Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.12.2013 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини вказуючи на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який 28.10.2010 року зареєстрований Місцевим відділом РАЦС ГУЮ, актовий запис № 1061. 26.12.2013 року вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який знаходиться на стадії розгляду. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не приділяє увагу дитині, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача кошти на утримання дитини на її користь в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася , направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просила стягнути з відповідача кошти на утримання дитини та провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився повторно, не повідомив причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання про що свідчать поштові повідомлення про отримання ним судових повісток. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України визнати причину неявки відповідача неповажною і ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою позивача. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивачки в обґрунтування позову та ті обставини, що відповідач ухиляється від добровільної сплати коштів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено факт несплати відповідачем коштів на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд погоджується із вимогами позивачки і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дитини, сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, так як має можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня перегляду позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і визнання позову. Позивачка довела обставини, на які вона посилалася, а саме факт несплати відповідачем коштів на утримання дитини та наявність умов для сплати аліментів відповідачем на неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для стягнення аліментів від дня подання позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести за рахунок відповідача і стягнути з нього 243,60 грн. судового збору в доход держави. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: approved