Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Добра справа» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх доводів позивачем зазначено наступне. 23 жовтня 2017 року між Кредитною спілкою "Добра справа" та [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №135/17, за яким відповідачу надано кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 160000 грн. строком на 24 місяці з 23 жовтня 2017 року до 23 жовтня 2019 року. Всупереч погодженим умовам Кредитного договору відповідач не дотримався визначеного графіку розрахунків і сплатив 18146,00 грн. - в рахунок погашення тіла кредиту та 119967,00 грн. - в рахунок сплати нарахованих відсотків. З врахування наведеного просить суд стягнути з позивача заборгованість в сумі 152528,36 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2020 року призначено розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Кредитної спілки «Добра справа» в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 23 жовтня 2017 року між Кредитною спілкою "Добра справа" та [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №135/17. За даним договором Кредитна спілка «Добра справа» надала [PERSON] кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 160000 грн. строком на 24 місяці з 23 жовтня 2017 року до 23 жовтня 2019 року. Згідно п. 1.1. Договору відновлюваної кредитної лінії № 135/17 від 23.10.2017 року, кредитодавець надає позичальнику кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 160000,00 грн. та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 45 відсотків річних. Згідно п.4.2 Кредитного договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно Графіку розрахунків. Як слідує із розрахунку заборгованості, станом на 23 жовтня 2019 року загальна сума заборгованості становить 152528,36 грн. з яких: 141854,00 грн. - сума неповернутого кредиту, 10674,36 грн. - сума нарахованих відсотків. 19 листопада 2019 року за вих. №21 Кредитна спілка «Добра справа» надіслала на адресу позичальника [PERSON] . Претензію № 2 про необхідність погашення кредиту та процентів за користування кредитом, яке відповідачем не взято до уваги, що стало підставою звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Відтак, проаналізувавши надані докази вважаю, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що [PERSON] всупереч погоджених умов Договору відновлювальної кредитної лінії № 135/17 від 23 жовтня 2017 року не дотримався визначеного графіку розрахунків та у зазначений строк не повернув грошові кошти позивачу, суд вважає, що вимога позивача підлягає до задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Добра справа» заборгованості за кредитним договором №135/17 від 23.10.2017 року в сумі 152528,36 грн. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved