Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивачка 5 серпня 2020 року звернулась до суду з позовними вимогами, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з січня 2019 року, після чого він перестав спілкуватись з дітьми, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться проблемами дітей, їх потребами та станом здоров`я. Ухвалою суду від 6 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 7 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні. Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов про позбавлення його батьківських прав визнав. Позивачка так її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивачки подав заяву про розгляду справи у відсутності його та позивачки. Представник 3- особи -.Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подав заяву з проханням справу розглядати у відсутності представника, надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу по суті у відсутності нез`явившихся осіб, оскільки в матеріалах справи достатньо даних для розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її матір`ю є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її матір`ю є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання, діти проживають разом з матір`ю. Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Алекаєвою З.Б. 28 липня 2020 року, реєстр № 674, [PERSON] заявив про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказану згоду він підтвердив в судовому засіданні, про що написав заяву. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування, надав суду висновок № 550 від 09.11.2020, відповідно до якого позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей є доцільним. Як зазначено у висновку, відповідач не цікавиться дітьми, не піклується про стан їх здоров`я, розвиток, матеріально їх не утримує. До дитячого дошкільного начального закладу (ясла-садок) №138 ХМР він, який відвідають діти, він не з`являвся. Вихованням, забезпеченням дітей займається мати - [PERSON] . Питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконкому Харківської міської ради, відповідно до рекомендації якої позбавлення відповідача батьківських прав, в інтересах дітей, є доцільним. Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 150 ч.1,2,3 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків. Відповідно до роз`яснення в пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано, що держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Судом встановлено, що відповідач з дітьми не проживає, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, здоров`я, не цікавиться їх проблемами, не спілкується з дітьми обсязі необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не забезпечує їх. Вказане свідчить про те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав стосовно обох дітей підлягають задоволенню.

Outcome: approved