Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки укладеної між ним та відповідачем. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що між позивачем та відповідачем 24.04.2009 року укладено договір, б/н, оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3520555100:02:000:0577, розташованої на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, площею земельної ділянки 3,1305 гектарів, зареєстрованого 10.12.2010 року Олександрівським офісом КРФЗКД про що, у державному реєстрі земель вчинено запис № 041037900238. Оскільки відповідач порушив права позивача так як зазначений договір оренди укладений з порушенням норм чинного законодавства, зокрема ст. 15 Закону України «Про оренду землі» № 161-X IV, позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, оскільки представник позивача не надав суду доказів порушення істотних умов договору оренди землі та чи дійсно порушуються права позивача у зв'язку з відсутністю в договорі оренди зазначених умов, їх істотності, а також не зазначив в чому саме полягає порушення законних прав позивача. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. Дійсно між позивачем та відповідачем 24.04.2009 року укладено договір, б/н, оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3520555100:02:000:0577, розташованої на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, площею земельної ділянки 3,1305 гектарів, зареєстрованого 10.12.2010 року Олександрівським офісом КРФЗКД про що, у державному реєстрі земель вчинено запис № 041037900238 (а.с. 7-9). . Згідно акту прийому - передачі земельних ділянок від 24.04.2009 року позивач передав відповідачу земельну ділянку [NUMBER], по Державному акту серії Р1 № 307698 (а.с. 10). З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини регулюються ЦК України. Законом України "Про оренду землі". За змістом ч.1 ст. 38 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІУ (далі - Закон № 161-ХІУ) ( в редакції на час укладення договору оренди) істотними умовами договору оренди землі окрім інших є також умови збереження земельної ділянки та не визначено, хто саме із сторін договору несе відповідальність в разі випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди. В позовній заяві [PERSON] не наводить запропонованих ним конкретних умов збереження земельної ділянки, а також пропозиції, хто саме із сторін договору несе відповідальність в разі випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди. Заявляючи позов про визнання недійсним договору оренди землі, позивач не зазначив, у чому полягає порушення його прав як орендодавця відсутністю у договорі конкретно визначеної умови збереження земельної ділянки, а також умови, хто саме із сторін договору несе відповідальність в разі випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди. Частиною 3 ст.13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати, права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції бере до уваги вимоги ст. З ЦПК України та ст. 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, встановивши, відсутність порушень законних прав позивача у зв'язку з відсутністю в договорі оренди зазначених умов, їх істотності. Зі змісту позовної заяви [PERSON] не вбачається, що відсутністю у договорі оренди землі таких істотних умов як умова збереження земельної ділянки, а також умови хто саме із сторін договору несе відповідальність в разі випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди, порушуються його права та які конкретно. Таким чином в суді було встановлено, що вимоги позивача не базуються на законі і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed