Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи позов тим, що з 14.08.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З часом стосунки між ними погіршились, почастішали конфлікти, спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, ігнорування налагодження сімейних відносин призвело до неможливості проживати разом. Тому, позивачка проживає окремо разом з дітьми та самостійно їх утримає. Відповідач матеріально їй та їхнім дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати дітей.\~ Вважає, що для нормального розвитку їхніх дітей розмір аліментів не може бути меншим прожиткового мінімуму, тобто 2 500 грн на одну дитину. Так, як відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними розмір аліментів на утримання неповномітніх дітей слід визначити в твердій грошовій сумі у розмір 5 000 грн. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив розглянути справу без його участі, не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 200 грн., аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 500 грн.\~ щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.(а.с.16 ). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Згідно копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] сторони 14.08.2013 року\~ зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1150 (а.с.5). Згідно копій свідоцтв про народження Серія [NUMBER] виданого 18.02.2014 року та Серія [NUMBER] виданого 21.02.2020 року батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] до [PERSON] (а.с.6-7). Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, про такий вид аліментів просить позивачка та не заперечує відповідач. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів його матеріального становища, однак він є працездатним і спроможний платити аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2020 рік встановлено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень. Оскільки, двоє батьків зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, то визначений позивачкою розмір аліментів в розмірі 5000 грн. щомісячно на утримання дітей є дещо завищеним, суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн. щомісячно, та на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їм належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства, а також частково визнається відповідачем. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 800 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, та на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. щомісячно,\~\~але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 03.08.2021 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 908,00 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст.ст. 133, 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved