Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення від права на спадкування, в обґрунтування якого зазначила, що 18 січня 2013 року її та відповідачки мати - [PERSON] вчинила заповітне розпорядження, яким житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] заповіла своїй дочці - [PERSON], тобто їй. Мати - [PERSON] померла [INFO] року у віці 81 років за місцем свого проживання в м. Радомишль Житомирської області. Позивачка зазначила, що в передбачений Законом спосіб та термін прийняла спадщину після смерті матері та оформила своє право власності на спадкове майно, а саме на: 3/4 житлового будинку з надвірними спорудами,що розташований в [ADDRESS] та 1/2 ід.частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] Сестра позивачки, вона ж відповідач [PERSON]. своє право на оформлення у власність спадкового майна не використала до даного часу. Позивачка зазначила, що задовго до смерті відносини між їх матір»ю [PERSON] та відповідачкою [PERSON] суттєво погіршилися, у зв»язку з чим остання припинила допомагати, доглядати за матір»ю, фактично припинивши спілкування з матір»ю, у зв»язку з чим вона була вимушена була часто, по п»ять - шість місяців на рік забирати матір до себе додому в [ADDRESS] де остання отримувала допомогу, догляд та систематичне лікування, так як останні роки перед смертю вона потребувала сторонньої допомоги. Вона ж особисто, без участі сестри [PERSON], за свої власні кошти організувала похорон матері, проведення поминальних обідів. Зазначений стан справ на її думку підтверджується і волевиявленням матері, котра своїм Заповітом не залишила спадщини на користь [PERSON], а тому враховуючи викладене просила суд її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка за первісним позовом [PERSON]. звернулася в суд з зустрічним позовом до позивачки за первісним позовом [PERSON] про усунення від права на спадкування, в обґрунтування якого зазначила, що дійсно, якийсь нетривалий час від часу їх мати - [PERSON] перебувала у своєї дочки - [PERSON] в [ADDRESS] однак, в інший час в м. Радомишль всю необхідну підтримку та допомогу своїй хворій матері надавала саме вона - готувала їжу, прала одяг, топила грубку, приносила воду та інш. Гроші на організацію похорон та поминальних обідів сестрі дала мати, яка збирала кошти на похорон з пенсії задовго до смерті і тому якраз на думку [PERSON] саме її сестра [PERSON] свідомо ухилялася від надання допомоги хворій матері і тому просила суд усунути її від права на спадкування майна після смерті матері [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] та її представник за письмовою довіреністю [PERSON] свої заявлені позовні вимоги підтримали, в задоволенні зустрічних просили відмовити, при цьому надали пояснення на підтвердження викладеного. В судовому засіданні [PERSON]. та її представник за письмовою довіреністю [PERSON] свої заявлені зустрічні позовні вимоги підтримали, в задоволенні позовних вимог [PERSON] просили відмовити, при цьому надали пояснення на підтвердження викладеного. Вислухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Не заперечується сторонами у справі те, що [PERSON], яка померла [INFO] року у віці 81 років за місцем свого проживання в м. Радомишль Житомирської області була і є рідною матір»ю для [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], а останні відповідно - її рідними доньками. [PERSON] при житті на свій розсуд розпорядилася частиною спадкового майна на користь [PERSON], інша частина спадкового майна Заповітом не охоплена, а тому сторони у справі як спадкоємці першої черги після смерті своєї матері у передбачений Законом термін мали право прийняти спадщину шляхом вчинення дій, передбачених у таких випадках Законом. Судом також встановлено, що [PERSON] в останні перед смертю роки тяжко хворіла, а тому потребувала стороннього догляду та систематичного лікування, зумовленого її хворобою. З пояснень свідків в судовому засіданні вбачається, що позивачка [PERSON] свої обов'язки, як доньки, виконувала належним чином, піклувалась про свою хвору матір, здійснювала періодичний догляд за нею, коли мати перебувала у неї в [ADDRESS] поховала матір, організувала поминальні обіди, про свідчать здійснені нею витрати, підтверджені товарними накладними (арк.спр. 14-15). В свою чергу, з досліджених судом доказів вбачається, що відповідачка [PERSON]. в силу своїх можливостей також підтримувала свою хвору матір, в періоди часу коли та проживала в своєму будинку, що розташований в [ADDRESS] Суд також приходить до висновку про те, що спадкодавець [PERSON], вирішуючи питання про розпорядження належним їй на день смерті майном, свідомо не включила в спадкову масу інше належне їй на праві власності майно (житловий будинок та земельну ділянку), маючи на увазі те, що частину згаданої спадщини зможе отримати інша її донька - [PERSON]. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи зі змісту ст.ст. 214 - 215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом. Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, можливо за умови, якщо таке право на спадкування існує. Відповідно до положень другого абзацу ч. 3 та ч. 5 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Згідно роз'яснень п. 6 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Системний аналіз наведених норм законодавства приводить до висновку, що при вирішенні справи по суті підлягає доказуванню, як факт ухилення від надання спадкодавцеві допомоги так і факт перебування останнього в безпорадному стані та потребування ним допомоги пов»язано саме з таким його станом. Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, повинен полягати в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов»язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві, при цьому особа повинна усвідомлювати такий свій обов»язок та мати можливість його виконувати. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, як для позивачки так і для відповідачки усунення від спадкування породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки. Проте, на думку суду як позивачкою так і відповідачкою не надано належних, допустимих, достатніх та заслуговуючих на увагу доказів навмисного ухилення як однією так і іншою від надання спадкодавцеві допомоги. Також суд дійшов висновку, що обидві доньки спадкодавиці в міру своїх можливостей мали змогу, враховуючи їх матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні інших осіб, надавати спадкодавцеві таку допомогу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність сторонами своїх позовних вимог, в задоволенні яких слід відмовити обом сторонам. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 3, 4, 15, 31, 58-61, 118-120, 123, 124, 131, 133, 134, 135 ЦПК України, ст.ст. 1224, 1259 Цивільного Кодексу України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", суд -

Outcome: dismissed