Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, мотивуючи позовну заяву тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Поверхом вище, у квартирі [ADDRESS] вказаного будинку, проживає відповідач [PERSON] з донькою [PERSON] . В червні 2018 року квартиру позивача почали систематично затоплювати зверху. Так, 27.06.2018 року квартиру було суттєво залито водою, внаслідок чого пошкоджено приміщення ванної кімнати та кухні. Вподальшому, неодноразово в 2019 році квартиру було повторно затоплено. Жодних спроб усунути наслідки залиття квартири або відшкодувати заподіяні збитки відповідачем не вчинялося. Внаслідок здійснюваних протягом 2018-2019 років затоплень квартири позивача: -в кухні відстала штукатурка на стінах, відклеїлись шпалери і з`явились плями жовтого кольору на стелі та стінах; -в ванній кімнаті набухла стеля і виник грибок, на стінах відпали шпалери, з`явилися плями жовтого кольору, на підлозі пошкоджено лінолеум і повідставала плитка; -в туалеті виникли плями на стелі та на шпалерах, також частина шпалер відклеїлась, останнім часом постійно мокра одна із стін; -в коридорі відклеїлись шпалери на стелі, пошкоджено антресоль, з`явились плями на стінах; -в приміщеннях квартири тхне цвіллю, вологою. У зв`язку із залиттям квартири, позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, постійному переживанні нервового стресу, психічних переживаннях і негативних емоціях, хвилюванні. Також позивач була вимушена шукати шляхи захисту своїх порушених прав, постійно звертатись зі скаргами і заявами до працівників експлуатуючої організації, органів внутрішніх справ і органів місцевого самоврядування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 20000,00 грн. З огляду на викладене, [PERSON] вимушена була звернутися до суду для захисту своїх прав і законних інтересів та просить стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в сумі 30000,00 грн. і моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. завдану внаслідок залиття квартири. Ухвалою суду від 29.11.2019 року клопотання позивача було задоволено та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз». Позивачем було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, яка була прийнята до провадження ухвалою суду від 22.07.2020 року. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача 6400,00 грн. в якості відшкодування вартості проведення у справі судової експертизи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , де проживає разом із донькою з 2013 року. Сантехніку вона двічі змінювала у ванній кімнаті. Відповідачу не відомо коли позивач здійснювала востаннє ремонт в своїй квартирі та в якому стані взагалі була квартира до залиття. Факт затоплення квартири позивача, відповідач визнала та зазначила, що дане питання можна було вирішити в позасудовому порядку. Також зазначила, що під час проведення експертизи, вона не була присутня, тому з висновком експерта вона не погоджується. З приводу відшкодування моральної шкоди, то відповідач зазначила, що доказів щодо погіршення стану здоров`я позивачем не надано. Просила в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.06.2000 року, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Вказаний факт також підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи. З відмітки в паспорті громадянина України вбачається, що позивач зареєстрована у вказаній вище квартирі з 27.02.1980 року (а.с. 7). Згідно з актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання від 05.07.2018 року, затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» [PERSON] , під час проведення візуального обстеження квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , було встановлено, що: -в приміщенні ванної кімнати спостерігається відставання шпалер від стелі орієнтовною площею до 2 кв.м. та відставання шпалер від стін орієнтовною площею до 3 кв.м.; -в приміщенні кухні спостерігається відставання шпалер від стін орієнтовною площею до 0,3 кв.м., вологі темні плями на стелі орієнтовною площею до 0,3 кв.м., вологі темні плями на стінах орієнтовною площею до 0,6 кв.м. В акті також вказано, що зі слів власника квартири, затоплення сталося 27.06.2018 року та були неодноразово. Причиною залиття є потрапляння вологи з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище, внаслідок витоків з внутрішньо-квартирної мережі каналізації. Загально-будинкові інженерні мережі перебувають в технічно-справному стані, витоки з них відсутні (а.с. 8). Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання від 20.06.2019 року, затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» [PERSON] , під час проведення візуального обстеження вказаної вище квартири було встановлено, що в приміщенні ванної спостерігаються вологі плями жовтого кольору орієнтовною площею до 1,5 кв.м.; в приміщенні кухні - плями жовтого кольору орієнтовною площею до 2,8 кв.м.; в приміщенні туалету - плями жовтого кольору орієнтовною площею до 0,8 кв.м. Причиною зазначених вище замокань є потрапляння вологи з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище, внаслідок витоків з внутрішньо-квартирних інженерних мереж, а саме протікання змішувача у ванній кімнаті та пошкодження сифонну під ванною. Загально-будинкові інженерні мережі перебувають у задовільно-технічному стані, витоки з них відсутні (а.с. 9). Також, 16.07.2019 року представниками ТОВ «ЖЕО» було складено акт, зі змісту якого вбачається, що в будинку [ADDRESS] , було обстежено квартиру [ADDRESS] та встановлені факти неодноразового затоплення з квартири [ADDRESS] , в якій не працює внутрішньо-квартирна система каналізації та запірна арматура на мережі холодної і гарячої води, що знаходиться в неналежному технічному стані (не працює). На сьогоднішній день - 16.07.2019 року затоплення продовжується, в зв`язку з чим були виконані роботи по обмеженню послуги гарячого та холодного водопостачання у квартирі [ADDRESS] вказанго будинку. Даний акт було складено в присутності позивача та доньки відповідача [PERSON] (а.с. 10). З акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання від 01.09.2019 року, затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» [PERSON] , встановлено, що під час проведення візуального обстеження квартири [ADDRESS] , встановлено, що в приміщенні ванної мокрі плями орієнтовною площею до 2,5 кв.м.; в приміщенні коридору - замокання та набрякання антресолі з ДСП орієнтовною площею до 1,5 кв.м., в приміщенні туалету мокрі плями орієнтовною площею до 1,25 кв.м. Причиною зазначених вище замокань є потрапляння вологи з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище, в зв`язку з неналежним технічним станом квартирних сантехнічних приладів. Загально-будинкові інженерні мережі перебувають у задовільно-технічному стані, витоки з них відсутні (а.с. 11). В акті про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання від 06.10.2019 року, затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» [PERSON] , зазначено, що під час проведення візуального обстеження квартири [ADDRESS] , було встановлено, що в приміщенні ванної кімнати спостерігається: вологі плями жовтого кольору орієнтовною площею стеля до 3,2 кв.м., стіни - до 9,0 кв.м. Причиною зазначених вище замокань є імовірно потрапляння вологи з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище, внаслідок витоків з внутрішньо-квариирних інженерних мереж, а саме протікання змішувача у ванній кімнаті та пошкодження сифонну під ванною. Загально-будинкові інженерні мережі перебувають у задовільно-технічному стані, витоки з них відсутні (а.с. 62). Суд вважає, що перелічені вище акти є належними та допустимими доказами наявності вини відповідача у залитті належної позивачу квартири. Проаналізувавши вказані вище акти в їх сукупності, судом встановлено, що квартиру позивача за період з 2018 року по 2019 рік п`ять разів було залито саме через несправності системи внутрішньо-квартирної каналізації у квартирі відповідача, що не заперечувалось останньою в судовому засіданні. З опису кімнат в квартирі, що містяться в актах, вбачається, що наслідками затоплення є збільшеня площі жовтих плям на стінах з кожним наступним таким залиттям. З матеріалів справи вбачається, що на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані: відповідач з 11.02.2004 року та її донька [PERSON] з 07.03.2007 року (а.с. 12, 13, 30-31). Тобто на час залиття квартири позивача, відповідач зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище. Даний факт в судовому засіданні [PERSON] не заперечувався. Слід відзначити, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано за жодною особою (а.с. 23). Разом з тим, згідно матеріалів інвентаризаційної справи №48891 право власності на квартиру [ADDRESS] станом на 29.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 78). Відповідно до ухвали суду від 29.11.2019 року була призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до висновку експерта № 526 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 22.06.2020 року, вартість ремонтно-будівельних робіт, будівельних матеріалів, машин та механізмів, необхідних для відновлення конструктивних елементів приміщень коридору 1, кухні 4, вбиральні 6, ванни 7 квартири [ADDRESS] , які зазнали пошкодження внаслідок залиття становить 27532,97 грн. Суд критично ставиться до пояснень відповідача з приводу того, що з висновком експерта вона не погоджується, оскільки під час проведення експертизи, вона не була присутня. Так, з матеріалів справи вбачається, що судом було надіслано сторонам лист про дату огляду об`єкта дослідження (а.с. 103), який відповідач отримала вчасно до проведення експертизи (а.с. 111). З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення огляду об`єкта дослідження, тому підстави вважати його недійсним відсутні. Таким чином, факт залиття квартири позивача та спричинення її матеріальної шкоди знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Відповідачем у справі, відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Таким чином, відповідачем не доведено суду факт вжиття заходів щодо недопущення подальшого залиття квартири позивача. З пояснень свідків наданих в судовому засіданні встановлено, що квартиру позивача неодноразово було затоплено зверху відповідачем. В ванній кімнаті позивача текла вода зі стелі та по стінах, а в квартирі відповідача - була підтоплена підлога стічними водами. Під час затоплення позивач викликала поліцію та дільничого. Крім того, була комісія з мерії, оскільки скарги позивач писала і на міськвиконком. Одного разу, затоплення відбулось через закриту пробку у ванній кімнаті відповідача. В квартирі позивача все чорне у грибку, пліснява, а мешканці квартири [ADDRESS] вдають, що вони до цього не причетні та жодним чином не реагують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його квартиру [ADDRESS] відповідач теж двічі заливала, проте більше затоплювало квартиру [ADDRESS] . Причиною залиття було засмічення витоку у ванній, і вода переливалась через верх, оскільки крани були вікдкриті і залишені без нагляду. За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Системний аналіз зазначеного положення законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. В судовому засіданні відповідач визнала свою вину в неодноразових залиттях квартири позивача, стверджуючи, що всі спірні питання можливо б було вирішити у позасудовому порядку, проте позивач звернулась до суду. Матеріалами справи, зокрема актами, поясненнями свідків та висновком експерта підтверджується наявність шкоди заподіяної позивачу внаслідок залиття її квартири відповідачем; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, як особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою. Таким чином, наявні всі умови для відшкодування шкоди позивачу, завданої залиттям квартири. Проаналізувавши акти про залиття в їх сукупності, судом встановлено, що причиною залиття квартири позивача є потрапляння вологи з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище, внаслідок витоків з внутрішньо-квартирної мережі каналізації. Відповідно до п.п. 2, 4 ч.2 ст. 7 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку. Згідно із ч.1 ст. 177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію тощо. Крім того, відповідно до змісту ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, відповідач, як власник квартири, зобов`язана належним чином утримувати санітарно-технічні прилади, які знаходяться в її квартирі. За змістом ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Задовольняючи позов в частині матеріальної шкоди, суд виходить з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 526 від 22.06.2020 року та вважає, що у відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача слід стягнути 27532,97 грн. Суд звертає увагу, що відповідач не спростувала належними та допустимими доказами розмір спричиненої позивачу шкоди, внаслідок залиття квартири, не заявила та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач з метою вжиття заходів відносно своєї сусідки з квартири [ADDRESS] , яка постійно заливає її квартиру водою, зверталася до Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області. Дане звернення було зареєстровано в Журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ЖЄО №7052 від 16.06.2019 року. В ході проведення перевірки факту, було з`ясовано, що в квартирі «[ADDRESS] проживає [PERSON] , з якою було проведено бесіду роз`яснювального характеру. Оскільки дані відносини являються цивільно правовими, тому позивачу рекомендовано звернутись до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом для відшкодування завданих матеріальних збитків (а.с. 14). Також слід відзначити, що позивач лише за період з 01.01.2019 року по 02.09.2019 року 11 разів зверталася на скорочений номер «102» до відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП у Вінницькій області з приводу затоплення її квартири, а саме: 29.01.2019 року, 01.06.2019 року, 16.06.2019 року, 19.06.2019 року, 17.06.2019 року, 22.06.2019 року, 04.07.2019 року, 09.07.2019 року, 12.07.2019 року, 14.07.2019 року, 01.09.2019 року (а.с. 15). З відомостей ТОВ «ЖЕО» вбачається, що позивач у період з 10.06.2018 року по 02.11.2019 року 10 разів зверталася до даного товариства з приводу затоплення її квартири (а.с. 88-91). За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З огляду на роз`яснення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Враховуючи обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 20000,00 грн., є завищеним, так як майже співмірний із розміром матеріальної шкоди - 27532,97 грн. Крім того, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. В позовній заяві позивач зазначає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, постійному переживанні нервового стресу, психічних переживаннях і негативних емоціях, хвилюванні, погіршення стану здоров`я, зверненні зі скаргами до працівників експлуатуючої організації, органів внутрішніх справ і органів місцевого самоврядування, звернення за правничою допомогою, тобто змінення звичайного способу життя. Квартира позивача пошкоджена з вини відповідача, яка після першого залиття ухилилася від належного усунення причин і наслідків аварії та допустила неодноразові повторні залиття, та у добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду відмовляється. Слід зазначити, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди (20000,00 грн.) не відповідає обсягу її страждань внаслідок дій відповідача із затоплення квартири. З огляду на вказане вище, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості,суд вважає, що [PERSON] було завдано моральну шкоду на суму 10000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, а також витрачані часу для неодноразових звернень до працівників експлуатуючої організації, правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування, звернення за правничою допомогою за захистом своїх прав. Даний розмір моральної шкоди буде відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Разом з тим, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", зазначено, що в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 6400,00 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, що підтверджується квитанцією №27 від 16.01.2020 року. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у вигляді проведення експертизи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Дослідивши надані документи, враховуючи невизнання відповідачем позову в частині відшкодування позивачу матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, проведення експертизи, суд вважає, що витрати на проведення експертизи є обґрунтованими, співмірними та підтвердженими доказами, а тому підлягають відшкодуванню позивачеві у повному обсязі за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, в розмірі 606,57 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial