Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача Петриківської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Тетяна Володимирівна, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт на її користь, згідно якого заповів їй житловий будинок [ADDRESS] . Однак, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. З цих підстав позивачка позбавлена можливості оформити спадкове майно у нотаріальному поряду, у зв`язку із чим просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача Великоберезовицької селищної ради, Тернопільського району, Тернопільської області надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, відповідно до якої не заперечили щодо задоволення позову. Від третьої особи - приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Тетяни Володимирівни надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Відповідно до Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №120, виданої 01 лютого 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] . В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Згідно Інформаційної довідки №118, виданої 01 лютого 2018 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. [INFO] помер [PERSON] , про що складено актовий запис №30 Виконавчого комітету Петриківської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, яким 03 жовтня 2017 року видане Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно заповіту, складеного [PERSON] 25 вересня 2017 року, посвідченого сільським головою Плотицької сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за №55, [PERSON] заповів [PERSON] належний йому житловий будинок з господарськими спорудами та прибудинковою земельною ділянкою, площею 0,07 га та заповів [PERSON] земельні ділянки, а саме: площею 0,08 га, кадастровий номер 6125286700:02:001:0464 та площею 0,10 га, кадастровий номер 6125286700:01:001:0755. Як убачається із наданої на запит суду копії матеріалів спадкової справи №1/2018, заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Тетяною Володимирівною, позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Тетяною Володимирівною №166/02-31 від 27 липня 2018 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , після померлого [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. 30 січня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , згідно якого вказане будинковолодіння складається із: А - житловий будинок, 1980 року побудови; а - прибудова, 1982 року побудови; тер1 - тераса, 1990 року побудови; тер2 - тераса, 1990 року побудови; Ц.п (л) - цокольний поверх, 1980 року побудови; Пд (а) - підвал, 1982 року побудови; Б - літня кухня, 1970 року побудови; б - прибудова, 1970 року побудови; сх. (б) - сходи; пд. (б) - підвал, 1970 року побудови; В - хлів, 1972 року побудови; Г - вбиральня, 1974 року побудови; 1 - огорожа; 2 - ворота; 3 - хвіртка; 4 - ворота; 5 - огорожа. Згідно Експлікації приміщень до житлового будинку під літ. «А», загальна площа житлового будинку 189 кв.м., житлова площа 85,9 кв.м. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216-1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, беручи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved