Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсними та скасувати рішення Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області № 377 від 15 грудня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва та передачу земельної ділянки у власність» та № 302 від 14 вересня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва та передачу земельної ділянки у власність». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при реорганізації КСП «Світанок» Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області в СТОВ «Світанок» (дата державної реєстрації 16.03.2000), на зборах членів КСП «Світанок» ухвалено рішення про затвердження переліку майна яке підлягало поділу між членами КСП з видачею відповідних свідоцтв на право власності нерухомого майна. Позивач, придбавши майнові паї громадян, став власником нерухомого майна господарського двору. Нерухоме майно (господарський двір з будівлями і спорудами) розташоване на земельній ділянці площею 0,8 га. (кадастровий номер 3522285400:51:000:0343). Земельна ділянка під нерухомим майном входить до складу земельної ділянки площею 7,4 га. відведеної для обслуговування господарських дворів. Рішенням загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Шлях до комунізму» від 05.09.1992 року було вирішено створити на базі колгоспу «Шлях до комунізму» колективне сільськогосподарське підприємство «Світанок» з колективною формою власності на землю. Вказане рішення було затверджено Рішенням Петрівської сільської ради №56 від 20 листопада 1992 року. На підставі вказаних рішень було розроблено Проект «Роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок». За вказаним проектом у колективну власність передавались землі загальною площею 2528,5 га., в тому числі в межах населених пунктів - 7,4 га - господарських дворів. За експлікаціями земель вказані землі знаходяться в межах с.Петрове на яких розміщені об`єкти нерухомого майна. Після затвердження зазначеного проекту було видано Державний акт серії КРЗ № 000007 на право колективної власності на землю КСП «Світанок» Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 24.11.1995 року № 50. Межі земельної ділянки відведеної під обслуговування господарських дворів збігаються з асфальтованим покриттям дорожнього полотна по [ADDRESS] . Генеральний план, затверджений рішенням Петрівської сільської ради від 25 вересня 2015 року №727, відносить дану територію до земель промисловості та визначає відповідне функціональне призначення - для виробничих потреб. Пояснювальна записка до Генерального плану села Петрове містить інформацію, про те, що існуючі виробничі території залишаються в своїх межах. За планом зонування території (ЗОНІНГ) села Петрове Знам`янського району Кіровоградської області, затвердженим рішенням сільської ради від 20 травня 2016 року №105, територія по [ADDRESS] , відноситься до виробничої зони (В). Відведення земельної ділянки такої площі (7,4 га.) для обслуговування господарських дворів обумовлено особливостями здійснення виробничої діяльності. За протипожежними, санітарними та будівельними нормами навколо виробничих приміщень господарських дворів створюються спеціальні санітарно-захисні зони та інші обмеження. До 2017 року земельна ділянка між зерноскладами до [ADDRESS] не забудовувалась і не використовувалась виходячи з необхідності забезпечення виконання приписів санітарних та протипожежних норм. Петрівською сільською радою були прийняті Рішення №241 та №240 від 14 квітня 2017 року відповідно до яких громадянам [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розробку земельно-технічної документації для передачі у власність земельної ділянки прилеглої до території будівель позивача і необхідної для їх обслуговування. На сьогодні сформовано земельні ділянки на підставі оскаржуваних рішень з кадастровими номерами 3522285400:51:000:0525 та 3522285400:51:000:0519. Рішеннями сільської ради №377 від 15 грудня 2017 року передано у власність земельну ділянку [PERSON] , а рішенням №302 від 14 вересня 2017 року передано у власність земельну ділянку [PERSON] . Земельні ділянки зазначених громадян знаходяться між асфальтованим покриттям дорожнього полотна по [ADDRESS] та стінами зерноскладу. Надання у власність земельних ділянок скоротило санітарно-захисну зону до трьох метрів між зерноскладом та земельною ділянкою громадян [PERSON] та [PERSON] . Виходячи з викладених обставин, дії сільської ради щодо надання земель у власність в межах санітарно-захисної зони є незаконними і фактично позбавили позивача на законних підставах використовувати майно за призначенням. Єдиним правильним виходом із ситуації є повернення правовідносин у попередній стан. Зазначені обставини, стали підставою для звернення ним з даним позовом до суду. Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Вказав, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Позовні вимоги взагалі не обґрунтовані чим саме порушені цивільні права або інтереси позивача оскаржуваними рішеннями. Позивачем не обґрунтовано чим саме порушуються його майнові права та інтереси саме в контексті вимог, встановлених до санітарно-захисних зон, які створюються лише навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови. Позивачем не доведено, що об`єкт є таким джерелом. Крім того, позивачем не надано доказів оренди ним земельної ділянки, на якій знаходиться його нерухоме майно. Вказав, що Петрівська сільська рада діяла в межах своїх повноважень відповідно до ст.12 ЗК України. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Крім того доповнив в судовому засіданні, що сільська рада надала земельні ділянки в порушення генерального плану розмежування земель без виведення їх із виробночої зони, так як дані землі згідно генерального плану від 2016 року відносяться до земель виробничої зони, переведення на ріллю не було. Також при наданні земельних ділянок не були враховані вимоги, встановленні протипожежними правилами згідно до яких необхідно мати доступ до будевель які пов`язані зі зберігання зерна з обох боків, мати проїзджу частину не менше трьох метрів шириною, і за відсутності насаджень, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] засадили деревами з усіб боків, що унеможливлює доступ до будівель. Представник відповідача Знам`янської міської ради Кіровоградської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Мотивувавши тим, що права позивача його довірителем не порушені, позивач не є користувачем суміжної земельної ділянки, доступ до будівель та споруд має, внього існує асфальтований заїзд на територію складів та току, крім того сільською радою земельні ділянки надані в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством. Крім того його довіритель відступив від стіни будівлі [PERSON] . Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та матеріали справи 2/389/668/18 суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. На виконання вимог щодо передачі земель у колективну власність та на підставі постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» від 03.03.1992, комісією Верховної Ради України розроблено «Рекомендації по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій», які затверджені Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України 15.05.1992. Рішенням Петрівської сільської ради від 20.11.1992 №56 схвалено рішення загальних зборів членів сільськогосподарського підприємства «Світанок» про роздержавлення землі та вирішено просити районну Раду народних депутатів замовити проект приватизації землі сільськогосподарського підприємства «Світанок». На підставі вказаних рішень у 1993 році виготовлено «Проект роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області» (далі - Проект). За вказаним Проектом, загальна площа земель, що підлягає роздержавленню та приватизації, з якої буде обчислюватись середня земельна частка, складає 2701,0 гектарів. Сюди належать: сільськогосподарські угіддя колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», що не віднесені до земель державної власності; с/г угіддя особистих підсобних господарств громадян, що мають право на середню земельну частку. Площа земель, що передаються у колективну власність, обчислена як різниця між загальною площею земель, яка знаходиться у користуванні колективного сільськогосподарського підприємства і площею земель, що за проектом віднесені до земель державної власності. Всього у колективну власність передається 2528,5 га сільськогосподарських угідь та 130,5 га земель загального користування (лісосмуг, польових шляхів, тощо). Із загальної площі сільськогосподарських угідь: ріллі - 2473,0 га, багаторічних насаджень - 13,9 га, пасовищ - 41,6 га. В межах населених пунктів - 7,4 га господарських дворів. Технічна документація по виготовленню державного акту на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області складена 30.11.1995. Державний акт на право колективної власності на землю серії КР-з №000007 видано головою Петрівської сільської ради 11.12.1995 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №7. Даний державний акт видано колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» Петрівської сільської ради на підставі рішення Петрівської сільської ради від 24.11.1995 за №50 та передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 2665,7 гектарів землі в межах згідно з планом. Рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради від 23.05.2008 №31 визнано право власності на будівлі зерносховища вартістю 12000 грн., зерноскладу №1 вартістю 5000 грн., зерноскладу №2 вартістю 48000 грн., навісу на току вартістю12000 грн. колишнього СТОВ «Світанок» загальною вартістю 77021 грн. за [PERSON] ; присвоєно цим приміщенням адресу: [ADDRESS] . На підставі даного рішення щодо вказаного майна, розташованого по [ADDRESS] , 25.06.2008 [PERSON] видано свідоцтво про право власності. Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 03.07.2019 щодо земельної ділянки площею 0,797 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0343, яка розташована по [ADDRESS] , цільове її призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У відомостях про суб`єктів права власності на земельну ділянку (інформація про власника (землекористувача) є довідковою, актуальна інформація міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) зазначено Петрівську сільську раду Знам`янського району Кіровоградської області. У відомостях про суб`єкта речового права на земельну ділянку вказано право оренди землі, яке зареєстроване за [PERSON] . Загальновідомий факт, що розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 19.05.2016 №216-р «Про виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та заборону пропаганди їхньої символіки» в селі Петрове Знам`янського району Кіровоградської області вулицю Колгоспну перейменовано на вулицю Молодіжну. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Згідно частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною першою статті 19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ч. 1 ст. 20 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). В силу положень п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України громадянам землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок під індивідуальне садівництво із земель державної і комунальної власності сільськогосподарського призначення. Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України. Так, згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Однак п.5 цієї статті визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] вирішили скористатися своїм законним правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення садівництва та з цією метою звернулися до Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність, в межах населеного пункту Петрівської сільської ради. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. В цьому контексті суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Крім того, частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Таким чином, повноваження сільських, селищних, міських рад щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності реалізуються у формі прийняття відповідного рішення. Судом встановлено, що 14 вересня 2017 року на двадцять першій сесії сьомого скликання Петрівською сільською радою прийнято рішення №302 про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1199 га, в т.ч. ріллі - 0,1199 га - для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення (код УКЦВЗ-01.05) кадастровий номер 2522285400:51:000:0519, у власність, яка розташована за адресою [ADDRESS] , за рахунок земель, що перебувають у запасі Петрівської сільської ради та передано вказану земельну ділянку останньому у власність. 15 грудня 2017 року на двадцять четвертій сесії сьомого скликання Петрівською сільською радою прийнято рішення №377, яким вирішено затвердити [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0514 га ріллі - для індивідуального садівництва у власність, із земель житлової та громадської забудови, (УКЦВПЗ-01.05) кадастровий номер 3522285400:51:000:0525, яка розташована за адресою [ADDRESS] , за рахунок земель, що перебувають у запасі Петрівської сільської ради та передати вказану земельну ділянку останній у власність. Відповідно до Плану зонування території села Петрове Знам`янського району Кіровоградської області, затверджений рішенням Петрівської сільської ради від 20 травня 2016 року № 105, територія по [ADDRESS] , де знаходяться спірні земельні ділянки, відносяться до виробничої зони (В). Відповідно до висновку експерта № 40/19/Буд за результатами проведення експертного земельно-техічного дослідження встановлено, що земельні ділянки, надані відповідачам для садівництва знаходяться в межах виробничої території та відстань між спірними земельними ділянками та будівлями, розташованими на земельній ділянці кадастровий номер 3522285400:51:000:0343 становить 4,5 метра. Відповідно до Планування і забудови міських і сільських поселень ДБН 360-92** затверджені наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 N 44 до виробничих територій входять зони і ділянки підприємств з виробництва й переробки сільськогосподарської продукції, ремонту, технічного обслуговування і зберігання сільськогосподарських машин і автомашин, дільниці комунально складських та інших об`єктів, дороги, проїзди і майданчики для стоянки автомашин, інші території. Виробнича територія призначена для розміщення промислових підприємств і пов`язаних з ними виробничих об`єктів, у т.ч.комплексів наукових установ з дослідними підприємствами, комунально-складських об`єктів, підприємств з виробництва та переробки сільськогосподарських продуктів; санітарно-захисних зон промислових підприємств; об`єктів спецпризначення (для потреб оборони); споруд зовнішнього транспорту і шляхів позаміського й приміського сполучення внутрішньоміської вулично-дорожної і транспортної мережі; ділянок громадських установ і місць загального користування для населення, що працює на підприємствах міста. Промислові підприємства, які не виділяють у навколишнє середовище екологічно шкідливих, токсичних, пилоподібних і пожежонебезпечних речовин, не створюють підвищених рівнів шуму, вібрації, електромагнітних випромінювань, не вимагають під`їзних залізниць, допускається розміщувати у межах сельбищних територій або поблизу них з дотриманням санітарно-гігієнічних і протипожежних вимог. Виробничі зони сільських поселень є частиною їхньої території. Проектування виробничих зон повинне здійснюватися відповідно до вимог РСН 320-86/Держбуд УРСР "Планування, забудова і благоустрій виробничих зон сільських населених пунктів України". У виробничих зонах слід розміщувати різні типи агропромислових підприємств і цехів галузевих господарських центрів колгоспів, держгоспів, виробничих об`єктів, які належать акціонерним товариствам, кооперативам, селянським (фермерським) господарствам та ін., а також підприємства несільськогосподарських галузей (філіали підприємств, цехи). При організації виробничих зон, у тому числі фермерських господарств, перевагу слід віддавати розвитку виробничих центрів, що склалися, які мають капітальні будинки, зручно розташовані стосовно до населених пунктів, транспортних комунікацій, кормових угідь і відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Розміщення сільськогосподарських комплексів і підприємств повинне забезпечувати збереження природного середовища, виключати можливість розвитку ерозійних процесів, забруднення ґрунтів і водних джерел відходами виробництва. При взаєморозміщенні сельбищної і виробничої зон слід створювати між ними відповідні санітарно-захисні і зооветеринарні розриви. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Згідно з визначеннями, наданими у статті 1 вказаного Закону, план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації (ч. 1, 2, ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Частиною третьою статті 18 цього Закону передбачено, що зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів. Отже, під час розгляду справи належними та допустимими доказами підтверджується той факт, що земельні ділянки , які видані відповідачам для індивідуального садівництва відносяться до земель виробничої зони та не є земельними ділянками, призначеними для ведення садівництва, а у відповідності до ст.21 ЗК України - порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Судом під час розгляду справи не встановлено зміни цільового використання спірних земельних ділянок. Крім того земельні ділянки надані [PERSON] та [PERSON] відповідно Державного акту на право колективної власності на землю серії КР-з №000007 видано головою Петрівської сільської ради 11.12.1995 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №7 до цього часу перебувають у колективній власності вказаного підприємства. Отже ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved