Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач МКП «Основаніє» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що гуртожиток по [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Запоріжжя та знаходиться на балансі МКП «Основаніє» . Кімната [ADDRESS] - це кімната загальною площею - 27,58 кв.м., житловою площею - 16,7 кв.м., розділена на два ліжко- місця. На першому ліжко-місці загальною площею - 13,79 кв.м., житловою площею - 8,35 кв.м. в кімнаті [ADDRESS] зареєстрована з 20.11.2003 р. Відповідач - [PERSON], [INFO] На другому ліжко-місці загальною площею - 13,79 кв.м., житловою площею - 8,35 кв.м. в кімнаті [ADDRESS] зареєстрована та проживає з 20.11.2003 р. гр. [PERSON]. [INFO] 17.12.2013 р. та 16.05.2014 р. були проведені комісійні виходи представниками МКП «Основаніє» для встановлення факту проживання Відповідача за місцем реєстрації. За результатами комісійних виходів за участю мешканців гуртожитку за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що Відповідач не проживає за вищевказаною адресою з 2003 р. та місцезнаходження Відповідача невідомо. Отже, Відповідач понад 11 років не проживає в кімнаті [ADDRESS], в якій зареєстрована на ліжко-місці, жодного разу не з'являвся за вказаною адресою. В кімнаті немає майна, особистих речей і документів Відповідача. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ніхто Відповідачу не чинив. Житловим приміщенням Відповідач не користується без поважних причин, відомостей про місце його перебування на теперішній час відсутні. На підставі викладеного просить суд, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування ліжко-місцем в кімнаті [ADDRESS] у м. Запоріжжя. Представник позивача у судове засідання надала заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги, проти заочного вирішення справи не заперечує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень до суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином. З огляду на вищезазначене, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що гуртожиток по [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Запоріжжя та знаходився та обслуговуванні та в господарському віданні комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків» відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради. Гуртожиток по [ADDRESS] був прийнятий до комунальної власності міста Запоріжжя згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №528 від 27.11.2008 року «Про затвердження актів приймання-передачі до комунальної власності міста гуртожитків від відкритого акціонерного товариства «Запорізькій виробничий алюмінієвий комбінат» та оформлення права комунальної власності». Після прийняття рішень Запорізькою міською радою «Про припинення діяльності підприємств шляхом приєднання» від 27.04.2012 р. № 5, «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу міського комунального підприємства «Основаніє» від 25.07.2012 р. № 6, міське комунальне підприємство «Основаніє» є повним правонаступником комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків». Так, до МКП "Основаніє" перейшли: все майно, майнові та немайнові права та обов'язки КП «РЕПОГ», отже, на теперішній час МКП «Основаніє» є балансоутримувачем гуртожитку по [ADDRESS] . Відповідно до п. 4. Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст. 61 ЖК України житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Так встановлено, що кімната [ADDRESS] - це кімната загальною площею - 27,58 кв.м., житловою площею - 16,7 кв.м., розділена на два ліжко- місця, що підтверджено відповідними доказами. На першому ліжко-місці загальною площею - 13,79 кв.м., житловою площею - 8,35 кв.м. в кімнаті [ADDRESS] зареєстрована з 20.11.2003 р. Відповідач - [PERSON], [INFO] Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з актів про фактичне проживання від 17.12.2013 р. та 16.05.2014 р., Відповідач не проживає за вищевказаною адресою з 2003 р. та місцезнаходження Відповідача невідомо. Отже, Відповідач понад 11 років не проживає в кімнаті [ADDRESS], в якій зареєстрована на ліжко-місці, жодного разу не з'являвся за вказаною адресою. В кімнаті немає майна, особистих речей і документів Відповідача. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 71 Житлового кодексу України встановлює, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, в разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Таким чином, згідно положень ст. ст. 71, 72 ЖК України відповідач є особою, яка втратила право користування житлом, внаслідок не проживання в квартирі більше ніж шість місяців. Позивач має право на усунення перепон в користуванні житловою площею, які чинить відповідач у зв'язку з реєстрацією за даною адресою. Суд, з урахуванням обставин того, що відповідач з 2003 року без поважних причин не проживає у вказаній кімнаті, вважає вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягаючими задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати.

Outcome: approved