Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. В лютому 2012 року вони припинили спільне проживання з відповідачем. Матеріальної допомоги на утримання дитини, маючи нерегулярні доходи від неофіційної праці, відповідач не надає, у звязку з чим вважає, що розмір аліментів може бути визначено в твердій грошовій сумі. Просить рішенням суду стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Одночасно просила стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу. Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В позовній заяві зазначено, що відповідач не має офіційного постійного місця роботи, має нерегулярні доходи. Відповідач в наданій суду заяві зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі визнає в повному обсязі. За змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В п.11 Пленум Верховного суду України в постанові №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз"яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, а тому може бути прийнято судом, у зв"язку з чим позов в частині стягнення аліментів в розмірі 500 гривень підлягає задоволенню. Вимога в частині застосування 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, оскільки згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України дана норма закону у разі визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не передбачає застосування мінімального розміру аліментів на дитину. Понесені позивачем витрати в розмірі 250 гривень на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial