Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач Обласне\~комунальне підприємство\~«Донецьктеплокомуненерго» в\~особі Виробничої\~одиниці «Костянтинівкатепломережа»\~ звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, вказуючи в обґрунтування позовних вимог, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем. На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою. Відповідач не виконує свої зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого за період з січня 2012 року по травень 2021 року утворилась заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку складає 51134 грн. 04 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період часу з січня 2012 року по травень 2021 року в сумі 51134 грн. 04 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також письмовий відзив (а.с. 30-32), у якому зазначив, що 26 січня 2012 року ним, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений нотаріально, при цьому право приватної власності на об`єкт нерухомого майна було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 червня 2019 року. Тому, вважає, що з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за надані послуги теплопостачання з часу державної реєстрації права власності на вказане жиле приміщення 07 червня 2019 року по травень 2021 року в сумі 2987 грн. 96 коп. Або ж, у випадку вирішення судом можливості стягнення з нього на користь позивача заборгованості з 26 січня 2012 року (дати укладення договору купівлі-продажу квартири), просив застосувати трирічний строк позовної давності, стягнувши з нього на користь позивача заборгованість за період з червня 2018 року по травень 2021 року (опалювальний період до квітня 2021 року) в сумі 12662 грн. 69 коп. Питання про судові витрати просив вирішити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача надано відповідь на відзив (а.с. 51-52), в якій зазначено, що відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів за № 10957184 від 26 січня 2012 року [PERSON] набув права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно вимог діючого законодавства власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, а також передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, у визначений термін та за встановленими тарифами. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі на підставі доводів, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. З`ясувавши позицію сторін, обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 26 січня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Щербініною Н.П., зареєстрованого у реєстрі за № 87 (а.с. 14-15, 16, 36-37), [PERSON] купив квартиру за номером [ADDRESS] , жилою площею 39,20 кв.м, загальною площею 55,60 кв.м. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 червня 2019 року, індексний номер: 17021787 (а.с. 16 зворот, 38), право приватної власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 26 січня 2012 року, р/№ 87, зареєстроване 07 червня 2019 року. Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . На ім`я споживача [PERSON] теплопостачальником відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 4-5). В період 2012-2020 р.р. позивачем надавались послуги з централізованого опалення, що підтверджується актами про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 15 жовтня 2012 року, від 05 жовтня 2013 року, від 23 жовтня 2014 року, від 19 жовтня 2015 року, від 15 жовтня 2016 року, від 17 жовтня 2017 року, від 07 листопада 2018 року, 28 жовтня 2019 року, 02 листопада 2020 року (а.с. 9-13). Відповідно до\~п.5\~ч.2\~ст.\~7Закону\~України "Про\~житлово-комунальні\~послуги" встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст..\~9\~Закону\~України "Про\~житлово-комунальні\~послуги" (із змінами і доповненнями) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач не здійснював в повному обсязі оплату послуг з теплопостачання за вказаною адресою, в зв`язку з чим позивачем нарахована заборгованість за період з січня 2012 року по травень 2021 року в сумі 51 134 грн. 04 коп. (а.с. 4-5). Вказаний розрахунок повністю або частково не спростований відповідачем. Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 УК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.. 322 ЦК України). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано отримання ним послуг з теплопостачання, що надавалися позивачем, за період з січня 2012 року по травень 2021 року, та наявності вказаної заборгованості. Враховуючи дату укладення відповідачем договору купівлі-продажу квартири - 26 січня 2012 року, останнім не доведено, що він, або за його згодою інша особа, до 07 червня 2019 року (дати реєстрації права власності відповідача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) не користувалися об`єктом нерухомого майна та не отримували послуги теплопостачання, що надавалися позивачем за вказаною адресою. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі № 401/710/15-ц. У письмовому відзиві відповідачем [PERSON] заявлене клопотання про застосування строку позовної давності при розгляді даної цивільної справи. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017р. у справі № 6-43цс17 виклав наступний правовий висновок. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом 30 червня 2021 року, а з розрахунку заборгованості вбачається, що у період з січня 2014 року по травень 2021 року відповідач не здійснював платежі на погашення заборгованості, хоча в цей період плата за послуги з теплопостачання нараховувалася, суд дійшов висновку про те, що перебіг позовної давності не переривався та обставини вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, не встановлені. Згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з листопада 2018 року (початок нарахування в опалювальному сезоні) по квітень 2021 року включно (кінець нарахування в опалювальному сезоні) за вказаною вище адресою виникла заборгованість в розмірі 12662 грн. 71 коп., що є різницею між сумою щомісячних нарахованих платежів за фактично надані послуги з теплопостачання за відповідний період в загальному розмірі 31506 грн. 02 коп. та сумою перерахованої на рахунок споживача пільги у вказаний період в загальному розмірі 18843 грн. 31 коп. (31506,02 грн. 18843,31 грн. = 12662,71 грн.). Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» заборгованість за послуги з теплопостачання у межах строку позовної давності за період з листопада 2018 року (початок нарахування в опалювальному сезоні) по квітень 2021 року включно (кінець нарахування в опалювальному сезоні) в розмірі 12 662 грн. 71 коп., відмовивши у задоволенні іншої частини позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із частковим задоволенням позову з [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 562, 28 грн. (а.с. 3). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial