Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась в суд з позовом в інтересах позивача [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки. В судове засідання позивач не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Крім того, підтримання нею позовних вимог та прохання про розгляд справи у її відсутності викладено у адресованій суду письмовій заяві, яка долучена до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В судове засідання представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім цього, визнання ним позову та прохання про розгляд справи у його відсутності викладено у адресованій суду заяві, яка приєднана до матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як роз'яснено у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19 березня 2010 року) виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України, судам (підсудні) справи за заявами, зокрема: - з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Судом встановлено, що [PERSON] успадкував згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом [NUMBER] від [PERSON] два державні акти на право власності на земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER] за кадастровими номерами: [NUMBER] та [NUMBER], які той в свою чергу успадкував після смерті [PERSON], які належав сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] виданий Підгаєцькою РДА 27 лютого 1997 року. В технічній документації з видачі державних актів на право власності (взамін сертифікатів) [PERSON], були вказані помилкові земельні ділянки відповідно до розподілу земельних часток (паїв) проведених шляхом жеребкування з присвоєнням їм кадастрових номерів: [NUMBER] та [NUMBER]. Встановлено, що позивач [PERSON] після смерті [PERSON], успадкував право на земельну частку (пай), на яке останній не встиг оформити право власності після смерті спадкодавця - [PERSON] і яка в свою чергу прийняла у спадщину після смерті своєї матері - [PERSON]. Як вбачається із інформації відділу у Підгаєцькому районі Головного управління Держгеокадастру Тернопільської області від 22 березня 2017 року, при виготовлені технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчцють право власності на земельну ділянку гр. [PERSON], згідно розпорядження голови Підгаєцької РДА №543 від 19 листопада 2010 року, вказано номери земельних ділянок 64 і 81 відповідно до розподілу земельних часток (паїв) проведених шляхом жеребкування, які належали [PERSON], хоча мали б бути вказані земельні ділянки під №№63 і 82, які належали [PERSON]. У зв'язку з цим, позивач виготовив державні акти на земельні ділянки гр. [PERSON], а не гр. [PERSON], з присвоєними кадастровими номерами: [NUMBER] та [NUMBER]. Представник позивача зверталась до відповідача із відповідною заявою про внесення виправлень у державні акти на право власності на земельні ділянки, які видані на ім'я позивача, однак їй в цьому було відмовлено та запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання недійсними вказаних державних актів [NUMBER], [NUMBER] від 28 квітня 2009 року та [NUMBER], [NUMBER] від 03 березня 2011 року. Частиною 9 ст.24 Закону України "Про земельний кадастр" передбачено, що при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. У відповідності із ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved