Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який 29.10.2015 року представником позивача уточнено в частині заборгованості по комісії, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № б/н, укладеного 05.05.2009 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язався сплатити 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно Умов та правил надання банківських послуг Банк в будь-який момент може змінити (збільшити або зменшити) розмір кредитного ліміту. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, 25.03.2013 р. Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області прийнято рішення про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 23582,46 грн. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання і в подальшому не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 р. загальна заборгованість по кредиту становить 42372.32 грн. з яких: 14680,68 грн.- заборгованість за кредитом, 24544,74 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3146,90 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також 500 грн. - штраф (фіксована частина); 939,49 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором за мінусом заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за попереднім судовим рішенням, в сумі 20229,35 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав письмову заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі, просив його задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання вдруге не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був двічі належним чином повідомлений. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем [PERSON] 05.05.2009 р. був укладений кредитний договір № б/н (а.с. 11-17), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 500,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язався сплатити 2,5 % на місяць (30 % на рік) із розрахунку 360 календарних днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт, а підписання даного договору являє собою пряму згоду держателя картки відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (відповідач) 05.05.2009 року - встановлено кредитний ліміт 500,0 грн., 10.11.2009 року - збільшено кредитний ліміт до 900,0 грн., 11.08.2010 року - збільшено кредитний ліміт до 2400,0 грн., 21.10.2010 року - збільшено кредитний ліміт до 6500,0 грн., 27.11.2010 року - збільшено кредитний ліміт до 8500,0 грн., 22.01.2011 року - збільшено кредитний ліміт до 10500,0 грн., 09.03.2011 року - збільшено кредитний ліміт до 15000,0 грн., зі строком дії картки до січня 2013 року (а.с. 10). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 11 зворот). Відповідно п. 6.5 Умов надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах передбачених даним договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, 25.03.2013 р. Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області винесено рішення про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 23582,46 грн. (а.с. 5). Вказаним судовим рішенням (справа № 353/156/13-ц) стягнуто заборгованість станом на 31.12.2012 року, яка складалась з: 14680,68 грн.- заборгованість за кредитом, 5752,53 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1550,09 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,0 грн. - штраф (фіксована частина), 1099,16 штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 8.6 даних умов, при порушенні позичальником строків платежів передбачених договором більш ніж на 120 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 р. загальна заборгованість відповідача по кредиту становить 42372,32 грн. з яких: 14680,68 грн.- заборгованість за кредитом, 24544,74 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3146,90 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також 500 грн. - штраф (фіксована частина); 939,49 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-9). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON]за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Отже, з врахуванням того, що з відповідача була стягнуто заборгованість за рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2013 р. в сумі 23582,46 грн., то стягненню підлягає заборгованість в сумі 20229,35 грн., яка складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом та заборгованості по комісії за користування кредитом, що нараховувались після винесення судового рішення, а також з 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 939,49 грн. - штрафу (процентна складова) (у відповідності до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором від 05.05.2009 року, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви. На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 530, 549, 611, 612, 629, 631, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved