Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Чернятинської сільської ради, в якому просять визнати за ними кожному право власності по половині житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], що належав на праві власності колишньому колгоспному двору, де головою був [PERSON], який помер [INFO] року. Позовні вимоги мотивувовані тим, що згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ та витягів з погосподарських книг Чернятинської сільської ради вищезазначений житловий будинок в цілому належав колгоспному двору, головою якого був батько позивачів - [PERSON]. Частки членів двору не виділялись. [PERSON] помер [INFO] року. Мама [PERSON] в Чернятинській раді 09.12.2014 року склала заповіт на випадок смерті, яким заповіла позивачам по половині заповіла все належне їй майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями. За життя мами заповіт не змінювався і не скасовувався. [INFO] року померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщига на належне їй майно. [PERSON] та [PERSON] стали спадкоємцями за заповітом і в них виникло право на спадкування маминого майна. Спадковим майном став житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці [ADDRESS]. Самовільно збудованих будівель немає. Спору за житловий будинок з господарськими будівлями немає, житловий будинок в заставі або під арештом не перебуває. Інших осіб, які б претендували на житловий будинок з господарськими будівлями немає. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є дружиною та дітьми [PERSON], були членами колишнього колгоспного двору, претензій до будинку не мають. Успадкувати житловий будинок з господарськими будівлями позивачі не можуть. Нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, так як житловий будинок з господарськими будівлями належав колишньому колгоспному двору без виділення часток членів двору і вони не мають правовстановлюючого документу на житловий будинок. Вищенаведене і змусило [PERSON] та [PERSON] звернутися з позовною заявою до суду. В судове засідання сторони, їх представники - не з'явились. Позивачі подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, одночасно в заяві зазначили, що позовні вимоги підтримують та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позов визнають повністю, претензій не мають. Чернятинська сільська рада листом № 115 від 29.09.2015 року не заперечує у визнанні права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] в порядку спадкування у рівних частинах за [PERSON] та [PERSON] За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, побудованого 1951 року та позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., літньої кухні, сараю, стайні, стодоли, навісу, вбиральні, криниці, огорожі, вимощення. Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7390 від 05.08.2015 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 7 зареєстровано, що власником майна, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 18.03.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому від 13.01.1988 р. є [PERSON] (голова колгоспного двору). З довідки № 533 від 6.08.2015 р., виданої виконкомом Чернятинської сільської ради слідує, що господарка, знаходиться по [ADDRESS] (раніше була Жовтнева, 7). Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Витягом з погосподарської книги № 1, особовий рахунок 49 Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік по господарству [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], голова господарства, [PERSON], [INFO], дружина. [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] придбала спадщину після смерті [PERSON], що підтверджено витягом з погосподарської книги № 1, особовий рахунок 49 Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік. За заповітом від 09.12.2014 р., посвідченим секретарем Чернятинської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 34, [PERSON], [INFO] року народження, заповіла все належне їй майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати і на що вона за Законом матиме право, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] в рівних частинах [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачі [PERSON], [PERSON] являються синами [PERSON] та [PERSON], що стверджено їхніми свідоцтвами про народження серії [NUMBER], виданого 17.04.1954 року, серії [NUMBER], виданого 29.08.1958 року. [PERSON] померла [INFO] р. в с.Чернятин, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 02.01.2015 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що спадкоємцями [PERSON] за заповітом від 09.12.2014 р. є [PERSON], [PERSON] (позивачі). З Постанов приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшан Р.Р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.08.2015 року, 25.09.2015 року слідує, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок за [ADDRESS], оскільки ними не подані правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 534 від 6.08.2015 р., виданої [PERSON], виконкомом Чернятинської сільської ради слідує, що в господарстві по [ADDRESS] користується земельною ділянкою (біля житлового будинку) - 0,14 га. Позивачі фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] в селі Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не мають можливості через відсутність правовстановлюючого документу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. П.4 ч.1 ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сім'ї. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачами по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 346, 365, 392, 1216, 1222, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved