Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Новоекономічної селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, що розташовано за адресою: [ADDRESS] . Зазначене домоволодіння належало батьку [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Переоформити спадкові права на зазначений будинок [PERSON] не встиг. Законний представник спадкоємця [PERSON] - [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.05.2019 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутністю державної реєстрації на об`єкт нерухомості. Право індивідуального будівництва вказаного житлового будинку було надано [PERSON] , фактично будинок було закінчено будівництвом, проте акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію не підписано. Позивач просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок А-1 загальною площею 68,9 кв.м., у тому числі житловою 56,7 кв. м. та господарські споруди позначені в технічному паспорті: а-1 сіни; а»-1 ганок; Б-1 літня кухня, б-1 тамбур; б»-1 тамбур, б»-1-ганок В-1 сарай; Г-1 льох;Д-1 сара1, Е-1 сарай, К-1 гараж, Л-1 сарай, М-1 вбиральня11 замощення № 1 огорожа ворота, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без його участі ( а. с. 210). Представник відповідача Новоекономічної селищної ради в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. ( а. с. 198, 205). Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідач двічі не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , батько [PERSON] ( а. с. 71,72). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від імені [PERSON] звернулась законний представник [PERSON] ( а.с. 74). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.05.2019 р. нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що згідно листа КП БТІ від 28.11.2018 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. ( а.с. 33). Як вбачається з матеріалів справи рішенням виконкому Новоекономічної селищної ради від 13.05.1966 року [PERSON] було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під [ADDRESS] ( а.с .42 ); земельна ділянка за вищевказаною адресою була надана [PERSON] у безстрокове користування ( а.с. 46); було також надано дозвіл на виконання будівельних робіт ( а.с. 51). Акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння за адресою: [ADDRESS] не підписаний ( а.с. 53). Згідно довідки КП БТІ за № 1460/01-02 від 28.11.2018 року будинок [ADDRESS] в КП БТІ незареєстрований ( а.с. 161). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON] , проте свідоцтво про право на спадщину у вигляді житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , не отримав. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 16 ЦК України встановлено,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів. Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку. Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна). Судом встановлено, що спадковий житловий будинок згідно технічного паспорту був збудований у 1971 році. Проте суду не надано документів, зокрема акту про прийняття будинку до експлуатації, будинок не зареєстрований в КП БТІ. Відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, в то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити, що до правовідносин щодо спадкування застосовується норма, яка діяла на час відкриття спадщини, а до правовідносин щодо набуття права власності - законодавство, яке було чинним на момент набуття. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 105 ЦК Української РСР громадянин, який збудував або будує житловий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу або без належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не в праві розпоряджатись цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо) Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року. Згідно з п.п.6,7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік, яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за п. 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після Указу від 26.08.1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Отже, в даному випадку, лише з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ( сільської) ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1971 році житлового будинку цей громадянин набуває статусу власника житлового будинку . Предметом судового розгляду є спір щодо права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач вважає себе власником, оскільки (за його твердженням) спадкодавцем [PERSON] було створено (збудовано) спірне майно, а він, в свою чергу, прийняв спадщину. Матеріали справи не містять документів, які б свідчили про те, що спірне майно введено до експлуатації. Статтею 331 ЦК України (Набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва) не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Без введення в експлуатацію майно не є нерухомістю, тому суд не може визнати право власності на об`єкт незавершеного будівництва в порядку, передбаченому ст. 331 ЦК України (ВГСУ від 15 березня 2017р. у справі №909/935/15). У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. Оскільки позивачем не надано належного доказу щодо прийняття будинку до експлуатації, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи, враховуючи вищезазначені норми права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог На підставі викладеного,

Outcome: dismissed