Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 12.03.2013 року з відповідачем ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» було укладено договір страхування автотранспорту, а саме - автомобіля ACURA модель MDX, номерний знак [NUMBER], шасі № [NUMBER], 2007 року випуску. Вказує, що вночі 14 квітня 2013 року, рухаючись на автомобілі ACURA модель MDX, номерний знак [NUMBER], шасі № [NUMBER] в районі вулиці Привокзальна в місті Києві, водієм застрахованого автотранспортного засобу - [PERSON] було помічено сигнал на панелі приладів про спущені колеса автомобіля. Водій одразу ж направився в напрямку найближчого шиномонтажу, але через те, що витік повітря з колес був швидкий, [PERSON] заїхав на стоянку прокурати Дніпровського району м. Києва. Дана дія була вчинена приблизно о 23 годині 45 хвилин 14 квітня 2014 року. Крім того, вказує, що в ніч з 14 квітня 2013 року на 15 квітня 2013 року на автомобільній стоянці прокуратури Дніпровського району м.Києва по вул.Каунаській,2-а стався страховий випадок, а саме - крадіжка комплекту дисків з гумою, трьох рядів сидінь, панель приладів з авто магнітолою та панельні накладки з вищезазначеного автомобілю. Зазначає, що про даний випадок їй стало відомо лише 15 квітня 2013 року о 06 год. 00 хвилин, коли [PERSON] повернувся на стоянку, щоб забрати автомобіль, у зв'язку з чим 15 квітня 2013 року відповідача було повідомлено про настання страхового випадку, а 16 квітня 2013 року було подано в письмовому вигляді заяву встановленого зразка про настання страхового випадку. Вказує, що відповідачем на її адресу було надіслало лист, в якому зазначив про невідповідність показань з характером пошкоджень та просив відмовитись від подальшого розгляду даної страхової пригоди. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідач будь-яких дій по виконанню свого обов'язку за договором страхування станом на день подання позовної заяви не здійснив та страхове відшкодування не сплатив у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду та просить визнати подію, яка сталась в ніч з 14 квітня 2014 року на 15 квітня 2014 року, а саме - крадіжка комплектів дисків з гумою, трьох рядів сидінь, панелі приладів з авто магнітолою та панельних накладок, страховим випадком, стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 240 599,35 гривень, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 36 518,35 гривень та судові витрати. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, оскільки він надуманий, безпідставно заявлений та не підтверджений належними доказами, мотивуючи тим, що позивачем при зверненні із заявою про настання страхового випадку було надано свідомо недостовірні відомості про обставини страхового випадку, а страховий договір взагалі є припиненим. Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Як передбачено ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (Боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (Кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із п.3 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Стаття 979 Цивільного кодексу України також встановлює, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 12 березня 2013 року між позивачкою [PERSON] та ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» було укладено договір страхування автотранспорту, а саме - автомобіля ACURA модель MDX, номерний знак [NUMBER], шасі № [NUMBER], 2007 року випуску (а.с.7-23), власником якого є позивачка, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.52-53). Крім того, відповідно до довідки СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві від 16.04.2013 року (а.с.29) у період часу з 23 год.45 хв. 14.04.2013 року до 06 год. 00 хв. 15.03.2013 року за адресою м.Київ, вул.Куанська,2-А з автомобіля ACURA модель MDX, номерний знак [NUMBER], шасі № [NUMBER], 2007 року випуску було викрадено комплект дисків з гумою, трьох рядів сидінь, панелі приладів з авто магнітолою та панельні накладки та 15.04.2013 року відомості за вищезазначеними обставинами за заявою [PERSON] було внесено до ЄРДР за №12013110040006402 за фактом вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. У відповідності до п.9.1.6. договору страхувальник зобов'язаний повідомити ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» про збиток якомога швидше (протягом однієї доби по факту викрадення та не пізніше трьох робочих днів по всіх інших випадках, тощо), відповідача було повідомлення про вищезазначену подію. У відповідності до п.9.1.7. договору страхувальник зобов'язується подати у письмовому вигляді заяву про настання страхового випадку встановленого зразка протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту настання страхового випадку, у зв'язку з чим позивач подав до відповідача 16 квітня 2013 року заяву встановленого зразка про настання вищезазначеної події (а.с.24-28). Як вбачається з матеріалів справи, листом від 27.06.2013 року (а.с.32) ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» було повідомлено позивачку про невідповідність повідомленої інформації фактичним обставинам події та запропоновано переглянути її намір про подальший розгляд даної пригоди в якості страхової. Згідно з ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч.3 ст.991 ЦК України, ч.3 ст.26 Закону України «Про страхування» рішення про відмову в здійсненні страхової виплати приймається страховиком у строк, не більший за передбачений договором, і повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Судом встановлено, що відповідачем не було відмовлено у здійсненні страхової виплати у порядку, передбаченому чинним законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до Київського науково- дослідного інституту судових експертиз, відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження розмір відновлювального ремонту автомобіля марки «ACURA MDX», держ. № [NUMBER], 2007 року випуску, станом на жовтень 2013 року, склав 240 599,35 гривень (а.с.33-42). У відповідності до п.10.4. договору страховик протягом 14 календарних днів після одержання всіх необхідних та належним чином оформлених документів повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у такій виплаті та оформити страховий акт. Відповідно до п.10.5. договору після оформлення страхового акту про сплату страхового відшкодування страховик сплачує страхувальнику страхове відшкодування протягом семи робочих днів, якщо інше не було погоджено сторонами. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування повинен містити розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати. Крім того, слід зазначити, що суд критично оцінює посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачкою було порушено умови страхового договору, а саме - останньою несвоєчасно було сплачено перші дві частини страхової премії (05.04.2013 року замість 20.03.2013 року та 22.04.2013 року замість 20.04.2013 року) та взагалі не сплачено третю, залишкову частину страхового платежу, а тому даний договір є припиненим, повністю спростовується матеріалами справи (а.с.95-96, 183). Також, відповідно до п.ІІІ статті 11.1 договору страхування автотранспорту дія договору страхування припиняється за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором терміни, при цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, однак докази направлення такої вимоги позивачці в матеріалах справи відсутні. Також, суд критично оцінює посилання відповідача у своїх запереченнях на ту обставину, що позивачкою у своїй заяві про настання страхового випадку було надано недостовірні письмові пояснення щодо обставин страхового випадку, що було однією з підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до ст.26 Закону України «Про страхування», оскільки відповідно до висновку аварійного комісара характер пошкоджень автомобіля свідчить про те, що деталі були зняті в умовах СТО з використанням спеціального обладнання та підйомника, згідно з розрахунками за сертифікованим програмним засобом «Аврора» для проведення демонтажу обладнання та електроустаткування автомобіля потребувалося б як мінімум 10 годин 20 хвилин (що суперечить заявленим обставинам пригоди, враховуючи те, що здійснювалось це у темний час доби, на вулиці, поза межами СТО). Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до висновку комплексної судової авто технічної та авто товарознавчої експертизи ТОВ «ЕАК «Фаворит» №4049/4 від 13.10.2015 року (а.с.141-147) надати категоричний висновок, що до питань, поставлених для вирішення, а саме: чи є технічно спроможними пояснення позивача щодо проведеного демонтажу обладнання та електроустаткування автомобіля «ACURA MDX», державний номерний знак [NUMBER]; яка ринкова вартість автомобіля «ACURA MDX», державний номерний знак [NUMBER] станом на 15.04.2013 року; яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ACURA MDX», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] внаслідок демонтажу обладнання та електроустаткування станом на 15.04.13 року не видалось можливим. Крім того, інші належні та допустимі доказів у розумінні того, що позивачкою була надано відповідачу недостовірні письмові пояснення щодо обставин страхового випадку в матеріалах справи відсутні. Також у відповідності до п.12.1 договору страховик несе майнову відповідальність перед страхувальником за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний банківський день затримки. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до відповідача із заявою про настання страхового випадку 25.04.2014 року та з урахуванням строку у 14 календарних днів на оформлення страхового акту, 7 робочих днів для здійснення виплати за період з 21.05.2014 року по 18.06.2014 року складає 36 518,35 грн.,що підтверджується розрахунком (а.с.4). Статтею 60 ЦПК України встановлено, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У зв'язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про достатність у матеріалах справи належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів виникнення зобов'язань у відповідача перед позивачкою за договором страхування від 12.03.2013 року, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання події, яка сталась в ніч з 14 квітня 2014 року на 15 квітня 2014 року, а саме - крадіжка комплектів дисків з гумою, трьох рядів сидінь, панелі приладів з авто магнітолою та панельних накладок, страховим випадком, стягнення з відповідача страхове відшкодування в розмірі 240 599,35 гривень, стягнення пені за час прострочи виплати страхового відшкодування у розмірі 36 518,35 грн. знайшли своє доведення в ході судового розгляду, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов в цій частині задоволенню підлягає. На підставі викладеного, ст.ст.509, 525-526, 625-627, 629, 979, 988, 990-992 ЦК України, ст..ст.9, 16, 20, 26 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved