Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовною заявою до відповідача, якою просять стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» заборгованість за Кредитним договором № 2103/1008/50-12649 від 07.10.2008 року в сумі 67456,31 гривень та вирішити питання щодо розподілення судових витрат по справі. Позовні вимоги мотивують тим, що 23.03.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» укладено договір факторінгу під № 6. Відповідно до п. 2.1. вказаного Договору Факторінгу клієнт ПАТ «Сведбанк» відступає факторові ТОВ «Кредит Колекшн Груп» свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених між ТОВ «Сведбанк» і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. За вказаним договором ТОВ «Кредит Колекшн Груп» одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов'язань за Кредитними договорами. Відповідно до Договору Факторінгу та Виписки із Реєстру Боржників від 23 березня 2011 рок Банк передав Позивачу право вимоги до [PERSON], яке виникло через наступні обставини. Так, 07.10.2008 року Банк та Відповідач уклали Кредитний договір № 3103/1008/50-13649, за умовами якого Банк надав Відповідачу кредит в сумі 15900,00 гривень. Проте відповідач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором не виконав, через що станом на 05.03.2014 року за Відповідачем утворилась заборгованість за таким Кредитним договором в сумі 67465,31 грн., яка не погашена станом на час подання розглядуваної судом позовної заяви. На підставі викладеного просять захистити їх порушені права у спосіб, вказаний у прохальній частині розглядуваного судом позову. Представники позивача у судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представників позивача, якою також вищевикладені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача за ордером та договором про надання юридичних послуг [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, надавши також заперечення від його довірителя - відповідача по справі у письмовому вигляді, в яких позивач просив до спірних правовідносин застосувати наслідки сплину строку позовної давності, звертаючи увагу суду на строк дії спірного кредитного договору та на встановлений таким договором порядок здійснення поточних платежів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наданими сторонами суду доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так відповідно до п. 2.1., 2.2. договору Факторінгу № 6 від 23.03.2011 року укладеного між АТ «Сведбанк» як Клієнтом та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» як Фактором, Клієнт відступає Факторові свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах від Боржників, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор набуває Права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передає Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну Продажу та в порядку передбаченому даним Договором. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент отримання по Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованості Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржника стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Складений, підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованості, за формою встановленою в Додатку 2 до цього Договору підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Права Вимоги Заборгованості. З дослідженого судом реєстру заборгованостей боржників до вищевказаного договору Факторінгу вбачається, що за вказаним договором перейшло право вимоги позивача до відповідача [PERSON] по кредитному договору від 07.10.2008 року № 2103/1008/50-13649. Окрім того із вищевказаного реєстру вбачається, що заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором складає: 15900,00 грн. по тілу кредиту; 3464,37 грн. по відсоткам; 1526,40 грн. по комісії; 59829,54 грн. по нарахованій Банком пені, тобто загальна заборгованість за вказаним кредитним договором становить 80720,31 грн.. Разом із тим, згідно п.п. 1.1., 1.2., 2.1.1., 2.1.2. вищезгаданого Кредитного договору № 2103/1008/50-13649 від 07.10.2008 року Банк зобов'язався надати Позичальнику - відповідачу по справі Кредит у розмірі, на строк і на умовах, передбачених вказаним Договором, а Позичальник зобов'язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, передбачені вказаним Договором, та виконати інші свої зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Строк користування Кредитом визначено з 07.10.2008 року по 07.10.2010 року включно. Позичальник повинен здійснювати погашення Кредиту та сплати процентів за попередній місяць, нарахованих відповідно до п. 2.2. цього Договору та щомісячної комісії, визначеної п. 2.6. цього Договору, шляхом здійснення фіксованих ( Ануїтентних) платежів у сумі 1 002,45 гривень у чітко встановлений цим Договором термін, а саме 07 числа кожного місяця. Позичальник зобов'язується сплачувати Ануїтентні платежі за вказаним Договором наступним чином: на відповідні рахунки для обліку заборгованості за Кредитом, нарахованих процентів та комісії шляхом направлення коштів на відповідний, встановлений Договором рахунок через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, у чітко встановлений термін здійснення Ануїтентних платежів. Так, дійсно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пеня, штраф). Так, з наданого позивачами розрахунку заборгованості відповідача по вищезгаданому кредитному Договору вбачається, що станом на 05.03.2014 року у відповідача наявна наступна заборгованість: станом на 23.03.2011 року залишок заборгованості по тілу кредиту в сумі 15900,00 грн.; станом на 23.03.2011 року заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 3464,37 грн.; станом на 23.03.2011 року комісія за прострочену заборгованість в сумі 1526,40 грн.; станом на 23.03.2011 року заборгованість по пені за користування кредитом в сумі 59829,54 грн.. Таким чином в розрахунку зазначається загальна сума заборгованості відповідача станом на час укладення вищезгаданого Договору Факторінгу в розмірі вказаному в Реєстрі Заборгованості, тобто в сумі 13255,00 гривень. Окрім того із вищевказаним розрахунком зазначено, що сума оплат за період з 23.03.2011 року по 05.03.2014 року склала 13255, 00 грн., через що станом на 05.03.2014 року позивачем визначено суму заборгованості у спірному розмірі, тобто в сумі 67465,31 грн.. За приписами ч. 3 п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 256 цього ж Кодексу встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 цього ж Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1, 5 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. При цьому за приписами ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Разом із тим, із наданого позивачем розрахунку суд позбавлений можливості встановити основні та додаткові зобов'язання відповідача зза спірним кредитним договором, із урахуванням клопотання останнього про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин. Ухвалою суду від 24.09.2014 року у позивачів було витребувано детальний розрахунок заборгованості відповідача перед позивачами за спірним кредитним договором зокрема із зазначенням основних та додаткових зобов'язань першого за таким договором для визначення наявності підстав до застосування до спірних правовідносин ( повність або у частині) наслідків спливу строків позовної давності про що заявлено відповідачем. Згадану ухвалу позивачами отримано 06.10.2014 року, що вбачається із наявного в матеріалах справи поштового повідомлення. Проте запрошуваний судом розрахунок позивачами станови на день винесення судового рішення так і не було надано. За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 цього ж Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Слід зауважити, що позивачами заяв про поновлення строку позовної давності згідно відповідно до приписів ч. 5. ст. 267 ЦК України не подавалось. Окрім того слід зазначити, що згідно ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність доведеності позивачами передбачених законом підстав до задоволення позовних вимог через недоведеність обставин які б свідчили про не закінчення перебігу строку позовної давності щодо спірних правовідносин чи про переривання такого строку за передбачених законом обставин. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed