Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що між ПАТ КБ ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 07.12.2010 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, тому станом на 31.12.2017 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ „ПриватБанк" становить 76996,86 грн., з яких 1997,78 грн. заборгованість за кредитом, 66306,37 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4550,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3642,71 грн. штраф (відсоткова складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 76996,86 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. В судове засідання представник позивача не прибув надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх у судовому порядку та повідомити про прийняте рішення. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що картка в нього з 2010 року, але він гроші з картки не знімав, а тому кредитну заборгованість не гасив. Строк дії картки закінчився у 2012 році. Та він, як утримувач картки до банку для її заміни не звертався. Звідки взялись 400 грн., які було зараховано на рахунок у 2015 році не знає, оскільки в цей час знаходився на заробітках за межами України. Також пояснив що дійсно зараховував гроші на картку, але не як погашення кредиту, а для власного користування. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Із матеріалів справи вбачається, що 07.12.2010 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між банком та ним договір про надання банківських послуг, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт оформлення ним 07.12.2010 року та отримання кредитної картки, а також те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Судом також встановлено, що Умови та Правила користування платіжною карткою від 07.12.2010 року були чинними під час укладання кредитного договору та затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач відповідно до поданої заяви № б/н від 07.12.2010 року отримав від позивача кредит в розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 31.12.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 769996,86 грн., яка складається з наступного: 1997,78 грн. - заборгованість за кредитом; 66306,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4550 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 3642,71 грн. - штраф (процентна складова). Отже заборгованість відповідача відповідно до розрахунку заборгованості становить 76996,86 грн. Посилання відповідача на те, що в 2015 році він не поповняв картку на 400 грн., оскільки перебував на заробітках в Російській Федерації, суд прийняти не може, оскільки жодних належних та допустимих доказів знаходження відповідача за межами України в 2015 році, відповідачем до суду не було надано. Також посилання відповідача у судовому засіданні на те, що він отримував не кредитну картку в банку, а звичайну карку для виплат, суд прийняти не може, оскільки його покази повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме, анкетою заявою № 050404080018628192 від 07.12.2010 року в якій зазначено, що [PERSON] отримав платіжну картку кредитка «Універсальна», про що останній поставив свій підпис (а.с.7), також був ознайомлений з умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, що також [PERSON] засвідчив своїм підписом (а.с. 8) Посилання відповідача на те, що він взагалі не користувався кредитною карткою, суд також прийняти не може, оскільки представником позивача надано виписку з банківського рахунку, яка була досліджена у судовому засіданні та в якій містяться відомості про рух грошових коштів, якими користувався [PERSON] (а.с. 69-72) Крім цього, відповідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», яка була досліджена у судовому засіданні, [PERSON] отримав кредитні картки [NUMBER] та [NUMBER], що також заперечував у судовому засіданні відповідач (а.с. 69) Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, порушив виконання умов кредитного договору № б/н від 07.12.2010 року та норми діючого законодавства, суд вважає за можливим вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості задовольнити у повному обсязі, тобто стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 76996,86 грн. 62 коп., а не визнання позову публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.12.2010 року [PERSON], суд розцінює, як намагання останнього уникнути відповідальності за грошовим зобов'язанням. Окрім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 1762,00 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується платіжним дорученням. (а.с. 4)

Outcome: approved