Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третіх осіб про визнання права власності на гаражний бокс №219 в [PERSON] «Автомобіліст» по спільному використанню власних автогаражів у м.Львові по вул.О.Олеся, 2 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] вступила в [PERSON] «Автомобіліст» та сплатила пайові внески. Останній належав гаражний бокс №214 розміром 23,10 кв.м., проте право власності у встановленому законом порядку не оформила. [PERSON] померла 10.07.2016 року та після її смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Разом з тим, оформити право власності на гаражний бокс не може, оскільки таке не було зареєстровано спадкодавцем за життя. Оскільки його права як спадкоємця майна порушуються, іншим чином усунути такі порушення позивач не може, а тому змушений звернутись із позовом до суду. Ухвалою від 21.08.2017 року по справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 22.03.2018 року за клопотанням представника позивача [PERSON] міську раду переведено із відповідача у статус третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] «Автомобіліст» по спільному використанню власних автогаражів в судове засідання неодноразово не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначає, що не має власного майна у виді гаражних боксів, жодного відношення до права власності на автогаражі в порядку спадкування не має. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних доказів. Треті особи в судові засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як вбачається із довідки (а.с.4) [PERSON] була членом автогаражного товариства «Автомобіліст», що за адресою м. Львів, вул. О.Олеся, 2 і їй належав бокс №214, площею 23,10 кв.м., введений в експлуатацію в 1965 році, побудований за власні кошти на відведеній товариству ділянці. Пайовий внесок [PERSON] повністю внесений в 1965 році. Як вбачаєтеся із відповіді Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №4335 від 26.12.2016 року (а.с.5), право власності на гаражний бокс №214, що за адресою: м. Львів, вул. О.Олеся, 2 не здійснювалось. Відповідно до положень абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Положеннями ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що на даний час втратив чинність, передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Таким чином, судом встановлено, що померлій [PERSON] дійсно належав гаражний бокс №214, площею 23,10 кв.м., за адресою м. Львів, вул. О.Олеся, 2 у звязку із повною сплатою пайового внеску, проте право власності на гаражний бокс у встановленому законом прядку останньою не зареєстровано, щодо чого сторони не заперечили, вказані обставини не спростували. Судом встановлено, що [PERSON] померла 10.07.2016 року, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6) та після її смерті відкрилась спадщина, заповіту померла за життя не склала. Відповідно до положень ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом також встановлено, що позивач як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON], яка інших спадкоємців не мала та заповіту не склала, звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно в межах встановленого законом строку, проте у звязку із відсутністю належних правовстановлюючих документів на гаражний бокс оформити право власності в порядку спадкування позивач не може, що стверджується листом від 30.01.2017 року (а.с.7). Таким чином, з врахуванням встановлених вище обставин щодо звернення позивача як спадкоємець першої черги за законом у встановленому законом порядку із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте у звязку із відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на гаражний бокс, позивач свідоцтво про право на спадщину отримати не може, відновити своє порушене право в інший спосіб можливості немає, вказані обставини відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до переконання про підставіть позовних вимог, у звязку із чим позов слід задоволити. Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені останнім судові витрати в розмірі 640 грн. судового збору.

Outcome: approved