Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2003 року по 26.03.2014. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проживає окремо. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 06.08.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів з дня пред'явлення позову до повноліття дитини в розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з урахуванням його стану здоров'я, щодо стягнення аліментів за минулий час зазначили, що відповідач надавав кошти позивачу на утримання дитини. 08.08.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив [PERSON] в якій [PERSON] не заперечувала факт надання відповідачем допомоги за минулий час у розмірі 10100 грн., але вважає дану суму недостатньою, тому просить суд з урахуванням, виплачених відповідачем коштів у сумі 10100 стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], за минулий час з 22.01.2015 року по 22.01.2018 року, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно починаючи з 22.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2003 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 13 від 17.11.2003 року, складеним Хлібодарівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області. 26.03.2014 року рішенням Суворовського районного суду м.Херсона шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвано. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК (2947-14)аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК (2947-14). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV (606-14) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" (606-14), а також у статтях 194 - 197, 274 СК (2947-14). Як вбачається з долучених до матеріалів справи відповідачем документів, а саме копії протоколу обстеження МРТ шийного і поперекового відділів хребта від 28.04.2014 року в [PERSON] виявлено ознаки полі сегментарного остеохондроза хребта, пототурузія диска С6-7, екструзія диска L 5 І ступення, деформуючий спондилоартроз в сегменті L5-S1, офіційно не працює. Враховуючи викладене вище, стан здоров'я, матеріальне становище та потреби малолітньої дитини, матеріальне становище відповідача, ніде офіційно не працює, що є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій формі, а також той факт, що сторона відповідача не заперечували проти сплати аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, що відповідно до ст. 7 закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» становить 1014 грн. (2027*50%/100%), а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн., починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, позивач має довести, що мали місце: а) дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі; б) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені судом не більш ніж за три роки. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів звернення до відповідача з проханням сплачувати аліменти, факт ухилення відповідача від сплати аліментів, окрім того зазначені обставини спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, позивач сама не заперечувала факт отримання від відповідача коштів у розмірі 10100 грн., тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial