Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської радипро надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордом та на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим та Донецької, Луганської областей без згоди батька, а самепросить: 1. надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , без згоди її батька [PERSON] , 1986 року народження, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, а саме: Російська Федерація, Ізраїль, Турецька Республіка, Австралія, Республіка Албанія, Домініканська республіка, Йорданське Королівство, Канада, Китайська Народна Республіка, Японська Держава, Грузія, Білорусія, Республіка Чорногорія, ОАЕ, Туніс, Таїланд, Арабська Республіка Єгипет, США, країни Європейського союзу (Австрійська Республіка, Королівство Бельгія, Республіка Болгарія, Грецька Республіка, Королівство Данія, Республіка Естонія, Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Кіпр, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, Республіка Мальта, Королівство Нідерландів, Республіка Німеччина, Республіка Польща, Португальська Республіка, Румунія, Республіка Словаччина, Республіка Словенія, Фінляндська Республіка, Республіка Угорщина, Французька Республіка, Республіка Хорватія, Чеська Республіка, Королівство Швеція), а також на тимчасово окуповані території Автономної Республіки Крим та Донецької, Луганської областей до досягнення [PERSON] повноліття. 2.дозволити [PERSON] або її офіційному представникові оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, а саме: Російська Федерація, Ізраїль Турецька Республіка, Австралія, Республіка Албанія, Домініканська республіка, Йорданське Королівство, Канада, Китайська Народна Республіка, Японська Держава, Грузія, Білорусія, Республіка Чорногорія, ОАЕ, Туніс, Таїланд, Арабська Республіка Єгипет, США, країни Європейського союзу (Австрійська Республіка, Королівство Бельгія, Республіка Болгарія, Грецька Республіка, Королівство Данія, Республіка Естонія, Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Кіпр, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, Республіка Мальта, Королівство Нідерландів, Республіка Німеччина, Республіка Польща, Португальська Республіка, Румунія, Республіка Словаччина, Республіка Словенія, Фінляндська Республіка, Республіка Угорщина, Французька Республіка, Республіка Хорватія, Чеська Республіка, Королівство Швеція), а також на тимчасово окуповані території Автономної Республіки Крим та Донецької, Луганської областей до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.09.2009 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . З вересня 2013 року позивачка з відповідачем проживають окремо, вони не ведуть спільне господарство. У зв`язку з військовими діями на території Донецької області офіційно розірвати шлюб вдалося лише у 2018 році. Дитина проживає з позивачкою. З грудня 2017 року позивачка разом з дитиною постійно проживає в м. Ірпінь Київської області. Дитина навчається у 3-В класі Ірпінської ЗОШ І-IIІ ступенів №17. Вказала, що з відповідачем довгий час не спілкується ні вона, ні донька. Позивачка сама матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Наскільки їй відомо, відповідач постійно проживає на тимчасово окупованій території Донецької області. На її неодноразові звернення про надання нотаріально завіреної згоди на виїзд дитини закордон та на тимчасову окуповану території Донецької області та Автономної Республіки Крим відповідає відмовою, мотивуючи тим, що не має можливості виїхати на підконтрольну Україні територію, щоб підписати згоду на виїзд дитини. На тимчасово окупованій території Донецької області, а саме: у селі Стала, Старобешівського району проживають батьки позивачки - рідні бабуся та дідусь [PERSON] .. Вони не мають можливості приїхати до Києва через стан здоров`я. А вона разом з донькою не можуть їх відвідувати через відсутність згоди батька на виїзд дитини. Також там проживають рідні позивачки дідусь та бабуся, які вже потребують догляду та допомоги. Зазначила, що у разі необхідності в`їзд на тимчасово окуповану територію Донецької області буде здійснюватись через КПП Луганської області, тому має необхідність в отриманні дозволу на в`їзд також на тимчасово окуповану територію Луганської області. [PERSON] займається танцями в дитячій студії народного танцю «Galaxy dance», є переможцем міжнародних та всеукраїнських конкурсів-фестивалів, має дуже гарну характеристику та рекомендації тренера щодо подальшої участі в змаганнях. Виходячи з цього, є необхідність в закордонних поїздках для участі в міжнародних конкурсах, фестивалях тощо. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача в телефонному режимі з проханням надати дозвіл на виїзд доньки за кордон та на тимчасово окуповану територію Донецької області, але останній відмовляв, мотивуючи тим, що не має можливості виїхати на підконтрольну Україні територію для підписання нотаріальної згоди, в зв`язку з чим позивачка змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянули справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дану заяву суд до уваги не бере з огляду на наступне. Відповідно до Розділу ХІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду обмін електронними документами між судом, ОСП, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми електронного суду. В той же час, заява відповідача надійшла до суду з домену «@gmail.com». З огляду на що, така заява відповідача судом до уваги не береться. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом досліджуються саме представлені позивачкою письмові докази на підтвердження тих обставин, на які вона посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст.12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що 19.09.2009 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб від 30 січня 2018 року, актовий запис № 10, який було розірвано 11 жовтня 2018 року рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 11.10.2018 року, справа № 324/812/18. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 січня 2012 року, актовий запис № 14. Позивачка разом з дитиною [PERSON] постійно проживає в м. Ірпінь Київської області, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.01.2018 року № 3251007975. [PERSON] навчається у 3-В класі Ірпінської ЗОШ І-IIІ ступенів №17, є активною дитиною, що підтверджується характеристикою Ірпінської ЗОШ І-IIІ ступенів №17. [PERSON] займається танцями в дитячій студії народного танцю «Galaxy dance» з 2018 року, на підтвердження чого надано лист Дитячої студії народного танцю «Galaxy dance» від 15.05.2021 року. На тимчасово окупованій території Донецької області, а саме: у селі Стила, Старобешівського району проживають батьки позивачки - рідні бабуся та дідусь [PERSON] , що підтверджується копією паспортів серії [NUMBER] та [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.150 ч. 2 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Згідно п.п. 5.1.1, 5.1.2 п.5.1 Розділу 5 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 зроблено висновок, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Велика Палата Верховного Суду вважає, що дозвіл на виїзд за кордон дітей з одним із батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. Таким чином, вимоги щодо зазначення періоду відноситься лише для виїзду дитини за кордон України без згоди батька чи матері. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: -за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; -без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. В той же час, правова позиція Верховного Суду в даному випадку виходить з обов`язковості наявності чіткого строку на який дозволяється виїзд дитини за кордон та конкретного місця чи місцевості куди дитина виїжджає. Згідно вимог ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, дитина [PERSON] має дідуся та бабусю, місце проживання яких зареєстровано с. Стила Старобешівського району Донецької області, які на даний час являються тимчасово окупованими територіями України. Спілкування з рідним дідусем та бабусею беззаперечно відповідатиме найкращим інтересам дитини, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини, то позивачка просить надати дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON] до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, а саме: Російська Федерація, Ізраїль, Турецька Республіка, Австралія, Республіка Албанія, Домініканська республіка, Йорданське Королівство, Канада, Китайська Народна Республіка, Японська Держава, Грузія, Білорусія, Республіка Чорногорія, ОАЕ, Туніс, Таїланд, Арабська Республіка Єгипет, США, країни Європейського союзу (Австрійська Республіка, Королівство Бельгія, Республіка Болгарія, Грецька Республіка, Королівство Данія, Республіка Естонія, Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Кіпр, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, Республіка Мальта, Королівство Нідерландів, Республіка Німеччина, Республіка Польща, Португальська Республіка, Румунія, Республіка Словаччина, Республіка Словенія, Фінляндська Республіка, Республіка Угорщина, Французька Республіка, Республіка Хорватія, Чеська Республіка, Королівство Швеція). Позивачем не зазначено та не підтверджено належними та допустимими доказами періоду з визначенням його початку й закінчення протягом якого слід надати дозвіл на виїзд за кордон України дитині [PERSON] , будь-які докази щодо майбутньої необхідності виїзду дитини [PERSON] для участі в міжнародних конкурсах, фестивалях тощо саме до країн, які зазначені в позовній заяві, матеріали справи не містять. З огляду на що, такі вимоги задоволенню не підлягають. З приводу надання дозволу для виїзду дитини [PERSON] до АРК для відпочинку суд зазначає про відсутність будь-яких доказів на підтвердження дійсності наміру такого виїзду (наявність заброньованих місць, придбаних білетів, проживання рідні на території АРК тощо), періоду на який планується такий виїзд тощо. В зв`язку з викладеним, дані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог щодо виїзду дитини [PERSON] за кордон без дозволу батька, підстави для задоволення позовних вимог про надання позивачу або його офіційному представнику дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон для неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , без згоди батька, відсутні. Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в зв`язку з відсутністю клопотання позивачки щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: partial