Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнили та обґрунтовували тим, що вони є власниками 1/2 та 3/10 (відповідно) частин домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] володіє своєю часткою на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, яке видане на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної ради №329 від 28.11.1996 і зареєстроване у Криворізькому БТІ у реєстровій книзі № 176, стор. № 37, запис № 38297. У правовстановлюючих документах визначена частка співвласника [PERSON] та становить 1/2 частку, але не визначені приміщення та споруди. Фактично [PERSON] користується наступними будівлями та спорудами: житловий будинок К-2, загальною площею 98,1 м2, житловою площею 57,7 м2, літня кухня літ. Б, гараж літ. Е, підвал літ. Г, вбиральня літ. Ж., водо колонка І, замощення II, частина огорожі №1-3. [PERSON] володіє своєю часткою на підставі договору дарування 3/10 частин домоволодіння, від 22.11.2001, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Соболєвою Л.А., зареєстрованого у Криворізькому БТІ у реєстровій книзі № 176, стор. № 37, запис № 38297 від 11.03.2002, а саме: в житловому будинку А-1 прим.2- І (10,1 м2), прим. 2-2 (5,7 м2), прим. 2-3 (11,4 м2), прим. 2-4 (15,4 м2), прим. 2-5 (9,6 м2), прим.2-6 (8,1м2), загальною площею 60,3 м2, житловою 33,1 м2 , а також 1/2 частини паркану № 1-3. Третім співвласником вищезазначеного домоволодіння є [PERSON] - 1/5 частка домоволодіння, згідно з даних з технічних паспортів та копії акту ідеальних часток, виданого КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 07.04.2014 Фактично [PERSON] користується 1/5 частини домоволодіння №4 , а саме: в житловому будинку А-1 прим. 1-1 (9,8 м2), прим. 1-2 (9,2 м2), прим. 1-3 (9,1 м2), прим. 1-4 (5,3 м2), загальною площею 33,40 м2, житловою 18,3 м2, сарай літ. В, гараж літ. Д, вбиральня літ. З, літній душ літ. Л., вимощення III, частина огорожі № 1-3. У січні 2000 року співвласники звернулись до Криворізького БТІ для складання акту конкретного користування будівлями та спорудами між співвласниками домоволодіння [ADDRESS] , щоб у подальшому виділити частки зі спільної часткової власності в окремі домоволодіння. Акт був складений, але [PERSON] не погодився його підписувати, тому що після будівництва [PERSON] будинку та введення його в експлуатацію, змінилися площі домоволодінь, що привело до перерахунку часток і у [PERSON] частка змінилась з 2/5 частин домоволодіння, як зазначено у довідці-характеристиці Криворізького БТІ № 1635/2 від 05.06.1987, на 1/5 частину даного домоволодіння. Таким чином сторони не змогли виділити свої частки в окремі домоволодіння шляхом нотаріального оформлення. У березні та квітні 2014 року позивачі повторно звернулися до КПДОР «Криворізьке БТІ» з проханням скласти акт ідеальних часток на домоволодіння, але на підставі того, що [PERSON] не допускає працівників Криворізького БТІ на територію свого домоволодіння і не погоджується підписувати акт ідеальних часток, КПДОР «Криворізьке БТІ» відмовило в видачі акту ідеальних часток, та рекомендувало звернутися до суду. В листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до судового експерту Бихно М.В. та отримав висновок будівельно-технічного дослідження № 39-14 від 18.12.2014 щодо розподілу домоволодіння [ADDRESS] ) між співвласниками. Після досліджень експерт зробила наступні висновки: «…На частку фактичного користування співвласника [PERSON] припадає 98,1 м2 площі житлового будинку літ. К-2. На частку фактичного користування співвласника [PERSON] припадає 60,3 м2 площі житлового будинку літ. А-1. На частку фактичного користування співвласника [PERSON] припадає 33,40 м2 площі житлового будинку літ. А-1. Між співвласниками складений фактичний порядок користування своїми приміщеннями. Кожен з співвласників має окремий вхід до своєї частини будинку. Таким чином, розділити об`єкт нерухомого майна (домоволодіння [ADDRESS] , що належать співвласникам на праві приватної спільної часткової власності, технічно можливо». На теперішній час земельна ділянка не розподілена між співвласниками, тому що [PERSON] не переоформлює свої правовстановлюючі документи, не допускає на територію своєї частки домоволодіння співробітників КПДОР «Криворізьке БТІ», землевпорядних організацій. У зв`язку з тим, що позивачі не можуть розділити та приватизувати свої частки земельної ділянки, не має можливості узаконення самовільно збудованої прибудови до літньої кухні під літ.Б. Більше того, у січні 2014 року [PERSON] звернувся до Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області з заявою про те, що на території домоволодіння є самовільно реконструйована [PERSON] літня кухня літ.Б. На підставі звернення була проведена позапланова перевірка Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області, винесена Постанова № КР-5/14 від 18.02.2014 по справі про адміністративне правопорушення, якою на підставі ч. 1 ст. 96 КУпАП наклали на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 850,00 гривень. Таким чином [PERSON] фактично перешкоджає реалізації прав позивачів та не бажає здійснювати виділення часток в окремі домоволодіння шляхом переговорів та нотаріального посвідчення договору, у зв`язку з чим, вони звернулися до суду та просять: припинити право спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] ; розділити внатурі домоволодіння [ADDRESS] , що є у спільній частковій власності в 3 окремі домоволодіння; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок К-2 в домоволодінні [ADDRESS] , що складається з наступних приміщень: по першому поверху: прим. 1-1 - 12,1 м2, прим. 1-2 - 11,2 м2, прим. 1-3 - 17,5 м2, прим. 1-4 - 12,6 м2, прим. 1-5 - 4,1 м2 ; по мансардному поверху: прим. 1-6 - 7,5 м2 , прим. 1-7- 15,1 м2 , прим. 1-8 - 12,3 м2 , прим. 1-9 - 0,6 м2, прим.І - 4,0 м2, прим.ІІ - 1,1 м2, загальною площею 98,1 м2, житловою площею 57,7 м2, та споруд, а саме: літня кухня літ. Б (самовільно збудована прибудова не береться до уваги), гараж літ. Е, підвал літ. Г, вбиральня літ. Ж, водоколонка І, 1/2 вимощення II, 1/3 частина паркану №1-3, як на окреме домоволодіння з присвоєнням окремої поштової адреси; визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку літ. "А-1", (квартиру № 2) в домоволодінні [ADDRESS] , що складається з наступних приміщень: прим. 2-1 -10,1 м2, прим. 2-2 - 5,7 м2, прим. 2-3 - 11,4 м2, прим. 2-4 - 15,4 м2, прим. 2-5- 9,6 м2, прим. 2-6 - 18,1 м2, загальною площею 60,3 м2, житловою площею 33,1 м2, та споруд, а саме: 1/2 вимощення II, 1/3 частина паркану №1-3, як на окреме домоволодіння з присвоєнням окремої поштової адреси; визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку літ. "А-1", (квартиру № 1) в домоволодінні [ADDRESS] , що складається з наступних приміщень: прим. 1-1 -9,8 м2, прим. 1-2 - 9,2 м2, прим. 1-3 - 9,1 м2, прим.1-4 - 5,3 м2, загальною площею 33,4 м2, житловою площею 18,3 м2, та споруд, а саме: сарай літ. В, гараж літ. Д, вбиральня літ. З, літній душ літ. Л., вимощення III, 1/3 частина паркану № 1-3, як на окреме домоволодіння. Стягнути з відповідача понесені у справі судові витрати. Позивачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивачів [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та, враховуючи що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомив, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи по суті за його відсутності. Разом з цим, у матеріалах справи містяться заперечення проти позову (а.с. 84-89), які обґрунтовані тим, що 08.08.1997, без згоди відповідача, за заявою [PERSON] були підготовлені три нові правовстановлюючі документи вже з іншими частками, які не становлять одиницю. Співвласники отримали нові свідоцтва на 1/5 частку та на 3/10 частку. Разом з цим, у відповідача знаходиться первісний правовстановлюючий документ, в якому його частка складає 2/5, а не 1/5. Позивачі стверджують, що після будівництва [PERSON] будинку «К-2» та введення його в експлуатацію змінилася площа домоволодіння, що призвело до зменшення частки [PERSON] з 2/5 на 1/5, а частки [PERSON] (дружина позивача) з 3/5 на 3/10. Відповідач вважає, що вказаний будинок ніяким чином не впливає на розмір часток співвласників, оскільки домоволодіння № 4 вже давно розділено між власниками по фактичному користуванню. Воно складається з двох відокремлених житлових будинків, кожен з яких обладнаний окремим входом, до кожного з них проведені окремі комунікації, тому, ще в 1997 році існувала можливість не вводити будинок «К-2» до складу домоволодіння № 4 , а оформити його як самостійний, із відокремленням під нього земельної ділянки. У 1987 році [PERSON] отримав згоду [PERSON] на будівництво нового будинку, з метою покращити умови проживання, але його наміри полягали у створенні нового будинку, замість 3/5 частин старого, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради того ж року. По завершенню будівництва придатне для проживання приміщення було переобладнане в літню кухню і сарай. Тим самим, відповідач вважає таку угоду недійсною, оскільки її справжній зміст і юридичні наслідки були приховані від відповідача, а тому позивач не мав права виконувати рішення виконкому. Крім того, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачі давно знали про його небажання отримувати нові правовстановлюючі документи, проте протягом трьох років своїм правом на звернення до суду не скористались. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Так, судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частина домоволодінні [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння від 08.08.1997 (а.с. 21). Дійсність вказаного свідоцтва не оскаржена, а тому, твердження відповідача про його незаконність та фіктивність є необґрунтованими. Як вбачається з договору дарування 3/10 частин домоволодіння від 22.11.2001 (а.с. 22) [PERSON] є власником 3/10 частини домоволодіння [ADDRESS] . Згідно з договором від 05.05.1984 (а.с. 94) відповідач [PERSON] є власником 2/5 частини жилого будинку [ADDRESS] . Між співвласниками складений фактичний порядок користування своїми приміщеннями. На підставі рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.1987 № 331 (а.с. 158), рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.1996 № 329 (а.с. 161) позивачем [PERSON] було побудовано новий житловий будинок по [ADDRESS] , який згідно з актом виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було прийнято в експлуатацію (а.с. 191-193). Як вбачається з акту конкретного користування будівлями та спорудами домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 25-26), з метою в подальшому виділити частки зі спільної часткової власності в окремі домоволодіння, співвласники домоволодіння звернулися до комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». Акт був складений техніком, але, як встановлено з письмових заперечень проти позову, [PERSON] не погодився його підписувати, тому що після будівництва [PERSON] будинку та введення його в експлуатацію, змінилися площі домоволодінь, що привело до перерахунку часток і у [PERSON] частка змінилась з 2/5 частин домоволодіння, як зазначено у довідці - характеристиці Криворізького БТІ № 1635/2 від 05.06.1987 року на 1/5 частину даного домоволодіння. Таким чином сторони не змогли виділити свої частки в окремі домоволодіння шляхом нотаріального оформлення. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Встановлено, що сторони не можуть знайти спільної мови відносно володіння та користування житловим будинком, у зв`язку з чим позивачі і звернулась до суду за захистом своїх прав. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 183 ЦК України визначено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Стаття 379 ЦК України встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст.380 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як роз`яснено у п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно з висновком будівельно-технічного дослідження № 39-14 від 18.12.2014 вбачається, що на частку фактичного користування співвласника [PERSON] припадає 98,1 м2 площі житлового будинку літ. К-2; на частку фактичного користування співвласника [PERSON] припадає 60,3 м2 площі житлового будинку літ. А-1; на частку фактичного користування співвласника [PERSON] припадає 33,40 м2 площі житлового будинку літ. А-1. Між співвласниками складений фактичний порядок користування своїми приміщеннями. Кожен із співвласників має окремий вхід до своєї частини будинку. Таким чином, розділити об`єкт нерухомого майна, а саме: домоволодіння [ADDRESS] , що належить співвласникам на праві приватної спільної часткової власності, технічно можливо. Разом з цим, спірне домоволодіння вже розділене між співвласниками по фактичному користуванню з обладнанням окремих входів та підведеними до кожного з них окремо всіма комунікаціями, про що свідчить висновок будівельно-технічного дослідження № 39-14 від 18.12.2014. Цим же висновком запропонований варіант розподілу у натурі вказаного домоволодіння за фактичним користуванням співвласників житловим будинком та господарсько-побутовими будівлями і спорудами: - позивачу [PERSON] : житловий будинок К-2, загальною площею 98,1 м2, житловою площею 57,7 м2, літня кухня літ. Б (самовільно збудована прибудова не береться до уваги), гараж літ. Е, підвал літ. Г, водоколонка І, 1/2 вимощення II, 1/3 частина паркану №1-3. - позивачу [PERSON] : в житловому будинку А-1 прим.2- І (10,1 м2), прим. 2-2 (5,7 м2), прим. 2-3 (11,4 м2), прим. 2-4 (15,4 м2), прим. 2-5 (9,6 м2), прим.2-6 (8,1м2), загальною площею 60,3 м2, житловою 33,1 м2, вбиральня літ. Ж, 1/2 вимощення II, 1/3 частини паркану № 1-3 , - відповідачу [PERSON] : в житловому будинку А-1 прим. 1-1 (9,8 м2), прим. 1-2 (9,2 м2), прим. 1-3 (9,1 м2), прим. 1-4 (5,3 м2), загальною площею 33,40 м2, житловою 18,3 м2, сарай літ. В, гараж літ. Д, вбиральня літ. З, літній душ літ. Л., вимощення III, 1/3 частина паркану № 1-3. Відповідно до довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 06.11.2000 року, спірне домоволодіння зареєстроване за трьома співвласниками. Враховуючи технічну можливість поділу домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та відсутність перешкод у виділенні часток житлового будинку у натурі та присвоєння окремих адрес, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню. Вказаний варіант відрізняється від позовних вимог в частині розподілу у натурі вбиральні літ. Ж, а тому, суд вважає за необхідне взяти до уваги варіант, зазначений експертом у своєму висновку будівельно-технічного дослідження № 39-14 та визначити вбиральню літ. Ж за [PERSON] . Щодо обґрунтувань відповідача з приводу застосування позовної давності, суд прийшов до висновку про їх необґрунтованість, з тих підстав, що позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує саме правопорушення, про що в даному випадку свідчать дії (бездіяльність) відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з квитанціями від 21.10.2016 (а.с. 1,2) вбачається, що позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2636,99 грн, а позивач [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 874,23 грн, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачів вказані суми судового збору відповідно. Будь-яких інших доказів, що підтверджують судові витрати понесені сторонами до суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial