Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 5949, 96 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 04 вересня 2006 року сторони уклали договір про надання населенню послуг з теплопостачання № 002990, згідно якого виконавець надає послуги з теплопостачання, а споживач зобов'язується сплачувати надані послуги з теплопостачання по встановленими згідно встановлених законодавством цінами у строки, що передбачені цим договором. Відповідач не сплачує за послуги належним чином, у зв'язку із чим виникла заборгованість за період з вересня 2006 по жовтень 2010 року у розмірі 5949, 96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у примусовому порядку. Представник позивача у судовому засіданні вимоги заяви підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що заборгованість виникла за строк з 2006 року по жовтень 2010 року. Відповідач у судове засідання не з'явилася, сповіщена належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з тих підстав, що послуги не було надано належним чином, а тому за послуги відповідач й не сплачувала. Також представник просила застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що відповідач є споживачем тепла за адресою [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем 04.09.2006 року був укладений договір №002990 про надання послуг з теплопостачання за вказаною вище адресою (а.с. 4-7). Згідно умов договору пільгова площа, що опалюється, становить 31,5 кв.м Згідно рахунку [NUMBER], наданого позивачем, відповідачем жодного разу не сплачувалося за надані послуги, у зв'язку із чим з вересня 2006 року по жовтень 2010 року мається заборгованість у розмірі 5949, 96 грн (а.с.8). При розрахунку щомісячних платежів враховано пільгу. Спірні правовідносини сторін регулюються договором та ст.ст. 526, 903 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не виконував умови договору належним чином та жодний раз не сплачував за надані послуги, право позивача є порушеним та підлягає захисту. Статтею ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також зобов'язаний сплачувати за комунальні послуги та укласти договір про надання комунальних послуг. Згідно із п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992, № 572 "Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"", власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири, житлового приміщення у гуртожитку (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Згідно із ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника. Представником відповідача, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не надано жодного належного доказу на підтвердження факту ненадання послуг. Представник відповідача посилається на акт від 12 серпня 2009 року, однак даний акт складено не у відповідності до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та, крім того, згідно пояснень представника відповідача, для складення цього акту не було запрошено ані представника позивача, ані представника ЖЕКу. Також даний акт не містить інформації, з яких причин не надавалися послуги, та чи є провина позивача. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено загальний строк позовної давності 3 роки. Згідно зі ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свободо боргу або іншого обов'язку. Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про видачу судового наказу у липні 2012 року, тобто строки позовної давності не пропущено стосовно вимог про стягнення заборгованості з липня 2009 року по жовтень 2010 року, а тому сума стягнення становить 2753, 25 грн. Вказані вище обставини свідчать про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно заявлених позовних вимог. Повний текст рішення складено 12 лютого 2014 року.

Outcome: partial