Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач - представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 19 519,24 грн., за договором №Б/Н від 10.12.2005 року. Крім цього просить стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.12.2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційного банку "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір №Б/Н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] у порушення вимог договору свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 12.06.2017 року у нього виникла заборгованість у розмірі 19 519,24 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача та судові витрати по справі у розмірі 1 600,00 грн. Позивач - представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, однак в своїй позовній заяві просить розглянути справу у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. -2- Судом встановлено, що 10.12.2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційного банку "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір №Б/Н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11-26). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №Б/Н від 10.12.2005 року, станом на 12.06.2017 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість в розмірі - 19519,24 грн., з яких: 12548,00 грн. - тіло кредиту, 4675,46 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 890,10 грн. - нараховано пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 905,68 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-10). Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 стаття 626 Цивільно кодексу України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до статті 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 546 та статті 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (пункт 3 частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України). Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем [PERSON], а останній належним чином не виконав умови договору №Б/Н від 10.12.2005 року, а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved