Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовомдо [PERSON] про збільшення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, щорішенням Тульчинського районного суду з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. З часу присудження аліментів відповідач жодного разу не навідався до дитини і матеріально не допоміг, хоча знає, що є труднощі в утриманні дитини. Вкрай нехватає грошей на дитячий садок, дитячу одежу, платні дошкільні навчально-виховні заклади. Відповідач працює за наймом в м.Києві, але дійсні свої заробітки приховує, використовує їх на власні потреби. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить збільшити розмір аліментів з 500 грн. до 800 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася. Направила суду заяву в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує і просить збільшити розмір аліментів на 800 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 800 грн. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України ). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку ( доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183, ст.184 СК України. Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Тульчинським районним судом 19.02.2014 (а.с.6) з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на місяць, починаючи стягнення з 03.12.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно дост. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.180-183, 192 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», якою встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня - 1777 гривень, а тому, відповідно, розмір аліментів для дитини даного віку не може бути меншим 888,50 грн. Крім того, судом враховано, що відбулися зміни в законодавсті, сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на даний час відповідач не працює і його дохід є нерегулярним і носить мінливий характер, а тому вищевказані обставини свідчать про зміну підстав для стягнення аліментів з відповідача. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, врахувавши, що позивач просить збільшити розмір аліментів з 500 грн. до 800 грн., відповідач не заперечує, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву пред'явлено до суду 23.05.2017. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст.88 ЦПУ Країни, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved