Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Шлюб було розірвано 13 квітня 2005 року. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], навчається з загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 59 м. Харкова. Вона матеріально утримає та належним чином піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. На даний час син входить до команди по грі в регбі, є її капітаном, є чемпіоном України, має намір взяти участь в змаганнях з гри за кордоном. Окрім цього вона має намір разом з сином в період до досягнення ним повноліття періодично на незначний час виїжджати за кордон, а саме до різних країн світу з метою відпочинку, оздоровлення та розширення його кругозору та доступу до культурних та інших духовних цінностей. Вона неодноразово зверталася до відповідача з приводу надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина за межі України, але він безпідставно не надає згоди на це згоди. В звязку з чим просить надати їй дозвіл, без згоди відповідача, оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітнього сина. Також просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу відповідача по справі до досягнення дитиною повноліття, а саме до 23 грудня 2018 року, а також допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини, за межі України. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду телефонограму в якій просила розглянути дану справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Конвенцією про права дитини ст. 18 проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Особисте немайнове право - право на свободу пересування фізичної особи, закріплене у ст. 313 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 313 ЦК України право на вільний самостійний виїзд за межі України має фізична особа, яка досягла шістнадцяти років. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано 13 квітня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 000067, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського місьрайонного управління юстиції Київської області (а.с.7). Від даного шлюбу в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області (а.с.8). В теперішній час сторони проживають окремо, син проживає разом з позивачкою. Після розірвання відносин з відповідачем, позивачка звернулась до нього з проханням отримання тимчасового дозволу на виїзд за кордон дитини. Поїздка має відбутися для участі в змаганнях, відпочинку, для духовного та морального розвитку та оздоровлення дитини, але відповідач, безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України. Відповідно до ч. 4 Правил\~\~ перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 року, № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів в України від 27.01.1995 за №57, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону\~право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. В ч. 18 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З позовних вимог вбачається, що дозвіл на виїзд [PERSON] за межі України потрібен для можливості взяття участі в змаганнях, оздоровлення дитини, а також для духовного та фізичного розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 с.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, ухваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли виключні обставини, бути розлучена з матірю. А тому суд вважає, що прагнення позивача забезпечити своєму сину моральний та духовний розвиток, зокрема шляхом перебування в іншій країні, вивчення іншої культури, мови, екскурсій повністю відповідає вищевказаним засадам права та інтересам дитини, при цьому не буде порушувати права відповідача жодним чином. Заява позивачки про негайне виконання рішення в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України в силу ст.367 ЦПК України задоволенню не підлягає. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved