Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому Василівським с/ЗАЦ Бобринецького району Кіровоградської області шлюбі з 15.02.1970 року, актовий запис №3. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Сторони по справі не проживають разом з 1977 року,через вживання відповідачем спиртних напоїв, шлюбні стосунки припинені. Сторони тривалий час жили кожен своїм життям та створили нові сімї, але шлюб не розривали. На теперішній час відповідач [PERSON] в добровільному порядку відмовляється розривати шлюб, хоча подальше збереження сімї. Спільне господарство не ведеться. Спорів щодо поділу майна немає. Позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем та стягнути на її користь витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 700 гривень. Позивач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не відомі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, на задоволенні наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, через оголошення у пресі, оскільки місце її проживання не відомо, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Василівським с/ЗАЦ Бобринецького району Кіровоградської області шлюбі з 15.02.1970 року, актовий запис №3, свідоцтво про шлюб серії І-АБ №363645 (а.с.4). Від шлюбу мають повнолітнього сина. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін припинені. Спільно не проживають. Причиною розпаду шлюбу став факт втрати почуття любові та взаємоповаги. На примирення позивач не згодна. Враховуючи вище викладе, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання юридичної допомоги від 27.11.2015 року приватний адвокат [PERSON] надавала послуги в якості представництва у суді за позовом до [PERSON] , та за розрахунком позивачем було палачено а надання правової допомоги 700 гривень (а.с.9-13), обґрунтованого розрахунку витрат на правову допомогу не надано. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони дійшли до стійкого переконання про необхідність розірвання шлюбу, у звязку з цим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, в частині стягнення коштів за надання правової допомоги - відмовлено.

Outcome: partial