Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок кримінального злочину посилаючись, на те, що 10 серпня 2016 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області було засуджено [PERSON] за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку на два роки. По даній кримінальній справі позивача визнано потерпілим так, як внаслідок злочинних дій йому було нанесено матеріальну шкоду на загальну суму 1693 грн. Під час розгляду кримінальної справи цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди ним не заявлявся. На даний час шкода не відшкодована, а тому ним було подано позов до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди не заперечував але не визнав відшкодування моральної шкоди. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 10 серпня 2016 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області було визнано винним [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю в два роки. Як вбачається з вказаного вироку відповідача засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення. Позивача визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Під час розгляду кримінальної справи в судовому засіданні було встановлено, що відповідач шляхом злому метлевої решітки та розбиття скла дверей, проник до магазину, звідки таємно викрав продукти харчування на загальну суму 438 грн. При пред"явлені даного позову позивачем було також, зазначено, що при здійсненні вказаного злочину також, було спричинено пошкодження майна, а саме пошкодження металевої решітки, розбиття скла та пошкодження замка, які в подальшому підлягали заміні і позивачем на їх заміну були потрачені кошти в сумі 955 грн., а також за час відновлення пошкодженного магазину він не здійснював торгівельну діяльність, що призвело до не отримання прибуток в розмірі 300 грн. В обгрунтування заявлених вищезазначених вимог позивачем були надані письмові докази (накладну №17 від 19.07.2016 року та товарний чек від 19 липня 2016 року), які суд вважає за належними доказами. Таким чином, загальна сума нанесених збитків позивач оцінив 1693 грн. Дані факти визнано відповідачем, який не заперечував про відшкодування розміру вказаних збитків. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вина відповідача підтверджується вищевказаним вироком суду від 10.08.2016 року. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень п.5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесеному ним душевних стражданнях та нервовому потрясінні, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому вважає за можливе стягнути на користь позивача у відшкодування спричиненої моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частина третя статті 88 ЦПК України передбачає, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, зважаючи, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до ЗУ "Про судовий збір" з відповідачів підлягає стягнення судового збору в дохід держави в розмірі 640 грн.

Outcome: partial