Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики , в якому зазначила, що 30 травня 2014 року вона та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до якого вона передала відповідачу у позику 100 000 грн. (сто тисяч грн.) на строк до 15 липня 2014 року, а відповідач, отримавши вказану суму грошей, зобов'язувалась повернути позику 15 липня 2014 року. На підтвердження укладення зазначеного договору відповідач надала їй відповідну власноручно написану розписку із зазначенням суми боргу та дати, коли вона зобов'язується повернути їй гроші. Вказані обставини підтверджуються письмовою розпискою.У зазначений строк відповідач борг не повернула, як не повернула борг і до теперішнього часу. Її неодноразові звернення та прохання повернути борг відповідач проігнорувала. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно борг не погасила, ховається від неї, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з"явилася, про день час та місце слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, надала до суду заяву згідно якої просить слухати справу в її відсутність , позовні вимоги підтримує в повному обсязі.Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Судова повістка, направлена за адресою місця проживання [PERSON], зареєстрованої у встановленому законом порядку, повернулася до суду з відміткою " адресат за зазначеною адресою не проживає ". Відповідно до вимог ч.3 ст.76 ЦПК України судову повістку направлено виконавчому органу місцевого самоврядування. За таких обставин відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважає, що в справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін, в очному порядку без фіксації технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 30 травня 2014 року позивач надав грошову позику [PERSON] [INFO], жителькі [ADDRESS], в сумі 100000 гривень, що підтверджуються розпискою від 30.05.2014 року, складеною власноручно [PERSON], строк повернення позики встановлено 15 липня 2014 року. Відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Згідно боргової розписки, наданої позивачем, строк виконання зобов'язання закінчився 15.07.2014 року. Доказів, які б підтвердили факт повного чи часткового повернення позики позивачеві відповідачем не надано та не заявлялося суду клопотань про їх витребування. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інщих осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, являючись позикодавцем, вправі вимагати від відповідача, який є позичальником, повернення грошової позики, а тому позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Поскільки позивачем не заявлялася вимога щодо стягнення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, суд, згідно ст.11 ЦПК України не може вийти за межі заявлених вимог, тому позов слід задовольнити в межах заявлених вимог повністю в розмірі основного боргу в сумі 100000 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати в сумі 1000,00 грн. ( одна тисяча гривень 00 коп. ) . На підставі ст.ст. 3, 4, 5,10, 15, 27, 31, 57, 60, 61, 88, 107, 131, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.530,625 ЦК України , суд, -

Outcome: approved