Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, в якому з урахуванням змінених позовних вимог просив відшкодувати моральну шкоду в розмірі 321 030,00 грн. та 14000 гривень витрат на правову допомогу, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, який ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 січня 2015 року залишено без змін. Вироком встановлено, що 18 жовтня 2013 року приблизно о 18 годині 35 хвилин керуючи технічно справним автомобілем Шкода Фабиа реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись на ньому по автодорозі Глеваха -Васильків в напрямку м. Василькова при з'ізді із шляхопроводу, поблизу повороту на с . Рославичі порушуючи вимоги п.п. 2.3 б, 18.4 Правил дорожнього руху України відволікся від керування автомобілем виявивши попереду себе транспортний засіб, що зупинився перед пішохідним переходом, заходів для зменшення швидкості не вжив, не переконався у відсутності пішоходів на пішоходному переході та в межах лівої смуги, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка перетинала проїзну частину з права на ліво по пішоходному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON]В від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події . Згідно висновку спеціаліста в галузі судової психології № 201 від 02.06.2014 року матеріальний еквівалент моральної шкоди для особи, яка відчувала та відчуває моральні страждання повинна бути такою, щоб особа відчувала позитивні емоції, які рівні негативним емоціям, що виникли внаслідок моральної шкоди, яку спричинив заподіювач шкоди та такою сумою на думку спеціаліста є 400000 гривень, яку позивач просила стягнути з відповідача. Крім того відповідно до договорів про надання правової допомоги від 04 березня 2014 року та від 01 липня 2014 року просила стягнути витрати на правову допомогу в сумі 14000 гривень Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року Приватне акціонерне товариство Страхова Група ТАС залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, проте в судових дебатах просив зменшити розмір моральної шкоди на суму яка була сплачена позивачу страховою компанією в рахунок відшкодування моральної шкоди, тому оскільки згідно ст. 193 ЦПК України під час судових дебатів не можна зокрема зменшувати розмір позовних вимог, суд не приймає їх до уваги. Відповідач [PERSON]І який відбуває покарання у Кагарлицькій виправній колонії № 115 надіслав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що оскільки вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області його засуджено до позбавлення волі і на даний час він перебуває в місцях позбавлення волі він втратив постійне місце роботи тобто можливість отримання доходів. Ним було продано автомобіль, кошти від продажу якого були передані [PERSON]О в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того його дружина [PERSON] тяжко хворіє, в зв'язку з чим вона проходить кожні чотири тижні курси хімічної терапії та два рази на рік обстеження комп'ютерної томографії, на що витрачаються значні кошти. На момент ДТП його відповідальність була застрахована в ПАТ Страхова група ТАС а тому на його думку [PERSON]О вірогідно отримала страхове відшкодування моральної шкоди. Висновок експерта містить суперечливі відомості. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу то позивач втретє укладає зі своїм адвокатом договір про надання правової допомоги, при цьому провадження по цій справі відкрито 18 січня 2016 року а до складу правових витрат на правову допомогу входить сума за період з 04.03.2014 року по 01.07.2015 року а отже у нього є сумнів щодо сплати позивачем своєму адвокату суми в розмірі 14000 гривень. За станом свого здоров'я в подальшому йому буде потрібна медична допомога , вартість одного такого лікування складає 8-10 тисяч гривень, а тому за все своє життя у нього не буде змоги виплатити таку суму коштів, при цьому він буде продовжувати відшкодування позивачці моральної шкоди для відновлення її психологічного стану, вину свою визнав. Представник третьої особи - ПАТ Страхова група ТАС в судове засідання не з'явився, надіслав пояснення в яких зазначив, що 12 лютого 2013 року між [PERSON] О,І та ПАТ Страхова група ТАС укладено поліс № АЕ/1181080 згідно якого ними застраховано цивільно-правову відповідальність водія за заподіяну шкоду потерпілим при експлуатації автомобіля Шкода Фабиа державний номерний знак [NUMBER]. Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2014 року [PERSON]І визнано винним в ДТП внаслідок якої настала смерть [PERSON]. Правовідносини між АТ СГ ТАС та [PERSON]І та [PERSON]О регулюються Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди пов'язаний зі смертю [PERSON]О становить 12 мінімальних заробітних плат (13764 грн) і виплачується рівними частинами чоловіку, батькам та дітям загіблої а оскільки вона мала тільки батьків , то батьку та матері підлягала виплата по 6 882 гривні кожному. 28 липня 2015 року АТ СГ ТАС сплатило [PERSON]О згідно її заяви страхове відшкодування з яких зокрема 6 882 грн моральної шкоди що підтверджується платіжним дорученням № 58627. [PERSON]В згідно його заяви від 28.07.2015 року просив сплатити належне йому відшкодування моральної шкоди в розмірі 6 882 грн на користь [PERSON]О у зв'язку з чим 17 серпня 2015 року АТ СГ ТАС сплатило [PERSON]О страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 6 882 грн що підтверджується платіжним дорученням, а отже ними повністю виконано зобов'язання з відшкодування моральної шкоди пов'язаної зі смертю [PERSON]В Вислухавши пояснення представника позивача , вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню. За змістом ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду на захисту свого особистого не майнового або майнового права та інтереси. Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, який набрав законної сили 15 січня 2015 року та яким встановлено, що " 18 жовтня 2013 року приблизно о 18 годині 35 хвилин керуючи технічно справним автомобілем Шкода Фабиа реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись на ньому по автодорозі Глеваха -Васильків в напрямку м. Василькова при з'ізді із шляхопроводу, поблизу повороту на с . Рославичі порушуючи вимоги п.п. 2.3 б, 18.4 Правил дорожнього руху України відволікся від керування автомобілем виявивши попереду себе транспортний засіб, що зупинився перед пішохідним переходом, заходів для зменшення швидкості не вжив, не переконався у відсутності пішоходів на пішоходному переході та в межах лівої смуги, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка перетинала проїзну частину з права на ліво по пішоходному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON]В від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події". Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної соби, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням :доровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її :авдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до положень ч.2 ст. 1168 моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її батькам. [PERSON], яка загинула внаслідок дорожньої транспортної пригоди яка сталася 18.10.2013 року є донькою [PERSON] що визнається сторонами по справі а отже згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню Згідно свідоцтва по шлюб серії І-БК № 262627 від 19 липня 2014 року прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу -[PERSON]. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~"Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі -\~Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон № 1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття\~5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею\~6 Закону № 1961-IV\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону № 1961-IV\~(статті\~9-22,\~31,\~35,\~36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно платіжного доручення № 58627 від 28 липня 2015 року та відомості № 458 від 28.07.2015 року ПАТ СГ ТАС на користь [PERSON] виплачено 20 646,00 гривень з яких зокрема 6 882 грн моральна шкода. Згідно заяви [PERSON]В на ім'я голови правління АТ СГ ТАС він просив відшкодувати 6882 грн, моральної шкоди, заподіяної в результаті смерті [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18 жовтня 2013 року, (договір обов'язкого страхування цивільно-правової відповідальності серія АЕ № 1181080) на користь [PERSON] Згідно платіжного доручення № 60783 від 17 серпня 2015 року та відомості № 473 від 17.08.2015 року ПАТ СГ ТАС на користь [PERSON] виплачено 6 882,00 гривень. Як передбачено статтею\~1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року\~«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема в п.п. 5, 9 передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно Методичних рекомендацій Міністерства юстиції України від 13.05. 2004 року про відшкодування\~\~моральної шкоди п.6.4- моральну\~\~шкоду не\~\~можна відшкодувати в\~\~повному\~\~обсязі, так як\~\~немає\~\~ і не\~\~може бути точних критеріїв майнового\~\~ виразу душевного болю, спокою,\~\~честі, гідності особи. Будь яка компенсація моральної шкоди, не\~\~може бути\~\~адекватною дійсним стражданням, тому\~\~будь\~\~який її розмір може мати\~\~суто умовний\~\~вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується\~\~юридичної особи. У будь я кому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній\~\~моральній шкоді. Згідно висновку спеціаліста № 201ц в галузі судової психології від 02.06.2014 року [PERSON]М яка працює експертом, судовим психологом зроблено висновок, що матеріальний еквівалент моральної шкоди, як категорії нематеріальної, практично неможливо оцінити грошовою сумою. Критерії оцінки моральної шкоди в практиці судової психології є умовними і законодавчо не затверджені. Згідно науково практичним розробкам судової психології матеріальний еквівалент моральної шкоди для особи, яка відчувала та відчуває моральні страждання повинна бути такою, щоб особа відчувала позитивні емоції, які рівні негативним емоціям, що виникли внаслідок моральної шкоди, яку спричинив заподіювач шкоди та такою сумою на думку спеціаліста є 400000 гривень. В судовому засіданні спеціаліст [PERSON]М пояснила що розмір моральної щкоди визначений для [PERSON]О в розмірі 400000 гривень після спілкування особисто з нею та ця сума визначена з урахуванням того що [PERSON]О зазначила що саме сума в 400000 гривень її влаштовує, а оскільки не було всіх матеріалів справи то визначення розміру моральної шкоди не робився по формулам, які використовуються для визначення розміру моральної шкоди, а був зазначений саме тому, що таку суму забажала [PERSON]О а тому в разі непогодження відповідача він має права заявити клопотання про призначення експертизи і тоді на підставі всіх наявних матеріалів справи буде проведена експертиза , після проведення якої ця сума може бути і більшою. Відповідно до положень ч.3 ст. 23 ЦК України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, глибини душевних страждань, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1\~статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При таких обставинах, виходячи із принципу розумності та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, з врахуванням доказів та конкретних обставин справи по справі, доведених позивачем моральних страждань, визначаючи розмір морального відшкодування, суд враховуючи глибину \~\~моральних страждань, незворотність наслідків \~\~неправомірних \~\~дій, руйнування \~\~звичних \~\~життєвих зв'язків \~\~та необхідності \~\~докладати \~\~зусилля \~\~для \~\~організації подальшого життя позивачем, дочка якої загинула з вини відповідача, а також ступень тяжкості злочину, обставини, що помякшують покарання, зокрема, часткову компенсацію моральної шкоди,\~ вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 250 000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат повязаних з розглядом судової справи належать, крім іншого, витрати на правову допомогу. Як убачається з матеріалів справи, для отримання правової допомоги між позивачем [PERSON]О та адвокатом [PERSON]А укладено угоду про надання правової допомоги від 04.03.2014 року та згідно додатку № 1 до угоди від 04 березня 2014 року адвокатом було витрачено 32 години вартістю 9500 гривень на консультації з питань судового провадження під час розгляду у Васильківському міськрайонному суді обвинувального акту щодо [PERSON], підготовки документів та організації проведення автотехнічної експертизи та психолого-психіатричної експертизи та участь у 10 судових засіданнях в Васильківському міськрайонному суді, 01.07.2014 року, для отримання правової допомоги між позивачем [PERSON]О та адвокатом [PERSON]А укладено угоду про надання правової допомоги від 01.07.2014 року та додаток № 1 до угоди від 01 липня 2014 року відповідно до якого адвокатом було витрачено 14 годин вартістю 4500 гривень на консультації з питань апеляційного провадження під час розгляду апеляційної скарги [PERSON]І та стягнення з нього завданих моральних і матеріальних збитків, участь в трьох засіданнях в Васильківському міськрайонному суді та апеляційному суді Київської області та підготовка позову про відшкодування шкоди, внаслідок ДТП. Крім того для отримання правової допомоги між позивачем [PERSON]О та адвокатом [PERSON]А укладено угоду про надання правової допомоги від 01.12.2015 року Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» від 17.10.2014 р. № 10, - підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем не надано розрахунку, на підставі якого визначений розмір зазначених витрат по даній справі, не надано і платіжних документів на підтвердження фактичної оплати позивачем послуг зазначеного адвоката.\~ Отже, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених позивачем у іншій цивільній справі, немає. Отже, в цій\~\~частині позовні вимоги є також недоведеними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial