Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист права власності шляхом усунення перешкод. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.01.1987 року йому належить житловий будинок в м. Бобровиці по [ADDRESS]. При купівлі цього будинку йому було відомо, що встановлена опора повітряної лінії електропередачі напругою 10 кВ, що проходить по території його присадибної ділянки була встановлена пізніше будівництва будинку, а тому він звернувся до відповідача з проханням перемістити цю опору на відстань безпечну від пожежі та шкідливого впливу електромагнітного поля на здоров'я мешканців будинку. В одержаній відповіді відповідачем зазначено, що ніяких робіт по заміні конфігурації повітряної лінії електропередачі найближчим часом не заплановано, а напруга 10 кВ не шкідлива для здоров'я. Однак даний висновок спростовується листом Бобровицького районного відділу з надзвичайних ситуації від 08 липня 2015 року в якому зазначено, що лінія електропередачі, яка проходить через вищезазначене подвір'я не відповідає вимогам ДБН 360-92 « містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень». Тому просить зобов'язати відповідача перенести повітряну лінію електропередачі з території земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до вимог ДБН 360-92 « містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень». В судовому засіданні позивач вимоги підтримав з підстав зазначених в позові. Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити, зазначаючи, що опора повітряної лінії перебуває тільки на балансі ПАТ « Чернігівобленерго», а дана опора, як і вся лінія ПЛ 10 кВ « Хлібзавод» являється власністю Держави. Крім того Бобровицький РЕМ є неналежним відповідачем, оскільки не є юридичною особою. Розглянувши матеріали справи заслухавши пояснення сторін суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 8 січня 1987 року позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] м. Бобровиця. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0,14 га , яка розташоваташована в м. Бобровиця по [ADDRESS] Бобровицького району Чернігівської області, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства (а.с.25). Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, а також план її зовнішніх меж даних про лінію електропередачі не містять. На даній земельній ділянці розміщена опора повітряної лінії електропередачі, яка є складовою частиною цілісного комплексу електроенергетичного об"єкту - повітряна лінія електропередачі з робочою напругою 10кВ „Хлібзавод" . Дана ПЛ-10 кВ побудована та здана в експлуатацію в 01.01.1980 року після чого ніяких робіт по зміні конфігурації не проводилось, відповідно до довідки відповідача від 04.08.2015 року обліковується на балансі ПАТ „Чернігівобленерго" і є власністю держави(а.с. 4, 20, 21-24). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В судовому засіданні з'ясовано, що повітряна лінія електропередач була побудована на законних підставах, жодних заперечень щодо цього відповідачем не надано. Згідно ст.76 ЗК України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування електроенергії до користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони. Стаття 112 ЗК України визначено, що охоронні зони створюються: уздовж ліній зв'язку електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України. Частиною 6 статті 19 Закону України „Про електроенергетику" передбачено, що в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель. Відповідно до п.п.1,2,4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ від 04 березня 1997 року №209, електричними мережами, які підлягають охороні, згідно з правилами, вважаються трансформаторні підстанції, розподільчі пункти і пристрої, струмопроводи, повітряні лінії електропередачі, підземні і підводні кабельні лінії електропередачі та споруди, які до них належать; для створення нормальних умов екаслуатації електричних мереж, забезпечення їх збереження та дотримання вимог техніки безпеки здійснюються такі заходи: відводяться земельні ділянки, встановлюються охоронні зони, визначаються мінімально допустимі відстані, прокладаються просіки у лісових, садових, паркових та інших багаторічних насадженнях; у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів до збереження зазначених об'єктів. Згідно п.5 вищезазначених Правил охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстані 2 метри для повітряних ліній напругою до 1 кВ;10 метрів-до 20 кВ. Тобто діючим законодавством передбачено встановлення уздовж електролінії, яка проходить через земельну ділянку позивача, охоронної зони, в межах якої власник зобов'язаний використовувати її з обмеженнями, передбаченими законодавством, і, зокрема, Правилами охорони електричних мереж, а тому вимоги [PERSON], щодо зобов'язання відповідача перенести опору лінії електропередач з його території земельної ділянки є безпідставними. Крім того позивачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів відносно того, що саме передбачено вимогами ДБН 360-92 « містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень», в чому заключається порушення цих вимог і що ці вимоги порушив відповідач і в судовому засіданні не зміг надати належних пояснень відносно цього. Крім того, вказана лінія електричної мережі була побудована задовго до набуття у власність позивачем будинку та земельної ділянки і про її наявність позивачу було достеменно відомо. В Державному акті на право власності на земельну ділянку, в плані зовнішніх меж земельної ділянки не нанесена дана лінія електропередачі, яка повинна обов'язково бути позначена та погоджена з енергопостачальною організацією. Твердження позивача на порушення відповідачем його права власності, та шкідливий вплив електромагнітного поля на здоров'я, як його так і членів сім'ї належними і допустимими доказами не підтверджено. Згідно вимог Цивільного процесуального законодавства України вимоги пред'являються до юридичної особи. В судовому засіданні було встановлено, що належним відповідачем по справі є ПАТ « Чернігівобленерго» на балансі якого знаходиться повітряна лінія. Відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України суд не вправі без клопотання позивача проводити заміну відповідача, залучати співвідповідача. В судовому засіданні [PERSON], наполягав на тому, що саме Бобровицький район електричних мереж, а не ПАТ « Чернігівобленерго» повинен бути відповідачем в даній справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed