Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні житлом, посилаючись на те, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 09.05.2013р., проживає у ній з дочкою [PERSON] і сином [PERSON]. Власником сусідньої суміжної квартири [ADDRESS] є [PERSON] і разом з нею проживає чоловік [PERSON] і син [PERSON] У вересні 2010 р. відповідачі без згоди позивача встановили біля її лоджії кондиціонер, чим створили перешкоди у користуванні нею житлом, що проявилося у наступному: оскільки кондиціонер розташований частково на лоджії позивачки, з його захисного дашка постійно капає вода, пошкоджуючи плитку на лоджії; під час дощу та відлиги постійно чути нестерпний стук по захисному дашку кондиціонера, що перешкоджає спати та відпочивати у прилеглій до лоджії кімнаті (спальні); покриття захисного дашка кондиціонера ніколи не прочищається сусідами, тому з водою на її лоджію потрапляє бруд,, а у суху погоду на її лоджію потрапляє пил, що забруднює одяг, що сушиться; вентилятор кондиціонера направлений в сторону лоджії і шум від нього перешкоджає відпочивати на лоджії і спати та відпочивати при відкритому вікні в прилеглій до лоджії кімнаті (спальні); розміщення кондиціонера і захисного дашка над ним перешкоджає засклити лоджію. Позивачка неодноразово зверталася до сусідів з проханням перевішати кондиціонер, але їй було відмовлено. Просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні нею житлом шляхом демонтування ними кондиціонера і захисного дашка над кондиціонером. У судовому засіданні позивач надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд відповідно до вимог ст.ст. 169 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. На адресу суду відповідачі подали заперечення в яких посилаються на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS], а тому встановлення ними кондиціонера, який відповідає усім стандартам у належній їм на праві приватній власності квартирі не суперечить жодним вимогам закону. Кондиціонер «LG»G07LHK було придбано у фізичної особи - підприємця [PERSON], яка отримала свідоцтво про державну реєстрацію від 04.02.2008р. та відповідно до сертифікату відповідності серії ВВ відповідає усім вимогам ДСТУ ІЕС 60335-2-40 2003. Крім того, відповідачі зазначають, що позивачкою не підтверджено суду порушення її права власності та створення їй перешкод у його здійсненні. Окрім того, позивачка є власницею квартири [ADDRESS], а не всього будинку. Власником будинку є Львівська міська рада. Відповідачі встановили кондиціонер на панелі балкону будинку, власником якого є Львівська міська рада, а не позивачка, а отже [PERSON] не є належним позивачем у справі. Окрім того, відповідачі зазначають, що відповідно до ч.2 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Просять суд звернути увагу на пропуск позивачкою позовної давності для звернення до суду, оскільки, відповідачі встановили кондиціонер у червні 2010 року відповідно до товарного чеку від 01.06.2010р., за час установки та експлуатації кондиціонера зі сторони [PERSON], та членів її сімї ніяких претензій не надходило, а позивачка звернулась до суду лише у липні 2013р. Просять застосувати строки позовної давності та відмовити у позові. Дослідивши матеріали справи, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 09.05.2013р. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки [ADDRESS] від 09.05.2013р. виданої ЖБК №119, у квартирі [ADDRESS] прописані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається із реєстраційного посвідчення від 28.01.1993р., виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки, виданої ЖБК-119 від 25.09.1992р. за №54. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №4233 від 26.12.2014р., встановлення кондиціонера на огородження балкону квартири [ADDRESS] зі сторони лоджії квартири [ADDRESS], не відповідає діючим будівельним вимогам, а саме: ДБН В.3.2-2-2009 - «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», в частині не виконання п.п. 12.3.3 і 12.3.4 (4). Розміщення та функціонування кондиціонера має наступні невідповідності: корпус кондиціонера квартири [ADDRESS] виступає за бокове огородження лоджії квартири [ADDRESS] (власник [PERSON].) на 5 см.; вентилятор кондиціонера направлений в сторону вікна квартири [ADDRESS], внаслідок чого не забезпечує нормативний шумозахист, для встановлення чого необхідно проведення заміру рівня шумів; над кондиціонером встановлено дашок, опади з котрого частково попадають на лоджію квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачає право власника квартири на використання помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Власник, права якого порушені, має право звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій особою, які порушують його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( ст.386 ЦК України). Відповідно до ст.60 ЦПК України, сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Цивільним кодексом України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтями 264 та 265 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. У своїх запереченнях відповідачі посилаються на те, що позивачкою пропущено строк позовної давності відповідно до ч.2 ст. 267 ЦПК України, оскільки відповідачі встановили кондиціонер у червні 2010р. відповідно до товарного чеку від 01.06.2010р., а позивачка звернулась до суду у липні 2013 року. Як вбачається із копії товарного чеку долученого до заперечення відповідачів (23 арк.) кондиціонер «LG»G07LHK був придбаний 01.06.2010 р., однак в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про встановлення даного кондиціонера. Позивач звернулася до суду 05.06.2013 року. Враховуючи те, що відповідачами не надано суду доказів щодо дати встановлення кондиціонера, а також те, що поршення прав позивача має триваючий характер, суд приходить до висновку, що позивач не порушила строк позовної давності, позов подано в межах строку позовної давності. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Outcome: approved