Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси, з наведеним позовом, відповідно до останньої редакції якого просила суд зобовязати відповідача включити її до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що утворено у звязку з ліквідацією юридичної особи, та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з повернення коштів в загальному розмірі 69297,29 євро та 127418,56 грн., а також моральну шкоду, в загальному розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування наведених, уточнених, вимог позивач вказувала, що вона у встановлений Законом строк та у передбаченому ним порядку звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» з вимогою про внесення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів у звязку з тим, що банком не було виконано зобовязань з сплати на користь [PERSON] депозитів та нарахованих сум, про стягнення яких заявляє остання, однак на такий лист вона своєчасно не отримала відповідь, натомість відповідь їй була надана на повторний запит, та з її змісту вбачається, що первинне звернення було відхилено, а на час надання повторної відповіді передбачений законом строк на подання вимог вже сплив, а тому вимога [PERSON] вбачається погашеною. При цьому, оскільки відповіді на первинну вимогу позивач не отримала, а у подальшому було зясовано, що і її імя у листі від банку було записано невірно, позивач вважає, що через неналежність ведення відповідачем поштової переписки та неотримання позивачем своєчасної відмови у акцептуванні вимоги, вона була позбавлена можливості усунути недоліки, що перешкоджають акцептуванню та допущені у поданій від її імені вимозі, а тому склалась ситуація, коли вона фактично була позбавлена можливості предявити свої вимоги та отримати право на їх задоволення у встановленому законом порядку. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги та наведені підстави позову підтримала та зауважувала про те, що у інший, від судового порядку, спосіб захистити майнові права позивача можливим чи ефективним не вбачається. В останнє судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судові засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення, де вказував на відсутність підстав для задоволення позову та зазначав, що позивачу було повністю виплачено гарантовану суму відшкодування 200000,00 грн., про що була надана довідка, а інша сума коштів в розмірі 1135358,17 грн., виплаті зі сторони відповідача не підлягає, оскільки позивачем пропущено строк на предявлення таких вимог та їх не включено до відповідного реєстру акцептованих вимог. Разом з тим і вимоги про включення позивача до реєстру акцептованих вимог задоволенню, на думку представника відповідача, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем було пропущено місячний строк для предявлення відповідних вимог та на теперішній час вимоги, що не були предявлені кредиторами у встановлений Законом строк вважаються погашеними. Додатково представник відповідача у своїх письмових запереченнях на позов вказував на необґрунтованість вимог позивача в частині відшкодування їй моральної шкоди. Разом з тим, оскільки відповідач жодного разу не надіслав до суду свого представника, та такі представники не повідомили суд про поважність причин їх неявки у судові засідання, суд вважає за доцільне постановити у справі Заочне рішення. При цьому така ухвала про заочний розгляд справи кореспондує положенням ч. 2, ч.4 ст. 169 ЦПК України, оскільки за обставинами провадження представник відповідача двічі не зявлявся у судові засідання без зауваження про причини таких неявок та представник позивача у своїй заяві про вирішення справи за її відсутності повідомила суд і про відсутність у неї заперечень щодо заочного розгляду справи, на підставі наявних серед матеріалів справи доказів. Так, з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. 26.03.2003 року між позивачем та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (Одеською філією, що знаходилась за адресою: м. Одеса, вул. Поштова (Жуковського) 21, в особі в.о. директора Одеської філії ВАТ «ВАБанк» [PERSON]С.) було укладено Угоду №80/263508012 про розміщення іменного строкового вкладу з індивідуальними умовами «Компенсаційний». На виконання такого договору позивачем було передано готівкою до банку 5000,00 євро, що підтверджується цим договором. Після закінчення терміну Угоди вклад та несплачені проценти по ньому зберігаються в банку, відповідно до п. 2.1 Угоди, - банк зобов'язується прийняти і зберігати банківський вклад на балансовому рахунку № 263508012/978. 04.10.2007 року між позивачем та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (Одеською філією, що знаходилась за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 21, в особі директора Одеської філії [PERSON]А.), укладено Договір №09181/2007 про розміщення іменного строкового банківського вкладу фізичної особи в євро на строк 9 місяців під процентну ставку 7,9% річних. На виконання такого договору позивачем було передано готівкою до банку 7274,70 євро. Згідно [PERSON] зобов'язався в день закінчення строку дії Вкладу перерахувати грошові кошти за рахунком та нараховані проценти за вкладом на рахунок 26202500212854, який відкритий у Банку на ім'я вкладника для обліку вкладу (п. 1.1). 06.08.2008 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» (Одеською філією, що знаходилась за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 21, в особі заступника директора Одеської філії ВАТ «ВіЕйБі Банк» з роздрібного бізнесу [PERSON]), укладено Договір № 10840/2008 про розміщення іменного строкового ощадного банківського вкладу фізичної особи в євро на строк 12 місяців під процентну ставку 10% річних. На виконання такого договору позивачем було передано готівкою до банку 7704,61 євро. Згідно [PERSON] у випадку не витребування вкладником вкладу у термін закінчення договору (дата вимоги Вкладу - 06.08.2009) - Договір вважається автоматично пролонгованим на таких же умовах. У п. 1.1 [PERSON] зазначено, для обліку вкладу [PERSON] відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок № 26304150000065. 04.12.2009 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» (в особі відділення №160 «ВіЕйБі Банк», що знаходилося за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 21, в особі начальника відділення №160 ВАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON]) укладено Договір № 105611/2009 про розміщення іменного строкового накопичувального вкладу фізичної особи в євро на строк 12 місяців, під процентну ставку 12,4 % річних. На виконання такого договору позивачем було передано готівкою до банку 5708,00 євро. Згідно [PERSON] у випадку не витребування вкладником вкладу у термін закінчення [PERSON] (дата вимоги Вкладу - 04.12.2010) - Договір вважається автоматично пролонгованим. Відповідно до п. 1.1. [PERSON] для обліку вкладу банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок № 2630315000487. 04.12.2009 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» (в особі відділення №160 «ВіЕйБі Банк», що знаходилося за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 21, в особі начальника відділення № 160 ВАТ [PERSON]» [PERSON]А)., укладено Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» №26204150002379. Предметом [PERSON] є відкриття в Банку на імя вкладника іменного вкладного рахунка за вкладом на вимогу «Для виплат» фізичної особи в іноземній валюті - Євро № 26204150002379. Згідно п. 1.2 грошові кошти, що обліковуються на Рахунку, є вкладом на вимогу «Для виплат» в рамках цього [PERSON] під словом «Вклад» розуміються грошові кошти, що надійшли на рахунок з інших вкладних рахунків вкладника, відкритих у Банку або нараховані проценти за цими рахунками і проценти по цьому Рахунку. 04.12.2013 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» (в особі відділення №160 «ВіЕйБі Банк», що знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 21, в особі Провідного експерта [PERSON]І.), укладено Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок» №687785/2013 про розміщення строкового вкладу в євро на строк 18 місяців, під процентну ставку 7.5% річних. Відповідно до договору процентна ставка 7,5% річних діє до 30.12.2013 року, а починаючи з 31.12.2013 р. ставка збільшується на надбавку, яка залежить від суми вкладу, що розміщена станом на 31.12.2013р. та складає: 1% при сумі Вкладу від 50 000,01 дол. США/євро та більше; 0,75% при сумі вкладу від 15000,01 дол. США/євро до 50000,00 дол. США/євро; 0,5% при сумі вкладу від 1000,00 дол. США/євро до 15000,00 дол. США/євро. Ця надбавка діяла до кінця першого строку дії. На виконання такого договору позивачем було передано готівкою до банку 31485,00 євро. Згідно договору дата вимоги вкладу - 04.06.2015 року. Згідно п. 1.1 договору для обліку вкладу банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок № 26356150001228. 04.12.2013 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк»,( в особі Відділення №160 «ВіЕйБі Банк», що знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 21, в особі Головного експерта [PERSON]С.) було укладено Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VІР №697558/2013 про розміщення строкового вкладу в національній валюті на строк 13 місяців під процентну ставку 22% річних. На виконання такого договору позивачем було передано готівкою до банку 226000,00. Згідно договору дата вимоги вкладу - 17.01.2015 року. У п. 1.1 [PERSON] вказано, що для обліку вкладу банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок № 26358150001044. Відповідно до 1.2. Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № 26202150003831. На цей рахунок-кореспондент [PERSON] перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінчені строку його дії. 17.12.2013 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» (в особі відділення №160 «ВіЕйБі Банк», що знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 21, в особі Головного експерта [PERSON]С.) було укладено Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № 26202150003831. Предметом даного [PERSON] є відкриття на ім'я вкладника іменного вкладного рахунку на умовах вкладу «Для виплат» в національній валюті № 26202150003831. 17.12.2013 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк», (в особі Відділення №160 «ВіЕйБі Банк», що знаходилося за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 21, в особі Головного експерта [PERSON]С.) було укладено Додатковий Договір №1 до [PERSON] банківського вкладу «Новорічний подарунок» №697558/2013. Відповідно до Додаткового [PERSON] вносяться зміни про наступне: слова та цифри «вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» 26202150003831» у підпункті 1.2 [PERSON] замінено словами та цифрами «поточний рахунок 2625450010/040000380548». 27.08.2014 року між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» (Відділення №160 «ВіЕйБі Банк», що знаходилося за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 21, в особі Провідного експерта [PERSON]І.) було укладено Додатковий договір № 1 до [PERSON] банківського вкладу «Новорічний подарунок VІР» №697558/2013 від 17.12.2013 року. Згідно до умов даного Додаткового договору вносились зміни до [PERSON] банківського вкладу «Новорічний подарунок VІР» №697558/2013 від 17.12.2013 року: слова та цифри «поточний рахунок 2625450010/040000380548» у підпункті 1.2 [PERSON] було замінено словами та цифрами «вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» 26202150003831. Наведені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні обставинами та долученими до матеріалів справи копіями відповідних договорів та угод. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаної юридичної особи та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків, [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно. У наступному, Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №213 від 22.06.2016 року повноваження [PERSON] було подовжено до 19.03.2018 року. Відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку проводиться відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Гарантована Фондом гарантування вкладів фізичних осіб сума відшкодування була виплачена позивачу двома частинами: 06 лютого 2015 року 163657,80 грн. та 12.05.2015 року 36342,20 грн. Вказана обставина була визнана сторонами та підтверджена виданою В.о. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк», [PERSON] довідкою (№22/3-12307). При цьому згідно вказаної довідки, на суму коштів, що перевищує гарантовану суду 1135358,17 грн., вимоги від власника рахунку щодо включення до акцептованого реєстру кредиторів банку не надходило. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» банк зобов'язаний: 1) розміщувати у всіх приміщеннях банку, де вкладникам надаються банківські послуги, інформацію про систему обов'язкового гарантування вкладів фізичних осіб та про участь банку у Фонді; 2) виконувати інші заходи щодо інформування вкладників, передбачені цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду. Учасник Фонду в разі посилання у своїй рекламі на участь у Фонді зобов'язаний вказувати інформацію про граничний розмір відшкодування коштів за вкладами, номер та дату видачі свідоцтва учасника Фонду. Фонд інформує громадськість про свою діяльність шляхом опублікування інформації на офіційному сайті Фонду, а також шляхом проведення прес-конференцій, виступів на радіо і телебаченні та в інший спосіб. Із періодичністю, встановленою виконавчою дирекцією Фонду, Фонд проводить оцінювання рівня проінформованості громадськості. Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку, що не входять до гарантованих виплат, або що їх перевищують, на суму перевищення. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: 1) виконує повноваження органів управління банку; 2) приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку; 3) складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; 4) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Так відповідач у своїх запереченнях виходить з того, що позивачем пропущено строки на реалізацію її, передбаченого ст. 89 Закону України «Про банки і банківську діяльність», права заявити ліквідатору про свої вимоги до банку протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури, а позивач вважає, що такий строк пропущено з поважних причин через відсутність своєчасної відповіді відповідача на заявлену її представником вимогу, та вказує на те, що вона фактично була позбавлена можливості реалізувати вказане право. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Відповідно до системного аналізу положень ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, сторони при вирішенні спору зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. При цьому доказування у цивільному судочинстві ґрунтується на засадах змагальності та диспозитивності. Згідно архіву публікацій газети "Голос України", оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку було опубліковано 26.03.2015 року. Таким чином останній день пред`явлення вимог кредиторів 26.04.2015 року. З матеріалів справи, наданих суду пояснень та листа ПАТ «ВіЕйБі» вих. №05-34604 від 12 жовтня 2015 року (складеного у відповідь на запит адвоката [PERSON]О.), вбачається, що банком було отримано звернення (прохання, вимогу про включення до списку акцептованих кредиторів) [PERSON], представника за довіреністю [PERSON] від 23.04.2015 року за вхідним № 012021-г від 27.04.2016 та відповідь на нього була надана листом за вих. №15.11841 від 20.05.2015 року, тобто через 27 календарних днів. Відповідно до долученої до листа №05-34604 від 12 жовтня 2015 року копії відповіді на заяву (прохання про включення до реєстру кредиторів) [PERSON] вбачається, що така відповідь була надана за вих. №15-11841 від 20 травня 2015 року, та з її змісту випливає, що [PERSON] діючи як представник [PERSON], звернувся до ПАТ «ВіЕйБі» з проханням про включення його до реєстру кредиторів банку, однак йому було відмовлено з тих підстав, що він не є стороною у зобов`язаннях за договорами банківського вкладу, вимоги за якими він висував, та розяснено, що останнім має бути заявлено іншу вимогу про включення до реєстру кредиторів сторону зазначених договорів банківських вкладів, а саме [PERSON]. При цьому належних доказів фактичного направлення такого листа (відповідних поштових реєстрів чи квитанцій поштового оператора) до матеріалів справи не надано. Крім того позивач у справі, та особа, в інтересах якої було заявлено вимогу кредитора має відмінне від вказаного у листі по-батькові «Петрівна», замість вказаного «Павлівна». З наданих сторонами пояснень та відомостей вбачається, що заява [PERSON] була надана до відділення поштового звязку 23.04.2015 року, тобто подана до закінчення передбаченого Законом строку на предявлення вимог кредиторів, натомість через зволікання зі сторони банку у розгляді такої заяви, та фактичне надання відповіді щодо невідповідності поданої заяви вимогам, які висуваються до подібних заяв, на імя іншої особи ([PERSON]), позивач фактично була позбавлена можливості усунути вказані Уповноваженою особою Фонду недоліки заяви та належним чином заявити про свої вимоги як кредитора. Окремо слід зазначити, що Законом прямої форми заяви (прохання, вимоги) про включення до реєстру кредиторів не передбачено. З викладених обставин вбачається, що майнові права та інтереси позивача були обмежені протиправно. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів - є визнання права. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Пунктами 12.1 та 12.2 глави 12 розділу VI Положення «Про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 369 (далі - Положення) передбачено, що ліквідатор протягом п'яти днів з дня публікації в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» повідомлення про початок ліквідаційної процедури має повернути кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини банку, які обліковувалися на відповідному позабалансовому рахунку, з повідомленням про початок ліквідаційної процедури та про строк, протягом якого кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до банку, із зазначенням адреси для їх надсилання. Ліквідатор складає перелік (реєстр) акцептованих ним вимог, до якого включає вимоги кредиторів (у тому числі органів державної податкової служби) у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про ліквідацію. Вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до переліку (реєстру) у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим Національним банком на дату прийняття рішення про ліквідацію. Перелік (реєстр) акцептованих ліквідатором вимог кредиторів затверджується Комісією Національного банку. Відповідно до пункту 7.3 глави 7 розділу VI Положення ліквідатор зобов'язаний, зокрема, скласти проміжний ліквідаційний баланс і перелік (реєстр) вимог кредиторів після розгляду вимог кредиторів. Відповідно до пункту 7.4 глави 7 розділу VI Положення ліквідатор має право подавати клопотання Національному банку щодо внесення змін до переліку (реєстру) вимог кредиторів у порядку, установленому цим Положенням. Відповідно до пункту 9.4 глави 9 розділу VI Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 369, ліквідатор вносить пропозиції щодо затвердження Національним банком змін до реєстру вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі рішення суду про визнання особи кредитором банку та зобов'язання ліквідатора включити вимоги такої особи до реєстру вимог кредиторів, яке набрало законної сили; виконавчих документів про стягнення з банку або про зобов'язання банку щодо повернення (сплати, відшкодування) коштів, що надійшли ліквідатору від органів державної виконавчої служби у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Таким чином суд, надавши оцінку наданим сторонами доказам вважає за необхідне захистити конституційне право позивача на володіння, користування і розпорядження своєю власністю, шляхом зобовязання ПАТ «[PERSON] Банку» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію внести вимоги [PERSON]. Щодо інших вимог позову то суд вказує, що вони задоволенню не підлягають. Так, Законами України «Про банки і банківську діяльність»та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів банку, що підлягає ліквідації. Зокрема встановлено, що задоволення вимог кредиторів відбувається у порядку черговості і відповідно до приписів ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищують гарантійну суму, виплачену фондом, погашаються у четверту чергу. При цьому згідно п. 4.34 Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку» рішення суду про задоволення вимог кредиторів, які не були враховані при затвердженні списку акцептованих вимог кредиторів, ці зобовязання також включаються до проміжного ліквідаційного балансу. Таким чином суд доходить висновку про передчасність заявлених позивачем вимог про стягнення грошових коштів, та про відсутність підстав для подібного втручання у процедуру ліквідації банку та порушення черговості задоволення вимог кредиторів. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 3000,00грн., суд зазначає наступне. Постанова Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 рокупередбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілогоспростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, вбачається, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., не підлягають задоволенню, оскільки належних доказів спричинення позивачу моральних страждань або інших відомостей, з яких би випливає моральна шкода у визначеному позивачем розмірі до суду не надано. З викладеного та

Outcome: partial