Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 20.02.2008 року розірвала шлюб з відповідачем по даному позову. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дочка вже є повнолітньою, але продовжує навчатися в Житомирському інституті медсестринства. Дочка навчається на денній формі навчання та не має змоги працювати. Позивач щомісячно несе витрати за навчання дочки в розмірі - 1200 грн., всього за весь період навчання - 39200 грн., за проживання в період навчання - 1500 грн. Позивач не в змозі сама утримувати дочку. Відповідач не бажає добровільно допомагати своїй дитині. Відповідач працює, отримує дохід, а також отримує пенсію, інших утриманців не має. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно. Позивач направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задоволити, справу розглядати за участю представника. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав з вищезазначених підстав, просив задовольнити, зазначивши, що відповідач хоч і є інвалідом ІІІ групи, однак не позбавлений можливості працювати, про що свідчить довідка з місця роботи надана суду. Вважав, що відповідач звільнився з роботи, щоб не сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідач направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів, однак в меншому розмірі ніж просить позивач, оскільки він не працює, хворіє, потребує значних коштів на лікування, є інвалідом 3 групи та отримує пенсію. З врахуванням вказаних обставин, не заперечував проти стягнення аліментів, в розмірі 1/4 частини від доходу, справу просив розглядати у його відсутність. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно довідки виданої Житомирським інститутом медсестринства, [PERSON] є студенткою 2-го курсу, денної, контрактної форми навчання, напряму лікарська справа, термін навчання з 01.09.2013 року по 01.07.2018 рік (а.с. 7). Відповідно до додатку до договору про підготовку молодшого спеціаліста вартість навчання становить 39200 грн. (а.с.8). Згідно довідки Старокотельнянської сільської ради № 1212 від 20.10.2015 року до складу сім"ї позивача [PERSON] входить дочка - [PERSON] (а.с. 9). Позивач [PERSON] не працює та на обліку в Андрушівському РЦЗ як безробітня не перебувала та не перебуває (а.с.64). Відповідач не працює, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою ТОВ УВК "Рідний край" (а.с.59,62). Згідно довідки Білогірського РЦЗ № 16-02/399 від 24.03.2016 року [PERSON] на обліку як безробітній не перебуває (а.с. 53). Відповідач [PERSON] є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою ГУ ПФУ в Хмельницькій області (а.с.40, 50-52). Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надала суду доказів того, що щомісячні витрати на утримання дочки становлять 2700 грн., окрім витрат за навчання. Враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку (58 років), хоч і хворіє, однак протипоказань до роботи не має, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває, інших утриманців не має, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на період навчання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, оскільки обов'язок по утриманню повнолітньої дочки в період її навчання не може бути покладений виключно на матір дитини. Вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріальний стан сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці на період її навчання в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial