Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, де вказав, що являється членом садового товариства «Мрія» та являється власником земельної ділянки та будинку в якому в якому проживає не постійно. 03 червня 2017 року він виявив , що без його присутності та будь-якого рішення в порушення відповідних норм його будинок за одноособовим рішенням голови правління [PERSON] було відключено від електропостачання, нібито за порушення безпеки. Так як позивач сплачує кошти за використану електроенергію і в нього відсутній борг, а рішення голови правління яким від нього відключено електропостачання є незаконним та прийняте з порушенням чинного законодавства просить визнати його незаконним, зобов'язати СТ «Мрія» негайно відновити йому електропостачання та стягнути з СТ «Мрія» моральну шкоду у розмірі 100000 грн., тому що незаконними діями йому було завдано значної моральної шкоди, яка виразилась в моральних стражданнях, проживання без електрики, зміні життєвого укладу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що про відключення його від енергопостачання ніхто не попереджав, лічильник, який він нібито сам переніс стоїть відповідно до встановлених норм та правил. Крім того вказав, що після відключення від електроенергії він вимушений був підключитися від сусідів. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], проти позову заперечив в повному обсязі, вказав, що відповідача неодноразово попереджали про необхідність встановити лічильника відповідно до рішення, лічильник після такого встановлення позивач самовільно переніс без будь-якого дозволу СТ «Мрія», яке в свою чергу здійснює закупівлю електроенергії для подальшої її використання членами садового товариства. Крім того вказав, що позивач порушив п.1 договору на користування електроенергією в садово-городньому товаристві «Мрія, а саме самовільно переустановив лічильник в недоступному для зняття показників місці. має права втручатися і такі питанні має право вирішувати правління товариства. Таким чином вважає, що оскаржуване рішення прийняте без порушення норм чинного законодавства, а від так моральної шкоди позивачу не було завдано, крім того, позивач користується електричної енергією, яку отримує від сусідів. Вислухавши доводи сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]. показав, що він є членом правління СТ «Мрія», в якому встановлений загальний лічильник по електроенергії та по показниках якого вони розраховуються за її сплату . за рішенням загальних зборів було прийнято рішення , щоб лічильники членів садового товариства були встановлені на видному місці, для можливості вільного зняття показників. Позивач в свою чергу відмовлявся від виконання такого рішення, в нього був виявлений лічильник старого зразку, але все ж таки в 2015 році він погодився перенести його та встановить на опору біля будинку. В подальшому він самовільно без дозволу СТ «Мрія» самовільно переніс лічильника на територію свого домоволодіння куди представники не СТ «Мрія» не мають доступу. На будь-які контакти з правлінням він не йде та не реагує, на зауваження ображає. В зв'язку з чим йому неодноразово були надані приписи та в подальшому від'єднало від електропостачання. Всі дії правління він вважає законними. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є членом СТ «Мрія» та сусідом позивача. Пам'ятає про те що до [PERSON] прийшли члени правління провіряти лічильника,але він їх не пустив до подвір'я вказавши, що це приватна територія. Також вказав, що лічильник його сусіда встановлено на подвір'ї та вільного доступу до нього не має. Відповідно до членської книжки садовода [PERSON] користується земельною ділянкою [NUMBER] в СТ «Мрія» (а.с.7). 20.09.2007року між ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго» (електропостачальна компанія) та СТ «Мрія» (Споживач) було укладено договір № 149 на користування електричної енергією.(а.с.97-106). Відповідно до п.2.1. даного Договору, під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, Сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та правилами користування електричної енергією. Відповідно до п.3.1.2. даного Договору, постачальник має право обмежувати або припиняти постачання електричної енергії Споживачу згідно з умовами даного Договору відповідно до порядку передбаченого ПКЕЕ,. Відповідно наявних в матеріалах справи актів, приписів та протоколів загальних зборів вбачається, що між сторонами виник спір, щодо порядку встановлення лічильнику обліку та виконання рішень загальних зборів СТ «Мрія» на території якого знаходиться земельна ділянка позивача. Позивач неодноразово попереджався про виявленні порушення та необхідність їх усунення. Таким чином, між сторонами виник спір щодо порядку надання послуг по споживанню електричної енергії. Відносини з приводу постачання електричної енергії, зокрема садівничим товариствам, регулюються Законом України "Про об'єднання громадян", ст.714 Цивільного кодексу України, ст.ст.24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією (далі - Правила), затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року №28 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за №417/1444, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованою внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року №562, та Порядком застосування тарифів на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам, затвердженим постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 10 березня 1999 року №309 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 березня 1999 року за №151/3444. Цим законодавством встановлено, що постачання фізичним особам електричної енергії здійснюється на підставі лише договору. Відключення будинку позивача від електропостачання відбулось 03.06.2017 року на підставі рішення зборів членів садівницького товариства від 30.08.2015 року у зв'язку з невиконанням вказаного рішення загальних зборів. Згідно п. 12.3. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 року, населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. Садове товариство «Вікторія» не є споживачем електричної енергії, а лише закуповує електричну енергію у постачальника з метою її подальшого використання членами товариства, які і являються споживачами даного виду послуг. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові, лежить саме на позивачу. Позивач не довів тих обставин, на які посилався, як на підставу позовних вимог, не надав докази в обґрунтування позовних вимог, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз'яснював позивачу його права та обов'язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам стате 57-59 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів та визначених позивачем правових підстав позову, суд вважає, що позовні вимоги не доведені, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і матеріалах справи, фактичні обставини справи не узгоджуються із доводами позову.

Outcome: dismissed