Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частці спадкового майна, яке складається з 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] .Свою заяву обґрунтовують тим, що [PERSON] та [PERSON] отримали по 1/2 частці спадкового майна, яке складалося з 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Право власності на 1/3 частку вказаного домоволодіння було зареєстровано за сестрою спадкодавця [PERSON] , - [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.09.1986 року спадкодавець [PERSON] передав своїй сестрі [PERSON] 2650 рублів в рахунок її частки спадкового домоволодіння. За життя [PERSON] право власності на 1/3 частку вказаного вище домоволодіння не оформив. 14.08.2018 року право власності на 1/3 частку житлового будинку за заявою спадкоємців [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано за померлим [PERSON] . Однак, після звернення позивачів до державного нотаріуса Ткаченко Ю.Г. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності на зазначене майно. За такого,позивачі позбавлені можливості через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, прийняти спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим вимушені звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою від 02.10.2018 року дану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків. 29.10.2018 року на адресу суду від позивачів надійшла заява про усунення недоліків вказаних в ухвалі від 02.10.2018 року. Ухвалою від 06.11.2018 року провадження у справі відкрито з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.05.2019 року витребувано від Першої Миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. 05.06.2019 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи №870/2003, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 28.10.2019 року витребувано з Державного нотаріального архіву Миколаївської області копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та з архіву Центрального районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 2500 руб. 11.01.2020 року на адресу суду від Державного нотаріального архіву Миколаївської області надійшов лист №2363/01-21-2 про неможливість надання копії спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з відсутністю в Алфавітній книзі обліку спадкових справ та в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за 1985 рік відмітки про видачу свідоцтва про право на спадщину по даній справі, окрім того, вказано, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] була заведена Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою. Архіваріусом Центрального районного суду надано довідку від 04.06.2020 року про знищення цивільної справи №1291/1986 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми 2500 руб. та держмита 150 руб. за переліком строків зберігання справ. Ухвалою суду від 07.12.2020 року витребувано від Першої Миколаївської державної нотаріальної контори спадкову справу, яка була заведена 28.05.1985 року за № 734/85 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , витребувано з архіву Центрального районного суду м. Миколаєва копію рішення по цивільній справі № 1291/1986, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 2500 руб. та держмита 150 руб., судовий розгляд відкладено. 29.01.2021 року на адресу суду від Першої Миколаївської державної нотаріальної контори надійшов лист №1429/01-16, згідно якого спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , знаходиться на зберіганні у Державного нотаріального архіву Миколаївської області, свідоцтво про право на спадщину було видано 14.04.1986 року за р.№3-1667. Позивачі до судового засідання не з`явилися, надали зави про розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову підтримали в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Обставини справи, встановлені судом. Згідно Свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №4-164 від 13.03.2013 року та №4-474 від 16.05.2013 року позивачі є власниками по 1/2 частці спадкового майна після смерті [PERSON] , яке складалося з 2/3 часток житлового будинку [ADDRESS] . 1/3 часткажитлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 14 квітня 1986 року за № 3-1669, яка була отримана нею в якості обов`язкової частки. Згідно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] . Як вбачається з рішення Центрального районного суду м. Миколаєва № 1291/1986 від 04.09.1986 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 2500 руб. згідно заповіту [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] (згідно довідки КП ММБТІ №2657 від 26.10.2018 року обліковується, як будинок за [ADDRESS] ) переходить до її сина [PERSON] . При цьому, в порядку заповідального відказу, заповідачем [PERSON] покладено зобов`язання на [PERSON] сплатити своїй сестрі [PERSON] 2650 рублів в рахунок її 1/3 частки спадкового домоволодіння. Позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь своєї сестри [PERSON] , якій належала 1/3 часткажитлового будинку [ADDRESS] , 2650 рублів в рахунок її частки спадкового домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Статтею 1270 ЦК України визначений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 01.09.2018 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності на зазначене майно. 13.09.2018 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності на зазначене майно. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Отже, як вбачається з матеріалів справи право на спірне майно власності на спірне майно було набуто та зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2005 року. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, у постановах КГС ВС від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15, КГС ВС від 24.01.2020 справа № 910/10987/18. Відповідно до Постанови ВС від 31.08.2020 року у справі № 350/1850/17 з подібних відносин суд зробив висновок, а саме факт того, що спадкодавець за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Іншими словами, якщо спадкодавець сам раніше здійснив прийняття спадщини, а отже забезпечив набуття ним того чи іншого майна у порядку спадкування, однак не завершив за життя оформлення документів на майно, то тим не менше, це майно увійде до складу спадщини після його смерті і, відповідно, його спадкоємці можуть набути право на таке майно. Відповідне рішення ВС обґрунтував тим, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. З копій спадкових справ встановлено, що позивачі є єдиними спадкоємцями. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує права позивачів на оформлення своїх спадкових прав і здійснення відповідної реєстрації цього права у визначений чинним законодавством спосіб. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно п. п. 4.14, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, якщо до спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі в порядку спадкування згідно зі ст. 131 Земельного кодексу України. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Як вбачається зі змісту ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника у повному обсязі. З огляду на вище викладене, з урахуванням наданих доказів та вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно Наказу Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 15, 16, 1258, 1261, 1266, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 273, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved