Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третіх осіб [PERSON], приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу Львівської області Вегера Н.Б. з вимогами, які уточнив в ході судового розгляду справи та просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку, яка знаходиться у Львівській області, Пустомитівський район, с.Липники, ур. «Біля акацій», кадастровий номер [NUMBER], визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 21.08.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Вегера Г.Б., зареєстрований в реєстрі №1396, витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку, яка знаходиться у Львівській області, Пустомитівський район, с.Липники, ур. «Біля акацій», кадастровий номер [NUMBER], поділити майно, набуте [PERSON] за час шлюбу з [PERSON], виділивши та визнавши за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки, яка знаходиться у Львівській області, Пустомитівський район, с.Липники, ур. «Біля акацій», кадастровий номер [NUMBER]. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває в шлюбі з [PERSON] з 21.11.1992 року. За час шлюбу спільними зусиллями вони нажили майно, в тому числі й земельну ділянку у с.Липники, ур. Біля Акацій. Вказана земельна ділянка була приватизована та видано державний акт Серії [NUMBER] від 19.07.2011 року на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], на підставі рішення Поршнянської сільської ради ІІ сесії VI скликання №15 від 26.11.2010 року. Земельна ділянка була приватизована в період часу між 11.01.2011 року та 17.05.2012 року, на час дії норми СК України про те, що спільним майном подружжя є усе майно, набуте ними під час шлюбу, а тому підлягає розподілу в рівних частках між подружжям, оскільки є їх спільною сумісною власністю. Однак [PERSON] подарувала цю земельну ділянку сину [PERSON], який перереєстрував її на [PERSON] Оскільки дана земельна ділянка перебуває у третіх осіб, він змушений звернутися до суду за захистом свого права. Відповідач [PERSON] перед укладенням договору дарування від 15.08.2015 року окремою заявою засвідчила факт приналежності їй вказаної земельної ділянки як особистої власності. Вважає, що зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, оскільки позивач повинен був надати у письмовій формі згоду на відчуження даної ділянки, а тому договір дарування є недійсним з моменту укладення. Оскільки договір дарування є недійсним, то для поновлення порушених та оспорюваних прав позивача слід витребувати у [PERSON] вказану земельну ділянку. У судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали та дали пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду та викладених в уточненні до позовних вимог. Просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що [PERSON] та [PERSON] не намагаються приховати земельну ділянку, права на яку оспорюються. Така земельна ділянка була набута [PERSON] у порядку безоплатної приватизації із земель державної або комунальної власності та належить їй на праві особистої приватної власності, що підтверджується державним актом серії [NUMBER] від 19.07.2011. Передача земельної ділянки у власність відповідачці [PERSON] відбулась 26.11.2010 року на підставі рішення Поршнянської сільської ради №15, внаслідок безкоштовної приватизації, в період, коли СК України, не відносив набуття внаслідок приватизації об'єктів нерухомості до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. А тому, вважає помилковим твердження позивача, що дана земельна ділянка є спільною сумісною власністю, та підлягає розподілу в рівних частках між подружжям. Державна реєстрація це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності. Рішення органу місцевого самоврядування є підставою набуття права власності на землю, а державна реєстрація визначає момент набуття права власності для цілей оподаткування, подальшого відчуження. Договір дарування і договір купівлі-продажу, на підставі яких було передано права на земельну ділянку, є нормативно передбаченим правовими способами припинення прав власності у однієї особи та набуття у іншої. Зміст таких правочинів жодним чином не суперечить суті цивільного законодавства, а умови повністю узгоджуються із вимогами, що встановлені Цивільним кодексом України. Таким чином дії [PERSON], що полягають у відчуженні земельної ділянки є безпосереднім вираженням її волі як власника відповідного права. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Вегерою Н.Б. №1660 від 16.08.2016 дана земельна ділянка оплатно перейшла на праві власності до [PERSON] Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 року №1051, не зареєстровані, нотаріусом було підтверджено, що земельна ділянка на момент продажу належала [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого 21.08.2015 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Вегерою Н.Б. за реєстровим №1396. [PERSON] набула земельну ділянку правомірно, оплатно та вжила всіх необхідних заходів для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна, у зв'язку із чим є добросовісним набувачем. Просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Вегера Н.Б. в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.11.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 21.11.1992 року, серії [NUMBER], виданим відділом ЗАГС Радянського району м.Львова. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. 2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 4. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. 5. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державна реєстрація не є підставою набуття права власності, а лише засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. Аналогічна позиція викладена у Постанові Вищого Господарського Суду від 05.04.2017 року у справі №910/11650/16. Факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права власності. Сама по собі реєстрація права та видача свідоцтва не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає. У правовій позиції, викладеній у Постанові ВС України у справі №6-93цс/13 зазначається, що статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. З даної Правової позиції випливає, що рішення органу місцевого самоврядування і є підставою набуття права власності на землю. Як встановлено в судовому засіданні, земельна ділянка, площею 0,6205 га, яка розташована в с.Липники, ур. «Біля акацій», Пустомитівського району, Львівської області була передана у власність [PERSON] згідно рішення Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 26.11.2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок» Таким чином, відповідач [PERSON] набула право власності на спірну ділянку 26.11.2010 року. Законом України №2913-VI від 11.01.2011 року, який набув чинності 08.02.2011 року було внесено зміни до ст. 61 СК України та доповнено статтю 61 ч.5 такого змісту «об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації». Законом України №4766-VI від 17.05.2012 року, який набув чинності з 13.06.2012 року частину п'яту ст. 61 СК України виключено. Таким чином, у період з 08.02.2011 року до 13.06.2012 року житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено судом приватизація спірної ділянки відбулася згідно рішення №15 Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 2 сесії шостого демократичного скликання «Про передачу у власність земельних ділянок» від 26.11.2010 року, яким [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6205 га в с.Липники, ур. «Біля акацій». Таким чином відповідач [PERSON] набула спірну земельну ділянку 26.11.2010 року, а тому така не може вважатисяоб'єктом права спільної сумісної власності подружжя в силу ч.5 ст. 61 СК України, яка діяла в період часу з 08.02.2011 року до 13.06.2012 року. Посилання сторони позивача на набуття спірної земельної ділянки відповідачем [PERSON] з часу видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.07.2011 року спростовується, зокрема, правовою позицією, викладеною у Постанові ВС України №6-93цс13 згідно якої рішення органу місцевого самоврядування і є підставою набуття права власності на землю. Оскільки земельна ділянка, яка знаходиться у Львівській області, Пустомитівський район, с.Липники, ур. «Біля акацій», кадастровий номер [NUMBER] не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та не належить на праві власності позивачу, власник земельної ділянки жодних клопотань щодо проведення експертиз у судовому засіданні не заявляв, а тому підстави для проведення інженерно-технічної експертизи по даній ділянці відсутні, про що судом постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про проведення інженерно-технічної експертизи. У наданих стороною позивача копіях судових рішень ВС України викладена правова позиція про те, що до правовідносин, які виникли до набрання чинності ч.5 ст. 61 СК України - 08.02.2011 року, судами безпідставно застосовувалася ця норма закону. Слід зазначити, що суд при вирішенні справи дотримувався даної правової позиції та встановивши, що відповідачем [PERSON] набуто право на спірну ділянку до набрання чинності ч.5 ст. 61 СК України, не застосовував дану норму закону. Оскільки спірна земельна ділянка не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, то підстав для визнання недійсним договору дарування такої земельної ділянки від 21.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Вегера Г.Б., зареєстрований в реєстрі №1396 та витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] даної земельної ділянки суд не вбачає. Відповідно до п. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. А тому заходи забезпечення позову у вигляді накладеного ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.10.2016 року арешту на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Липники, ур. "Біля акації", кадастровий номер [NUMBER] слід скасувати. Крім того позивачу слід повернути кошти згідно квитанції №53778 від 20.06.2017 року, призначення *;101;2052606394;, отримувач УДКСУ у Пустомитівському районі, ЄДРПОУ 38047883, П/Р 31216206700390, МФО 825014, Банк АТ "Ощадбанк", МФО 300465, які з його слів були ним сплачені за проведення експертизи, як забезпечення доказів, оскільки судом у проведенні такої експертизи відмовлено, а при заявленні такої у цивільній справі судовий збір не сплачується.

Outcome: dismissed