Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті ради про позбавлення батьківських прав і просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач знаходився з нею у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Станом на теперішній час шлюб між сторонами розірвано рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.08.2010 року. Сторони не проживають разом з 2010 року. Відповідач з донькою не спілкується, ніякої допомоги на її утримання не надає, станом здоров`я не цікавиться, вихованням не займається. Донька проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання у справі не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Суд вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 вересня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. 18.08.2010 року рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини - не цікавиться її здоров`ям, не надає в належному розмірі матеріальну допомогу, не піклується про дитину. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейний кодекс України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі з громадянином Росії - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.10.2016 року, актовий запис №4516, виданим Палацом Одружень №1 Управління РАЦС Москви. На даний час малолітня дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON] за межами України, а саме - на території Російської Федерації. Малолітня [PERSON] є ученицею Муніципального бюджетного загальноосвітнього закладу «Середня загальноосвітня школа №10», що знаходиться за адресою: 143969, Російська Федерація, Московська область, місто Реутов, проспект Ювілейний, 62. Позивачка [PERSON] та малолітня [PERSON] мають відповідні дозвільні документи на проживання на території Російської Федерації. Також, позивачка має дозвіл на роботу на території Російської Федерації. Позивачка створює сприятливі умови для проживання та розвитку малолітньої дитини, піклується та дбає про неї належним чином. Позивачці відомо, що батько дитини - [PERSON] неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак отримати відповідних доказів з правоохоронних органів позивачка не має можливості відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки на даний час вже не є родичем останнього. Також, під час спільного подружнього життя між позивачкою та відповідачем останній використав фізичний вплив відносно позивачки. Позивачці відомо, що відповідач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні від наркотичної залежності. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства", зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Малолітня [PERSON] перебуває на медичному обліку у дитячій лікарні за місцем проживання на території Російської Федерації, у зв'язку з незадовільним станом здоров'я. На даний час малолітня [PERSON] перебуває на території України. Однак у зв'язку зі станом здоров'я, яке потребує необхідного медичного огляду та лікування малолітній [PERSON] необхідно повернутись на територію Російської Федерації. Відповідач [PERSON] зі свого боку чинить перешкоди своїй доньці - малолітній [PERSON] шляхом ненадання відповідного дозволу на виїзд дитини за митний кордон України, не приймає участі у її вихованні, належним чином не надає матеріальну допомогу, а тому є всі законні та обґрунтовані підстави для позбавлення останнього батьківських прав. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини і має бути позбавлений батьківських прав.

Outcome: approved