Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» 13.01.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 27.11.2008 року укладено договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка в свою чергу, відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг, зобов'язалася здійснювати погашення заборгованості за кредитною лінією. Станом на 30.11.2015 року відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 17332,50 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом 7545,30 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 7575,75 гривень, заборгованості за комісією та пенею 1150,00 гривень, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина), 813,45 гривень - штраф (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 631, 1046,4054 ЦК України, просив стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 17332,50 гривень та судовий збір 1378 грн. 00 коп.. Представник позивача до судового засідання не зявився направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримав, наполягає на стягненні з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» борг за кредитним договором в сумі 17332,50 гривень та судові витрати. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 ЦПК України, слухати справу за відсутності представника позивача, оскільки це передбачено чинним законодавством. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася повторно, не повідомила про причини своєї неявки, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, а отже вважається належним чином повідомленою. Суд вважає можливим, відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України, визнати причину неявки відповідачки неповажною і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто повне виконання зобовязання та повернення кредитних коштів банку. Спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; п.6.5, 8.6, 9.12 Умов та правил надання банківських послуг. \~ Судом встановлено, що 27 листопада 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку (далі Умов та Правил) (а.с. 8), а також Умов та правил (а.с. 9-14). На підставі вказаного договору, відповідачка отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.\~\~\~\~ \~Зі змісту п.3.2, 3.3 Умов вбачається, що після отримання банком від клієнта заяви та інших необхідних документів, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, крім того клієнт надає право банку в будь який момент змінити розмір кредитного ліміту. 27 листопада 2008 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в сумі 100 грн., який поступово то збільшувався то зменшувався, а саме 08.04.2011 року було збільшено до 1000,00 гривень, 23.07.2011 року до 12000,00 гривень, 26.10.2012 року до 2000,00 гривень, 20.12.2013 року до 3000,00 гривень та 28.01.2014 року до максимальної суми 8000,00 грн., 03.03.2015 року кредитний ліміт було зменшено до 7550,00 гривень у звязку з наявністю простроченої заборгованості, яка утворилася з 31.12.2014 року. Згідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки і всі належні платежі за користування кредитом. Позичальник порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого станом на 30.11.2015 року відповідачка має перед ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитом в сумі 7545,30 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 7573,75 гривень, заборгованості за комісією та пенею 1150,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача, у звязку з порушенням ним своїх зобовязань. Відносно стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), на думку суду дана вимога позивача також підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.8.6 Умов та Правил, а також Умовами кредитування передбачено, що в разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбаченим договором, більше ніж на 120 днів, відповідачка сплачує банку штраф 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів, комісій. Враховуючи, що [PERSON] порушила встановлені строки платежів, а також те що позивач просить стягнути 250 гривень (фіксованої частини), хоча в умовах передбачено 500 гривень, тому з відповідачки, відповідно до п.8.6 Умов та Правил, має бути стягнений штраф: 250 гривень (фіксована частина) та 813,45 гривень (процентна складова), так як суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи, що у встановлений договором строк та всупереч його умовам, відповідачка [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування не виконує, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідачки вище вказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача довів факт неналежного виконання умов кредитного договору відповідачкою та факт наявності несплаченого боргу за кредитним договором разом із відсотками за користування кредитом, комісією та штрафами. Отже є підстави для часткового задоволення позову і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача борг за кредитом в сумі 7545,30 гривень; борг з процентів за користування кредитом в сумі 7573,75 гривень; борг за комісією та пенею в сумі 1150,00 гривень та штрафи (фіксована частина) 250 гривень та (процентна складова) 813,45 гривень: всього 17332,50 гривень. Оскільки позов задоволено, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок відповідачки і стягнути з неї сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 гривень, на користь позивача. На підставі зазначеного ст. 61 Конституції України, ст. 509, 510, 525-530, 554, 610, 625, 1054-10561 ЦК України; Постанови Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року; п.6.5, 8.6, 9.12 Умов та правил надання банківських послуг і

Outcome: partial