Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи позовні вимоги тим, що 20 червня 2014 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті позивач звернувся до Жовківської районної державної нотаріальної контори і на підставі його заяви була заведена спадкова справа № 498/2014(номер у спадковому реєстрі 56913419). Розглянувши подані документи, та мотивуючі тією обставиною, що покійна [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на будинок у порушення ч. 2 ст. 331 ЦК України, а відповідно до ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у зв'язку зі смертю власника, - відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Після цього позивач звернувся до Комунального підприємства Львівської обласної ради Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації, де йому була видана довідка. Відповідно до Довідки виданої [PERSON] 23. 01. 2015 року станом на 31. 12. 2012 року реєстрація свідоцтва про право власності на житловий будинок № 29, по вул. Визволення в місті Жовква Львівської області КП ЛОР Червоноградське БТІ не проводилась. Позивач вказує, що таким чином, він не може реалізувати своє право власності, що виникає на підставі спадкування за законом, на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Львівська область, вул. Визволення, буд.29. Позивач зазначає, що його право на будинок, підтверджується наступними документальними доказами: - Технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Жовква вул. Визволення №29 Львівської області, станом на 23 січня 2015 року (інвентаризаційна справа № 002958); - Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №498/2014 від 17.12.2014 року. Позивач просить суд визнати у порядку спадкування за законом за [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Визволення, буд. 29; зобовязати Жовківську міську раду визнати право власності на житловий будинок який знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Визволення, буд. 29, та видати правовстановлюючий документ; зобовязати Комунальне підприємство Львівської обласної ради Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації включити в реєстр речових прав на нерухоме майно та видати технічну документацію. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявилися хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак ними надіслано заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З свідоцтва про народження серії V-СГ № 345277 вбачається, що матірю позивача є [PERSON]. З копії акту АПГ при райвиконкомі від 14.01.1971 року вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Нестерівської міської Ради депутатів трудящих від 09.01.1971 року № 11 [PERSON] в користування в натурі відведено земельна ділянка площею 570 кв.м., розміщена в м. Нестерові по вул. Визволення, 29. З рішення виконкому Нестерівської міської Ради депутатів трудящих від 29.08.1974 року № 166 вбачається, що [PERSON] виділено земельну ділянку під будівництво нового житлового будинку в м. Нестерові по вул. Визволення, 29. З виписки із рішення від 28.05.1997 року № 59 вбачається, що [PERSON] передано безплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку площею 654 кв.м. по вул. Визволення, 29 в м. Жовкві. З рішення виконкому Жовківської міської ради від 17.12.1998 року № 561 вбачається, що [PERSON] узаконено самовільно зроблені відхилення при будівництві житлового будинку та зобовязано [PERSON] внести зміни в будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. З рішення виконкому Жовківської міської ради від 18.03.1999 року № 143 вбачається, що господарську будівлю, збудовану [PERSON] по вул. Визволення, 29, в м. Жовкві переведено у житловий будинок. Також вирішено Червоноградському МБТІ при виконанні цього рішення будинковолодіння по вул. Визволення, 29, в м. Жовкві зареєструвати за гр. [PERSON] З свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 185462 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.12.1967 року, у звязку з чим дружині присвоєно прізвище [PERSON]. З свідоцтва про смерть серії І-СГ № 361182 вбачається, що [PERSON] померла 20.06.2014 року. З довідки Червоноградського МБТІ від 23.01.2015 року № 177 вбачається, що станом на 31.12.2012 року реєстрація свідоцтва про право власності на житловий будинок № 29 по вул. Визволення в м. Жовква Львівської області не проводилась. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 29 по вул. Визволення в м. Жовква вбачається, що його загальна площа 45,7 кв.м., вартість 59684,00 грн. З витягу № 39201248 від 17.12.2014 року вбачається, що 17.12.2014 року в Жовківській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] З копії спадкової справи № 498/2014, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON], вбачається, що заяву про прийняття спадщини подано 17.12.2014 року [PERSON]. Інші спадкоємці з заявами, що стосуються спадщини після смерті [PERSON], до Жовківської державної нотаріальної контори не зверталися. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, зясувавши дійсні обставини справи, судом встановлено наступне. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Однак, як вбачається з матеріалів справи, будинок в м. Жовква, по вул. Визволення, 29, як такий, що підлягав обовязковій реєстрації, зареєстрований в установленому порядку не був. А отже, право на житловий будинок відповідно до ч. 4 ст. 3 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не може бути визнане дійсним, оскільки реєстрація такого права не була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до вищевказаного листа № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Однак належних та допустимих доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину суду не надано. З копії акту АПГ при райвиконкомі від 14.01.1971 року вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Нестерівської міської Ради депутатів трудящих від 09.01.1971 року № 11 [PERSON] в користування в натурі відведено земельна ділянка площею 570 кв.м., розміщена в м. Нестерові по вул. Визволення, 29. З рішення виконкому Нестерівської міської Ради депутатів трудящих від 29.08.1974 року № 166 вбачається, що [PERSON] виділено земельну ділянку під будівництво нового житлового будинку в м. Нестерові по вул. Визволення, 29. З виписки із рішення від 28.05.1997 року № 59 вбачається, що [PERSON] передано безплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку площею 654 кв.м. по вул. Визволення, 29 в м. Жовкві. З рішення виконкому Жовківської міської ради від 18.03.1999 року № 143 вбачається, що господарську будівлю, збудовану [PERSON] по вул. Визволення, 29, в м. Жовкві переведено у житловий будинок. Також вирішено Червоноградському МБТІ при виконанні цього рішення будинковолодіння по вул. Визволення, 29, в м. Жовкві зареєструвати за гр. [PERSON] Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування п. 3.2. - за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Правильною є практика судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про визнання у порядку спадкування за позивачем права власності на житловий будинок слід відмовити. В задоволенні похідних позовних вимог про зобовязання визнати право власності на житловий будинок та видати технічну документацію також слід відмовити. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: dismissed