Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем 2007 проживали як вік та дружина з реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження батьком дитини є відповідач. На даний момент сторони проживають окремо, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання їх сина не надає, вона не може в повній мірі забезпечити належний рівень матеріального забезпечення їх дитини, оскільки отримує мінімальну заробітну плату. Син проживає з позивачкою, вона забезпечує його утримання. Відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, про добробут та матеріальне забезпечення їх сина не піклується. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, підробляючи без офіційного працевлаштування, тому просить стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на утримання неповнолітнього сина. Відповідач інших аліментних зобов'язань не має. Відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але від свого обов`язку ухиляється, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила стягнути з Відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 500 грн., оскільки не має такої фінансової можливості, так як не працює, та отримує пенсію по інвалідності. Крім того, у нього на утриманні знаходиться його непрацездатна мати. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, суд вважає що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, з 2007 сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали як чоловік та жінка без реєстрації їх шлюбних відносин. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6), та не заперечується Відповідачем. Позивач не може в повній мірі забезпечити належний рівень матеріального забезпечення їх дитини, оскільки отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи ФОН [PERSON] №1 від 01.02.2016 року (а.с.). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, п. 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно довідки квартального комітету №35 від 18.02.2016 року неповнолітній син проживає з Позивачкою син (а.с. 8). В судовому засіданні сторони по справі не заперечувалась обставини, що дитина мешкає з Позивачем. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.182 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до положень ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням наведеного, враховуючи, що відповідач є інвалідом з дитинства ІІІ групи, отримує пенсію, що підтверджується довідкою Дергачівського об'єднаного УПФ Пенсійного фонду України №586 від 19.04.2016 року, має на утриманні непрацездатну матір, а також з урахуванням того, що позивач отримує мінімальну заробітну плату, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів - у вигляді 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.02.2016 року, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде виправданий дійсними потребами, обумовлений фактичними обставинами справи та сприятиме меті зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому сума судового збору у розмірі 551,20 грн., також підлягає стягненню з Відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial