Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 14 липня 2014 року. В судовому засіданні 08.04.2016 року позивач свої позовні вимоги уточнив, просить стягнути із відповідача на його користь суму в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) доларів США, що еквівалентно 38869 (тридцять вісім тисяч вісімсот шістдесят девять) грн. 49 коп. боргу; 90 (дев'яносто) доларів 49 центів США, що еквівалентно 2344 (дві тисячі триста сорок чотири) грн. 86 коп. відсотків за період з 14 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року та 49 (сорок девять) доларів 80 центів США, що еквівалентно 1290 (одна тисяча девяносто) грн. 68 коп. відсотків за період з 01 січня 2015 року по 08 лютого 2016 року. Свої уточнені вимоги мотивує тим, що 14.07.2014 року ним було позичено [PERSON] кошти в розмірі 1500 доларів США . Передача коштів відбувалась оформленням письмової розписки. Відповідач зобов»язувався повернути борг до 31.12.2014 року та сплатити обумовлену плату за їх користування, а саме: 1500 доларів США. Він, позивач, неодноразово звертався до відповідача про повернення йому коштів, однак відповідач не реагував. Станом на 08.02.2016 року сума заборгованості відповідачем не повернута та становить 1500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 38869,49 грн., та відсотки від суми позики - 2344,86 грн. відсотків за період з 14.07.2014 року по 31.12.2014 року, 1290,68 грн. відсотків за період з 01.01.2015 року по 08.02.2016 року. Просить стягнути із відповідача заборгованість за договором позики. Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позовній заяві. Просять уточнені позовні вимоги задоволити. Представили суду речове майно, що зазначене у розписці, як застава , ствердивши, що готові повернути таке негайно. Додатково пояснили, що відповідач відмовляється отримати майно та не бажає повернути борг. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, покликавшись на доводи викладені в письмових запереченнях відповідно до яких, згідно до тексту боргової розписки від 14.07.2014 року, для забезпечення виконання зобов"язання позивач отримав від відповідача в якості заставим обладнання на суму 1500 доларів США, перелік якого міститься на звороті боргової розписки та яке він зобов"язувався повернути у випадку повернення [PERSON] грошових коштів. Оскільки відповідачем не було вчасно повернено грошові кошти, то сторони в усному порядку домовились про те, що обладнання переходить у власність позивача. Відтак, відповідно до вимог ст.ст. 572, 589 ЦК України, вважає, що заборгованість перед позивачем погашеною за рахунок вартості заставленого майна. В чергове судове засідання відповідач та його представник не прибули, подали клопотання про відкладення розгляду справи та просили допитати в якості свідка [PERSON], що був присутнім при укладенні договору - розписки. Проте, судом визнано їх неявку безпідставною та такою, що спонукає суд до затягування розгляду справи та порушення розумних строків встановлених ст. 157 ЦПК України. Представником позивача представлено суду заставне обладнання відповідно до боргової розписки, а позивачем вказано, що він готовий повернути таке у разі сплати заборгованості. Заслухавши пояснення позивача та його представника , відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, що випливають з договору - розписки, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити , виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 14.07.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який оформлено розпискою та відповідно до якого, відповідач отримав від позивача 1500 доларів США із терміном повернення до 31.12.2014 року надавши під заставу обладнання на суму 1500 доларів США, яке позивач зобов"язався повернути після погашення боргу. Відповідно до змісту розписки встановлений перелік майна: комп"ютер, жосткий диск 1 ТБайт, два WiFI роутера 300 МБіт, три WiFI роутера 100 МБіт, два комутатора 100 МБіт, доин комутатор 1 ГгБіт, сімнадцять камер IP EDIMAX 3115 Wn. Відповідно до витягу із сайту Національного Банку України , станом на 08.02.2016 року офіційний курс гривні до долара США встанолений: 2591,2994 грн. за 100 доларів США. У передбачений договором строк відповідач коштів не повернув, на звернення позивача щодо повернення коштів не реагує, уникає зустрічі та виконання взятих на себе зобов'язань, у тому числі і шляхом неявки в судове засідання. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України , на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми ,або визначеної кількості речей. На підтвердження укладеного договору позики , представник позивача представив суду оригінал договору позики - розписку, яка судом долучена до матеріалів справи. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, вказана норма містить імперативний припис виконувати зобов'язання належним чином, тобто вчинити дію, яка є об'єктом зобов'язання у точній відповідності до усіх елементів, які визначають зміст зобов'язання, за предметом, строком, способом та іншими елементами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором та законом. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Оскільки між сторонами , при укладенні розписки не було обумовлено розміру відсотків від суми позики, із відповідача слід стягнути відсотки , розраховані, виходячи із облікової ставки НБУ за період з 14.07.2014 року по 31.12.2014 року, тобто за 170 днів прострочення. Відповідно до витягу із сайту Національного Банку України, облікова ставка НБУ в цей період становила: за період з 14.07.2014 року по 16.07.2014 року - 9,5 % річних, з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року - 12,5 % річних, з 13.11.2014 року по 31.12.2014 року - 14% річних. Відтак, суд приймає розрахунки зроблені позивачем, відповідно до яких із відповідача слід стягнути 90, 49 доларів США, що еквівалентно - 2344,86 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та відповідний розмір процентів, що встановлений договором. Суд приймає розрахунки позивача , відповідно до яких: три відсотки річних за прострочення виплати становить 49,80 доларів США, що еквівалентно 1290,68 грн. Що стосується клопотання представника відповідача про допит свідка, що був прмсутнім при укладенні договору рописки, то суд таку відхиляє, зважаючи на безпідставність такого. Як вбачається із правової позиції ВСУ України висловленій у Постанові від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Враховуючи вищенаведені обставини, зважаючи, що строк дії договору позики, укладений між сторонами у справі закінчився, проте відповідач в порушення умов договору не повернув позивачеві суму позики, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги є підставними і підлягають задоволенню. Судові витрати стягнути із відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved