overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу мають малолітню дитину. Зазначив, що вони мають різні характери та погляди на життя і сімю, дружина неодноразово зраджувала в подружній вірності. Вказане привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також, зазначив, що вони припинили проживати разом і не ведуть спільного господарства. За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 27.04.2017 р. було вжито заходів для примирення подружжя, надано строк для примирення строком на 3 (три) місяці. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву. в якій позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згодна, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвитще - "Процик". Дослідивши письмові докази у справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 29.12.2007 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в Передмістянській сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис за № 12, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 206179 від 09.11.2016 р. (а.с. 3). Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ОК № 341273 від 09.01.2016 р. (а.с. 4). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11\~передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що позивач після терміну на примирення наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, шлюб носить формальний характер, примирення подружжя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і підлягає розірванню. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу необхідно залишити шлюбне - "Процик". Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу мають неповнолітню дитину. Зазначив, що через відмінність характерів та поглядів на життя і сімю в них постійно виникали сварки, непорозуміння. Вказане привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також, зазначив, що вони припинили проживати разом і не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не зявивсь, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала повістю, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище "Кочерга". Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 20.09.2003 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в Дзвінківській сільській раді Васильківського району Київської області, актовий запис за № 3, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії І-БК № 221806 від 20.09.2003 р. (а.с. 5). Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-БК № 284454 від 07.07.2004 р. (а.с. 6). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Спору щодо місця проживання дитини у сторін не виникло. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу необхідно залишити "Кочерга". Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначив, що через відмінність характерів та поглядів на життя і сімю в них постійно виникали сварки, непорозуміння. Вказане привело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Також, зазначив, що впродовж останніх 14 років вони разом не проживають і не ведуть спільного господарства. Спору щодо місця проживання дитини у них немає. Позивач в судове засідання не зявивсь, надав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не зявилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги визнала повістю, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище "Денисенко". Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 23.01.1987 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 148, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (повторне) серії І-ОК № 212468 від 15.03.2017 р. (а.с. 6). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу необхідно залишити шлюбне - "Денисенко". Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку. Однак подружнє життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейні відносини, сімейні обовязки та ведення спільного господарства, з серпня 2012 р. не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на те, що їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін і є недоцільним, що надання строку на примирення не виправить стан їхній шлюбних відносин, оскільки існуючі протиріччя та непорозуміння продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не приносили позитивного результату, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище - "Луговацька". Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 24.10.2010 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис за № 2757, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 199678 від 14.06.2017 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 199596 від 06.12.2011 р., видане Виконавчим комітетом Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 5). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачу після розірвання шлюбу необхідно відновити дошлюбне прізвище - "Луговацька". Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2000 р., від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]\~Однак подружнє життя з відповідачкою не склалося, оскільки постійні непорозуміння зіпсували їхні відносини. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки сварки на фоні побутових проблем та постійні непорозуміння вкрай зіпсували їх сімейні стосунки. Зазначив, що за час їх спільного проживання виявилось, що вони різні люди, які мають різні погляди на життя, на сімю, розбіжності в характерах, різні погляди на виховання дитини. На ґрунті взаємних непорозумінь, небажання рахуватись один з одним, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач, посилаючись на те, що вони протягом пяти років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновлений бути не може, просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявивсь, надав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не зявилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги визнала повістю, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище - "Педченко". Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 15.09.2000 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис за № 184, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (повторне) серії І-ОК № 163142 від 25.07.2014 р. (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження, серії І-БК № 297563, виданим 19.01.2001 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області ( а.с.7). Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу необхідно залишити шлюбне - "Педченко". Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем 07.09.2007, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1309. В даному шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з листопада 2005 року вони з відповідачем припинили подружні відносини. Причиною розпаду сім"ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Сторони, будучи належним чином повідомлені про день, час та міце слухання справи в судове засідання не з"явилися. Позивач подав до суду заяву, якою підтримав свої позовні вимоги, на примирення не згодний та просить суд справу розглянути у його відсутності. Відповідач про причини неявки не повідомила, заперечення та заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Згідно з ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 07.09.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1309. В даному шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть і тому примирення між сторонами є неможливим. Відповідно до положень ст..235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У зв"язку з тим, що відповідач в судове засідання не з"явилася, суд не може вирішити питання про зміну нею прізвища. Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України мають бути віднесені на відповідача та підлягають стягненню з останньої на користь позивача. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом\~ в якому просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем 13.01.1999 у виконавчому комітеті Житньогірської сільської ради Рокитнянського району, актовий запис № 1.\~В даному шлюбі дітей не мають. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на протязі останніх років сімейне життя між ними погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між нами постійно виникають сварки та скандали. На даний момент ведення між нами спільного господарства та сімейні стосунки припинені. Примирення між нами не можливе. Відповідач у добровільному порядку не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС. Сторони в судове засідання не з"явилися. Позивач подав до суду заяву, якою підтримав свої позовні вимоги та просить суд справу розглянути у його відсутності.\~ Відповідач, будучи повідомленою шляхом публікації оголошення на вебпорталі судової влади України, не з"явилася, про причини неявки не повідомила. Враховуючи вищевказані обставини, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Згідно з ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 13.01.1999 у виконавчому комітеті Житньогірської сільської ради Рокитнянського району, актовий запис № 1.\~В даному шлюбі дітей не мають. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть і тому примирення між сторонами є неможливим. Відповідно до положень ст..235 СК України у\~ рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У зв"язку з тим, що відповідач в судове засідання не з"явилася, суд не може вирішити питання про зміну прізвища. Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України мають бути віднесені на відповідача та підлягають стягненню з останнього на користь позивача. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, який зареєстрований 04.02.1984 Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 2. В даному шлюбі дітей не мають. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем почали віддалятися один від одного, почуття, які їх об"єднували зникли. З 23.09.2017 вони з відповідачем проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Сторони, будучи належним чином повідомлені про день, час та міце слухання справи в судове засідання не з"явилися. Представник позивача подала до суду заяву, якою підтримала свої позовні вимоги та просить суд справу розглянути у її відсутності. Відповідач про причини неявки не повідомила, заперечення та заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Згідно з ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 04.02.1984 Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 2. В даному шлюбі дітей не мають. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть і тому примирення між сторонами є неможливим. Відповідно до положень ст..235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У зв"язку з тим, що відповідач в судове засідання не з"явилася, суд позбавлений можливості вирішити питання про зміну нею прізвища. Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України мають бути віднесені на відповідача та підлягають стягненню з останнього на користь позивача. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом\~ в якому просить\~ стягнути з [PERSON] (-далі відповідач) заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.02.2012 у розмірі 117000 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн.\~, посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв"язку з чим підписав заяву № б/н від 10.02.2012, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000 грн.\~\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином свої зобовязання за договором не виконав та станом на 31.12.2017 має заборгованість в сумі 117000 грн., яка складається з 4396 грн. заборгованість за кредитом, 112604 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Сторони в судове засідання не з"явилися, представник позивача подала до суду клопотання в якому просить справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження, підтримала вимоги свого довірителя в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд справу розглянути у її відсутності.\~ Відповідач, будучи належним чином повідомленим через оголошення на вебпорталі судової влади України, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Враховуючи вищевказані обставини, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку скороченого провадження від сторін не надходили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлено, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв"язку з чим підписав заяву № б/н від 10.02.2012, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000 грн.\~\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 31.12.2017 відповідач має заборгованість у розмірі 117000 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судові витрати, пов"язані з розглядом справи в розмірі 1762 грн. підлягають у відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України стягненню на\~ користь позивача з відповідача. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved