Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач у лютому 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилався на те, що, перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2013 року з позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 01.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, на теперішній час відповідач не має змоги сплачувати аліменти за рішенням суду, оскільки має регулярний дохід лише у вигляді заробітної плати (валовий дохід) у розмірі 1 500,00 грн. на місяць. З урахування викладеного, просив суд змінити розмір аліментів визначений рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2013 року з суми у розмірі 1 500,00 грн. на суму 500,00 грн. до досягнення [PERSON] повноліття. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Відповідачка позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, суду надала письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13.10.2012 року, виданого Жовтневим ВДРАЦС ДМУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 708. Від вказаного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2013 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у сумі 1500,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 01.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. З пояснень представника позивача та з матеріалів справи вбачається, що позивач припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується довідкою від 01.10.2014 року, виданою Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Під час звернення до суду з даним позовом, позивач є працевлаштованим та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати (валовий дохід) у розмірі 1 500,00 грн., що підтверджується довідкою від 12.02.2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Крім того, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища. Та обставина, що позивач має регулярний дохід у вигляді заробітної плати (валовий дохід) у розмірі 1 500,00 грн., а тому не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1 500,00 грн. не може слугувати підставою зменшення розміру стягуваних аліментів. Останній є працездатним, та зобов'язаний, відповідно до чинного законодавства України утримувати свою неповнолітню дитину. Судом також враховано, що розмір прожиткового мінімуму, станом на травень 2015 року для дітей віком до 6 років становить 1 032,00 грн., відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджeт на 2015 рік". З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про зміну розміру аліментів слід відмовити. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed