Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом в якому просить стягнути відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А також просить стягнути 320 грн. за надання правової допомоги. В обгрунтування позову позивачка зазначила, що з 2011 року по 2014 рік включно, однією сім"єю, як дружина і чоловік, без реєстрації шлюбу вона проживала з відповідачем по справі - [PERSON], який являється громадянином [PERSON], але тривалий час живе і працює в Україні. Від спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON], батьком якого на підставі відповідної заяви записаний відповідач по справі. З часу припинення їхніх сімейних відносин і до сьогодення відповідач практичної участі в утримання сина не приймає, свої батьківськіобов"язки належним чином не виконує,лише періодично, вкра рідко, передає їй кошти в невеликому розмірі. Відповідач працездатний, забезпечений роботою і встані сплачувати аліменти. Позивачка в судове засідання не з"явилась, проте надала письмову заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, з поясненнями чи запереченнями (Відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи та задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 2011 року по 2014 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.4) який проживає та знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Тернівської сільської ради Козятинського району Вінницької області (а.с.5) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,інші обставини, що мають істотне значення. Проте, суду не надано відповідачем доказів того, що він є непрацездатним, має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обов'язок відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини, та проживає окремо від неї, сплачувати аліменти на її утримання, приймаючи до уваги, що домовленості між сторонами про способи виконання обов'язку утримувати дитину не має, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved