Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати просить покласти на відповідачів. Свої вимоги мотивує тим, що 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно даних договорів відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1304/0908/57-005 від 15.09.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобовязується надати відповідачу [PERSON] кредити в сумі 65000 доларів США, а відповідач зобовязувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором і додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту. Банк виконав свої зобовязання за договором, відповідач таких не виконав належним чином, в результаті станом на 10.09.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом 3869,67 дол. США, за відсотками 682,45 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань позичальника, 15.09.2008 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали договір поруки, відповідно до якого така як поручитель поручається за виконання відповідачем [PERSON] обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Ухвалою від 21.12.2017 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомленим, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення в порядку спрощеного провадження не заперечує. Відповідачі у судові засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України та у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2008 року між ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1304/0908/57-005, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 65000,00 доларів США на строк до 15.09.2018 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені договором. Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 65000,00 доларів США. В подальшому, до кредитного договору були внесені зміни, про що укладено договори про внесення змін та доповнень №1 від 15.03.2010 року. 15.09.2008 року з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк», позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки №1304/0908/57-005-Р-1, згідно з яким остання зобовязалася перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязання за кредитним договором щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту в розмірі 65000 доларів США та сплати 13,50 % річних за їх використання. 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким на користь ПАТ «Дельта Банк» відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 1304/0908/57-005 від 15.09.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON]. Згідно з актом прийому-передачі прав вимоги до вказаного договору продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, які перелічені у додатку до цього акту, що посвідчує факт здійснення відступлення. 15.06.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким на користь ПАТ «Альфа-Банк» відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 1304/0908/57-005 від 15.09.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON]. Згідно з актом прийому-передачі прав вимоги до вказаного договору продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, які перелічені у додатку до цього акту, що посвідчує факт здійснення відступлення. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею\~514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, позивач набув право вимоги до відповідачів за спірним кредитним договором. Згідно з\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової\~ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що\~встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до\~ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні\~боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Положеннями ст. 543 ЦК України\~передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних\~боржників) кредитор має право\~вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Встановлено, що 17.10.2017 року позивачем на адресу відповідачів скеровано письмову\~вимогу про необхідність виконання умов договору кредиту, повідомлено про відступлення права вимоги та розяснено наслідки невиконання вимоги, проте, така залишилася відповідачами без реагування, заборгованість у добровільному порядку не погашена. Таким чином, станом на 10.09.2017 року заборгованість за кредитним договором, згідно з розрахунком, наданим позивачем, становить 4552,12 доларів США, з яких: 3869,67 доларів США заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками 682,45 доларів США. З огляду на те, що відповідачами не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне\~рішення у справі, приймає розрахунки позивача як належні та допустимі докази. У пункті 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 533 ЦК України. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 4552,12 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення (за курсом НБУ 100 доларів США 2653,59 грн.) становить 120794,60 грн. З огляду на те, що відповідачами не виконано взятих на себе зобовязань за договорами, у добровільному порядку останні ухиляються від сплати заборгованості, відтак, вказана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідача [PERSON] як позичальника, та відповідача [PERSON] як поручителя. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1809,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Вимога щодо солідарного стягнення з відповідачів судового збору задоволенню не підлягає, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі 1809,22 гривень, а саме по 904,61 гривень з кожного з відповідачів.

Outcome: partial