Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, та просив суд постановити рішення, яким визнати виконавчий напис №1560 про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року, вчинений 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданого позову посилався на те, що виконавчий напис, вчинено відповідачем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А з порушенням норм чинного законодавства, що є підставою для визнання виконавчого напису недійсним та таким, що не підлягає виконанню. В подальшому, позивач уточнив свої позовні вимоги, та просив суд визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. по вчиненню 27 січня 2016 року виконавчого напису про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року - неправомірними; визнати виконавчий напис, вчинений 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за №1560 про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року таким, що не підлягає виконанню; зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. вищезазначений виконавчий напис виключити з реєстру нотаріальних дій. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» проти позову заперечувала. Вказала, що нотаріус отримав всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, у тому числі підтвердження того, що позивач був належним чином обізнаний про порушення основного зобов'язання, та можливі наслідки не усунення вказаних порушень. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і своєчасно. Надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності та повністю відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник третьої особи - Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в судове не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і своєчасно. Надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, покладалися на рішення суду. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини. Як встановлено судом, 22 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем 1 - ПАТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір № 5109039 на суму 33000 доларів США. 22 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем 1 - ПАТ «ПУМБ» також було укладено договір іпотеки № 5109192. Як вказав представник позивача в судовому засіданні, 29 березня 2016 року [PERSON] було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 50544636 Орджонікідзевським відділом ДВС ХМУЮ. Відповідно до вказаної постанови, Приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А. 27.01.2016 року здійснив нотаріальний акт - виконавчий напис № 1560 про звернення стягнення на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані укладеними між сторонами договорами, Законом України «Про нотаріат», ЦК України. Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що Виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, діючими нормативними актами встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень вказаного Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Чинним законодавством не встановлено обов'язку нотаріуса перевіряти безспірність заборгованості, а вказано на необхідність перевірки на відповідність поданих документів Порядку. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Зокрема, на переконання суду, надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Як вбачається з виписки, наданої нотаріусом ПАТ «ПУМБ» просив вчинити виконавчий напис про стягнення заборгованості боржника 19906,09 доларів США та 17416,66 грн., нарахованої за період з 27.01.2015 року по 23.11.2015 року. При цьому судом встановлено, що, відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Посилання відповідача на те, що позивачеві було направлено вимогу, суд не може взяти до уваги, оскільки, як встановлено судом, на адресу [PERSON] було направлено декілька вимог про усунення порушень. Так, матеріали справи містять вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом №645 від 05.10.2015 року та вимога про усунення порушення основного зобов'язання № 654 від 05.10.2015 року (Т.1, а.с.83-85). Як вказав представник банку під час судового засідання, дана вимога і стала підставою для вчинення 27.01.2016 року виконавчого напису нотаріусом. При цьому підтвердити факт отримання даної вимоги позивачем представник банку в судовому засіданні не зміг, пославшись на відсутність витягу з Інтернет сайту УДППЗ «Укрпошта» за строком зберігання. Тоді як, матеріали справи містять також вимогу банку №1147 від 11.01.2016 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом направлену на адресу позивача із попередженням у разі не виконання зобов'язання про стягнення заборгованості в примусовому порядку (Т.1, а.с.10). Вказана вимога надійшла на адресу позивача 30.01.2016 року (Т.1, а.с.11-12), а виконавчий напис вчинено 27 січня 2016 року. Виходячи з принципу розумності, суд вважає, що позивач не мав змоги скористатися своїм правом заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивач просив суд визнати дії приватного нотаріуса неправомірними, на що суд зазначає наступне. У п. 16 Постанови Пленуму ВССУ N 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" зазначено: "Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч. 2 ст. 50 Закону N 3425-XII). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства". Тобто, вимоги про визнання дій нотаріуса щодо видачі виконавчого напису неправомірними можуть бути задоволенні виключно у випадках коли нотаріусом порушено правила вчинення нотаріальної дії (порушено процедуру), а не у випадках коли боржник вказує на те, що вимоги не були безспірними. Таким чином, вимоги щодо визнання дій приватного нотаріуса неправомірними задоволенню не підлягають у зв'язку з необґрунтованістю. Також, не підлягають задоволенню вимоги про зобов'язання нотаріуса виключити із реєстру вчинений виконавчий напис. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: partial