Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради, третя особа Третя Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що [INFO] померла його дружина [PERSON]. Під час зареєстрованого шлюбу подружжям [PERSON] і [PERSON] на ім'я дружини було придбано дві квартири: квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. Оскільки ці квартири були придбані у зареєстрованому шлюбі, позивач вважає їх об'єктом права спільної сумісної власності подружжя його та [PERSON]. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: ? частка квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3804; ? частка квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3817. [PERSON] заповіту не залишила. Крім позивача, її спадкоємцем за законом був син [PERSON]. На день відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Разом із нею був зареєстрований [PERSON]. У встановленому законом порядку, спадкоємці прийняли спадщину після [PERSON], померлої [INFO] шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після її смерті, не має. [INFO] року помер пасинок позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: ? частка квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3804, спадкоємцем якої був [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив спадкових прав на неї. ? частка квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3817, спадкоємцем якої був [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив спадкових прав на неї. [PERSON] заповіту не залишив. На день відкриття спадщини він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] 25 червня 1994 року [PERSON] та [PERSON] одружилися. З цього часу подружжя та син [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] стали проживати однією сім'єю. Після придбання квартири [ADDRESS] вони проживали за цією адресою однією сім'єю з 2010 року, що підтверджується довідкою від 13.07.2017 №4, виданою об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Учителів, медиків, ЗПТКІ». Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] є вітчимом [PERSON], з яким вони проживали однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, позивач, у встановлений законом строк, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO] року. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого [INFO] року [PERSON], не має. 12.12.2017 позивач звернувся до Коцило С.В. державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, у оформленні спадщини у нотаріальному порядку йому було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, які відповідно до п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02. 2012 року за №296/5 для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно в порядку спадкування необхідно надати. Посилаючись на вимоги статей 11, 16, 1264, 1218, 1268-1270, 392 Цивільного кодексу України, статей 60, 70 Сімейного кодексу України, статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім'єю разом із спадкодавцем та визнати за ним право власності на ? частку квартири [ADDRESS] та на ? частку квартири [ADDRESS] як частку в праві спільної сумісної власності подружжя та на ? частку вказаних квартир в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 02.07.2018 відкрито провадження по вказаній справі, в порядку загального позовного провадження, та витребувано у Третьої нотаріальної контори, копії спадкових справ після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] 19.07.2018 на адресу суду від Запорізької міської ради надійшов відзив на вказаний позов, в якому зазначено, що в матеріалах справи відсутні відомості про місце реєстрації померлого [PERSON] Отже, позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом вважають передчасними, оскільки не доведено факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] Просить відмовити у задоволенні позову, з урахуванням наданих заперечень. 20.07.2018 на адресу суду від державного нотаріуса Коцило С.В. надійшла копія спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] та копія спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.51-88). Ухвалою суду від 05.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. У судове засідання від представник позивача - [PERSON] надійшла заява, в якій просила справу розглядати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. У наданій суду заяві просив суд справу розглядати без його участі, ухвалити рішення у відповідності до чинного законодавства з урахуванням наданих заперечень. Третя особа у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяви про розгляд справи за її відсутності та не заперечує проти розгляду справи, згідно законодавства України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON]. Факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 2323. Як вбачається із матеріалів справи під час шлюбу, укладеного 25 червня 1994 року між [PERSON] і [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Запоріжжя, актовий запис №178, на ім'я дружини було придбано дві квартири: квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3804; квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3817. Згідно з ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки вказані квартири були придбані у зареєстрованому шлюбі, вони є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи те, що шлюбний контракт між подружжям не укладався, а також те, що частки в спільному майні подружжя є рівними, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на ? частку вказаних квартир, як частку в праві спільної сумісної власності подружжя підлягають задоволенню. З огляду на вищевказане, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: ? частка квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавиці на праві спільної сумісної власності подружжя на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3804, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 128980574 та ? частка квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавиці на праві спільної сумісної власності подружжя на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3817. Вказане підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 129001009. [PERSON] заповіту не залишила. Судом встановлено, що її спадкоємцями за законом були [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом запису актів громадянського стану Кам'янсько-Дніпровського райвиконкому, актовий запис №172, відповідно до якого у графі мати записано (рос. [PERSON]). 18 лютого 1971 року, шлюб між [PERSON] и [PERSON] (рос), укладений 31.12.1967 (актовий запис №150), розірвано. Вказане підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим Жовтневим ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №123. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. 11 квітня 1975 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується актовим записом №242. Після укладення шлюбу прізвище дружини зазначено «[PERSON]». 06 лютого 1979 року вказаний шлюб розірвано. Вказане підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Жовтневим ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №55. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Як вбачається із матеріалів справи на день відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Разом із нею був зареєстрований [PERSON] (її чоловік). Вказане підтверджується довідкою з місця проживання, яка знаходиться у матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У встановленому законом порядку, спадкоємці прийняли спадщину після [PERSON], померлої [INFO] шляхом подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після її смерті, не має. [INFO] року помер пасинок позивача [PERSON]. Факт відкриття спадщини підтверджується актовим записом про смерть №372 від 22 лютого 2017 року, складеним Чернігівським районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: ? частка квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3804, спадкоємцем якої був [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив спадкових прав на неї. ? частка квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2009 року Гармашовим Г.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 3817, спадкоємцем якої був [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив спадкових прав на неї. [PERSON] заповіту не залишив. На день відкриття спадщини він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Судом встановлено, що подружжя [PERSON], [PERSON] та син [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] проживали однією сім'єю у квартирі [ADDRESS] з 2010 року, що підтверджується довідкою від 13.07.2017 №4, виданою об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Учителів, медиків, ЗПТКІ». Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], у встановлений законом строк, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO] року. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого [INFO] року [PERSON], не має. Батько спадкодавця [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Кам'янсько-Дніпровським районним відділом ЗАГС, актовий запис №202. Як вбачається із матеріалів справи 12.12.2017 позивач звернувся до Коцило С.В. державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, у оформленні спадщини у нотаріальному порядку йому було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, які відповідно до п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5 для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно в порядку спадкування необхідно надати. Зазначене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 12.12.2017 Коцило С.В. державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення цього юридичного факту необхідно для оформлення спадщини в порядку спадкування за законом після смерті пасинка, [PERSON], який помер [INFO] року. Аналізуючи надані докази, зокрема зміст довідки від 13.07.2017 №4, виданої об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Учителів, медиків, ЗПТКІ», у якій вказано, що [PERSON] проживав з [PERSON] і [PERSON] однією сім'єю з 2010 року за адресою: [ADDRESS], суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини підлягають задоволенню, оскільки доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу та інші докази, що свідчать про проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, а надана довідка не вказує на те, що проживання однією сім'єю припинилося раніше, ніж спадкодавець помер. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч.1ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обрані позивачем способи захисту його прав передбачені законом і відповідають йому. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved