Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач мотивує свої вимоги тим, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 64/3-ф, відповідно до якого банк надає позичальникові кредит у сумі 180\~600, 00 грн. строком з 19.12.2007 року по 15.12.2017 року зі сплатою 17,5% відсотків річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за даним договором між банком та відповідачами був укладений іпотечний договір. В іпотеку була передана трикімнатна квартира [ADDRESS]. [PERSON] в обумовлені угодою строки свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, сума заборгованості складає 138 698 грн. 07 коп., тому банк просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру, загальною площею 62,22 кв.м. зі всіма невідємними її приналежностями, що належить іпотекодавцям на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]., шляхом надання ПАТ «Брокбізнесбанк» права продажу предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, надав письмові заперечення, в яких просив застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: судом встановлено, що 19 грудня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 64/3-ф, відповідно до якого банк надає позичальникові кредит у сумі 180\~600, 00 грн. строком з 19.12.2007 року по 15.12.2017 року зі сплатою 17,5% відсотків річних (Т. 1 а. с. 9-13). З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, 19 грудня 2007 року між банком та [PERSON], [PERSON] був укладений іпотечний договір № 64/3-ф, за яким в іпотеку було передано нерухоме майно трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Майно належить на праві власності іпотекодавцям, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (Т. 1 а.с.14-19). Вартість квартири згідно звіту про експертну оцінку від 10.12.2007 року, складеного ПП «Ластовецький» становить 258\~127, 00 грн. Пунктом 4.3.10 Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодавець зобовязаний на момент укладення договору, за власний рахунок застрахувати предмет іпотеки на суму оцінки, вказану в п. 15 цього договору, зі страховиком, що рекомендований іпотекодержателем, зокрема, але не виключно, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування на користь іпотекодержателя на весь період дії договору про іпотечний кредит збільшений на 30 днів та надати іпотекодержателю належним чином оформлені відповідні документи на підтвердження вчинення таких дій. У разі настання страхового випадку за таким договором страхування іпотекодержатель набуває право вимоги до страховика. Пунктом 7.1 Іпотечного договору передбачена відповідальність іпотекодавця за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, передбачених п. 4.3 цього договору, зокрема сплату іпотекодавцем іпотекодержателю штрафу у розмірі 5 % від вартості предмета іпотеки, що визначена в цьому договорі. Згідно вимог ст. 1054 ЦПК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязуєтья повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 4.1. Кредитного договору визначено, що позичальник повертає банку позичку на умовах п. 2.1.договору зі сплатою відсотків та позички згідно строкового зобовязання. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості (Т. 1 а. с. 20-31 ). Станом на 05 лютого 2015 року, загальна заборгованість майнових поручителів перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором № 64/3-ф від 19.12.2007 року становить 267 948, 90 грн., а саме: - заборгованість по кредиту 138\~698, 07 грн.; - заборгованість по процентам 28\~890, 23 грн.; - пеня за прострочення сплати кредиту 49\~498,07 грн.; - пеня за прострочення сплати процентів 8\~389, 21 грн.; - проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами за несплаченим кредитом 9\~851, 92 грн.; - проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами за несплаченими процентами 1285, 01 грн.; - сума індексу інфляції простроченої заборгованості за несплаченим кредитом 24\~958, 46 грн.; - сума індексу інфляції простроченої заборгованості за несплаченими процентами 4\~459, 67 грн.; - штраф згідно п. 7.1 Іпотечного договору за порушення п. 4.3.10 договору 1918, 25 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.\~1048 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст.\~530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.\~1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Пунктом 6.4. Кредитного договору передбачено, що Банк має право достроково припинити свої зобовязання за цим договором і вимагати від позичальника повернення всієї заборгованості, включаючи позику, відсотки і пеню, зокрема при несвоєчасній сплаті позичальником відсотків за користування позикою та пені, передбачених цим договором. Банк повідомляє позичальника про дострокове припинення своїх зобовязань за договором і стягненні позики, відсотків, пені в письмовій формі. Як зазначалось вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню [PERSON] до 15.12.2017 року. Внаслідок порушення позичальником грошових зобовязань за кредитним договором, позивач звернувся з вимогою б/н від 31.07.2014 року до позичальника про погашення простроченої заборгованості (Т. 1 а. с. 32). Однак боржник жодним чином не відреагував, кредитна заборгованість існує і на сьогоднішній день. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пунктом 6.1. Кредитного договору встановлено, що у випадку несвоєчасного погашення позики та (або) відсотків за користування, банк має право стягнути з позичальника пеню, яка нараховується виходячи з подвійної ставки НБУ від суми непогашеної заборгованості за кожний день просттрочки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таке ж право іпотекодержателя передбачене п. 6.1. Іпотечного договору. 19 серпня 2014 року ПАТ «Брокбізнесбанк» направив відповідні вимоги майновим поручителям (а.с.34, 37). Однак до теперішнього часу ні [PERSON], ні [PERSON] жодним чином не відреагували. ПАТ «Брокбізнесбанк» дотримана процедура повідомлення відповідачів про дострокове повернення кредитних коштів та направлене іпотечне повідомлення, яке боржником було проігнороване. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором та договором іпотеки, ст. ст. 549 -551, 572-593, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,\~ Законом України "Про іпотеку". \~Відповідно до вимог ст. ст.\~ 526,\~ 530,\~ 1049 ЦК України\~ зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Згідно до ч. 1\~ ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Щодо посилання сторони відповідачів на сплив позовної давності, то позивач з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки звернувся до суду 2 квітня 2015 року. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.\~257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 31 липня 2014 року на адресу боржника [PERSON], та майнових поручителів [PERSON], та [PERSON], було направлено листи-вимоги про дострокове та повне виконання зобов'язань за кредитним договором протягом 30 днів з моменту отримання даних вимог, але боржники не зробили жодних дій щодо врегулювання даної ситуації в позасудовому порядку. Отже, вищевказаними вимогами було встановлено строк виконання зобов'язання, саме з дати вказаних вимог починається відлік позовної давності. У зобов'язальних правовідносинах, в яких зазначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. Перебіг позовної давності може бути перервано. Переривання перебігу позовної давності відрізняється від її зупинення як за підставами, так і за юридичними наслідками. Загальною підставою для переривання строку позовної давності є звернення з позовом у встановленому порядку, тобто звернення з позовом належного позивача до належного відповідача і в належний судовий орган (ст. 264 ЦК). Переривання перебігу позовної давності полягає в тому, що час, який минув до настання обставини, з якою закон пов'язує переривання, не зараховується в позовну давність, і її перебіг після переривання починається спочатку. Обставини, що переривають перебіг позовної давності, можуть виникнути в будь-який час до її спливу. Згідно зі ст.264 ЦК перебіг строку позовної давності переривається в т.ч. і вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (наприклад, часткове повернення боргу, лист з проханням про відстрочку повернення боргу тощо). 20.12.2013 року третьою особою останній раз було здійснено часткове погашення заборгованості по кредиту в сумі 2 953,06 грн., чим він фактично визнав свій борг перед банком, даний платіж відображається в розрахунку заборгованості майнових поручителів [PERSON] та [PERSON] за Кредитним договором №64/3-ф від 19.12.2007 року станом на 05.02.2015 року (а. с. 58-60). Суд в даному випадку погоджується в позицію позивача про те, що такі дії свідчать про переривання строку позовної давності. Окрім цього 26 жовтня 2010 року між AT «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №64/3-ф від 19.12.2007 року (а. с. 52), даний факт також свідчить про переривання строку позовної давності. Посилання представника відповідача на сплив позовної давності щодо вимоги про стягнення неустойки не є обґрунтованим. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в 1 рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки. В ст. 261 ЦК України сказано: перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для даного випадку 1 рік повинен відраховуватися від дати надсилання банком вимог про сплату боргу, який не було здійснено. Пеня нараховується на прострочену суму за період прострочення, що не може перевищувати 1 рік. Штраф можна вимагати не пізніше 1 року з дати порушення, за яке такий штраф передбачено. Таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущено, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved