Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19.07.2013 року о 07 год. 30 хв. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи власним автомобілем марки «Ford Eskort» д.н.з. [NUMBER], рухаючись зі швидкістю 90 км/год., по крайній правій смузі по вул. Фрунзе в напрямку м. Калинівка, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на [PERSON], який знаходився на узбіччі дороги та чекав свого товариша, в результаті чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження які згідно висновку експерта відносяться до середнього ступені тяжкості. 12.08.2013 року [PERSON] було повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і вироком Калинівського районного суду від 22.10.2013 року [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання. Потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні в Калинівській ЦРЛ в травматологічному відділенні з 23.09.2013 року по 27.09.2013 року. Вартість лікування, включаючи заробітну плату працівникам , витрати на харчування хворого, енергоносії склала 3128 грн. 49 коп. Тому прокурор звертається до суду про відшкодування вказаних витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Від прокурора надійшла письмова заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи відповідно до положення ст. 158 ЦПК України, так як інші учасники судового засідання не з'явилися. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак, від нього надійшла заява, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 19.07.2013 року о 07 год. 30 хв. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи власним автомобілем марки «Ford Eskort» д.н.з. [NUMBER], рухаючись зі швидкістю 90 км/год., по крайній правій смузі по вул. Фрунзе в напрямку м. Калинівка, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на [PERSON], який знаходився на узбіччі дороги та чекав свого товариша, в результаті чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження які згідно висновку експерта відносяться до середнього ступені тяжкості. 12.08.2013 року [PERSON] було повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і вироком Калинівського районного суду від 22.10.2013 року [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки та особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду ( у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). Потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні в Калинівській ЦРЛ в травматологічному відділенні з 23.09.2013 року по 27.09.2013 року. Згідно з вимогам ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання»та постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до ст. 93 -1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, стягуються судом при постановленні вироку за позовом прокурора в порядку, передбаченому ст. 28, ч. ч. 2, 3 ст. 93 КПК України. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства. Згідно розрахунку, проведеного головним бухгалтером Калинівської ЦРЛ, витрати лікарні складають склала 3128 грн. 49 коп., що підтверджується довідками Калминівської ЦРЛ від 17.02.2014 року, тому, дана сума підлягає відшкодуванню з відповідача. Відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення звільнено від оплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved