Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 28.10.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] безпідставно було вчинений виконавчий напис № 9508 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 36229,00 грн. на підстави кредитного договору № HAGARK05610203 від 19.04.2005 року, укладеного між сторонами. Просить суд визнати виконавчий напис № 9508 від 28.10.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]М, таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, в задоволенні позову просив відмовити. Представник Московського ВДВС ГТУЮ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, надала заву про розгляд справи без її участі, в письмових поясненнях зазначила, що вважає вчинений нею виконавчий напис правомірним. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинений виконавчий напис № 9508 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 36229,99 грн. на підстави кредитного договору HAGARK05610203 від 19.04.2005 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Ці обставини підтверджуються вказаним виконавчим написом, заявою позичальника від 05.01.2006 року та розрахунком заборгованості. (а.с.35,37,38) Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 2 вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України «для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». З наданих приватним нотаріусом документів та інших доказів по справі не вбачається, що нотаріусу було надано саме оригінал кредитного договору, натомість приватним нотаріусом надано завірену банком копію заяви позичальника № HAGARK05610203 від 19.04.2005. Таким чином, в даному випадку доводи позивача є обґрунтованими. Посилання позивача на те, що розрахунок заборгованості не відповідає сумам зазначеним у виконавчому написі, суд вважає необґрунтованими, так як наданий приватним нотаріусом розрахунок заборгованості позивача за договором відповідає вимогам діючого законодавства. Відповідно до ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом із нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду або до нотаріуса платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів. Із наданих суду матеріалів, на підставі яких нотаріус вчиняв виконавчий напис, у тому числі, розрахунку заборгованості, вбачається, що виконавчий надпис здійснений нотаріусом з порушенням вимог ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", оскільки з дня виникнення у кредитора права вимоги минуло більш ніж три роки. За таких обставин, суд вважає, що позивач довів суду факт вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до положень ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений положеннями ч. 2 ст. 16 ЦК України. Таким чином, права позивача підлягають захисту та позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved