Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 червня 2010 року в сумі 11 433 грн.16 копійок та судові витрати по справі в сумі сплаченого судового збору розміром 1600 гривень 00 копійок. Позов мотивовано тим, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], 24.06.2010 року був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідачу був виданий кредит в розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків зв користування кредитом в розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.01.2017 року сума заборгованості по кредиту становить 11433,16 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 298,00 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 7314,53 грн., 2800,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 520,63 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просив застосувати позовну давність та відмовити в позові. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно зі\~ статтею 610 ЦК України\~ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). \~У відповідності зі\~статтею 625 ЦК України\~ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~ Відповідно до укладеного договору № б/н від 24.06.2010 року [PERSON] 24.06.2010 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з розрахунком заборгованості за договором (а.с.4) відповідач за користування кредитним лімітом не здійснював з 02.06.2014 року, відомості щодо попереднього погашення кредиту відповідачем відсутні. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У заяві від 24.05.2017 року відповідач [PERSON] просить застосувати позовну давність та відмовити в позові з цієї підстави. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку, що за договором про надання банківських послуг при отриманні відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ КБ "Приват банк" і відповідачем кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі закінчився більш як три роки тому. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. При вирішенні справи суд керується правовою позицією Верховного Суду України в справі № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, в якій розяснено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Таким чином, відповідно до укладеного договору б/н від 24.06.2010 року, відповідач зобов'язаний щомісяця сплачувати банку нараховані проценти та частину тіла кредиту в терміни та за розмірами не менше ніж відповідно вказано у рекомендованому графіку платежів, який є невід'ємною частиною договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 24.06.2010 року між банком та [PERSON] останній платіж позивачем не зазначено, що означає: при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв'язку з чим, починається дія трирічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином, суд визнав, що позивач ПАТ КБ Приватбанк пропустив строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про захист свого права, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed