Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки, в якому зазначив, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 лютого 2006 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки Катерини, [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.12.2005 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на сьогоднішній день донька Катерина досягла повноліття, тому аліменти стягуються по рішенню суду стягуються на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Крім того зазначив, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2014 року з нього також стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що повинен сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, тобто в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тому змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений судовою повісткою, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просив розглянути справу без його участі. Відповідач та третя особа до суду не з'явилися, хоч про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 лютого 2006 року з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки Катерини, [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.12.2005 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на сьогоднішній день донька Катерина, [INFO] досягла повноліття, тому аліменти по рішенню суду від 15.02.2006 року стягуються лише на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). Крім того, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2014 року з позивача також стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що повинен сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, тобто в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.ст.180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;\~2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною \~\~у постанові \~Пленуму \~\~від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". \~ Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що в Законі України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року встановлений у розмірі 1860 гривень, тому, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд вважає, що позов обгрунтований, відповідачем не спростований, тому підлягає\~ задоволенню.

Outcome: approved