Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], призначення його та третьої особи [PERSON] опікунами малолітньої [PERSON] та стягнення з відповідачів на його користь аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що він та третя особа - [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.02.1975 року. В шлюбі народилась донька [PERSON] [INFO], яка перебувала у шлюбі із [PERSON] з 25.07.2009 року по 14.03.2012 року. У шлюбі відповідачів народилась донька [PERSON] [INFO], яка є рідною онукою позивача. З 20.09.2010 року онука постійно проживає із позивачем та його дружиною, а відповідач [PERSON] з листопада 2010 року проживає окремо. При цьому, шлюбні стосунки між відповідачами припинено у вересні 2010 року, з того часу відповідач [PERSON] проживає окремо. За весь час проживання дитини разом із позивачем відповідач [PERSON] лише інколи приїжджала навідувати доньку, а відповідач [PERSON] взагалі не відвідував дитину. 20.12.2010 року рішенням Світловодського міськрайонного суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? заробітку починаючи з 23.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року включно. Разом з тим, відповідач аліменти не сплачує, кошти на утримання дитини не надає. Відповідачі не займаються розвитком та вихованням дитини, взагалі з нею не спілкуються. Враховуючи, що дитина весь час проживає з позивачем, вважає, що є всі підстави призначити саме його з дружиною опікунами дитини та стягнути аліменти з відповідачів на його користь на утримання дитини. В зв'язку з чим, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 20.04.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовчий розгляд на 16.05.2018 року, в якому оголошено перерву за клопотанням відповідача. Заявою від 04.06.2018 року позивачем уточнено позовні вимоги в частині призначення опікуна малолітній [PERSON], а саме зазначено, що позивач просить призначити лише його опікуном дитини. Ухвалою суду від 11.07.2018 року закінчено підготовче провадження у даній справі, призначено судовий розгляд на 01.08.2018 року. Позивач до початку розгляду справи подав письмове клопотання про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позові, просить їх задовольнити. Проти заочного порядку розгляд справи не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] до початку розгляду справи подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконком Світловодської міської ради в особі Служби у справах дітей, в судове засідання не з'явився, подав письмове клопотання про проведення розгляду по справі без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. При цьому надав письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав відносно доньки [PERSON] та можливості призначення позивача опікуном дитини. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце його проведення повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду по справі та відзиву на позовну заяву не подали. За викладених обставин суд, відповідно до ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних доказів (постановляє заочне рішення) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] являються батьками останньої (а.с.13). Згідно копій свідоцтв про шлюб [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], з [PERSON] на [PERSON]. (а.с. 108, 109, 110) Згідно рішення Світловодського міськрайонного суду від 14.03.2012 року відповідачі зареєстрували шлюб 25.07.2009 року в Павлиській селищній раді Онуфріївського району Кіровоградської області, про що було складено відповідний актовий запис № 11. Вказаним рішенням суду шлюб між відповідачами розірвано 14.03.2012 року. (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідачі являються батьками останньої. (а.с. 17) Таким чином, судом встановлено, що позивач є дідусем дитини [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа, виданого Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області 20.12.2010 року з відповідача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] з 23.11.2010 року стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до [INFO] року. ( а.с. 19) Довідкою Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області підтверджується відсутність сплати відповідачем [PERSON] аліментів на утримання дитини. (а.с. 20) З довідки про склад сім»ї, яка видана позивачу вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом із позивачем та третьою особою - [PERSON] в будинку [ADDRESS] з [INFO] року, тобто з народження, відповідачі за вказаною адресою не проживають. (а.с. 21, 22) Згідно акту, складного сусідами позивача, подружжя [PERSON] виховують онуку [PERSON] з листопада 2010 року самостійно, мати дитини іноді приїжджала до батьків провідувати дитину, батько дитини жодного разу не приїжджав. Вихованням дитини займаються бабуся із дідусем. (а.с. 23) Довідкою № 24 від 30.03.2018 року ДНЗ № 22 м.Світловодську підтверджено, що дитина [PERSON] відвідувала дитячий садок в 2014-2016 роках, під час перебування дитина в закладі, нею опікувались бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON], всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішувались ними. (а.с. 24) З довідки характеристики Онуфріївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів вбачається, що [PERSON] навчалась в даному закладі з 01.09.2016 року по 16.06.2017 року, вихованням дівчинки займалась бабуся [PERSON]. (а.с. 25) Довідкою НВК «Гімназія - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 4» Світловодської міської ради підтверджується, що [PERSON] навчається у 2 класі даного закладу, у навчально-виховному процесі беруть участь лише бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] дівчинки. (а.с. 26) З довідок також вбачається, що дитина [PERSON] відвідує репетитора з англійської мови та дитячий хореографічний гурток, тобто має позашкільну освіту, якою займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] (а.с. 27, 28, 29) На підставі договору купівлі - продажу від 01.10.1986 року, позивачу на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS] (а.с.34) Відповідно до наданих довідок про стан здоров'я, про відсутність судимостей, про наявність постійного доходу у виді пенсії, позивач відповідає критеріям опікуна. (а.с. 32, 33, 35, 36) Також, з наданих позивачем доказів вбачається, що лікування дитини здійснюється суто за рахунок позивача та його дружини - [PERSON] (а.с. 106, 107) Згідно висновку виконкому Світловодської міської ради в особі Служби у справах дітей № 01-16/141/2 від 10.07.2018 року, враховуючи інтереси дитини, [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] [INFO]. (а.с. 98) Також, висновком виконкому Світловодської міської ради в особі Служби у справах дітей № 02-26/174/1 від 17.07.2018 року підтверджено можливість позивача бути опікуном малолітньої [PERSON]. (а.с. 116) Вирішуючи спір у даній справі, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Правилами ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідачів, які тривалий час не піклуються ані про фізичний, ані про духовний розвиток дочки. Таким чином, відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, які покладені на них Конституцією України та сімейним законодавством, бо мають змогу їх виконувати. При цьому, судом не встановлено, що відповідачам будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Судом встановлено, що відповідачі на протязі тривалого часу ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини та не проявляють батьківської турботи до неї, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним позбавити їх батьківських прав відносно доньки. Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.ст. 62, 63 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи, що судом було встановлено, що відповідачі належним чином свої батьківські обов'язки не виконують, постійно нехтують сімейними цінностями, усі обов'язки щодо виховання та утримання дитини фактично виконуються позивачем та його дружиною, які є дідусем та бабусею малолітньої дитини, тобто дитина фактично позбавлена батьківського піклування, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з встановленням опіки над малолітньою дитиною та призначенням її опікуном її дідуся [PERSON], [INFO], що повною мірою відповідатиме інтересам малолітньої дитини, а також враховуючи, що стан здоров'я, матеріальний стан, побутові умови, дозволяють йому виконувати обов'язки опікуна малолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При таких обставинах, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які підлягають стягненню з 05.04.2018 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] року включно. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідачів в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved