Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач голова СК «Україна» звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка Валентина Михайлівна, про визнання договору емфітевзису недійсним, прохає суд винести рішення, яким визнати договір № 351 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) укладений 21 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] щодо користування земельною ділянкою загальною площею 0,3393 га (кадастровий номер 3524684700:02:000:2164), що знаходиться на території Млинківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою В.М., про що зроблено запис в реєстрі за № 351, недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію іншого речового права, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) зроблений за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 51268223 державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою В.М. на земельну ділянку з реєстраційним номером 398409135246, що розташована на території Млинківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки 3524684700:02:000:2164 за правокористувачем [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Судові витрати покласти на відповідачів. Свої позовні вимоги мотивував тим, 15 листопада 2007 року між Сільськогосподарським кооперативом «Україна» та гр. [PERSON] був укладений Договір оренди землі, який був зареєстрований у Онуфріївському районному відділенні Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.03.2010 року за № 041038100801. Відповідно до п.1 вищевказаного Договору оренди [PERSON] передала позивачу в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Млинківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області. В оренду була передана земельна ділянка загальною площею 0,34 га (0,3393 га), № ділянки 164.2 (кадастровий номер 3524684700:02:000:2164) й належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серії РІ № 347640 від 27.08.2002 року. Як позивачу стало відомо [INFO] [PERSON] померла, й після неї відкрилась спадщина. У липні 2014 року до позивача звернувся [PERSON] , який повідомив, що він успадкував за [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3524684700:02:000:2164, що знаходиться на території Млинківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, й надав позивачу копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. 03.07.2014 року та зареєстроване за № 1254, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу № 23762802 від 03.07.2020 року.) Згідно п. 8 Договору оренди Договір укладено на 10 років з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди) «Договір оренди землі набирає чинності з моменту його державної реєстрації». Пунктом 43 Договору оренди також визначено, що «цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації». Оскільки Договір оренди був зареєстрований 10.03.2010 року, то відповідно до п. 43 та ст. 18 Закону України «Про оренду землі», він набув чинності 10.03.2010 року й мав припинити свою дію через 10 років тобто 10.03.2020 року. Проте, як позивачу стало відомо, 21.02.2020 року [PERSON] добре знаючи, що його земельна ділянка знаходиться в оренді у позивача, уклав одночасно договір емфітевзису № 351 із [PERSON] . 03.06.2020 року позивачу стало відомо з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою Валентиною Михайлівною на земельну ділянку кадастровий номер 3524684700:02:000:2164 було зареєстровано право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за [PERSON] ( номер запису 35611335). Позивач вважає, що такі дії відповідачів порушують його законне право оренди земельної ділянки виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 1226 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На момент смерті [PERSON] була орендодавцем земельної ділянки кадастровий номер 3524684700:02:000:2164 за договором оренди землі з СК «Україна» від 15 листопада 2007 року, оскільки договір був діючим й земельна ділянка їй не поверталась. Відповідно вона мала права та обов`язки, які увійшли до складу спадщини й були прийняті відповідачем [PERSON] як спадкоємцем. Факт прийняття спадщини підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.07.2014 року. Пунктом 34 Договору оренди землі визначено, що дія договору припиняється у разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - придбання орендарем земельної ділянки у власність; - викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з метою суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; - ліквідації юридичної особи орендаря; - договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 40 Договору оренди передбачено, що «у разі закінчення дії договору до закінчення польових робіт договір продовжує свою дію до повного завершення польових робіт». Станом на дату підписання договору емфітевзису (21.02.2020 року) між відповідачами Договір оренди землі від 15.11.2007 року, який був зареєстрований у Онуфріївському районному відділенні Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.03.2010 року за № 041038100801, не припинив свою дію, а був діючим, оскільки, по перше, строк Договору оренди не закінчився, по друге, роботи на орендованих земельних ділянках не були припинені через незавершений цикл сільськогосподарських робіт. На земельних ділянках й досі знаходяться посіви соняшника, що належать позивачу на праві власності, й тому, договір продовжив свою дію до повного завершення польових робіт. Згідно із ч.ч.1 та 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки чи чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб), прізвища, ім`я по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштові адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі.). повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Таким чином, на підставі вищенаведеного, можна дійти висновку, що [PERSON] набувши в порядку спадкування право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3524684700:02:000:2164, яка перебуває у користуванні позивача на підставі договору оренди землі, набула права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки ( [PERSON] ) за чинним договором оренди. Ст. 19 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 01.01.2007 року), було передбачено, що «Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.» Також ст. 18 та ст. 20 Закону України «про оренду землі» (в редакції від 01.01.2007 року) було встановлено, що укладений договір оренди землі підлягав державній реєстрації й набирав чинності після його державної реєстрації. Договір оренди землі був укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] 15 листопада 2007 року й був зареєстрований у Онуфріївському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.03.2010 року за № 041038100801. Відповідно до п. 7 Договору оренди «Договір укладено на 10 років з моменту реєстрації договору. Після закінчення строку дії договору оренди, Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не у термін не пізніше 30 днів до закінчення строку дії Договору, повідомити Орендодавця про намір продовжити його дію.». Пунктом 40 договору оренди передбачено, що «у разі закінчення дії договору до закінчення польових робіт договір оренди продовжує свою дію до повного завершення польових робіт». Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають та підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Можна дійти висновку, що за договором оренди від 15 листопада 2007 року позивач та [PERSON] дійшли згоди щодо істотної умови договору оренди земельної ділянки, скріпивши договір оренди своїми підписами. Після державної реєстрації 10.03.2010 року Договору оренди землі, укладеного між позивачем та [PERSON] , цивільні права та обов`язки щодо зазначених у договорі істотних умов набули чинності, як і передбачено п. 42 Договору оренди. Землекористувач має право користуватись земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору. Таким чином, відповідачі, укладаючи договір емфітевзису 21.02.2020 року стосовно земельної ділянки, яка на абсолютно законних підставах знаходиться на умовах оренди у позивача в користуванні, порушили законне право позивача на володіння та користування земельною ділянкою, оскільки двох користувачів на одній земельній ділянці не може бути. Отже, спірний договір емфітевзису, укладений 21.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] № 351 порушує право позивача (СК «Україна») на користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі від 15.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та позивачем СК «Україна». 06 грудня 2017 року Кабінет Міністрів України затвердив постанову № 925 «Деякі питання удосконалення механізмів захисту речових прав на земельні ділянки». Задекларованою метою цієї постанови є посилення захисту орендарів земельних ділянок та припинення рейдерської практики так званої «подвійної оренди». Нею, зокрема, передбачено зміни у постанові Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» а саме: «Під час формування та реєстрації заяви щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримуються відомості Державного земельного кадастру прав у режимі реального часу отримуються відомості Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку, у тому числі з метою перевірки її кадастрового номера щодо його наявності та автентичності, а також з метою встановлення наявності відомостей про власників, користувачів також земельної ділянки, перенесених з державного реєстру земель, що містяться в Державному земельному кадастрі, та відповідності таким відомостям про власників, користувачів відомостей, зазначених заявником у заяві». Статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено обов`язок державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій використовувати відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, а також використовувати відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. Тобто, ведення Державного реєстру прав забезпечує документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, Державний реєстр прав містить документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії. Оскільки державна реєстрація проводиться на підставі документів та інформації, що міститься не лише у Державному реєстрі прав, а й інших єдиних та державних реєстрах, зокрема, Державному земельному кадастрі, Єдиному реєстрі документів, ЄДРСР, які є частиною реєстраційної справи, державний реєстратор має додавати до Державного реєстру прав електронні копії всіх документів, на підставі яких приймається відповідне рішення, у тому числі перевірки інформації з єдиних та державних реєстрів щодо об`єкта нерухомого майна. У зв`язку із невиконанням державним реєстратором приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою В.М. своїх посадових обов`язків, права та інтерес позивача (СК «Україна»), що є фактичним орендарем земельної ділянки, порушено шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права користування земельною ділянкою (кадастровий номер 3524684700:02:000:2164) за договором емфітевзису за [PERSON] .. У зв`язку з тим, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, належним способом захисту їхнього порушеного права та інтересу є скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шульженко В.В. від 25.08.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шульженко В.В. від 09.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шульженко В.В. від 11.09.2020 року задоволено заяву про самовідвід судді Шульженко В.В., та передано цивільну справу до канцелярії Онуфріївського районного суду Кіровоградської області для визначення судді. \~Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 жовтня 2020 року дану справу передано на розгляд судді Шуліці О.О.. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шуліки О.О. від 06 жовтня 2020 року цивільну справу прийнято до розгляду до правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду від 08.10.2020 року заяву представника Сільськогосподарського кооперативу «Україна» про забезпечення позову повернуто заявнику. 28.10.2020 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника відповідача [PERSON] адвоката Близнюк І.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого прохає у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відзив на позовну заяву мотивує тим, що дійсно, між позивачем та [PERSON] був укладений договір оренди землі щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3524684700:02:000:2164, який був зареєстрований в Онуфріївському РВ КРФ ДП «Центр ДЗК» 10.03.2010 року. Договір був укладений на 10 років з моменту державної реєстрації договору. Таким чином, право оренди земельної ділянки за вказаним договором закінчувалося 10.03.2020 року, що не заперечується відповідачем і відповідає закону. Відповідач [PERSON] став власником вказаної земельної ділянки в порядку спадкування. Відповідно до положень ст.. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Таким чином, договір оренди землі припинив свою дію 10.03.2020 року. Позивач з невідомих причин не зазначає про те, що ним до закінчення строку дії договору направлялись листи-повідомлення з пропозиціями про поновлення зазначених договорів оренди землі. Відповідач [PERSON] в свою чергу надіслав на адресу позивача повідомлення від 11.03.2020 року про заперечення в поновленні договору оренди землі та наголосив на небажанні в подальшому продовжувати договір оренди та необхідності повернути земельну ділянку відповідно до умов договору на підставі акту прийому-передачі. Таким чином, зважаючи на те, що строк дії договорів закінчувався 10.03.2020 року, діючи відповідно до ст.. 33 Закону України «Про оренду землі», умов договору відповідач [PERSON] здійснив усі залежні від нього дії щодо повідомлення позивача про закінчення строку дії договорів та відсутність наміру продовжувати строк дії договору оренди. Частиною четвертою статті 124 Закону України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж на місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектор додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендарем рішення. Таким чином, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Договір оренди землі може вважатися поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором оренди землі також за наявності умов, передбачених ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», зокрема: належного виконання своїх обов`язків орендарем, повідомлення ним орендодавця до закінчення строку дії договору в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк з доданням до нього додаткової угоди, продовження користування виділеною земельною ділянкою, та відсутності протягом місяця після закінчення строку договору письмового повідомлення орендодавцем орендаря про відмову у поновленні договору оренди. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, буде порушено, зокрема, у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднім орендарем про намір реалізувати своє переважне право. У зв`язку з припиненням договору оренди землі, відсутністю згоди у орендодавця щодо його поновлення на новий строк, право позивача на використання спірної земельної ділянки закінчилось 10.03.2020 року. Факт укладення договору емфітевзису, за наявності повідомлення орендодавця про відсутність наміру в будь-якій формі продовжувати орендні відносини з позивачем, на спірні правовідносини не впливає і не порушує жодних прав попереднього орендаря. Окрім того, аналіз цивільного законодавства свідчить, що договір оренди (найму) відрізняється від договору про встановлення емфітевзису як по суті, так і за змістом правового регулювання. Тому, переважне право наймача не поширюється на випадки укладення власником речі договору про встановлення емфітевзису. Закон не встановлює заборону на визначення емфітевтичного права на майбутнє. Договір емфітевзису повинен відповідати загальним положенням про договір, передбаченими ст..ст. 407-412 ЦК України, ст.. 102-1 Земельного кодексу України. Слід звернути увагу на важливу деталь, а саме те, що позивач не додав жодного документу, який би підтверджував державну реєстрацію права оренди за позивачем в ДЗК або Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відтак, при проведенні державної реєстрації емфітевтичного права, нотаріусом не було порушено жодних вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чи Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Щодо нібито порушених прав позивача на збір урожаю, то позивач зазначає, що на земельній ділянці з кадастровим номером 3524684700:02:000:2164 знаходиться його врожай. Проте, зазначені обставини не відповідають дійсності. Позивач, отримавши листи-повідомлення від відповідача [PERSON] щодо небажання продовжувати орендні відносини та поновлювати договори оренди, не зазначив жодних відомостей щодо проведення будь-яких польових робіт на раніше орендованих земельних ділянках чи про необхідність завершення сільськогосподарського циклу. Відповідно до ст.. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідач, як розпорядник спірної земельної ділянки, не позбавлений права та можливості, приймати рішення та здійснювати дії, спрямовані на передання у власність чи надання у користування спірної земельної ділянки або здійснювати інші юридично значущі дії щодо своєї власності. Після закінчення строку дії договору 10.03.2020 року та повідомлення відповідачем [PERSON] позивача листами від 11.03.2020 року про відсутність наміру поновлювати договір чи іншим чином продовжувати орендні відносини, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), яким [PERSON] отримав право використовувати земельну ділянку з кадастровим номером 3524684700:02:000:2164 для сільськогосподарських потреб на праві емфітевзису. Між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 2 про надання агротехнічних послуг від 12.03.2020 року. На виконання зазначеного договору згідно із завданням Замовника Виконавцем виконані агротехнічні роботи по посіву на земельній ділянці 3524684700:02:000:2164 кукурудзи. Позивач не додає жодних документів до позовної заяви, які б підтверджували що саме ним здійснювались будь-які польові роботи, проводилась оранка, підживлення чи засів земельних ділянок соняшник. Звіт про посівні площі, на які позивач посилається як на підтвердження засіву земельних ділянок з кадастровим номером 3524684700:02:000:2164 не містить конкретизації по ділянкам, на яких були посіяні відповідні культури, а містить лише узагальнену інформацію щодо площ, які засіяні відповідними культурами. Довідка складена позивачем і підписана його керівником щодо конкретизації посівів по земельним ділянкам не передбачена чинним законодавством і не може підтверджувати право власності позивача на урожай чи право на користування ділянками, адже складена на власний розсуд позивачем. Позивач не додав жодного документу, який би вказував на користування ним земельною ділянкою після закінчення строку дії договору та здійснення правомочностей користувача. Окрім того, працівники позивача можуть підтвердити той факт, що на земельній ділянці 3524684700:02:000:2164 урожай кукурудзи позивачу не належить. Таким чином, слід зробити висновок, що за відсутності будь-яких документів, які б підтверджували проведення польових робіт, посів сільськогосподарських культур та доказів користування земельною ділянкою після 10.03.2020 року, доводи позивача про право власності на врожай є надуманими та спрямованими на заволодіння земельними ділянками, які на праві власності належать відповідачу [PERSON] .. Також прохають\~стягнути з\~позивача понесені\~судові витрати\~. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 02.11.2020 року підготовче судове засідання відкладено в зв`язку із неявкою третьої особи, яка належним чином не повідомлена. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 18 лютого 2021 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що враховуючи те, що він не отримував позовної заяви з додатками, а також інших документів, користуючись своїми правами хоче надати суду наступні пояснення. 15.11.2007 року між СК Україна та його матір`ю [PERSON] було укладено договір оренди землі на земельну ділянку площею 0,34 га, яка належала їй на підставі Державного акту про право власності на землю РІ № 347640 від 27.08.2002 року, строком на 10 років. Даний договір було зареєстровано 10.03.2010 року в Кіровоградському відділенні «Центр ДЗК» за № 041038100801. 06.02.2020 року йому було запропоновано головою СК Україна укласти додаткову угоду до вище зазначеного договору оренди землі та продовжити строк його дії ще на 10 років, на відповідну пропозицію він погодився та 06.02.2020 року ним було підписано додаткову угоду до договору оренди землі. Приблизно 19.02.2020 року до нього звернувся [PERSON] та запропонував йому укласти з ним договір про надання йому у користування земельної ділянки згідно Державного акту про право власності на землю КР № 073347 від 16.03.2006 року, та запропонував йому за це гроші в сумі 1000 грн., він погодився на дану пропозицію, але зауважив, що є договір оренди землі на дану земельну ділянку з СК Україна та додаткова угода, а також те, що користуватись цією земельною ділянкою він зможе лише після закінчення цього договору, на що [PERSON] погодився. Через два дні до нього зателефонував [PERSON] і сказав що зараз відвезе його до нотаріуса для підписання їхньої угоди, він погодився. Після того як вони приїхали до нотаріуса, йому для підписання були надані надруковані документи, і [PERSON] сказав, що це проста формальність, що там все добре і те, що він буде користуватись даною земельною ділянкою лише після закінчення договору оренди з СК Україна, відповідні документи він підписав, але йому не надали їх для ознайомлення, а також не надали йому копії цих документів. Після чого йому сказали, що все закінчено і він може бути вільний. Лише зараз після отриманої інформації він розумів, що він фактично передав у користування земельну ділянку [PERSON] , безоплатно на 49 років, і сталось це внаслідок його необізнаності та фактично шахрайських дій з боку [PERSON] , оскільки останній запевнив його, що земельну ділянку він надав йому на 10 років і то лише після закінчення договору оренди з СК Україна, а насправді все вийшло зовсім не так. Йому пояснювали, що договір, який він підписував 21.02.2020 року у нотаріуса на користь [PERSON] почне діяти лише після закінчення договору оренди з СК Україна, а враховуючи те, що він підписав додаткову угоду до даного договору він вважав, щ це буде не раніше 10.03.2030 року, але в даному випадку виявилось не так. Дійсним поясненням підтверджує, що 06.02.2020 року ним було підписано додаткову угоду до договору оренди землі укладеного між [PERSON] та СК «Україна» 15.11.2007 року, зареєстрований 10.03.2010 року в Кіровоградському відділенні «Центр ДЗК» за № 041038100801, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1254 від 03.07.2014 року, строком на 10 років. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги Сільськогосподарського кооперативу «Україна» визнає в повному обсязі та прохає позов задовольнити. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2021 року визнано явку відповідача [PERSON] обов`язковою. В судове\~засідання Сільськогосподарський\~кооператив «Україна»\~свого представника\~не направив\~хоча про\~час та\~місце розгляд\~справи були\~належним чином\~повідомлені,\~про причини\~неявки суд\~не повідомили.\~В попередньому\~судовому засіданні\~представник позивача\~надіслав на\~адресу суду\~пояснення (а.с.\~44)\~згідно яких,\~позовні вимоги\~підтримав в\~повному обсязі.\~Мотивував їх\~тим,\~що 15.11.2007\~року між\~СК Україна\~та [PERSON] \~було укладено\~договір оренди\~землі на\~земельну ділянку\~площею 5,56\~га,\~яка належить\~останньому на\~підставі державного\~акту про\~право власності\~на землю\~КР №\~073347\~від 16.03.2006\~року станом\~на 10\~років.\~Даний договір\~було зареєстровано\~10.03.2010\~року в\~Кіровоградському відділенні\~«Центр ДЗК»\~за №\~041038100802.\~6.02.2020\~року [PERSON] \~було запропоновано\~головою СК\~Україна укласти\~додаткову угоду\~до вище\~зазначеного договору\~оренди землі\~та продовжити\~строк дії\~ще на\~10\~років.\~В цей\~же день\~6.02.2020\~року [PERSON] \~завітав до\~СК «України»\~та підписав\~додаткову угоду\~до договору\~оренди землі\~запропоновану головою\~СК «України».\~Таким чином,\~позивач повністю\~у відповідності\~до норм\~діючого законодавства\~реалізував своє\~переважне право\~на поновлення\~строку дії\~договору оренди\~землі.\~ [PERSON] \~було відомо\~про наміри\~позивача \~реалізувати свої\~переважне право\~і в\~своєму відзиві\~з цього\~приводу зазначив\~наступне:\~«Позивач з\~невідомих причин\~не зазначає\~про те,\~що ним\~до закінчення\~дії договору\~направлялися листи\~повідомлення з\~пропозиціями про\~поновлення зазначених\~договорів оренди\~землі.\~Щодо інших\~посилань [PERSON] \~на постанови\~Верховного суду\~зазначено наступне:\~Факт укладання\~договору емфітевзису\~за наявності\~повідомлення орендодавця\~про відсутність\~наміру в\~будь \~який формі\~продовжувати орендні\~відносини з\~позивачем на\~спірні правовідносини\~не впливає\~і не\~порушує прав\~попереднього орендаря.\~По перше\~висновки Верхового\~суду на\~які посилається\~представник [PERSON] \~говорять проте,\~що повідомлення\~про небажання\~пролонгації договору\~надсилаються орендодавцем\~орендарю до\~закінчення строку\~дії договору,\~а не\~після його\~закінчення,\~як зазначено\~в відзиві\~самим представником\~ [PERSON] \~в свою\~чергу надіслав\~на адресу\~позивача повідомлення\~від 11.03.2020\~року про\~заперечення у\~поновленні договору\~оренди землі.\~21.02.2020\~року укладено\~договір емфітевзису.\~10.03.2020\~року закінчується\~строк дії\~договору оренди\~землі.\~11.03.2020\~року [PERSON] \~посилає повідомлення\~про заперечення\~в поновленні\~договору.\~При цьому\~представник відповідача\~ [PERSON] \~жодним чином\~не згадує\~про вище\~зазначену обізнаність,\~щодо спроб\~реалізації свого\~переважного права\~позивачем,\~які про\~укладену додаткову\~угоду.\~Також в\~постановах Верховного\~суду на\~які посилається\~представник відповідача\~ [PERSON] \~зазначено про\~те,\~що в\~договорах емфітевзису\~власникам земельних\~ділянок чітко\~зазначено про\~існування договорів\~оренди з\~іншими особами,\~в договорах\~емфітевзису зазначено,\~що вони\~починають діяти\~після закінчення\~договору оренди\~землі.\~В цьому\~випадку все\~навпаки в\~оскаржуваному нами\~договорі емфітевзису\~зазначено наступне:\~«Власник підтверджує,\~що дана\~земельна ділянка\~на момент\~укладання даного\~договору не\~перебуває під\~арештом,\~під заставою,\~щодо неї\~відсутні будь\~які обмеження\~та обтяження.\~ Пунктом\~1.5\~договору передбачає:\~земельна ділянка\~вважається переданою\~власником правокористувачу\~у користування\~на праві\~емфітевзису з\~моменту укладання\~даного договору.\~Тобто з\~21.02.2020\~року в\~момент дії\~їх договору\~оренди». Тому, вважають, що на момент укладення договору емфітевзису відповідачами по справі грубо порушувались права орендаря. Крім того, позивачем належним чином було реалізовано переважне право на продовження строку дії договору оренди землі, цей факт підтверджується наданими поясненнями відповідачем [PERSON] , та державна реєстрація додаткової угоди мала відбутися після закінчення строку дії договору оренди землі тобто, після 11.03.2020 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився хоча про час та місце розгляд справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. В попереднє судове засідання надіслав клопотання про розгяд справи без його участі з урахуванням надісланих його пояснень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився хоча про час та місце розгляд справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Близнюк І.В. заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених в відзиві на позовну заяву, прохав в задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського кооперативу «Україна» відмовити в повному обсязі. Крім того, зазначив, що при укладенні договору емфітевзису нотаріусом було здійснено перевірку реєстрів, але жодної реєстрації щодо даної земельної ділянки не було, окрім договору оренди укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , який закінчувався 10.03.2020 року.Але, польові роботи відповідач розпочав саме з 11.03.2020 року, що не порушує права позивача. Угода надана [PERSON] з порушенням строків подання доказів, а також не зареєстровано у відповідності до діючого законодавства, а у відповідності останньої правової позиції Верховного Суду України додаткова угода набирає чинності з моменту її державної реєстрації. При подачі позовної заяви, позивач взагалі не зазначає про існування додаткової угоди від 6.02.2020 року та не надає будь яких доказів щодо звернення позивачем для реєстрації даної додаткової угоди, та не надає відмови у її реєстрації. З приводу врожаю, то позивачем не надано доказу обробітку земельної ділянки, вже після закінчення дії договору оренди землі та засіяно дану земельну ділянку саме відповідачем [PERSON] , тому враховуючи відзив наданий ними на позовну заяву, а також те, що додаткова угода не зареєстрована, тому вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка В.М. в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не подавала. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, додані сторонами докази, суд приходить до наступного. Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до\~копії державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~Р1\~№ \~347640\~від 27.08.2002 року, встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження Онуфріївської районної державної адміністрації ради народних депутатів від 31.07.2002 року № 297-р є власником земельної ділянки площею 5,90 га, яка розташована на території Млинківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Відповідно до копії договору про оренду землі від 15 листопада 2007 року судом встановлено, що між Сільськогосподарським кооперативом «Україна» та гр. [PERSON] укладений Договір оренди землі, який був зареєстрований у Онуфріївському районному відділенні Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.03.2010 року за № 041038100803. Згідно копії акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі встановлено, що [PERSON] , яка була власником земельної ділянки № 164.2 в присутності представника Млинківської сільської ради в особі землевпорядника Норова В.М. передав земельну ділянку в натурі СК «Україна». Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.07.2014 року встановлено, що на підставі заповіту, посвідченого Млинківською сільською радою 10 січня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі № 1, спадкоємцем зазначеного в цьому заповіті майна [PERSON] , 1932 року народження, яка померла [INFO] є [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.07.2020 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,3393 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524684700:02:000:2164. 6.02.2020 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до договору оренди від 15.11.2007 року , відповідно до якої договір оренди викладений в новій редакції та продовжено строк дії договору оренди на 10 років. Відповідно до п.3.1 договору (в новій редакції 6.02.2020 року) «даний договір укладено на строк до 10.03.2030 року, що забезпечує екологічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь з урахуванням ротації культур. Пунктом 14.1 договору (в новій редакції 6.02.2020 року) «цей договір набуває чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації.» Відповідно до п.4 додаткової угоди від 6.02.2020 року встановлено, що додаткова угода набуває чинності з моменту підписання її сторонами та скріплення печаткою орендаря. Відповідно до довідки від 30.07.2020 року № 757 виданою головою СК "Україна" зазначено, що на орендованій земельній ділянці, знаходиться посіяний врожай СК "Україна". 21.02.2020 року [PERSON] уклав договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб за яким власник надає правокористувачу [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3524684700:02:000:2164 для сільськогосподарських потреб на праві емфітевзису, який зареєстровано в реєстрі за № 351, що підтверджується копією договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Згідно п.2.1 договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) встановлено, що термін користування земельною ділянкою правокористувачем на праві емфітевзису за цим договором складає 49 років починаючи з 21.02.2020 року. Відповідно до договору №1 від 12.03.2020 про надання агротехнічних послуг укладеного мiж [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник), встановлено, що за умовами яких виконавець зобов`язується за завданням замовника надати замовнику агротехнічні послуги на земельній ділянці замовника кадастровий номер 3524684700:02:000:2164. Згідно завдання за договором № 1 про надання агротехнічних послуг від 12.03.2020 року встановлено, що виконавець повинен надати наступні послуги передпосівна підготовка на земельній ділянці та посів на земельній ділянці сільськогосподарської культури, збирання урожаю на земельній ділянці 3524684700:02:000:2164. Відповідно до акту приймання передані наданих послуг за договором про надання агротехнічних послуг від 01.07.2020 року встановлено, що виконавець [PERSON] виконав свої зобов`язання у наступному обсязі: передпосівна підготовка на земельній ділянці та посів на земельні ділянці 3524684700:02:000:2164 сільськогосподарської культури. 11.03.2020 року відповідачем [PERSON] складено листа повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Вказаний лист заперечення відправлено на адресу СК «Україна» та відповідно до рекомендованого повідомлення, СК «Україна», отримала даний лист 21.04.2020 року. Доказів того, що на земельній ділянці яка перебувала в оренді позивача знаходиться не зібраний врожай який їм начебто належить, суду так і не надано, а тому суд вважає дані твердження безпідставні, оскільки вони спростовуються доказами про обробіток спірної земельної ділянки та сіяння саме відповідачем [PERSON] . Щодо строку дії додаткової угоди укладеної між позивачем та відповідачем [PERSON] до договору оренди землі від 15.11.2007 року відповідно до якої договір оренди викладений в новій редакції, то суд виходить з наступного: Відповідно до частини першої\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої\~статті 792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є\~Закон України «Про оренду землі». За змістом статей\~18,\~20\~цього\~Закону\~договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України\~від 18 січня 2017 року № 6-2777цс16. Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19). Щодо переважного права позивача та початку дії договору емфітевзису суд виходить з наступного: Відповідно до частини четвертої\~статті 124 ЗК України\~передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі\~статтю 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені\~статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до частин першої-п`ятої\~статті 33 цього Закону\~(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність\~\~ вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень\~\~орендодавця\~\~щодо\~\~поновлення\~\~договору\~\~оренди\~\~землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою, дев`ятою\~статті 33 Закону України «Про оренду землі»\~ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Крім того, [PERSON] на адресу суду разом з поясненнями надіслав додаткову угоду від 6.02.2020 року до договору оренди від 15.11.2007 року укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , але суд, звертає увагу на те, що дана додаткова угода до договору оренди надана вже під час судового розгляду по суті 18.02.2021 року, хоча у відповідності до ст.83 ЦПК України докази надаються разом з відзивом на позовну заяву. [PERSON] з приводу цього зазначає, що він не отримував ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви, але суд відноситься до цього критично, оскільки в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення з відміткою про отримання 21.09.2020 року [PERSON] копію позовної заяви з додатками та копію ухвали. Тобто, [PERSON] не обґрунтував неможливість подання додаткової угоди від 6.02.2020 року у строки встановлені ЦПК України. З приводу пояснень [PERSON] , то надані пояснення не підтверджуються жодним доказом. Крім того, [PERSON] не заперечував факту укладення договору емфітевзису. В поясненнях [PERSON] зазначає, що йому було запропоновано укласти додаткову угоду до договору оренди 6.02.2020 року, але в матеріалах справи мається лист повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, та відповідно до даного листа останній відповідає на лист повідомлення СК «Україна» від 3.02.2020 року, тобто суду не наданого доказів того, що коли ж саме позивач звернувся до відповідача [PERSON] для поновлення свого переважного права. Судом було визнано явку [PERSON] обов`язковою, але останній не з`явився, для дачі пояснень по суті. Суд звертає увагу, на те, що позивач та його представник не зазначив в позовній заяві та і під час судових засідань не вказував щодо існування додаткової угоди до договору оренди, а також і не надав її в строк передбачений ст. 83 ЦПК України, якщо вона була укладена 6.02.2020 року, майже за пів року до подачі позовної заяви до суду. У [PERSON] виникло право користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з 21.02.2020 року, під час дії договору оренди від 15 листопада 2007 року укладеного між СК України та [PERSON] , що передбачено договором емфітевзису від 21.02.2020 року. Таким чином, укладенням Договору емфітевзису від 21.02.2020 року відповідачі порушили права позивача, оскільки оспорюваний правочин позбавляє позивача на очікуване та узгоджене ним право на пролонгацію договору оренди землі, що передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до частини першоїстатті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом частини першоїстатті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Договір оренди та договір емфітевзису не є тотожними та мають відповідні відмінності. Наділення орендаря окремими повноваженнями щодо права на оренду земельної ділянки не дає підстав для прирівнювання цього майнового права до емфітевзису, щодо якого законодавством чітко визначено самостійний правовий режим. Укладенням договору емфітевзису між відповідачами порушено переважне право позивача на поновлення договору оренди землі, адже позивач, як добросовісний орендар, висловив свій намір продовжити дію договору оренди, для чого надіслав на адресу [PERSON] лист про поновлення переважного права, що не заперечується відповідачем надаючи як доказ заперечення на лист позивача. Як встановлено судом, позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк. Враховуючи, що одна і та ж сама земельна ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди та емфітевзису за двома різними договорами, суд вважає, що відповідачі допустили недобросовісну поведінку стосовно позивача - попереднього орендаря. Вказані вище висновки узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (№14-330цс18), постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 379/672/16-ц, провадження № 61-10325св18; від 20 лютого 2019 року у справі № 734/336/17, провадження № 61-29962св18. Враховуючи, що спорюваний позивачем спірний договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладений між [PERSON] та [PERSON] , становить перешкоду для реалізації права на користування земельною ділянкою для орендаря\~СК\~«Україна», оскільки договір емфітевзису укладений під час дії договору оренди землі, а реєстрація емфітевтичного права за [PERSON] на належну [PERSON] земельну ділянку унеможливлює\~СК\~«Україна» реалізацію переважного права орендаря, який належно виконує свої обов`язки за договором, недобросовісну поведінку відповідачів стосовно позивача, оскільки договір емфітевзису, укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі від 15.11.2007, суд приходить до висновку, що договір між\~ [PERSON] та [PERSON] про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є недійсним, так як в момент його укладення допущено порушення вимог ч. 1ст. 203 ЦК України. На підставі ст.141 ЦПКУкраїни стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем, які складаються з судового збору в сумі 4204, 00 грн., слід стягнути з відповідачів у рівних частках по 2102, 00 грн. з кожного. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. З наданих позивачем документів, а саме: актом приймання передачі від 22.10.2020 року, додатковою угодою № 4 до договору про надання правової допомоги № 17 від 15.10.2020 року, , договором про надання правової допомоги № 17 від 15.10.2020 року, платіжним дорученням вбачається, що позивач витратив на правову допомогу 8 000 грн. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача та стягнення з відповідачів понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. в рівних частинах.

Outcome: approved