Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість на свою користь за кредитним договором № 241373-cred від 29.07.2008 року у розмірі 19\~913,39 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ станом на 15.04.2013 року складає 159171,47 грн.; з ПАТ «Акцент банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з [PERSON] на свою користь стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3\~200,00 грн., з [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнути на свою користь судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до договору № 241373-cred від 29.07.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.01.2010 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, з [PERSON] договору поруки від 29.07.2008 року, з [PERSON] договору поруки від 29.07.2008 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» були задоволені. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року заочне рішення від 17 липня 2013 року було скасовано. При новому розгляді справи представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засідання не визнали позовні вимоги та просили відмовити в їх задоволенні. Вказали на те, що позивачем не було враховано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором квитанцію від 29.09.2008 року в розмірі 2670,00 дол. США. та просили суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ст. 76 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями. Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством [PERSON] "ПриватБанк" (правонаступник Публічне акціонерне товариство [PERSON] "ПриватБанк") та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 241373-cred від 29.07.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.01.2010 року. Виконання Позичальником зобов'язань за даним Договором були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки від 29.07.2008 року, з [PERSON] договору поруки від 29.07.2008 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Відповідно до п. 4 Договору поруки від 29.07.2008 року, у випадку невиконання Боржником обовязків за кредитним Договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Згідно до п.11 Договору поруки сторони прийшли до згоди, що строк ( позовна давність) в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом пять років. Крім того, вимоги до відповідача [PERSON]були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № 241373-cred від 29.07.2008 року, розмір відповідальності 10 000,00 грн. Як зазначає позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № 241373-cred від 29.07.2008 року заборгованість станом на 15.04.2013 року склала 21\~164,95 дол. США, що за курсом 7,993 відповідно до повідомлення НБУ станом на 15.04.2013 року складає 169\~171,47 грн., яка складається з наступного: 7\~124,66 дол. США заборгованість за кредитом; 13\~002,65 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,28 дол. США штраф (фіксована частина); 1\~006,37 дол. США штраф (процентна складова). Заперечуючи обставини позову, відповідачі просили застосувати до позовних вимог банку строк позовної давності. Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п.5.7 Кредитного Договору строки позовної давності за вимогами про стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюються сторонами протягом пяти років. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір був укладений 29.07.2008 року, строк дії договору до 27.01.2010 року, а з вимогами про стягнення заборгованості позивач звернувся у травні 2013 року, до закінчення пятирічного строку, тобто строк позовної давності ще не сплив, тому суд не вбачає законних підстав для застосування строку позовної давності. Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно статей 598, 599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах встановлених договором або законом, а саме: виконання цього зобовязання, проведеним належним чином. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Суд не може прийняти до уваги як доказ погашення заборгованості по кредиту долучену відповідачами копію квитанції (т.1 а.с.230), оскільки вона є такою, що її неможливо прочитати та наведена шариковою ручкою синього кольору відповідачами, так вказана «дата 22.09.2008 року» та грошова сума «2670,00 дол. США», однак така грошова сума не надходила до ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення кредиту відповідно до наданих банком виписок по рахунку. Враховуючи викладене та оскільки позичальник не виконав зобов'язань за кредитним договором, підлягає стягненню солідарно із відповідачів заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7124,66 дол. США. Позивач просить суд стягнути солідарно із відповідачів заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 13002,65 дол. США. Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом та комісія є платою за користування грошима, тому вони підлягають стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню. Щодо стягнення із відповідачів штрафів: в розмірі 31,28 дол. США ( фіксована частина) та 1006,37 дол. США - (процентна складова), то п.5.10 Кредитного Договору передбачено нарахування штрафів при порушені позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених даним Договором більш ніж на 120 днів, у звязку з чим [PERSON] буде вимушений звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову, тому позовні вимоги в цій частині законні та підлягають задоволенню. Враховуючи, що Договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, згідно до якого позивач просить суд стягнути солідарно із відповідачів та ПАТ «Акцент-Банк» суми в розмірі 10 000,00 грн. не є багатостороннім договором, тому суд не вбачає законних підстав для солідарного стягнення заборгованості із відповідача в цій частині. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача витрат на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., відповідно до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачу правової допомоги, а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі по 563,90 грн. з кожного.

Outcome: partial