Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалась на те, що вона є власником будинку № [ADDRESS]. В даному будинку крім неї зареєстрована її онука [PERSON], яка є відповідачкою за даним позовом. У зазначеному будинку відповідачка зареєстрована з 28.11.2006 року, але фактично не проживає з липня 2015 року і по теперішній час, оскільки після реєстрації шлюбу переїхала мешкати до свого чоловіка. Більше одного року відповідачка не користується зазначеним житловим приміщенням без поважних причин, добровільно не бажає виписатися з будинку. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в в будинку № [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позивачка зауважила, що відповідачка є її онукою, з якою у них ніяких стосунків не має, в будинку [PERSON] не мешкає, будинок не утримає, комунальні платежі не сплачує, через що вона не може оформити субсидію, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що спілкується з позивачкою, дзвонить їй, привозить воду, покупає продукти харчування, оскільки працює поряд. Вона дійсно з 2015 року не мешкає у спірному будинку, але не бажає зніматися з реєстрації, оскільки їй більше ніде зареєструватися. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05.08.1976 р., зареєстрованого Маріупольським БТІ в реєстрі 31.03.2003 року за номером № 21374, будинок № [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 7-8). Згідно інформації, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг ММР 10.08.2017р. № 07-120-1080, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Згідно акту від 18.08.2017 року КСН «Селище Моряків», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але не проживає у будинку, особистих речей в будинку не має, місце її мешкання невідомо, про що свідчать сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки від 18.08.2017 року КСН «Селище Моряків», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але не проживає у будинку (а.с. 13). Згідно акту від 29.09.2017 року КСН «Селище Моряків», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але з липня 2015 року не проживає у будинку, особистих речей в будинку не має, місце її мешкання невідомо, про що свідчать сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с. 26). Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки, мешкає у будинку № [ADDRESS] біля 5 років, часто буває у позивачки в будинку, у дворі, вони спілкуються кожен день, допомагають одна одній, виносять сміття. Онуку [PERSON] вона жодного разу не бачила в цьому будинку. Позивачка мешкає сама, їй ніхто не допомагає у придбанні їжі, ліків, оскільки син також їй не допомагає, часто ображає. Влітку 2017 року вона чула телефонну розмову позивачки з онукою, остання нецензурно висловлювалась. Комунальні рахунки сплачує позивачка. Вона підтвердила у акті, що відповідачка не мешкає у спірному будинку. Згідно пояснень допитаного судом свідка [PERSON] судом встановлено, що позивачку вона знає біля 30 років, товаришують. Знає її сім'ю: сина, невістку і онуку [PERSON]. Влітку 2017 року відповідачка залишалась у будинку на ніч 3 рази, більше вона її не бачила. З близьких позивачці ніхто не допомагає. Відповідачка одружилася біля двох років тому та переїхала мешкати до чоловіка в місто. За будинком доглядати син не допомагає, оскільки в них погані стосунки. Вона допомагала позивачці поливати огород, роботи ремонт. Сусіди підтверджують, що онука у будинку не мешкає. Син позивачки не працює, та в цьому році позивачка не може оформити субсидію. Позивачка хворіє хронічної хворобою серця, а тому багато грошей уходить на ліки. Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає поряд з позивачкою 12 років, їх подвір'я розташовані поряд. До заміжжя відповідачка мешкала в будинку, виїхала два роки тому. Бачила відповідачку декілька раз, вона приходила до батьків. Вона підписувала акт про те, що відповідачка не мешкає в будинку, в якому мешкають лише позивачка з сином та невісткою. Позивачка страждає на хронічне серцеве захворювання, потребує лікування, син, онука не допомагають. Стосунки у позивачки з сином дуже погані. Також позивачці відмовили в отриманні субсидії. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивачки порушено і підлягає захисту, тому позовні вимоги [PERSON] вважає за можливе задовольнити, з урахування того, що відповідачка будучи зареєстрованою в будинку № [ADDRESS], не проживає в будинку понад один рік, не використовує даний будинок за його прямим призначенням, не сплачує комунальні платежі, що підтверджується показами свідків, вона втратила право користування зазначеним будинком. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved