Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовано тим, що він є власником спірної квартири, в якій зареєстровані відповідачі, які з часу набуття ним права власності на квартиру, в ній не проживають, не є членами його родини, їх майно та речі у квартирі відсутні, а тому їх реєстрація носить формальний характер та призводить до надмірної сплати ним комунальних послуг та тягне за собою додаткові витрати щодо утримання квартири. Реєстрація відповідачів у квартирі створює йому як власнику перешкоди у вільному та безперешкодному здійсненні права власності, однак вирішити вказане питання у позасудовому порядку позбавлений можливості, оскільки зв'язок з відповідачами втрачено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив від відповідача не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачеві [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу частки квартири від 01.09.2017 р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №96092644 від 01.09.2017 р., свідоцтвом від 14.08.2017 р., зареєстрованим у реєстрі за №1748, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №94517348 від 14.08.2017 р. Відповідно до довідки №111 від 09.02.2018 року виданої ОСББ "Степана Разіна-75", за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак останні у вказаній квартирі не проживають. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відсутність відповідачів за місцем мешкання, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачами, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачі, не мешкаючи в спірній квартирі, без поважних причин, втратили право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягають визнанню такими в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved