Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування та прокуратури. Мотивує позов тим, що відносно її чоловіка [PERSON] була порушена кримінальна справа № 139-3098 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.212 КК України. Постановою Прокуратури Львівської області від 31.03.2015 року кримінальне провадження у цій справи було закрите, а з її чоловіка зняті усі обвинувачення. Загалом, досудове слідство та судовий розгляд відносно [PERSON] тривали фактично 4,5 роки, під час яких проводились допити, обшуки житла, вилучення коштів. За весь цей час позивач зазнала моральних та психологічних страждань, в тому числі через скрутний майновий стан в родині, який настав у зв'язку з банкрутством ПП "Гал Хліб" внаслідок проведення слідчих дій, а проведення обшуків у квартирі позивача супроводжувалось нетолерантною та грубою поведінкою слідчих, що негативно впливало на неї та на психіку її сина. Крім того, під час здійснення відносно її чоловіка кримінального провадження позивачу діагностували онкологічне захворювання. За рекомендацією лікарів позивач бажала лікуватись за кордоном, натомість через арешт коштів вона змушена була звернутись до лікарів України, які з нижчою професійною кваліфікацією провели їй оперативне втручання в більшому обсязі, ніж могло бути проведено за кордоном, внаслідок операції позивач стала інвалідом 3-ї групи. Вважає, що такі дії слідства по відношенню до її чоловіка, в тому числі вилучення у неї коштів в сумі 1500 доларів США призвели до непоправних наслідків і завдало їй морально-психологічної шкоди, розмір якої оцінює в 250 000 грн., які просить стягнути з Державного бюджету України. Позивач, будучи допитана в якості свідка в судовому засіданні вказала, що за довгий період, поки тривало досудове слідство, їй завдано моральних та психологічних страждань. Через слідчі дії збанкрутувало ПП «Гал-Хліб», що позначилось на матеріальному становищі сім'ї. Крім цього, під час перебігу порушеної проти її чоловіка кримінальної справи в грудня 2010 року у неї діагностували онкологічне захворювання. За рекомендацією лікарів вона планувала прооперуватись в Польщі, вартість операції складала 1500 доларів США. Оскільки під час обшуку кошти були арештовані і вилучені слідчим, тому їй не вдалось провести вказану операцію за кордоном і вона змушена була звертатись до українських лікарів. Внаслідок проведеної операції в Україні, яку їй провели у більшому обсязі, ніж це могли провести за кордоном, вона стала інвалідом 3 групи. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] (згідно довіреності від 05.07.2016) в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області Ярова А.А. ( згідно довіреності від 20.01.2017) в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила у повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях, в яких зокрема зазначає, що позивачем не наведено достатніх підтверджуючих доводів, що саме через дії ГУ ДФС у Львівській області позивач зазнала моральних страждань та інших негативних наслідків морального характеру. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача прокуратури Львівської області Герасимчук А.В., (згідно довіреності від 23.12.2016) в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у повному обсязі. Вказав суду на те, що позивач до кримінальної відповідальності не притягувалась, про підозру не повідомлялась, запобіжні заходи до неї не застосовувались, тому підстав вимагати відшкодування шкоди, покликаючись на засади Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та статті 1167 Цивільного Кодексу України, вона не має. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представники відповідачів Державної казначейської служби, Управління Державної казначейської служби України у Сихівському районі м. Львова в судове засідання не з'явились, з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином були повідомлені. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що 21.10.2010 постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПС у Львівській області відносно менеджера ПП «Гал-Хліб» [PERSON] порушено кримінальну справу, за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст. 212 КК України. 25 жовтня 2010 року постановою Сихівського районного суду м.Львова надано дозвіл на проведення обшуку у нежитловому приміщенні по місцю фактичного знаходження офісу ПП «Гал-Хліб», за адресою: м.Львів, вул..Б.Хмельницького, 188. Цього ж дня, надано дозвіл на проведення обшуку в житлових та підсобних приміщеннях по місцю проживання [PERSON] 26 січня 2012 року постановою ст.слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Львівській області Мельник В.Я. накладено арешт на цінності та інше майно [PERSON], де б таке не знаходилось. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 04.12.2014 справу направлено до СУ ФР Міндоходів у Львівській області для організації проведення додаткового розслідування скасовано. 26.12.2014 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 2 ст. 212 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32014140000000296. Постановою старшого прокурора Прокуратури Львівської області від 31.03.2015 кримінальне провадження закрите у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.27, ч.2 ст.212 КК України. Згідно ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Відповідно до положень ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлено, що позивач [PERSON] не була ні підозрюваною, ні обвинуваченою у жодному кримінальному провадженні, всі дії в межах кримінального провадження вчинялись відносно її чоловіка [PERSON], тому відсутні законні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету, оскільки на членів сім'ї не поширюються положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Доводи позивача та її представника про те, що [PERSON] завдана моральна шкода порушенням кримінальної справи відносно її чоловіка, незаконними діями, пов'язаними з арештом майна, вилученням коштів подружжя і як наслідок неможливістю провести їй оперативне адекватне втручання за кордоном не дають підстав суду покласти їх в основу судового рішення для задоволення позову, розцінюються судом як припущення і не можуть бути підставою для відшкодування коштів у даній справі. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є близькими, друзями позивача та відповідно є зацікавленими сторонами по справі, про захворювання позивача, її страждання внаслідок дій, пов'язаних з притягненням чоловіка до кримінальної відповідальності не можуть братись до уваги і не спростовують висновків суду про відмову у задоволенні позову. Їх свідчення є загальними, і не дають суду можливість розрізнити, що саме було пситотравмуючою ситуацією для позивача з огляду на одночасність подій в даній справі - захворювання чи порушення кримінальної справи відносно її чоловіка.. У відповідності до ст.143 ЦПК України судом може бути призначена експертиза для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, виключно за заявою осіб, які беруть участь у справі. Судом позивачу роз'яснено вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України та наслідки не вчинення певної дії, але експертизи не проведена. Всупереч положень ст.ст.10, 60 ЦПК України, позивачем належними та допустимими доказами відповідно ст.ст.57-59 ЦПК України, не доведено суду про те, що психотравмуючою ситуацією для позивача було не тільке захворювання, але дії, пов'язані з притягненням чоловіка до кримінальної відповідальності. Також відсутні докази про те, що оперативне втручання за кордоном могло бути проведено в іншому обсязі, ніж проведено в Україні, а також не доведено про імовірність іншого розвитку при лікуванні позивача в клініці іншої країни. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим, в задоволенні такого слід відмовити. На підставі ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 10, 11, 27, 57, 59, 60, 61, 79, 143, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed