Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 19 серпня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №126-011100/ФКВ-08 , згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 21993,56 дол. США, з розрахунку в розмірі 11 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19.08.2008 року по 18.08.2015 року. ТОВ «Укрпромбанк» відступив ПАТ «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №126-0111001/ФКВ-08 від 19.08.2008 року. Відповідно до укладеного Договору поруки № 126-0111001/2фпор-08 від 19.08.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий [PERSON]» та [PERSON], [PERSON], згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором №126-0111001/ФКВ-08 від 19.08.2008 року. Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, станом на 24.12.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 1 328 754,37 грн. з яких: тіло кредиту - 492025,39 грн.; відсотки - 381191,79 грн.; сума заборгованості за комісіями - 25509,21 грн.; пеня - 406062,46 грн.;сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 13431,76 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 10533,76 грн. Просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], на користь ПАТ «ДельтаБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1328754, 37 грн., судові витрати у розмірі 19931, 32 грн. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, просив врахувати висновки експертизи. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, просила застосувати положення ст.551 ЦК України щодо стягнення пені. Представник [PERSON] заперечувала проти задоволення позову відносно [PERSON].так як відповідно до висновку експертизи він не підписував договір поруки. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №126-011100/ФКВ-08 , згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 21993,56 дол. США, з розрахунку в розмірі 11 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19.08.2008 року по 18.08.2015 року. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників, [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №126-0111001/ФКВ-08 від 19.08.2008 року. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 261,82 дол. США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення Кредиту. У випадку внесення Позичальником коштів на повернення заборгованості за кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по Кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п.2.9 та п.4.2.2 цього Договору, зараховується в рахунок повернення Кредиту. Розмір останнього платежу по остаточному погашенню Кредиту дорівнює залишку заборгованості по Кредиту на дату остаточного погашення та може відрізнятись від розміру щомісячного платежу по Кредиту, зазначеного у п.2.4. У випадку внесення платежу по Кредиту та/або процентах, комісіях в післяопераційний час днем погашення заборгованості вважається наступний за днем внесення платежу робочий день. Відповідно п.2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб у відповідності до п.2.16 цього Договору) та/або шляхом внесення готівкових коштів у касу. Платежі здійснюються за реквізитами, зазначеними у п. 2.17 цього договору. Кредит повертається лише в тій валюті у якій він був наданий. Згідно п.1.5, 2.6, 2,7 Кредитного договору, проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування Кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий [PERSON]» та [PERSON] (Поручитель), [PERSON] (Боржник) згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором №126-0111001/ФКВ-08 від 19.08.2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобовязань за Договором. Поручитель і Боржник несе перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Згідно висновку експерта №4-176 від 21.06.2017 року підписи, розташовані в графах «Поручитель_______ [PERSON]М.» та «Оригінал Договору поруки отримав [PERSON] (Поручитель) (підпис)» договору поруки №126-0111001/Zфпор-08, укладеного 19.08.2008 між ТОВ «Укрпромбанк», [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (боржник), виконані не [PERSON], а іншою особою /а.с.37-42/. Відповідно до статей 1049, 1050, 2054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Станом на 24.12.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 1 328 754,37 грн. з яких: тіло кредиту - 492025,39 грн.; відсотки - 381191,79 грн.; сума заборгованості за комісіями - 25509,21 грн.; пеня - 406062,46 грн.;сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 13431,76 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 10533,76 грн. У судовому засіданні представник [PERSON] заявила клопотання про застосування позовної давності відповідно до ст. ст..256,257 ЦК України щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом. У відповідності зі\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Судом встановлено, що датою повернення кредиту є 18 серпня 2015 року, позовна заява про стягнення заборгованості позивачем до суду була подана 22.01.2016 року, тобто в межах строку позовної давності. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі відповідачем повернуто не було, проценти за кредитом та штраф за невиконання такого обовязку підлягають стягненню з нього у межах строку позовної давності\~відповідно за три роки та один рік до дня звернення позивача з позовом до суду. Представник [PERSON] заявила клопотання про зменшення розміру пені за кредитним договором в 2 рази, так як сума становить розмір самого тіла кредиту. На підставі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. \~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. \~\~\~\~ За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання. \~\~\~\~ Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). \~\~ Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 03 вересня 2014р. (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. \~\~\~ На підставі вищевикладеного, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, а саме: з урахуванням того, що розмір пені та штрафів, нарахованої позивачем, значно перевищує розмір збитків( на момент розгляду справи вони сплачені у повному обсязі) та виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, а також враховуючи зміну валютного курсу, яка впливає на здатність сплачувати борг в обумовленому розмірі, суд вважає доцільним зменшити розмір стягненої з відповідача пені до 200\~000 тисяч. Відповідно до частини 1 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" . При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Згідно з п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене постановою Правління НБУ N 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 року за N 730/5921), за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями; операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі\~\~банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Оскільки відповідач своєчасно не виконав грошове зобов'язання, яке мав перед банком за договором кредиту, то з нього на користь позивача правомірно\~\~стягнуто на підставі\~ст.. 625 ЦК України\~3 % річних від простроченої заборгованості за тілом кредиту та за простроченими відсотками. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 19931, 32 грн., що були сплачені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial