Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 7391 грн. 16 коп., витрат, понесених у зв'язку із відновленням порушеного права в розмірі 3000 грн. та судового збору, сплаченого при зверненні до суду. Обгрунтовує позов тим, що 22 червня 2016 року на вул.Чмоли, 2 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Опель Віваро» номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] (страховий поліс [NUMBER], виданий відповідачем ТзДВ «СТ «Домінанта») та автомобіля марки «Ланд Ровер Фрилендер», номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача. Зважаючи на те, що ДТП відбулась за участю лише забезпечених транспортних засобів, за відсутності травмованих людей, за згоди учасників ДТП щодо обставин її скоєння, за відсутності ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водії скористались своїм правом, передбаченим ч. 33.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), у відповідності до якого водій [PERSON], третя особа по справі, визнав свою винуватість у настанні даного ДТП. Оскільки у [PERSON] настає відповідальність по відшкодуванню завданої шкоди внаслідок ДТП, а його відповідальність застрахована згідно страхового полісу, тому відповідальність заподіювача шкоди відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів покладається на страховика - ТзДВ «СТ «Домінанта», відповідача по справі. У зв'язку з наведеним, позивачем 18.08.2016 подано відповідачу всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування в розмірі 15782 грн. 33 коп. Однак, страхова компанія виплатила страхове відшкодування лише в розмірі 8391 грн. 17 коп. Позивач просить стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 7391 грн. 16 коп., вартість послуг ТзОВ «Автопоміч» в розмірі 3000 грн., як вимушений понести для відновлення свого порушеного права. Представник позивача [PERSON], що діє згідно довіреності від 29.12.2016, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судові засідання повторно не з'явився, повідомлявся належно, про причини неприбуття суд не повідомив, жодних клопотань на адресу суду не надходило. При розгляді даної справи судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене, думку представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача. Третя особа за викликом суду не прибула, відповідною заявою позов просить задовольнити, розглянути справу у її відсутності, визнає себе винуватцем в даній дорожньо-транспортній пригоді. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статей 23, 1166, 1187, 1194 ЦК України, глави 8 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що в такому порядку і обсязі шкода відшкодовується названою особою лише за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті зіткнення, самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст. 1166 ЦК України, а саме: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Судом встановлено, що 22 червня 2016 року на вул.Чмоли, 2 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Опель Віваро» номерний знак [NUMBER], під керуванням третьої особи [PERSON] (страховий поліс [NUMBER], виданий ТДВ «СТ «Домінанта») та автомобіля марки «Ланд Ровер Фрилендер», номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача. Встановлено, шо третя особа - водій [PERSON] є застрахований згідно страхового полісу серія [NUMBER], беззаперечно визнав свою вину у настанні даного ДТП, ця обставина не потребує доказуванню. Зважаючи на те, що ДТП відбулась за участю лише забезпечених транспортних засобів, за відсутності травмованих людей, за згоди учасників ДТП щодо обставин її скоєння, за відсутності ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, позивач і третя особа скористались своїм правом, передбаченим ч. 33.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону №1961-ІV визначено, що відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Позивач в передбачений Законом строк звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. За вимогами п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-ІV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). З'ясовано, що відповідачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 8391,17 грн., що підтверджується Випискою з картки ПриватБанку від 26.12.2016. Тим самим, відповідач частково здійснив виплату страхового відшкодування, зменшивши її розмір, що не оспорюється сторонами. Зі звіту № С-00491 від 25.07.2016 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого КТЗ, вбачається, що ринкова вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди складала 45893 грн. 39 коп., вартість відновлювального ремонту, з врахуванням фізичного зносу, складає 14782 грн. 33 коп. (а.с.38-55) При цьому, визначену звітом вартість відновлювального ремонту не спростовано відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що витрати, пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди становлять 400 грн., витрати на проведення незалежної оцінки пошкоджень транспортного засобу становлять 600 грн., тобто загальна сума становить 15 782, 33 грн. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Встановлено, що незважаючи на Європротокол, страховик, вдався до оцінки винуватості водіїв - учасників ДТП, вважаючи обопільну вину у заподіянні шкоди в діях як третьої особи, так і позивача, поділив розмір заподіяної шкоди на кількість осіб. З'ясовано, що позивачу довелося витрачати власні кошти на відновлення автомобіля, який станом на час розгляду справи відремонтований. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України . Відповідач, будучи наділений правом подання доказів, в порядку ч. 1 ст.60 ЦПК України не подав жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на безпідставність вимог позивача, не переконав суд у своїй правоті та не довів обставини, на які посилається в обґрунтування своїх заперечень, викладених у заяві про перегляд заочного рішення. Зі змісту письмових заперечень, які викладені відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення вбачається, що 23.06.2016 на підставі повідомлень [PERSON] та [PERSON] ТДВ «СТ «Домінанта» відкрито страхову справу, вчинено дії по розслідуванню вказаної події по визначенню причин настання страхового випадку та розміру збитків. Дослідивши дані, викладені в Європротоколі, відповідачем встановлено, що в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді водії [PERSON] та позивач не об'єктивно оцінили ступінь винуватості кожного. В даній дорожньо-транспортній пригоді вбачається обопільна вина обох учасників. Тому страхове відшкодування відповідачем визначено шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість осіб, у зв'язку з чим здійснено виплату позивачу 8791,17 грн. (14782,33 грн. х 0,5 = 7391,16 грн.), в тому числі витрати на послуги евакуатора в сумі 400 грн. та оплату за проведення оцінки в сумі 600 грн. Вирішуючи даний спір, суд погоджується з доводами представника позивача, що в даній пригоді, внаслідок котрої автомобілю позивача завдано пошкодження, відсутнє будь-яке порушення Правил дорожнього руху в діях позивача, оскільки на даній ділянці дороги є лише одна смуга, по якій рухався позивач, по інших двох смугах рухаються автомобілі у зворотньому напрямку, обгін категорично на даній ділянці дороги заборонений. Тому позивач, здійснюючи поворот ліворуч, мав пересвідчитись лише про відсутність автомобілів, котрі б рухались йому назустріч по смугах у зворотньому напрямку, тоді як водій [PERSON] грубо порушив Правила Дорожного руху України, розпочав обгін з виїздом на смугу зустрічного руху і внаслідок його дій сталась вказана ДТП. Аналізуючи обставини, за яких мало місце дорожньо-транспортна пригода, заперечення відповідача про обопільну вину двох водіїв не заслуговують на увагу суду, а висновки спеціаліста, зазначені в аварійному сертифікаті, не є належним доказом для зменшення страховиком страхової виплати. Іншого відповідач не довів, хоча за ст. 60 ЦПК України це є його обов'язком. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована ТзДВ «СТ «Домінанта», з вини останнього відбулась дорожньо-транспортна пригода, тобто мав місце страховий випадок, у зв'язку із чим у відповідача виник обов'язок по відшкодуванню завданої шкоди позивачу. Враховуючи встановлену безпідставність недоплати страхового відшкодування, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування в розмірі 7391 грн. 16 коп. (15782 грн. 33 коп. сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті - 8391 грн. 17 коп. фактично виплачена сума страхового відшкодування). Тому позов в частині стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 7391 грн. 16 коп. підлягає задоволенню. Крім того, згідно із вимогами ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи те, що відповідачем не виконано обов'язок щодо сплати позивачу страхового відшкодування у повному обсязі, тому на відповідача слід покласти обов'язок відшкодувати позивачу витрати, понесені останнім у зв'язку з відновленням порушеного права. Зважаючи на те, що позивач змушений звертатись до суб'єкта господарської діяльності ТзОВ "Автопоміч" для складання позовної заяви для захисту порушеного права і він поніс додаткові (вимушені) витрати в сумі 3000 грн., які документально підтверджені: договір від 26.12.2016, рахунок-фактура від 26.12.2016, акт виконаних робіт, копія квитанції, тому в цій частині позовні вимоги також підлягають до задоволення. Задовольняючи позовні вимоги у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст.1166, 1188 ЦК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та

Outcome: approved