Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про стягнення неповернутого банківського вкладу, в обґрунтування я кого зазначив, що між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № [NUMBER] від 04.11.2014 року на суму 3000,00 доларів США , терміном до 03.12.2014 року. 03.12.2014 року він звернувся до установи банку з вимогою повернути йому кошти, але отримав відмову та було запропоновано отримати лише 3500,00 гривень протягом грудня 2014 року. Про долю іншої частини грошових коштів йому не повідомили. Звертаючись до установи банку з письмовою заявою щодо термінів повернення йому його вкладу, позивач зазначає, що відповіді він не отримав. Посилаючись на вказані обставини, на положення договору № [NUMBER], Цивільного Кодексу та Конституції, просить суд визнати неправомірною відмову банку у поверненні його коштів, стягнути з відповідача на його користь 3100,00 доларів США та нараховані відсотки. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Надали до суду клопотання про направлення справи до господарського суду Одеської області. Суд,дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договору № [NUMBER] від 04.11.2014 року між сторонами по справі було укладено договір банківського вкладу у сумі 3000,00 доларів США з датою повернення коштів 03.12.2014 року. Як вбачається з копії виписки з лицевого рахунку № 2630.7.458173.008, 04.11.2014 року вкладником [PERSON] було внесено кошти на вказаний рахунок відповідно до умов договору у сумі 3000,00 доларів США. Згідно копії листа позивача на адресу Начальника 329 відділення ПАТ «Імексбанк» від 04.12.2014 року, по закінченню строку дії договору від 04.11.2014 року, позивач звертався до банку про повернення йому залучених ним коштів, але отримав відмову. Відповідно до листа Національного банку України від 30.12.2014 року № 47-606/78983, останній повідомляє, що неможливість повернення позивачу залучених ним коштів повязана з існуванням Постанови Правління національного Банку України від 01.12.2014 року щодо обмеження видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони(вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або доходів в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з положеннями п. 2.4.4 банк зобовязується повернути вкладнику суму депозиту з нарахованими відсотками після закінчення терміну дії договору, на першу вимогу Вкладника. Однак, ПАТ «Імексбанк» у визначений договоромстрок банківський вклад у повному обсязі позивачеві не повернув, та станом на день ухвалення рішення сума вкладу 3000,00 доларів США так позивачу і не повернена. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Щодо посилань на Постанову Правління НБУ № 758 від 01.12.2014 р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», суд зазначає, що відповідно до ст.56 Закону України "Про Національний банк України" від 20.05.1999 р. за № 679-ХІV, Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. [PERSON] акти не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність. Нормативно-правові акти Національного банку підлягають обов'язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України та набирають чинності відповідно до законодавства України. Нормативно-правові акти Національного банку можуть бути оскаржені відповідно до законодавства України. Також суд зазначає, що Цивільний Кодекс України після Конституції України є другим по юридичній силі актом, який стосується спірних правовідносин, а, відповідно до ч. 2 ст.4 Цивільного Кодексу України, основним актом цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Таким чином, жодним своїм нормативно-правовим актом, Національний банк України не вправі обмежити права вкладника, встановлені Цивільним Кодексом України, зокрема закріплені у ст. 1060 ЦК України. Враховуючи, що ПАТ "Імексбанк" взяті на себе зобов'язання за договором від 04.11.2014 року № [NUMBER] належним чином не виконав, банківський вклад у повному розмірі не повернув, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання неправомірною відмову банку в поверненні коштів та стягнення з ПАТ «Імексбанк» на користь позивача грошових коштів у розмірі 3000,00 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Станом на дату винесення рішення, тобто на 22.05.2015року ціна позову в перерахуванні 3000,00 доларів США на гривню за офіційним курсом НБУ (2067.8827) складає 62036,48 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 100,00 США та нарахованих процентів, то останні задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено суду, що ним на депозитний рахунок було зараховано саме 3100,00 доларів США, а не 3000,00 доларів США, як зазначено у договорі та виписці по рахунку, та не вказано яку саме суму процентів позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Стосовно клопотання відповідача, що порушення правил підсудності даної справи, то суд приходить до висновку, що відповідно до законодавства України позивач є споживачем банківських послуг і за захистом своїх прав має право звертатися, відповідно до статті 110 ЦПК України і за місцем свого проживання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у розмірі 620,36 гривень ( 1% від ціни позову) підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial