Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченої тимчасової державної допомоги у сумі 50700,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] було призначено тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, та не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, а саме: [PERSON] , [INFO] , на період з 01.09.2009 по 30.06.2018, внаслідок того, що [PERSON] не сплачувалися аліменти на утримання малолітньої дитини згідно з виконавчим листом, виданим Фрунзенським районним судом м. Харкова від 29.08.2008 № 2-2998/08. Дана допомога була призначена відповідно до п.8 та п. 9 ст. 181 Сімейного Кодексу України, Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006. Таким чином відповідач відповідно до положення п. 10, ч. 10 ст. 181 СК України зобов`язаний відшкодувати державні кошти, витрачені на виплату тимчасової державної допомоги на дитину. За період з 01.09.2009 по 30.06.2018 було нараховано та отримано [PERSON] коштів на утримання дитини в розмірі 50700,40 грн. До цього часу сума тимчасової державної допомоги, яка підлягає поверненню на рахунок УПтСЗН ХМР від [PERSON] не надходила, а відтак позивач просить задовольнити позовні вимоги. 30 вересня 2019 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі виконавчого листа № 2-2998 від 03.11.2008, виданого Фрукнзенським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (додоху) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2008 і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з наданих довідок, виданих в.о. начальника відділу Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області, [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] за виконавчим листом № 2-2998 від 03.11.2008 за періоди: з 01.01.2017 по 30.06.2017; з 01.07.2017 по 31.12.2017; з 01.01.2018 по 31.07.2018. Відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006, рішеннями УПСЗН Фрунзенського району ХМР від 04.08.2016, від 20.01.2017, від 03.08.2017, від 26.01.2018 [PERSON] призначена тимчасова державна допомога на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за відповідні періоди: з 01.07.2016 по 31.12.2016; з 01.01.2017 по 30.06.2017; з 01.07.2017 по 31.12.2017; з 01.01.2018 по 30.06.2018. [PERSON] за вказані періоди отримала тимчасову допомогу на дитину, коли батько ухиляється від сплати аліментів. З відповіді головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Казьонної О.К. від 09.01.2019 року № 287/14.1-34 вбачається, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 9839404 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2998 від 03.11.2008, виданого Фрукнзенським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2008 і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки боржник офіційно працевлаштувався, 30.08.2018 винесено постанову про звернення стягнення на його заробітну плату . В період з 30.08.2018 року по теперішній час з боржника стягнуто 25468,18 грн.. Як вбачається з довідки керівника обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат УПСЗНА в Немишлянському районі м. Харкова від 23.01.2019, [PERSON] за період з 01.09.2009 по 30.06.2018 виплачена державна допомога в загальному розмірі 50700,40 грн. Відповідно до частин 8-9 ст. 181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх не відоме (далі - тимчасова допомога) визначено Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189. Відповідно до п. 2 цього Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли, зокрема, рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які законом може бути звернено стягнення. Пунктом 6 Порядку передбачено, що залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються, зокрема: рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення. Рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги приймається органом праці та соціального захисту населення протягом десяти календарних днів після надходження усіх необхідних документів. Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців, починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги (п. 7 Порядку). Відповідно до частини 2 пункту 7 Порядку тимчасова допомога призначається на кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано усі необхідні документи. Відповідно до пп.3 п.10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі досягнення дитиною 18-річного віку. Згідно ч. 10 ст. 181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. У добровільному порядку, відповідач надану дитині тимчасову державну допомогу, до цього часу не сплатив. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved