Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду 19.08.2014 року з даним позовом обґрунтовуючи тим, що ПАТ "Універсал Банк" є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ "Універсал Банк" з 22.06.2009 року. 02.09.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL 81691. Згідно якого та на підставі кредитної заявки позивачем було видано відповідачу кредит у розмірі 6300 грн. Відповідно до кредитного договору, відповідач зобов'язався погасити кредит, сплатити проценти за користування коштами на умовах та в порядку, визначених в договорі, однак, відповідач систематично порушує умови договору. В зв'язку з цим, позивач 23.04.2014 року направив відповідачу вимогу дострокового погашення кредиту, яку на момент подання позову не було втконано. Станом на 25.06.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 37 240, 53 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5985,17 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 8604,70 грн., заборгованість по підвищеним відсоткам - 22 650,76 грн. В добровільному порядку вирішити спір не можливо в зв'язку з цим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № CL 81691 від 02.09.2008 року у розмірі 37 240,53 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача Шамраєнко Євгеній Олександрович та [PERSON] позовні вимоги та додаткові пояснення по справі підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав до суду письмові заперечення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача Шамраєнко Є.О., [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 02.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL81691, згідно якого позивач взяв на себе обов'язок надати відповідачу кредит в розмірі 6300,00 грн., а відповідач взяв на себе обов'язок повернути кредит зі сплатою процентної ставки 38,6 % річних, підвищеної процентної ставки (в разі прострочення платежу) 115,8 % річних, з кількістю щомісячних платежів 48, сума щомісячного платежу 258,03 грн., строком до 20.08.2012 року, договір підписано сторонами, в матеріалах справи присутня анкета-заява на видачу готівки від 14.08.2008 року [PERSON] (а.с. 13). 02.09.2008 року сторонами також було підписано додаток № 1 до кредитного договору в якому визначені індивідуальні умови надання та погашення кредиту, та додаток № 2 до договору графік щомісячних платежів, супутні витрати позичальника, що підтверджується копією кредитного договору та копією додатку № 1 та 2 до договору (а.с. 4-12). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи відповідачу згідно договору був виданий кредит 02.09.2008 року на суму 6 300,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 16) та копією меморіального ордеру (а.с. 17), тобто позивачем умови договору були виконані. Підписавши договір та додатки до нього відповідач взяв на себе обов'язок вчасно та в повному обсязі погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів. Однак відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості та застосування підвищеної процентної ставки в розмірі 115,8 % річних. Відповідач в своїх запереченнях зазначає, що кошти зазначені в договорі кредиту він отримав і підписував вказаний договір з додатками до нього, однак позивач не в повній мірі виконав умови договору так як не сповістив його про заборгованість, яка утворилась з 2009 року та про нарахування підвищених відсотків. Однак, відповідач підписавши кредитний договір з додатками до нього був ознайомлений з умовами договору та наслідками порушення умов договору та взяв на себе обов'язок погашати кредит у відповідності до графіку щомісячних платежів. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору, за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюються підвищена процентна ставка, що вказана в Додатку 1 до договору… Якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. В додатку 1 до кредитного договору зазначена підвищена процентна ставка (в разі прострочення платежу) в розмірі 115,8 % річних. Тобто, відповідач зобов'язаний був погашати кредит в визначеній сумі та терміни передбачені в додатку 2 до кредитного договору, знав про наслідки не виконання договору, а додаткового повідомлення про нарахування підвищеної процентної ставки договором не передбачено. Відповідач в своїх запереченнях посилається на те, що підвищені відсотки, передбачені кредитним договором за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення сплати щомісячного платежу), є за своєю правовою суттю пенею. Однак, суд не може погодитись з даним висновком виходячи з наступного. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язався погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином, підвищені відсотки не є пенею чи штрафними санкціями, а відповідно до умов договору виступають у якості плати за користуванням коштами понад визначені договором строки. Відповідач в своїх запереченнях посилається на те, що в нього змінилось матеріальне становище, однак жодних доказів з даного приводу до суду надано не було і до банку з заявами про зміну матеріального становища він не звертався, що підтвердили в судовому засіданні сторони. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Таким чином, станом на 25.06.2014 року за відповідачем по укладеному з позивачем кредитним договором № CL 81691 від 02.09.2008 року рахується заборгованість на загальну суму 37 240,53 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5 985,17 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 8 604,70 грн., заборгованості по підвищеним відсоткам - 22 650,76 грн. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як передбачено ч. 5 цієї статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до кредитного договору укладеного 02.09.2008 року строк дії договору закінчився 20.08.2012 року, тобто позов подано в межах строку позовної давності. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, тому суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 37 240 грн. 53 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 372 грн. 41 коп.

Outcome: approved