Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом з вимогами визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щвець Руслана Олеговича, зареєстрований в реєстрі за №23132 від 21.12.2017 року, таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавчий напис вчинений 21 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з [PERSON] заборгованосты за кредитним договором №VIW3AE000156283 від 30.09.2008 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 2740805,87 гривень, що складаються із: заборгованості за кредитом - 14970,58 дол. США; сума заборгованості по відсоткам - 7679,14 дол. США; комісія - 1981,55 дол. США; пеня - 76220,86 дол. США; штраф - 9,66 дол. США (фіксована частина) та 5042,61 дол. США (відсоткова складова від суми заборгованості). Позивач зазначає, що виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню у зв'язку із тим, що вказаний докумет було вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, як у частині незастосування загальних і спеціальних строків давності, так і за відсутності належних документів, що підтверджували безспірність заборгованості позивача перед банком за кредитним договором. На час вчинення виконавчого напису в розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних документів та відомостей, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому, на думку позивача, останній не мав передбачених законом підстав для його вчинення. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До суду повернувся конверт з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику осіб та копію позовної заяви з додатками, із приміткою за закінченням терміну зберігання. Відзиву на позов до суду не надійшло. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи 30.09.2008 року між сторонами по справі ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №VIW3AE0000156283, відповідно до умов якого останній отримав кредит в порядку і на умовах, визначених цим договором. Внаслідок неналежного виконання умов договору станом на 04.08.2017року позичальник допустив заборгованість в сумі 195904,40 дол. США, у зв'язку з чим на його адресу надсилалась письмова вимога банку. Судом встановлено, що відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору №VIW3AE0000156283 від 30.09.2008р. про стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 195904,40 дол. США , з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14970,58 дол. США, заборгованості за відсотками у розмірі 7679,14 дол. США, заборгованості з пені у розмірі 1981,55 дол. США, заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,66 дол. США., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5042,61. До заяви представником банку було додано копію кредитно-заставного договору №VIW3AE0000156283 від 30.09.2008 року, розрахунок заборгованості за договором №№VIW3AE0000156283 від 30.09.2008 року станом на 04.08.2017 року, письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №VIW3AE0000156283 від 30.09.2008 року та докази її направлення [PERSON] За наслідками розгляду заяви ПАТ КБ «Приватбанк», 01 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23132, про стягнення з [PERSON], місце проживання: [ADDRESS], місце роботи - невідоме, місце народження: м. Вінниця, дата народження [INFO] року, реєстраційний номер облікової картки платника податків 14360570, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, невиплачених в строк за кредитним договором №VIW3AE0000156283 від 30.09.2008р грошових коштів у сумі 101366,05 дол. США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2017 року складає 2740805,87 грн. Зі змісту вказаного виконавчого напису слідує, що стягнення здійснюється за період з 30 вересня 2008 року по 04 серпня 2017 року, а також стягуються витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 3000,00 грн. Визначаючись щодо обгрунтованості позовних вимог суд виходить з положення ст. 18 ЦК України, відповідно до якого нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п.1.2, 3.1, 3.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Згідно п. 2 вищевказаного Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З доданих до заяви про вчинення виконавчого напису документів вбачається, що відповідач ПАТ КБ "Приватбанк" надав розрахунок заборгованості по договору кредитним договором №VIW3AE0000156283 від 30.09.2008р станом на 04.08.2017р. замість виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, вказаний розрахунок заборгованості не включено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ, оформлений відповідно до вимог ст. 9 зазначеного вище Закону. Згідно п. 1.10 розд. 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою НБУ №254 від 18.06.2003р., особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обов'язкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення). Оскільки розрахунок заборгованості не є первинним документом, в ньому не фіксується будь-яка господарська операція, а відтак безспірність вимог відповідача при вчиненні виконавчого напису не могла бути доведена цим документом. Крім того, в порушення вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів стягувачем нотаріусу надано не оригінал, а лише засвідчену копію кредитного договору. Проте, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі та встановити і зазначити про це у рішенні, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі №6-887цс17). Як вже було встановлено судом та зазначалось вище для вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «Приватбанк» надало приватному нотаріусу документи: копію кредитно-заставного договору №VIW3AE0000156283 від 30.09.2008 року, розрахунок заборгованості за договором №№VIW3AE0000156283 від 30.09.2008 року станом на 04.08.2017 року, письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №VIW3AE0000156283 від 30.09.2008 року. В підтвердження надсилання [PERSON] відповідної вимоги про сплату заборгованості, нотаріусу було додано опис поштового вкладення до цінного листа, адресованого В.Б. та список групових поштових відправлень, серед яких під №19 зазначено [PERSON] Інших документів, на підставі яких було вчинено відповідний оскаржуваний виконавчий напис, нотаріусом суду не надано. Суд звертає увагу на те, що із переліку документів, які були надані суду нотаріусом і на підставі яких нотаріус вчинив відповідний оскаржуваний виконавчий напис, не вбачається наявність будь-яких відомостей чи документів, зміст яких беззаперечно та об'єктивно підтверджував би отримання боржником [PERSON] відповідної вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо наявності та необхідності сплати заборгованості, і як наслідок - вчинення або не вчинення боржником [PERSON] відповідних дій щодо визнання чи заперечення обставин відносно такої заборгованості, оскільки направлення боржнику відповідного поштового відправлення без наявності доказів отримання його адресатом - не може підтверджувати обставини отримання таких документів боржником, а відтак, не може підтверджувати обізнаність боржника з відповідною заборгованістю, так і обставин щодо безспірності такої заборгованості, що згідно із вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є однією із умов вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже , оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд погоджується з доводами позивача щодо того, шо всупереч ст.88 Закону України «Про нотаріат», яка визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, нотаріусом проведено стягнення за період з 30.09.2008 року по 04.08.2017 року, тобто за вісім років вісім місяців та без документів, які підтверджють безпірність заборгованості. Таким чином, нотаріус, встановивши, що право вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] виникло 30.09.2008 року, всупереч вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат» вчинив оскаржуваний виконавчий напис після збігу терміну, передбаченого законодавством та не перевіришви при цьому належним чином безпірності наявної заборгованості, а тому враховуючи вказане вище суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, повністю підтверджений належними доказами та підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.. На підставі наведенного та

Outcome: approved