Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою у якій прохає суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 2\\9 частини домоволодіння № 41 по вул. Гагаріна, у с. Артемівка, Печенізького району, Харківської області. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником 7\\9 частки спірного домоволодіння, яку він отримав після смерті його батька, [PERSON], який помер 18.08.1994 року. 2\\9 частки домоволодіння, в порядку спадкування за законом належала його сестрі [PERSON], право на яку в установленному законом порядку вона не оформила. 02.07.1995 року [PERSON] померла, після її смерті 2/9 частини домоволодіння в спадкування також ніхто не прийняв. У звязку з чим, з серпня 1994 року спірною частиною домоволодіння він добросовісно, відкрито, безперервно користується, володіє та утримує її в належному стані. Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені в позові. Прохав вимоги задовольнити. Представник відповідача Артемівської селищної ради Печенізького району Харківської області та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та день розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких підстав, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з спадкової справи № 607\\1994, заведеної [PERSON] державною нотаріальною конторою Харківської області, 18.08.1994 року помер [PERSON]. Після його смерті, в термін передбачений ст.ст. 529, 531 ЦК України РСРС від 18.07.1963 року, з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася його донька - [PERSON] та з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 14.02.1994 року Артемівською сільською радою Печенізького району Харківської області за № -1, звернувся його син - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.03.1997 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-859, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] - 7\\9 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого на земельній ділянці Артемівської сільської ради розміром 2900 кв.м., у с. Артемівка, вул. Гагаріна, 41, Печенізького району, Харківської області. [PERSON] відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадщину після смерті її батька прийняла, але у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину на 2\\9 частини житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого на земельній ділянці Артемівської сільської ради розміром 2900 кв.м., у с. Артемівка, вул. Гагаріна, 41, Печенізького району, Харківської області, не оформила, оскільки 03.08.1995 року померла. Актовий запис про смерть №13835 від 14.08.1995 року. Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі № 24-753\\0\\4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежує поняття «виникнення права на спадщину» та «та виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Якщо спадщина відкрилась у період чинності\~ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Аналізуючи зазначене, враховуючи положення ст.ст. 548,549,561 ЦК УРСР, суд приходить до висновку, що до складу спадщини, після смерті [PERSON] увійшло майнове право на 2\\9 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого на земельній ділянці Артемівської сільської ради розміром 2900 кв.м., у с. Артемівка, вул. Гагаріна, 41, Печенізького району, Харківської області. Відповідно до листа [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області № 6291\\01-16 від 24.11.2016 року після смерті [PERSON], спадкоємці померлої з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору не звертались. Згідно листа Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори № 544\\2017 від 13.02.2017 року та матеріалів спадкової справи № 33\\96, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], померлої 03.08.1995 року, до нотаріальної контори 22.01.1996 року подано заяву від імені доньки - [PERSON], про прийняття спадщини. На підставі заяви заведено спадкову справу за №33\\96. Інших заяв від спадкоємців, в тому числі [PERSON] про прийняття або про відмову від спадщини не надходило. У звязку з чим, відповідно до вимог ч.2 ст.553 ЦК УРСР, [PERSON] вважається таким, що відмовився від спадщини. Даних щодо вступу останнього у фактичне володіння та управлінням спадковим майном, у суду немає. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Таким чином, частка [PERSON] в спадщині, що відкрилася після смерті [PERSON] перейшла до його сестри - [PERSON]. [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області від 24.05.1996 року повідомлено Одинадцяту Харківську державну нотаріальну контору про прийняття [PERSON] на підставі заяви від 11.02.1995 року спадщини після смерті [PERSON]. Однак, спадкоємець померлої [PERSON] - [PERSON], у встановленому законом порядку прийняту нею спадщину не оформила. Свідоцтво про прийняття спадщини за законом не отримала. Відповідно до довідки № 465, виданої виконавчим комітетом Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області 26.09.2016 року, в житловому будинку № 41, що знаходиться за адресою: Харківська область, Печенізький район, с. Артемівка, вул. Гагаріна, ніхто не зареєстрований і не проживає. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що після смерті [PERSON], який помер в серпні 1994 року, його син - [PERSON] користується спірним домоволодінням як дачним будинок, за свій рахунок здійснює догляд, утримує його та підтримує в належному стані. Ані померла [PERSON], ані її діти: [PERSON] та [PERSON], спірним домоволодінням не користуються. Як їм відомо, за останні 23 роки участі в утримані спірної частки домоволодіння не приймали. Всі витрати по утриманню домоволодіння здійснює [PERSON] самостійно. Судом встановлено, оскільки ніким не оспорювалось, що позивач після смерті його рідної сестри [PERSON], не підтримує будь-яких родинних відносин з членами сімї останньої. Відповідно до\~ч. 1 ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4 ст. 344 ЦК України\~\~визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8\~розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України\~передбачено, що правила\~статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001року. Виходячи зі змісту\~ст. 344 ЦК України\~обставинами , які мають значення для справи, і , які повинен довести сам позивач (ч.1\~ст. 60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~\~ст. 344 ЦК України). Враховуючи зазначене те, що на час отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.03.1997 року [PERSON] державною нотаріальною контрою Харківської області, право на 2\\9 частку спірного домоволодіння після смерті [PERSON], померлої 03.08.1995 року ніким не оформлено, свідоцтво на спадщину не видано, а також те, що протягом двадцяти років прав на спірну частку домоволодіння ніхто не заявив, суд приходить до висновку про добровільність заволодіння позивачем спірної 2\\9 частки домоволодіння, що входила до складу спадщини, після Смерті [PERSON], яку прийняла її донька - [PERSON], та якою він продовжує відкрито, безперервно володіти більше 10 років. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачами заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved