Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42719,68 грн. та судових витрат у сумі 1762 грн.00 коп. В своїй позовній заяві позивач вказує, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н на підставі його заяви від 18.11.2011 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», за яким він отримав кредит у розмірі 30960,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 1.1.2.1.7 Умов та Правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Оскільки відповідачем [PERSON] умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконуються - це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 02.10.2018 становить 42719,68 грн. з яких: 26195,25 грн. - заборгованість за кредитом; 14013,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500,00 грн.- (фіксована частина); 2010,46 грн. - (процентна складова). В матеріалах справи міститься заява представника позивача в якій він просить суд розглядати справу без його участі проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує, також просить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2018 зазначена цивільна справа направлена до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.03.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені на зазначену в довідці з Реєстру територіальної громади м. Харкова зареєстровану адресу місця проживання відповідача. Зворотне повідомлення про отримання відповідачем зазначених документів повернулося до суду 20.03.2019 року. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18 листопада 2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н на підставі його заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» за яким він отримав кредит у розмірі 30960.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За положеннями ст.ст. 526, 1054 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 кредитного договору, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно будь-якого розміру ліміту, встановленого АТ КБ «ПриватБанк». Пунктом 2.1.1.12.3. кредитного договору закріплено, що погашення кредиту - поповнення карткового рахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі доручення Клієнта. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно з п. 2.1.1.12.6. кредитного договору, на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. За п. 2.1.1.5.5. договору, позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Судом встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 02 жовтня 2018 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 42719,68 грн. з яких: 26195,25 грн. - заборгованість за кредитом; 14013,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина); 2010,46 грн. - (процентна складова). В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок., правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. Пунктом 1.1.7.11 кредитного договору передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою. За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 кредитного договору, при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100,00 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. З огляду на те, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2010,46 грн. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 18 листопада 2011 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2010,46 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають. Згідно платіжного доручення № IHB93B1Z7W від 13.11.2018 року позивачем при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 26195 грн. 25 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 14013 грн. 97 коп. Разом з тим, суд вважає, що додаткове стягнення штрафу, окрім стягнення пені, є подвійною сплатою неустойки, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2010,46 грн. (процентна складова). За таких обставин , суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 40209 грн. 22 коп. (26195,25 грн. + 14013,97 грн.). Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial