Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Окрім позивачів у вказаному будинку зареєстрований [PERSON] .. Відповідач за вказаною адресою не проживає з 2014 року. Вважають, що факт реєстрації відповідача у належному їм на праві власності будинку порушує їх права, як власників. У зв`язку з відсутністю відповідача в зареєстрованому житлі понад один рік позивачі просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а також покласти на відповідача судові витрати. Позивачі в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили суд розглянути справу без їх участі. Відповідач в судове засідання 19.11.2019 року та 18.12.2019 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень. Поштові відправлення повернуті до суду з позначками "не проживає" та "за закінченням встановленого строку зберігання". Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути справу на розсуд суду. 18.12.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування належить на праві спільної часткової власності житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.47-48). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданої ЦНАП Білокуракинської селищної ради від 09.09.2019 року № 4948, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та разом з нею зареєстровані: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , племінник - [PERSON] (а.с.49). Згідно довідки, виданої Білокуракинською селищною радою Луганської області № 02-26/2596 від 19.07.2019 року, [PERSON] , 1986 р.н., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та фактично за даною адресою не проживає з 2014 року (а.с.5). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що відповідач більше року не проживає за вказаною адресою, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачів та визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь кожного з позивачів підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved