Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

позовні вимоги вмотивовані тим, що 01.10.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 грн., на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяв на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів. Однак відповідач [PERSON], умови договору не виконує, порушує договірні зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить позов задоволити, справу розглянути у відсутності представника та не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Суд, за згодою позивача та враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судом встановлено, що відповідачу надано кредитну карту та згідно договору № б/н, укладеного 01.10.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 грн. на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с.5, 6-7). Як вбачається з матеріалів справи, станом на 30.09.2016 року [PERSON] порушив умови договору, в зв'язку з чим заборгованість відповідача по кредитному договору становила загалом 14543,18 грн.(а.с.4). Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 530, 536, 610, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: approved