Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, пов`язаної з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2019 р. о 13 год. 25 хв в м.Києві на перехресті вулиць Будіндустрії та Камишанської, автомобілем марки «Опель» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] здійснено дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої застрахований автомобіль марки «Мерседес» д.н. [NUMBER] на підставі Договору страхування № 250562907.18 від 19.03.2018 р., що належить ТОВ «МІЛЄ», під керуванням [PERSON] , тримав механічні пошкодження. На виконання умов Договору страхування власнику пошкодженого транспортного засобу було сплачено вартість відновлювального ремонту в розмірі 61355,19 гривень на підставі платіжного доручення № 3438 від 18.02.2019 р. Позивач зазначає, що відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 22.03.2019 р. винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Страховою компанією була направлена претензія на адресу відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак будь-які кошти з боку відповідача сплачені не були. 20.10.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. Станом на момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. На підставі положень ст.ст. 274-279 ЦПК України, за відсутності заперечень відповідача суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.01.2019 р. о 13 год. 25 хв в м.Києві на перехресті вулиць Будіндустрії та Камишанської, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Опель» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Мерседес» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Автомобіль «Мерседес» д.н. [NUMBER] належить ТОВ «МІЛЄ» та на момент настання дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника зазначеного транспортного засобу були застраховані в АТ «СК «ІНГО» на підставі Договору №250562907.18 від 19.03.2018 р. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 22.09.03.2019 р. [PERSON] був визнаний винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 23.01.2019 р. В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою Страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору, за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування, не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище. Ст. 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами. Страховою компанією була визначена сума страхового відшкодування відповідно до умов Договору страхування, рахунку №140 від 01.02.2019 та сплачено власнику пошкодженого транспортного засобу «Мерседес» д.н. [NUMBER] за проведення відновлювального ремонту 61355,19 гривень. Статтею ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідій частці залежно від обставин, що мають істотне значення. В силу положень ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди, майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Як встановлено судом, відповідач на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного полісу цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що 23.05.2019 р. на адресу відповідача відправлено претензію про відшкодування збитків, однак будь яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] сплатив зазначену суму, матеріали справи не містять. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в іх сукупності, суд приходить до висновку,що вимоги позивача є обґрунтовані, доведеними і підлягають задоволенню. На підставі положень ст.141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі.

Outcome: approved