Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом та просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів, які були стягнуті рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2011 р. на синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2014 р. у розмірі 89040 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення стосовно того, що у 2013 році у нього народився син [PERSON], а у 2014 році - дочка [PERSON]. Окрім того, з 07.08.2013 р. він перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради у зв'язку з доглядом за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку та отримує державну допомогу; власником ПП "Мінімаксавто" не є, а належна йому 1/2 частина нежитлової будівлі по [ADDRESS] підлягає реалізації для погашення боргів за кредитним договором. Тому вважав, що його має бути звільнено від сплати заборгованості по аліментах та пені. Вислухавши позивача та представника відповідача - адвоката Гудзь Т.П., яка діє на підставі угоди, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1,3 ст.61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. З рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2011 року судом встановлено, що з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача на двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з 26 січня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття, та виданий виконавчий лист № 2-1174. З пояснень позивача і наданих нею квитанцій та довідок вбачається, що сини [PERSON] та [PERSON] перебувають на її утриманні, періодично хворіють і потребують лікування. З довідки виконавчої служби видно, що за період з січня 2014 року по жовтень 2014 року кожного місяця замість присуджених 6000 грн. відповідач сплачував на двох дітей 700 грн., а тому станом на 01.11.2014 р. за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 234119,49 грн. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Доказів відсутності своєї вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за судовим рішенням відповідач суду не надав. Доводи відповідача щодо важкого матеріального становища суд до уваги не бере, оскільки вони вже отримали належну правову оцінку. Так, згідно з рішеннями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2012 р., 26.09.2013 р. та 21.01.2014 р. відповідачу було відмовлено у зменшенні розміру аліментів, визнано штучно створеними докази щодо перебування у відпустці по догляду за дитиною та враховано, що відповідач щомісяця сплачує в банк 47958 грн. в рахунок погашення кредитних зобов'язань. З постанови державного виконавця та договорів дарування також вбачається, що за відповідачем враховуються транспортні засоби та об'єкти нерухомості. Згідно з довідками, за основним місцем роботи на посаді директора ПП "Мінімаксавто" відповідач доходів не має, отримує соціальну допомогу, однак доказів на підтвердження відсутності доходу як приватного підприємця відповідач суду не надав.. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81 цс 13, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мло бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Тому, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд погоджується з ним і стягує з відповідача, починаючи з лютого 2014 р. (з урахуванням проведених оплат) 1% від суми 5300 грн. щомісяця за лютий 2014 року - за 273 днів = 14469 грн.; за березень 2014 року - за 245 днів = 12985 грн.; за квітень 2014 року - за 214 днів = 11342 грн.; за травень 2014 року - за 184 днів = 9752 грн.; за червень 2014 року - за 153 днів = 8109 грн.; за липень 2014 року - за 123 днів = 6519 грн.; за серпень 2014 року - за 92 днів = 4876 грн.; за вересень 2014 року - за 61 днів = 3233 грн.; за жовтень 2014 року - за 31 днів = 1643 грн.; а всього 89040 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved