Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання до суду позовної заяви до досягнення сином повноліття; - стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання до суду позовної заяви до досягнення дитиною трьох років. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Справа підлягає розгляду в заочному порядку у відповідності до ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.11.2017 року між сторонами по справі був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, актовий запис № 12 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 445 (а.с. 7). Син проживає з позивачем, що підтверджується довідкою від 02.08.2018 року № 2671, виданою виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області (а.с. 8). Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в частці від доходу батька є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з тим, позивач у своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Проаналізувавши наявні у справі докази та з огляду на положення статті 84 СК України і врахувавши матеріальний стан платника аліментів, те, що на даний момент відсутні докази того, що відповідач працює офіційно, суд прийшов до висновку, що відповідач має надавати матеріальну допомогу матері дитини у розмірі у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що визначений розмір аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дітей. З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття та вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 200 грн. витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved