Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на той факт, що відповідач проживає у [ADDRESS]. ПАТ "Херсонська ТЕЦ" надає відповідачу централізоване опалення та гаряче водопостачання. Протягом тривалого часу відповідач не сплачує витрати, пов'язані з споживанням централізованого опалення та гарячого водопостачання. У зв'язку з тим утворилась заборгованість за період з 01.12.2011 року по 01.108.2015 року у сумі 466,47 гривень, яку відповідач виплачувати відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір у сумі 243,60 гривень. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, зменшила їх та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача 309,66 гривень заборгованості за спожиту теплову енергію та судовий збір. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, та надала заяву, в якій просила застосувати позовну давність 3 роки до вимог позивача, та у зв'язку зі спливом позовної давності відмовити позивачу у позові. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає. Згідно зі ст.68 Житлового кодексу України наймач житла повинен своєчасно сплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги у будинках державного та громадського фонду повинна вноситися щомісячно у строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що відповідач проживає у [ADDRESS]. ПАТ "Херсонська ТЕЦ" надає відповідачу централізоване опалення та гаряче водопостачання. З довідки №567703 від 07.05.2015 року вбачається, що станом на 07.05.2015 року з 2011 року заборгованість відповідача [PERSON] складала 466,47 гривень Разом з цим згідно квитанції №0.0.430204951.1 07.09.2015 року відповідачем на користь позивача сплачено 156,81 гривень. Тому відповідно до п.п.4.4.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29 травня 2013 року N 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. З урахування вкладеного, суд дійшов переконання, що підлягає застосуванню строк позовної давності, передбачений ст.ст.256,257 Цивільного кодексу України. А тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають повному обсязі.

Outcome: dismissed