Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач за основним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом про розподіл майна подружжя,\~ посилаючись на те, що\~ під час перебування у шлюбі із відповідачем [PERSON] вони придбали автомобіль «Mazda» CX-7, держаний реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, за 134\~467 грн. 58 коп. Автомобіль був придбаний за договором комісії № 3/772555 від 19.08.2011 року, оформлений на відповідача та знаходився у його розпорядженні. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.08.2014 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON], [INFO], мешкає разом з [PERSON], яка його особисто забезпечує, займається його вихованням та розвитком, слідкує за його здоровям для чого приходиться витрачати чимало часу, долати великі відстані, а тому їй необхідне у розпорядження авто. Оскільки, домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто та на теперішній час позивач не має можливості користування спільним майном, вона просила\~ суд визнати за нею право власності на автомобіль «Mazda» CX-7, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску. 22 квітня 2015 року позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, відповідно до яких просила визнати за нею право власності на автомобіль та стягнути з неї на користь [PERSON] вартість ? частини автомобіля «Mazda» CX-7, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, у грошовій формі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про розподіл вказаного автомобіля. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до реєстрації шлюбу, а саме 22.03.2007 року, ним був придбаний автомобіль «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER], який був його приватною власністю, однак 30.09.2010 року в результаті дорожньо транспортної пригоди даний автомобіль зазнав значних пошкоджень. [PERSON]М, отримавши грошову компенсацію від винуватця дорожньо транспортної пригоди [PERSON] в розмірі 40095 грн., та отримавши гроші в рахунок продажу автомобіля у сумі 49171,15 грн., прийняв рішення купити новий автомобіль. В серпні 2011 року [PERSON] купив автомобіль «Mazda» CX-7, на покупку якого було витрачено грошову суму у розмірі 1344467,58 грн., з яких 89266,15 грн. приватна власність [PERSON], а 45201,43 грн. спільна сумісна власність подружжя. Крім того, [PERSON] при укладенні договору купівлі продажу знала, що грошова сума у розмірі 89266,15 грн. є приватною власністю [PERSON] та не заперечувала проти оформлення автомобіля на його імя. Враховуючи, що частина коштів на придбання спірного автомобілю належала особисто [PERSON], то позивач за зустрічним\~ позовом просив\~ визнати за ним право власності на 66/100 частин автомобілю, визнати спільною сумісною власністю подружжя 34/100 частин автомобілю «Mazda» СХ-7, визнання за ним право власності на 83/100 частини, а за [PERSON] 17/100 частин автомобілю «Mazda» СХ-7, реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні 09 серпня 2016 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] основний позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечував, в подальші судові засідання позивач [PERSON] та її представник не з"явилися, належним чином були повідомлені про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістили. Представник відповідача за основним позовом [PERSON] та третьої особи [PERSON] - [PERSON] проти задоволенні основного позову заперечував, зустрічний позов підтримав. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позови необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановленому в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2009 року по 28 серпня 2014 року / а. с. 10, 33/. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] / а. с. 9/. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль «Mazda» CX-7, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, відповідно до договору комісії № 3/772555 від 19.08.2011 року, посвідченого Торгівельною фірмою "Автолюбитель" м. Харків, вартістю 134467 грн. 58 коп., що підтверджується актом технічного стану та оцінки транспортного засобу від 19.08.2011 року / а. с. 8-9/. Вказаний автомобіль зареєстровано на ім"я [PERSON] / а. с. 32/. Звертаючись до суду із позовом та заявляючи вимоги щодо визнання за нею права власності на автомобіль, позивачка послалася на те, що вона проживає за межами м. Харкова разом із дитиною, яка знаходиться на її утриманні. Крім того, дитина відвідує ряд гуртків, тому машина потрібна позивачці для зручності пересування, насамперед всього дитини. Згідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Позивач за основним позовом [PERSON] ні на момент звернення до суду, ні за весь період розгляду справи не внесла вартість 1/2 частини автомобілю на депозитний рахунок. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача [PERSON] на те, що вартість автомобілю могла суттєво змінитися, оскільки половину вартості автомобілю, визначеної в договорі купівлі-продажу, позивач попередньо не внесла. Крім того, відповідач [PERSON] згоди на отримання грошової компенсації не надавав. У звязку із чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на автомобіль «Mazda» CX-7, та стягнення з неї вартості 1/2 частини вказаного автомобілю задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивач за зустрічним позовом послався на те, що при укладанні договору купівлі-продажу автомобілю ним було вкладено особисті кошти в розмірі 89 266 грн. 15 коп., а 45 201 грн. - ці спільні кошти подружжя.. Однак суд не може погодитися з такими висновками [PERSON], оскільки питання щодо коштів, витрачених на придбання автомобілю подружжям [PERSON] вже було предметом судового спору та рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2015 року було визначено, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя. / а. с. 37-45/. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження того, що при здійсненні покупки спірного автомобілю ним було внесено особисті кошти в розмірі 89 266 грн. 15 коп. [PERSON] надано копії договорів на придбання автомобілів Форд та Мазда, копію постанови суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а також виписку за особистим рахунком [PERSON], з якої вбачається, що на період з 18 червня 2011 року по 11 серпня 2011 року ним було знято з рахунку 44529 грн. 44 коп., однак доказів того, що саме на ці кошти було придбано спірний автомобіль позивачем за зустрічним позовом судові не надано / а. с. 55-64/. Тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] визнання за ним права власності на 66/100 частин автомобілю, визнання спільною сумісною власністю подружжя 34/100 частин автомобілю «Mazda» СХ-7 та визнання за позивачем права власності на 83/100 частини, а за [PERSON] 17/100 частин автомобілю «Mazda» СХ-7, реєстраційний номер [NUMBER] задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed