Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 03 червня 2011 року у сумі 11469,50 грн. та судові витрати по справі у сумі 1600,00 грн. Обгрунтовує свої вимоги тим, що 03 червня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н. Оскільки відповідач зобов'язання за даним договором належним чином не виконує, то на даний час має прострочену заборгованість у сумі 11469,50 грн., яка складається з: 5337,18 грн. заборгованості за кредитом; 4709,96 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 400,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 522,36 грн. штрафу (процентна складова). У зв'язку з чим представник позивача просив позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи проводити без його участі (а.с.40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.48). Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 червня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, за яким Банк (позивач) надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] надав свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача [PERSON] у заяві (а.с.5). Станом на 30 листопада 2016 року відповідач [PERSON] належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 11469,50 грн., яка складається з: 5337,18 грн. заборгованості за кредитом; 4709,96 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 400,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 522,36 грн. штрафу (процентна складова). Ця заборгованість і на даний час відповідачем не погашена. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.3-4). Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач належним чином зобов'язання не виконав, заборгованість за кредитним договором у повному обсязі не погасив. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 11469,50 грн. підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. (а.с.38).

Outcome: approved