Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач - МТСБУ звернувся до відповідача - [PERSON] з позовними вимогами про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. [PERSON] 11.12.2013 року приблизно о 16 год. 00 хв., керуючи автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Мішуги, 4, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та до пошкодження транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2014 року. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до Звіту № 452 від 06.01.2014 року, складеного ФОП [PERSON], (в тому числі з ПДВ) становить 4 757,98 грн. На дату цієї пригоди [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля (з метою отримання відшкодування) звернувся до МТСБУ із заявою, до якої було додано копію Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2397104 терміном дії з 20.04.2013 р. до 19.04.2014 р. включно. Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 20.01.2014 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 4 757,98 грн. Крім цього, позивачем додатково понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. та витрати на аварійного комісара в розмірі 588,00 грн. Всього позивач поніс витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування по вищезазначеній ДТП у розмірі 6 845,98 грн. Отже, позивач виконав покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. З вищезазначених підстав позивач просить стягнути з відповідача фактично понесені витрати 4 757,98 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. та витрати на аварійного комісара в розмірі 588,00 грн. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 74-77 ЦПК України і вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступне. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2014 року встановлено, що [PERSON] 11.12.2013 року приблизно о 16 год. 00 хв., керуючи автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER], в м. Києві по вул. Мішуги, 4, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], і до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП (а.с. 6, 7). На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Тойота» д.н.з АА 7765 СК, що належить [PERSON] Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до Звіту № 452 від 06.01.2014 року, складеного ФОП [PERSON], (в тому числі з ПДВ), становить 4 757,98 грн. (а.с. 12-18). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля (з метою отримання відшкодування) звернувся до МТСБУ із заявою, до якої було додано копію Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2397104 терміном дії з 20.04.2013 р. до 19.04.2014 р. включно (а.с. 4). Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до наказу № 145 від 15.01.2014 року позивачем вирішено відшкодувати з фонду захисту потерпілих власнику автомобіля «Тойота» д.н.з АА 7765 СК [PERSON] розмір відшкодування в сумі 4 757,98 грн. (а.с. 11). У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 20.01.2014 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування в розмірі 4 757,98 грн. на рахунок ПАТ «КБ «Глобус» (а.с. 8). На даний час зазначена шкода відповідачем не відшкодована. Отже, викладені позивачем обставини підтверджуються належними доказами. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, пункту 38.2.Закону, - МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; Згідно з пунктом 13.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", - учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Обставин, передбачених п. 13.1. статті 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відповідача, з матеріалів справи не убачається. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вбачається з матеріалів справи позивачем для складання Звіту №452 від 06.01.2014 року було залучено ФОП [PERSON], за послуги якого було сплачено 588,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 09.01.2014 року, а також платіжним дорученням №316 від 24.01.2014 року (а.с. 9, 10). Відтак, зазначені витрати є обґрунтованими позивачем і підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи належать: витрати на правову допомогу і судовий збір. Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» від 17.10.2014 р. № 10, - підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як убачається з матеріалів справи, для отримання правової допомоги позивачем МТСБУ було видано довіреність на ім'я [PERSON] від 28.12.2015 року №142, а до матеріалів справи надано Додаткову угоду №234 від 14.03.2016 року до Контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012 року. Отже, витрати на правову допомогу є підтвердженими, тому підлягають стягненню. Судовий збір сплачений позивачем в розмірі 1 378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №42312 від 05.04.2016р., тому також підлягає стягненню відповідача. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved