Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з уточненим позовом про надання дозволу на виїзд дитини за межі України та виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем , який було розірвано 10.12.2009 року. Від шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Донька мешкає разом з нею. Відповідач не спілкується з дитиною, не надає матеріальну допомогу на її утримання. Заборгованість по аліментах становить на 07.05.2014 року 18 414грн.33 коп. У зв»язку з нестабільною ситуацією в країні, вона має необхідність виїзду за межі України. В Росії у неї мешкають рідні, до яких вона має намір виїхати. Згоду на виїзд дитини відповідач не надає. Тому просила суд надати дозвіл на виїзд її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за межі державного кордону України без згоди на такий виїзд відповідача та дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон. Позивач в судове засідання не з'явилась, просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала, про що надала до суду письмову заяву. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Тому суд зі згоди позивача розглядає справу у порядку заочного провадження відповідно до ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування Лисичанської міської ради у судове засідання не з`явились, подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. . У судовому засіданні були дослідженні наступні докази: копія паспорту та ідентифікаційного номеру позивача, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія свідоцтва про народження дитини; довідка з місця проживання дитини, довідка відділу ДВС, копія рішення суду від 25.12.2012 року про розірвання шлюбу . Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 10.12.2009 року (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач (а.с.7). Неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір»ю [PERSON] , за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Заборгованість відповідача по аліментам станом на 07.05.2014 року складає 18 414,33 грн. Згідно із ст. 10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-Х11 і набула чинності для України 27.09.1991 року), держави-учасниці зобов'язалися поважати право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені Законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 4 ч.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Для перетинання державного кордону України неповнолітньої дитини відповідно до Постанови КМУ від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження перетинання державного кордону громадянами України" необхідно отримати нотаріально завірену згоду одного з батьків на виїзд за кордон. Враховуючи вищенаведене, та оскільки судом встановлено, що виїзд [PERSON], [INFO] за кордон відповідає інтересам дитини, сприятиме її фізичному, духовному та моральному розвитку, отримати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон та дозвіл на виїзд за межі України в позасудовому порядку у позивача немає можливості, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved