Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності на будинковолодіння в [ADDRESS], яке належало її батькові - [PERSON], що помер [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину. Однак, свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця отримати позивач не зміг в силу відсутності правовстановлюючих документів на будинковолодіння на ім'я спадкодавця. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Ствердив, що на дату смерті спадкодавця позивач був зареєстрованим із спадкодавцем за однією адресою, прийняв спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Інших спадкоємців відповідної черги немає. Покликається на те, що після смерті батька позивача залишилось спадкове майно - будинковолодіння в с. Виноградівка, побудоване у 1965-1980 р.р., правовстановлюючі документи на яке батько за життя не виготовив. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідач довідкою №340 від 13.10.2016 р. позов визнав, просив розглядати справу у відсутності представника. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення суд встановив наступне. [INFO] у віці 76 роки в с. Виноградівка помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 29.09.2016 р.. Позивач є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 27.06.1977 р., свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 30.08.1981 р.. На дату смерті [PERSON], разом із ним була зареєстрована та проживала зі спадкоємців першої черги за законом лише позивач, а також інші члени родини, що підтверджується довідкою виконкому Виноградівської сільської ради №332 від 05.10.2016 р. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 25.10.2016 р. При цьому, заповітом, посвідченим секретарем виконкому Виноградівської сільської ради 04.01.2003 р., зареєстрованим в реєстрі за №1, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON]. На день смерті спадкодавця заповіт не змінено і не відмінено. Згідно із ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів спадкової справи №36-06 вбачається, що за заявою позивача 07.02.2006 р. було заведено спадкову справу та 07.02.2016 р. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Позивач покликається на те, що до смерті спадкодавцеві також належало будинковолодіння в [ADDRESS]. Згідно із технічним паспортом, складеним на 22.09.2016 р., це будинковолодіння побудоване до 1991 р. (1965 - 1980 р.р.) та складалось із житлового будинку літ. А-1 загальною площею 72,4 кв.м., сараю літ. Б загальною площею 25,4 кв.м., погрібу літ. В загальною площею 12,1 кв.м.. Однак, право власності на це будинковолодіння за спадкодавцем не реєструвалось, що підтверджується відповідним записом у довідці - характеристиці об'єкту нерухомого майна, виданій КП «Ярмолинецьке бюро технічної інвентаризації» від 22.09.2016 р. №740. З довідки виконкому Виноградівської сільської ради №340 від 13.10.2016 р. вбачається, що спірне будинковолодіння до смерті належало на праві приватної власності [PERSON]. Згідно із ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Лише за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 24.10.2016 р., матеріалів спадкової справи №36-06, заведеної 07.02.2006 р. вбачається, що за заявою позивача було заведено цю спадкову справу. Таким чином, позивач вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини та 07.02.2006 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оформленні спадкових прав позивача на спірне будинковолодіння листом Ярмолинецької районної державної нотаріальної контори №577/02-31 від 10.10.2016 р. було відмовлено тільки з підстави відсутності у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. З технічного паспорту вбачається, що спірне будинковолодіння було збудоване у 1965 - 1980 р.р. На відповідний період державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що власником спірного будинковолодіння на момент смерті був [PERSON] і це майно було успадковане позивачем. Факт належності спірного будинковолодіння лише спадкодавцю визнаний відповідачем у довідці №340 від 13.10.2016 р. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позов слід задовольнити, у зв'язку із чим, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved