Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до ТзОВ «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2008 року між ним та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» був укладений кредитний договір № 27/ф, відповідно до якого він отримав у кредит грошові кошти у розмірі 102 000, 00 грн. зі сплатою 17 % річних, на термін до 14.02.2010 року. 10.01.2011 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області з нього на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 27/ф в сумі 129 448,15 грн., з яких 102 000,00 - тіло кредиту, 17 248,15 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 10 200,00 грн. - штраф. 17.02.2011 року Іваничівським районним судом Волинської області видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» вищевказаного боргу. Протягом трьох років виконання рішення суду, залишок заборгованості становить 39,871,30 грн. 25.12.2015 року Іваничівським районним судом Волинської області було проведено заміну сторони у виконавчому провадженні з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на ТзОВ «Кредитні ініціативи». 24.01.2017 року на його адресу надійшов виклик державного виконавця та постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 18908 від 24.10.2016 року про стягнення з нього на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» 175 228,78 грн. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки в порушення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не було перевірено безспірності суми боргу, не було попереджено його за тридцять днів про існування такої заборгованості. На підставі наведеного просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.10.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 18908. У судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних у матеріалах справи доказах, позов підтримав у повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити повністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з'явивсь, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Оцінивши та дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-8/11, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичної чи юридичної осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 05.01.2011 року, яке набрало законної сили 17.01.2011 року, по цивільній справі № 2-8/11 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було встановлено, що 15 лютого 2008 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 27/ф відповідно до якого було видано кредит в сумі 102 000,00 грн. строком до 14 лютого 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Заборгованість [PERSON] по кредитному договору становила 129 448,15 грн. з яких: 102 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 17 248,15 грн. -заборгованість за процентами за користування кредитом з 26.02.2010 року до 29.10.2010 року та 10 200,00 грн. - штраф. Таким чином згідно вищевказаного рішення суду, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" заборгованість за кредитним договором № 27/ф від 15 лютого 2008 року в сумі 129 448,15 грн. (а.с.6). Так, як обставини не встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, то при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини не доказуються, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України. 17 лютого 2011 року Іваничівським районним судом Волинської області було видано виконавчий лист № 2-8/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Промінвестбанк» борг у сумі 129 448,15 грн. 17 грудня 2012 року між ПАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги. Згідно вказаного договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором, що був укладений між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». 25 грудня 2015 року ухвалою Іваничівського районного суду було замінено сторону виконавчого провадження із ПАТ «Промінвестбанк» на ТзОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.10). 24.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис про стягнення на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 27/Ф від 15.02.2008 року, право вимоги за яким було відступлено ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь Стягувача на підставі Договору відступлення від 17.12.2012 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.11.2013 року по 07.09.2016 року (а.с.5). На підставі виконавчого напису № 18908 від 24.10.2016 року головного державним державним виконавем Цьох О.П. 17.01.2017 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53248277 (а.с.11). Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Частиною другою статті 87 зазначеного Закону передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Пунктами 1, 2 Переліку документів передбачено, що такими документами є: 1) Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. 2) Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Таким чином, аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов'язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Як вбачається із вищевказаного виконавчого напису, у ньому не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, не підтверджено його безспірність, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України.) Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ст. 212 ЦПК України). Відтак, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу по наявних у ній доказах. Доказів, на які посилається представник ТзОВ «Кредитні ініціативи» у своїх письмових запереченнях, як на підставу відмови в задоволенні позову, суду останнім не надано. Так, відповідачем не надано суду будь-яких платіжних доручень, меморіальних ордерів, виписок з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписок, чеків тощо які були подані та на підставі яких нотаріус здійснив виконавчий напис, а вимоги ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 23.05.2017 року (а.с.41) щодо обов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. надати матеріали по виконавчому провадженню щодо [PERSON] для огляду або належним чином завірені копії - не виконана. Факт отримання позивачем за тридцять днів повідомлення про наявність у нього заборгованості не підтверджено належними доказами так, як реєстр поштових відправлень від 19.09.2016 року, на який, як на доказ цього факту, посилається у запереченнях представник відповідача, не містить відмітки про дату отримання позивачем конверта з відповідною вимогою, а тому не підтверджує інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 16 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved