Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] (далі - «Позивач») уклали договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив частину житлового будинку (21/100) з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте, позивачу систематично чиняться перешкоди у користуванні його приватною власністю. Дані перешкоди полягають у відсутності доступу до житла шляхом не допуску до житлового будинку, зміною замків на вхідних дверях [PERSON] (далі - «Відповідач»), який являється сином позивача. Таким чином, позивач позбавлений можливості вільно користуватись своєю власністю. А тому вимушений звертатись до суду з даним позовом, відповідно до якого просить: усунути перешкоди у користуванні будинком шляхом вселення [PERSON] до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язати [PERSON] надати вільний доступ [PERSON] до житлового будинку шляхом видачі ключів від вхідних дверей житлового будинку, заборони замінювати без згоди позивача замки від вхідних дверей та заборонити [PERSON] вчиняти перешкоди щодо володіння, користування та розпорядження частиною житлового будинку; скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Сайко (Мітрофанова) Катериною Олександрівною рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45542495 від 15.02.2019 щодо житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та відшкодувати понесені судові витрати. Внаслідок не допуску позивача до свого помешкання він змушений шукати прихисток у родичів, знайомих, так як даний будинок являється єдиним місцем проживання. Дані перешкоди створюють йому ряд незручностей, моральні страждання, душевні переживання. Мирно врегулювати спір не вдається, адже відповідач на спілкування не йде, ігнорує позивача, не впускає його навіть на територію житлового будинку, а отже останній змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви справу просить розглядити без його участі. Позов підтримує та просить його задоволити. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився в судове засідання. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний реєстратор Сайко (Мітрофанова) Катерина Олександрівна в судове засідання не з`явилася. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання сторони є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні учасники мали можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторін не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Відзив на позов до суду не подав. Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні 20 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] (далі - «Позивач») уклали договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив частину житлового будинку (21/100) з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на частину житлового приміщення підтверджується договором купівлі-продажу та витягом № 194187975 від 20.12.2019 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Проте, [PERSON] систематично чиняться перешкоди у користуванні його приватною власністю. Дані перешкоди полягають у відсутності доступу до житла шляхом не допуску до житлового будинку, зміною замків на вхідних дверях [PERSON] , який є сином позивача. Цей факт підтверджується неодноразовим зверненням позивача із заявами до відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про вчинення перешкод у користуванні житловим приміщенням, проте такі звернення жодного результату не дали. Більше того, [PERSON] за час перебування позивача закордоном, незаконно зареєстрував прибудову, яку побудував останній, присвоївши їй нову адресу: [ADDRESS] . Дані реєстраційні дії здійснювалися державним реєстратором Сайко (дошлюбне прізвище - Мітрофанова) Катериною Олександрівною , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставою для проведення державної реєстрації вищевказаного будинку був лише технічний паспорт, який виданий 07.02.2018 року ФОП [PERSON] . Дані дії були вчинені з порушенням, без згоди позивача, а Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області взагалі не видавалося рішення про присвоєння поштової адреси: [ADDRESS] , про що свідчить відповідь на адвокатський запит №662/02-12/21 від 07.05.2021 р. При цьому технічний паспорт, на підставі якого зареєстровано право власності, не підтверджує право власності на зареєстрований об`єкт нерухомості та не дає можливості встановити підстави набуття права за [PERSON] на вищевказаний об`єкт нерухомості. Так, відповідачем для державної реєстрації не подано жодних інших документів або відомостей, які у сукупності відповідають вимогам Порядку реєстрації та можуть бути підставою для реєстрації права власності на господарчу будівлю за адресою: [ADDRESS] . Отже, державним реєстратором Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Сайко (Мітрофанова) Катериною Олександрівною рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45542495 від 15.02.2019 щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , прийнято незаконно, всупереч Порядку реєстрації та за відсутності всіх необхідних документів. Листом Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №662/02-12/21 від 07.05.2021 р. підтверджено, що за адресою [ADDRESS] не приймалося жодного рішення щодо присвоєння поштової адреси. Зазначене свідчить про проведення реєстрації за відсутності документа, що підтверджує присвоєння адреси. З матеріалів справи вбачається, що дана частка (21/100) житлового будинку на праві приватної власності належить позивачу. Отже, відповідач без жодних на те правових підстав здійснив самовільне захоплення житлового будинку, незаконно його використовує на підставі незаконної реєстрації об`єкта нерухомого майна. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Враховуючи, що державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності за відповідачем прийнято на підставі документу, який не дає змоги встановити підставу набуття речового права, то рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності має бути визнано незаконним. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Як вже зазначалося, технічний паспорт на об`єкт нерухомості є документом, що підтверджує проведення технічної інвентаризації об`єкту та не може бути самостійною підставою виникнення права власності. Технічний паспорт може бути умовою державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна виключно у сукупності з іншими документами або відомостями, визначеними пунктами 41, 42, 43 Порядку реєстрації. [PERSON] систематично чиняться перешкоди у користуванні його приватною власністю. Дані перешкоди полягають у незаконному виселенні з будинку позивача його сином [PERSON] , а також не допуском позивача до його приватної власності, заміною замків на вхідних дверях. За фактом даного порушення відкрито кримінальне провадження №12020180180000274, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування. Відповідно до листа Рівненської окружної прокуратури №50-62-2590-21 від 26.03.2021 р., станом на сьогодні у вказаному кримінальному провадженні до цього часу проводяться тільки слідчі розшукові дії. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що [PERSON] є власником частини будинку, а відповідач незаконно зареєстрував прибудову, змінив замки без дозволу позивача, не допускає його до будинку то суд вважає, що відповідач перешкоджає позивачу у повній мірі реалізовувати своє право власності, тому, права останнього підлягають захисту. Тому позов підлягає до задоволення з підстав, що у ньому викладені. Порядок розподілу судових витрат відбувається за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved