Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 2 лютого 2017 року між ним та відповідачкою по справі було укладено шлюб. З [PERSON] позивач познайомився перебуваючи на лікуванні у Київському обласному психіатрично-наркологічному медичному об`єднанні в смт Глеваха. В цей час у виконавчому комітеті Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області вони зареєстрували шлюб з відповідачкою. Позивач тривалий час перебував на лікуванні, тому з [PERSON] фактично разом не проживав. Лише влітку 2018 року [PERSON] півтора місяці проживала у будинку матері позивача, а він в цей час постійно перебував на лікуванні у Київському обласному психіатрично-наркологічному медичному об`єднанні в смт Глеваха. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Спільне господарство сторонами не велося, не було спільного побуту, не було сімейних відносин. Зараз між сторонами взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. У відповідачки власні погляди на життя, будь-яких дій, які б свідчили про створення сім`ї, сторонами не вживається. Сторони проживають окремо. Шлюб носить формальний характер. Примирення між сторонами неможливе. Позивач просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] .. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 4 лютого 2017 року (а.с. 3), сторони 4 лютого 2017 року уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 2 . Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, та те що сторони не примирились, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved