Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 20 грудня 2013 року між філією Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №192/697, відповідно до якого позичальник отримав кошти готівкою на споживчі потреби. Відповідно до договору Банк надає грошові кошти в сумі 74000,00грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користуванням кредитом в розмірі 19% річних в порядку і на умовах визначених договором, кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 19 грудня 2023року, на купівлю транспортного засобу, за умови укладання в забезпечення виконання зобов'язань договору іпотекою майна. В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, в зв'язку з чим станом на 04 січня 2017 року має заборгованість в розмірі 102796,49грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, інфляційне збільшення заборгованості, 3% річних від простроченої суми та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача, по довіреності Літвіна Ю.Л. не з'явилась, в матеріалах справи знаходиться заява про розгляд справи без їх участі, в якій заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення та додатково надала заяву в якій просить стягнути з відповідача витрати понесені на публікацію оголошення в пресі. До відкриття провадження у справі, в порядку визначеному ч. 3 ст. 122 ЦПКУ України, судом було направлено запит для з'ясування зареєстрованого місця проживання відповідача. За результатами отриманої судом інформації з'ясовано, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], дана адреса також вказана в позовній заяві. Таким чином, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, є вказана в позові адреса. Враховуючи, що поштове сполучення з даною місцевістю відсутнє, суд прийняв рішення про виклик відповідача через оголошення в пресі. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації (в газеті «Урядовий кур'єр» за 08.06.2017 №104 року розміщено оголошення про виклик [PERSON] в якості відповідача). Заяви про розгляд справи за його відсутності, від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов'язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного кредитного договору №192/697 від 20 грудня 2013 року який було укладено між філією Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON], згідно якого останньому було надано кредит в розмірі 74000,00грн., зі сплатою 19,0% річних за користування кредитом на 120 місяців, для купівлі транспортного засобу. Проте, відповідачем не дотримано умов вищезазначеного договору, внаслідок чого станом на 04.01.2017р. відповідач має заборгованість на загальну суму 116016,43грн., яка складається з наступного: 69683,31грн. - заборгованість за основним боргом; 33113,18грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 11461,82грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 1758,12грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості. У відповідності до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Також, частина 1 ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник свою частину зобов'язань щодо сплати кредиту та заборгованості за комісіями, не виконував. Також, статтею 525 ЦК України передбачено, що не допускається одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики. Крім, того ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Банк вимагав від відповідача своєчасного виконання договірних зобов'язань, проте останній не сплачував заборгованість. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі умови передбачені договором кредиту, надав позичальнику грошові кошти в повній сумі, однак відповідачем до кінця не виконані умови договору, у зв'язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved