Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмір 1 /4 частини від усіх видів доходу , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання [PERSON] у розмір 1 /4 частини від усіх видів доходу з дня подачі позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач в повній мірі не надає матеріальної допомоги на дітей, незважаючи на те, що має таку можливість, а вона самостійно не здатна забезпечити потреби дітей. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 року провадження по справі відкрите. 20.10.2020 року [PERSON] надав суду зустрічну позовну заяву , в якій просив стягнути з позивачки на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмір 1 /4 частини від усіх видів доходу , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання [PERSON] у розмір 1 /4 частини від усіх видів доходу з дня подачі позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про поновлення строків для подання зустрічної позовної заяви,зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів повернуто заявнику. Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 грудня 2020 року Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2020 року залишено без змін. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року в задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження по справі відмовлено. У вступному слові позивачка та її представник позовну заяву підтримали, наполягали на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] добровільно та в повному обсязі надає матеріальну допомогу на утримання дітей, займається їх вихованням та утриманням, а його колишня дружина [PERSON] постійно випрошує в нього кошти, однак на власні потреби. Також представник відповідача зазначив, що наразі існує спір щодо місця проживання малолітньої дитини між сторонами, а тому вирішення питання про стягнення аліментів є передчасним. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приходить до наступних висновків. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] пербували у шлюбі з 21 серпня 1999 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони від спільного життя мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На момент подання позовної заяви як малолітня дитина так і повнолітня донька проживали разом з батьками за адресою : [ADDRESS] . З 08 листопада 2020 року малолітня дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено договором оренди від 08 листопада 2020 року. Також, судом встановлено, що наразі між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , що підтверджено ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2020 року у справі 331/4558/20. Позивачка, її представник не оспорювали, що [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання дітей та приймає участь у їх вихованні , що підтверджено також поясненнями свідка [PERSON] .. З огляду на вищенаведене, суд з урахуванням положень ст. 224, ч.1 ст. 82 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутність свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, однак до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, наразі сторони добровільно не домовилися про утримання малолітньої дитини, а тому кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.ч.1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, і зазначене не спростоване відповідачем , що [PERSON] працює на півставки , отримує мінімальний дохід . Відповідач [PERSON] працює в Національному університеті «Запорізька політехніка» на посаді доцент, його середньомісячний дохід складає 15 294,38 гривень . Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня. Враховуючи вищенаведене, вимоги ст. 182 СК України , стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, яка отримує мінімальний дохід, матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, а також стан здоров`я [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини слід задовольнити , визначивши розмір аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1 /4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно з 28 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню доньку, що продовжує навчання, суд виходить з наступного. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , її матір`ю є [PERSON] .. Наразі [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчання в Київському національному університеті імені Т. Шевченка на бюджетній основі. Строк навчання до 30 червня 2022 року. [PERSON] зареєстрована разом з батьками за адресою : [ADDRESS] . Згідно наявних в матеріалах справи квитанцій [PERSON] оплачувалося проживання [PERSON] в гуртожитку , купувалися продукти харчування. Відповідач [PERSON] періодично надає матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини , що підтверджено поясненнями допитаної в якості свідка [PERSON] .. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, її матір отримує мінімальний дохід , а відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату в розмірі 15 294,38 гривень щомісяця, має на утриманні неповнолітнього сина . Таким чином , суд вважає , що визначений позивачем розмір аліментів на утримання доньки на час навчання в розмірі ј частини доходу відповідача щомісячно, відповідає вимогам закону та обставинам справи , а також можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу, а тому позовна заява в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує начання , також слід задовольнити. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved