Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н, укладеним 17.05.2013р., в сумі 113185,66 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 2320,50 грн., по процентам за користування кредитом 104449,18грн., нараховано пені 500,00грн., а також штраф за п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. (фіксована частина) і 5365,98 грн. (процентна складова), мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.05.2013р. між банком і [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов`язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими платежами за умовами договору. Відповідач повторно (неодноразово) не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його зареєстрованого місця проживання, яке збігається з зазначеним ним у заяві анкеті на видачу кредиту, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що 17.05.2013р. ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав платіжну кредитну картку, на яку йому був відкритий кредитний ліміт, шляхом підписання анкети-заяви № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку . У заяві міститься інформація про персональні дані відповідача, зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами. Позивач надав розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2019р., за наданим розрахунком заборгованість становить 113185,66грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 2320,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 104499,18грн., заборгованість за пенею та комісією 500,00 грн., а також штраф за п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. (фіксована частина) і 5365,98грн. (процентна складова). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Разом з тим, вказані норми закону не виключають вимоги щодо обов`язкової письмової форми договору кредиту і відповідно дотримання письмової форми щодо всіх істотних умов такого договору. зокрема, істотними умовами договору кредиту є , в тому числі розмір кредиту, процентна ставка, строки повернення кредиту та порядок і строки сплати процентів і інших передбачених законом та договором платежів, наслідки невиконання/неналежного виконання зобов`язань, зокрема, неустойка. Частинами 1 та 3 ст.509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідност.81 ЦПК - к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданих доказів, а саме з анкети -заяви на отримання кредитної картки, як єдиного документу, підписаного позичальником, слід дійти висновку, що укладено договір між сторонами на тих умовах, які зазначені саме у цьому єдиному підписаному позичальником документі. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву, і не оспорив викладені в ній обставини та не оспорив той факт, що дійсно вказану анкету-заяву підписав він і що він отримав кредитну картку з відкритим на неї кредитним лімітом в межах, вказаних позивачем, та що у нього існує заборгованість по використаним кредитним коштам та не повернутим кредитору у вказаній сумі. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов`язання. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, підписавши анкету-заяву, уклавши з позивачем договір, отримавши на картковий рахунок кредиті кошти, вступив у кредитні правовідносини, і взяв не себе передбачені договором кредиту грошові зобов`язання по поверненню кредиту. Відповідач кредитні кошти використав , не виконав грошового зобов`язання по поверненню фактично отриманої ним суми кредитних коштів, - тому є підстави для стягнення з відповідача-позичальника наявної заборгованості по кредиту. Згідно наданому позивачем розрахунку, який не оспорений в цій частині відповідачем, заборгованість по кредиту становить 2320,50 грн. Дана заборгованість по кредиту відповідає встановленому кредитному ліміту по картковому рахунку відповідача та підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення процентів, пені та комісії, то суд виходить з наступного: У заяві позичальника від 17.05.2013р. процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 104499,18грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги відсотків, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил були надані відповідачу для ознайомлення під час підписання договору; що відповідач погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку. Вказані документи (Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) не містять підпису клієнта - позичальника, і ніяких інших належних доказів на підтвердження того, що позичальник ознайомлений і погодився саме з такими умовами договору кредиту, позивач не надав. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони уклали договір саме на таких умовах щодо розміру та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, і щодо підстав та порядку нарахування пені чи іншого виду неустойки на випадок прострочення зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17. В даній постанові Велика Палата Верховного Суду зауважує, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Враховуючи вимоги закону щодо обов`язкової письмової форми договору кредиту, і щодо нікчемності договору при недотриманні письмової форми, суд не бере до уваги вказаний Витяг з тарифів у якості умов договору щодо нарахованих відсотків, і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг - як такі, що не підписані відповідачем-позичальником. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг дані умови та правила не доказують укладення договір на таких умовах. В анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків та процентну ставку, а також положення про неустойку (пеню та штраф). Окрім того слід зазначити, що заборгованість по процентах за користування кредитними коштами в розмірі 104499,18грн. є явно значно завищеною, не відповідає нормам чинного законодавства та суперечить тій відсотковій ставці, на яку позивач сам посилається у своєму позові, оскільки за період існування кредитної заборгованості (06.08.2013р. по 31.08.2019р.), допускаючи відсоткову ставку 30% і навіть враховуючи її поступове зростання до 43,2%, не може утворитися заборгованість за відсотками в сумі 104499,18грн. на тіло кредиту в сумі 2320,50грн. Таким чином, відсутні підстави в межах даної справи і виходячи з наданих доказів - для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами за визначений позивачем період, оскільки позивач не довів суду факт укладення договору між сторонами саме на таких умовах. Інших вимог, які б могли бути розглянуті і які б базувались на умовах укладеного між сторонами договору, позивач не заявив. А суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог і з підстав, визначених позивачем, а також на підставі поданих належних і допустимих доказів. Тому в цій частині позовних вимог (щодо стягнення процентів, пені та комісії) суд позивачу відмовляє. Згідно ст.141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір 1921грн. Позов задоволено на 2%, відшкодуванню підлягають судові витрати 2%, що становить 38,42 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial