Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.07.2012 р. між ним і відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умова та Правил надання банківських послуг клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.02.2018 р. утворилася заборгованість у розмірі 59 389 грн. 87 коп., з яких: 1093 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 50 292 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2804 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просили стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 13.07.2012 р. у сумі 59 389 грн. 87 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, надав суду письмовий відзив з відповідними розрахунками заборгованості, відповідно до якого надана банком копія анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписана [PERSON], не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, а надані Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, всупереч положенням ст.ст. 207,1055 ЦК України та ч.4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідачем не підписані і не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу на умовах визначеними цими документами. Відповідач допустив не належне виконання зобов'язання з повернення тіла кредиту у розмірі 1093,23 грн. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Щодо загальної позовної давності, у випадку обгрунтованості (доведеності) позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом. Останній платіж, спрямований на погашення заборгованості, було здійснено 25.12.2013 року у розмірі 101 грн. Отже, платіж від 25.12.2013 року свідчить про переривання перебігу позовної давності. Так, з 26.01.2014 року (щомісячний платіж до 25 числа місяця, наступного за звітним) почався заново відлік позовної давності за вимогами про повернення кожного чергового щомісячного платежу, а з 01.05.2016 року (строк дії пластику карти 04/16, тобто до 30.4.2016 року включно) почався перебіг строків позовної давності, щодо повернення кредиту в повному обсязі, який, відповідно сплине 01.05.2019 року. Тобто, в межах строку загальної позовної давності, за три роки до дня звернення до суду (позовна заява зареєстрована 26.04.2018 року) та з урахуванням викладеного, розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача, за спірний період, розраховується наступним чином: Розрахунок 30,00 % річних за період з 25.04.2015 року по 30.04.2016 року (кількість днів - 371) на суму заборгованості 1093,23 грн. (1093,23 х 30% х 371/360 - 337,99 грн.). Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12. Щодо вимог про стягнення нецстойки (пені, штрафу). Вимоги про стягнення з відповідача пені та компенсації, штрафу не грунтується на відповідному правочині, оскільки, як зазначалося вище, сама анкета- заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, укладено не було. Предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлючється договором. Щодо спеціальної позовної давності, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки, неустойка за своїм правовим призначенням є засобом розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання в межай строку дії кредитного договору, то і нараховувати її позивач мав право до 30.04.2016 року включно. А відтак, 26.04.2018 року, позивач пред'явив позовну вимогу про стягнення з відповідача неустойки (пені, штрафу), поза межами строку спеціальної позовної давності. Як сторона у спорі, відповідач заявляє про застосування наслідків спливу спеціальної позовної давності до вимог про стягнення неустойки. На підставі викладеного, просить суд позов задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 13.07.2012 року у розмірі 1431,22 грн., яка складається з: 1093,23 - заборгованість за наданим кредитом; 337,99 - заборгованість по процентам за користування кредитом. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.07.2012 р. між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умова та Правил надання банківських послуг клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.02.2018 р. утворилася заборгованість у розмірі 59 389 грн. 87 коп., з яких: 1093 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 50 292 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2804 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова). (а. с. 7-40). Згідно з пунктом 2.1.1.2.1 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку» позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Згідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язань. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Зі ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 2628,39 грн. є такими, що підлягають задоволенню. У той же час, судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. До такого висновку дійшла і [PERSON] Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. Окрім того, ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний із певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Так, згідно із ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає із моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Останній платіж, спрямований на погашення заборгованості, було здійснено 25.12.2013 року у розмірі 101 грн. Отже, платіж від 25.12.2013 року свідчить про переривання перебігу позовної давності. Так, з 26.01.2014 року (щомісячний платіж до 25 числа місяця, наступного за звітним) почався заново відлік позовної давності за вимогами про повернення кожного чергового щомісячного платежу, а з 01.05.2016 року (строк дії пластику карти 04/16, тобто до 30.4.2016 року включно) почався перебіг строків позовної давності, щодо повернення кредиту в повному обсязі, який, відповідно сплине 01.05.2019 року. Тобто, в межах строку загальної позовної давності, за три роки до дня звернення до суду (позовна заява зареєстрована 26.04.2018 року) та з урахуванням викладеного, розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача, за спірний період, розраховується наступним чином: Розрахунок 30,00 % річних за період з 25.04.2015 року по 30.04.2016 року (кількість днів - 371) на суму заборгованості 1093,23 грн. (1093,23 х 30% х 371/360 - 337,99 грн.). Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12. Враховуючи розмір заборгованості за кредитним договором, майновий стан відповідача, розмір нарахованої заборгованості за пенею та комісією 4700 грн., період виникнення прострочення виконання зобовязання, інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а саме відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд приходить\~до висновку,\~що ці обставини мають істотне значення, тому відповідно до положень ч. 3 ст.\~551\~ЦК України вважає необхідним зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки: пені та комісії до 200 грн. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності , а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, стягнення одночасно пені і штрафу нарахованих за порушення строків сплати по кредиту не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, а тому в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення штрафів в сумі 3304,28 грн. (500,00 грн. - фіксована частина та 2804,28 грн. - процентна складова) слід відмовити. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача належить стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 13.07.2012 року у розмірі 1631,22 грн., яка складається з: 1093,23 - заборгованість за наданим кредитом; 337,99 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 48 грн. 39 коп. (1631,22 грн. х 1762:59389,87). На підставі викладеного,

Outcome: partial