 року на період навчання [PERSON], а саме: до 30 січня 2018 року, оскільки судом встановлено, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги, а відповідач може її надавати. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище дитини, на яку призначаються аліменти. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі, не виплаченій при звільненні, у сумі 56744,55 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 8933,66 грн., а всього 65678,21 грн. У подальшому представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 56744,55 грн. Представник позивача до судового засідання не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з?явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. Згідно з наказом №160 від 02.09.1980 року [PERSON] прийнято на роботу до ДП «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» на посаду стрілка ВОХР. Наказом №29 від 08.09.1986 року позивача переведено на посаду машиніста компресорних установок. Відповідно до Наказу № 102 від 03.06.2016 р. [PERSON] звільнено з займаної нею посади за власним бажанням згідно зі\~ст. 38 КЗпП. Згідно довідки від 07.07.2016 року №181, сума заборгованості по заробітній платі ДП «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» перед [PERSON] з листопада 2014 року по червень 2016 року становить 56744,55 грн. Відповідно дост. 21\~Закону України "Про оплат праці" працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового. Згідност. 97\~КЗпП Українита\~ст.ст.15,24 Закону України "Про оплат праці" своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості. Згідно ст. 116 ч. 1\~КЗпП України, при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 56744,55 грн. Відповідно дост. 88\~ЦПК Україниз\~відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 567,44 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 травня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 82. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що в сім"ї постійно виникають сварки, конфлікти, мають різні погляди на життя та сімейні цінності. Подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. В судове засідання позивач не з"явилась, від неї надійшла телефонограма в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві та вказала, що за час наданий судом примирення між сторонами не наступило. Просила позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вважає збереження сім"ї не можливим. Вказав, що фактично живуть окремо. Заслухавши думку відповідача, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 травня 2009 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. Від подружнього життя спільних дітей не мають. Сторони не підтримують подружніх відносин протягом тривалого часу, спільного господарства та бюджету не ведуть. За час наданий судом примирення між сторонами не наступило. Шлюб існує лише формально. На думку суду, згідно ст.112 СК України подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження сім"ї є недоцільним. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до ТОВ "Авто Просто" про захист прав споживачів та стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.11.2010 року вона уклала з відповідачем - ТОВ "Авто Просто" угоду №330073, предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля через систему придбання у групах, а саме легкового автомобіля ВАЗ 2107, вартістю на день підписання 49950 грн. До січня 2015 року вона сплачувала внески за автомобіль, однак, так і не отримала його. Згідно умов угоди, а також п.п. 3, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач виступає виконавцем певних послуг, а вона є їх споживачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, що розташована по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON]. Посилається на те, що є дочкою померлого та його спадкоємицею за заповітом від 18.01.2012 року. Крім неї спадкоємцем за заповітом є [PERSON], син померлого - відповідач по справі, який також подав заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Державний акт на дану земельну ділянку було втрачено, і з даного приводу в газеті «Вісник Переяславщини за 05.11.2013 року було подано об'яву. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд з"ясовує, зокрема, чи визнає позов відповідач. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1218, 1225 ЦК України,

Outcome: approved