Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, при цьому зазначив, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями за № 6, що розташований по вул. Комсомольській в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області. Також зазначив про те, що в даному будинку зареєстрований як квартиронаймач відповідач [PERSON], [INFO], який з вересня 2010 року в будинку не проживає, добровільно залишив своє постійне місце проживання за адресою: [INFO] і з зазначеної дати його постійне місце проживання невідоме. До даного часу відповідач значиться зареєстрованим в його будинку, що перешкоджає йому у вільному розпорядженні своєю власністю та перешкоджає оформленню субсидій на комунальні послуги, а тому просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі та надала відповідні пояснення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з"явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмової заяви зі своєю думкою щодо заявлених позовних вимог не надіслав, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в справі письмових доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], являється власником житлового будинку № 6 з господарськими будівлями, що розташований по вул. Комсомольській в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Витягом № 23078676 від 21.06.2009 з реєстру права власності на нерухоме майно КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с. 04). Як пояснила в суді представник позивача та що підтверджується відповідним Актом депутата Потіївської с/ради [PERSON], відповідач [PERSON], починаючи з вересня 2010 року добровільно залишив своє постійне місце проживання за адресою: [INFO] і з зазначеної дати його постійне місце проживання невідоме (арк.с. 07). До даного часу відповідач значиться зареєстрованим в будинку позивача, що перешкоджає йому у вільному розпорядженні своєю власністю та перешкоджає оформленню субсидій на комунальні послуги та інш.. Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі Закону за рішенням суду. Разом з цим у відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, беручи до уваги висновки Верховного Суду України та вимоги ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 138-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані з реєстрацією місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Оскільки, позивач є власником згаданого домоволодіння, його права передбачені ст. 319 ЦК України, він вправі просити суд захистити його права та усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом зняття Відповідача з реєстраційного обліку, так як він хоча і зареєстрований у його домоволодінні, не проживав в будинку тривалий час та не проживає вже понад 5 років, а його реєстрація в даному будинку була лише формальною - а відповідно, суд має право визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням внаслідок своєї відсутності понад встановлені законом строки. Виходячи із змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це лише фіксація фактичного місця проживання особи і вона не повязана з будь-якими іншими (майновими) правами особи. В даному конкретному випадку, будучи зареєстрованим у будинку Позивача - Відповідач не набув з факту реєстрації ніяких майнових прав, і відповідно, будучи знятими з реєстрації ніяких прав він не втратить. Натомість, подальша реєстрація Відповідача є порушенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та інших норм чинного законодавства, до того ж чинить Позивачу перешкоди у відчуженні належного йому майна. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено судом відповідач відсутній за постійним місцем проживання значно більше одного року і про поважність пропуску строку суд не повідомив та доказів не надав. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги те, що власник будинку [PERSON] не має бажання надавати [PERSON] житло в оренду або укладати з ним Угоду про найм житлового приміщення, а його реєстрація в будинку позивача є перешкодою до повного розпорядження своєю власністю, суд приходить до висновку про те, що позивачем надані суду докази на підтвердження своїх вимог та те, що відповідачем порушені його права, а тому задовольняє позовні вимоги у зв"язку з їх правомірністю.

Outcome: approved