Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон. Свої вимоги мотивує тим, що з липня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2014 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Малолітній син [PERSON] з народження страждає на дитячий церебральний параліч, у зв'язку з чим систематично потребує реабілітаційного лікування за кордоном. Відповідач протягом останніх двох років жодним чином не сприяє у наданні дітям повноцінного відпочинку та лікуванні. З середини 2016 року взагалі зник із життя дітей, жодного контакту з відповідачем діти не мають. Таким чином відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач має намір продовжувати лікування сина та відпочинок обох дітей в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя задля підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їх здоров'я, фізичного та морального розвитку. Отримати у відповідача дозвіл на виїзд дітей за кордон у позасудовому порядку позивач не має змоги, оскільки їй невідоме його місцезнаходження. Крім того, з 29.06.2016 відповідач перебуває в розшуку Національного антикорупційного бюро України. Посилаючись на наведене, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 01.10.2017, позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього [PERSON], [INFO], та малолітньої [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO], або офіційно уповноважених нею осіб, з метою лікування та реабілітації до Словацької Республіки в період: з 11.12.2017 по 23.12.2017, з 12.02.2018 по 24.02.2018, з 07.05.2018 по 23.05.2018, з 01.10.2018 по 27.10.2018, 13.01.2019 по 25.01.2019, з 07.04.2019 по 26.04.2019, з 04.08.2019 по 23.08.2019, та надати дозвіл на оформлення без згоди відповідача документів для тимчасового виїзду за кордон малолітніх дітей. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] народилися [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження. (а.с. 8-9) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2014 розірвано шлюб, укладений між позивачем та відповідачем (а.с. 10). Згідно з ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У випадку, якщо фізична особа не досягла шістнадцяти років, вона має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" врегульовано порядок здійснення громадянами України права на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів за зарубіжних поїздок. За змістом ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 за №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до пп.1 п.4 Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Діти проживають разом з матір'ю. Малолітній [PERSON] з народження страждає на дитячий церебральний параліч, у зв'язку з чим декілька раз на рік проходить реабілітацію в медичному центрі «Аделі», Словацька Республіка. Позивач не може у позасудовому порядку отримати у відповідача дозвіл на виїзд дітей за кордон з метою лікування та реабілітації, оскільки їй невідомо його місцезнаходження. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved