Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Представник АТ КБ «Приват Банк» в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 40759,34 грн. за кредитним договором №б/н від 05.10.2009 року, яка складається з наступного: 18791,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9333,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10154,88 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 300 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1929,02 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.10.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 14000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Договір про надання банківських послуг є договором приєднання згідно ст.634 ЦК України, який складають: Заява відповідача разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті: www.ргіvatbank.ua. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, і станом на 17.06.2019 року має заборгованість 40759,34 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. А тому за даних обставин позивач і змушений був звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду поступило клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника позивача та підтриманням позовних вимог, відсутністю заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, позов визнав повністю. Пояснив, що дійсно між ним та акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" 05.10.2009 року був укладений кредитний договір. Саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів він розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 05.10.2009 року, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів містили умови, зокрема й щодо розміру кредитного ліміту, відсотків, сплати неустойки (пені), штрафів та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Також просив врахувати, що з 01.10.2018 року йому встановлена третя група інвалідності, на даний час не працює, тому виник борг за кредитним договором. Суд, вислухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У судовому засіданні встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 05.10.2009 року шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між позивачем та відповідачем Договір, про що свідчать підписи відповідача та представника позивача на заяві (а.с.10). З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг, витяг з тарифів, додані позивачем до позовної заяви (а.с.10-26). Судом встановлено, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 05.10.2009 року. Ухвалою суду від 10.09.2019 року позивачу було запропоновано надати Пам`ятку клієнта, яка є складовою частиною кредитного договору, на що надано відповідь, що Пам`ятка клієнта видається клієнту при оформленні кредитного договору та не зберігається в архіві Банку, всі істотні умови зазначені в кредитному договорі. Відповідач не заперечував отримання ним Пам`ятки клієнта, а всі істотні умови зазначені в Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах. У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до вказаного укладеного договору строк його дії 12 місяців з моменту підписання (п.1.1.7.11. Договору). Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно п.1.1.7.43. сторони визнають, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених Договором. За наявності у клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій, дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. До суду не надано документів, які б підтверджували припинення дії Договору та що відповідач звертався до позивача з цього питання. Згідно даних наданого розрахунку заборгованості відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. в межах кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-9). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача з наданням права банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктом 1.1.3.2.4. передбачено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я [PERSON] вбачається, що банком приймалися рішення про встановлення кредитного ліміту (а.с.55). Згідно довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] отримував кредитні картки, остання з яких зі строком дії по липень 2021 року. Відповідач погодився на те, що позивач нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п.1.1.3.2.4. Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. П. 1.1.3.1.9 передбачено, що банк зобов`язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення до власника до системи Internet Banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції смс-повідомлень. В розділі 1.1.2.1. закріплені обов`язки клієнта, зокрема згідно п.1.1.2.1.5. обов`язком клієнта є одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками. Згідно п.1.1.2.1.6. у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання. П.1.1.5.26. передбачено, що неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє власника від виконання своїх зобов`язань за договором. З розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.5-9) вбачається, що на час отримання кредиту процентна ставка становила 30%, розмір якої збільшено до 34,80% та до 43,20%. Судом встановлено, що відповідач був повідомлений про зміну процентної ставки та не заперечив проти її збільшення. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку. Згідно п.1.1.2.1.9. Умов та правил надання банківських послуг власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Щодо нарахування пені п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн клієнт сплачує банку пеню. Згідно п.2.1.1.12.2.2. у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, при цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Вказаний розмір штрафу зазначений у заяві від 05.10.2009 року Відповідач своєчасно не повертав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. З огляду на зазначене, суд, з урахуванням наданих доказів, прийшов до висновку, що в порушення умов Договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. На підставі п.2.1.1.5.4. Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами Правил та/або «Тарифів Банку», клієнт зобов`язаний звернутись до банку для розірвання Договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком. Така заява відповідачем позивачу не надавалась, бо протилежного суду не надано. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за Договором, відповідач станом на 17.06.2019 року має заборгованість - 40759,34 грн., яка складається з наступного: - 18791,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 9333,84 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 10154,88 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; - 300 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до умов Договору: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1929,02 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги, додано на а.с.5-9. З вказаного розрахунку вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість і вказані дії суд оцінює, як визнання укладеного договору. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за Договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені, а також заявлених сум штрафів, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Враховуючи обов`язок боржника сплатити неустойку в разі порушення ним зобов`язання, а також неможливість одночасного застосування штрафу та пені, суд вважає доцільним стягнути з відповідача неустойку у виді штрафу, враховуючи наступне. Відповідно до висновків, що містяться у абз. 3 п.п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. З урахуванням цих підстав, на засадах розумності і пропорційності, враховуючи розмір отриманого позивачем кредиту та нараховану пеню, здійснені відповідачем періодичні погашення заборгованості, які першочергово списувались банком в рахунок сплати пені та штрафів, з метою дотримання рівності прав та інтересів учасників справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача саме штраф в сумі 250 грн + 5% від суми позову, що становить 1406,27 грн (28125,44 грн/100*5), а тому відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення пені. Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, які є належні і допустимі та якими позивач довів свої вимоги, суд вважає, що позивач належним чином довів, що відповідач не виконав умови Договору, а тому позов підлягає до задоволення частково та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 29781,71 грн, яка складається: 18791,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9333,84 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 250 грн - штраф (фіксована частина), 1406,27 грн - штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1921 грн, ціна позову становить 40759,34 грн, судом позов задоволено частково та стягнуто 29781,71 грн, відсоток задоволених позовних вимог становить 73% (29781,71 грн*100%/40759,34 грн). Тому суд, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) пропорційно розміру задоволених позовних вимог і становить 1402,33 грн (1921 грн*73%/100%).

Outcome: partial