Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 07.08.2012 р. між ПАТ «Ерде банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 91/12 за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 480000 грн., на строк користування з 07.08.2012 р. по 06.08.2022 р. зі сплатою 15,0% річних, на придбання у власність окремої квартири ([ADDRESS]) з метою постійного проживання. У забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит між банком та відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір № б/н від 07.08.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Войнарською І.Д., реєстровий № 2725, за яким передано в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, а саме 2-кімнатну кв. [ADDRESS]. Як вказано у позові, 04.09.2012 р. між позивачем - Державною іпотечною установою та банком було укладений Договір відступлення права вимоги № 699/12, згідно якого банк передав ДІУ - позивачу всі права за договором про іпотечний кредит та іпотечним договором. При цьому рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської обл. 22.04.2013 р. за позовом Державної іпотечної установи до відповідача про стягнення заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 505893,45 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн. Крім того, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської обл. від 23.12.2013 р. за позовом Державної іпотечної установи до відповідача стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 43686,82 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 436,86 грн., тобто заборгованість відповідача перед позивачем - ДІУ по за договором про іпотечний кредит № К - 91/12 від 07.08.2012 р., а 17.08.2015 р. становить 534021,27 грн. та судові витрати у розмірі 436,86 грн., а разом заборгованість складає 534458,13 грн. Як вказано у прозові, станом на 17.08.2015 р. обидва рішення Васильківського міськрайонного суду Київської обл. від 22.04.2013 р. та 23.12.2013 р. не виконані жодним чином. Як вказано у позові, п. 1.1 Іпотечного договору встановлено, що іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме 2-кімнатну кв. [ADDRESS]. Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань, вони не будуть виконані. Тому просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме 2-кімнатну квартиру [ADDRESS], в межах заборгованості, що становить 534021,27 грн. шляхом реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги в порядку виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки, визначену суб'єктом оціночної діяльності, якого буде призначено в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження». У судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги, що стосуються збільшення судових витрат. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про судовий розгляд, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2012 р. між ПАТ «Ерде банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 91/12 за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 480000 грн., на строк користування з 07.08.2012 р. по 06.08.2022 р. зі сплатою 15,0% річних, на придбання у власність окремої квартири ([ADDRESS]) з метою постійного проживання. У забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит між банком та відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір № б/н від 07.08.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Войнарською І.Д., реєстровий № 2725, за яким передано в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, а саме 2-кімнатну кв. [ADDRESS]. Згідно ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 564 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов'язання та зазначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Як з'ясовано судом, 04.09.2012 р. між позивачем - Державною іпотечною установою та банком було укладений Договір відступлення права вимоги № 699/12, згідно якого банк передав ДІУ - позивачу всі права за договором про іпотечний кредит та іпотечним договором. При цьому рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської обл. 22.04.2013 р. за позовом Державної іпотечної установи до відповідача про стягнення заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 505893,45 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн. Крім того, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської обл. від 23.12.2013 р. за позовом Державної іпотечної установи до відповідача стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 43686,82 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 436,86 грн., тобто заборгованість відповідача перед позивачем - ДІУ по за договором про іпотечний кредит № К - 91/12 від 07.08.2012 р., а 17.08.2015 р. становить 534021,27 грн. та судові витрати у розмірі 436,86 грн., а разом заборгованість складає 534458,13 грн. Абз. 7 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. За наведених підстав закону та обставин, встановлених в судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача - ПАИТ «Дельта банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки - [ADDRESS], загальною площею - 45,80 кв.м, житловою площею - 26,50 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги за ціною 680000 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як з'ясовано судом, 03.06.2014 р. ВР України було прийнято Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідний Закон розповсюджується виключно на громадян України, а тому юридичні особи не підпадають під дію відповідного Закону. З урахуванням ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" можна констатувати, що Закон буде розповсюджуватися також на іноземців. Зважаючи на це, суд вважає за можливе застосувати ст. 217 ЦПК України та зупинити виконання рішення на весь час дії даного мораторію. Судовий збір у сумі 3654 грн. та ви трати на оголошення у ЗМІ необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача - Державної іпотечної установи у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial