Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що комунальне підприємство теплових мереж „Южтеплокомуненерго створене на підставі рішення Южненської міської ради від 14.01.2002 для забезпечення населення, підприємств, установ та організацій м. Южне Одеської області послугами з централізованого опалення та гарячої води. З моменту створення позивач надає житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими тарифами для населення м.Южне, що встановлюються рішеннями ЮМР Одеської області відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004. Відповідач користується послугами централізованого опалення, оскільки квартира [ADDRESS] приєднана до системи централізованого опалення, тому у відповідності до ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами послуг, які їм надані. Відповідач послуги з централізованого опалення отримує у повному обсязі, але сплачую не своєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.01.2020 утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 15967,94 грн. Зазначена заборгованість утворилась у період з лютого 2017 року по грудень 2019 року, що підтверджується актами про надання житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, розрахунком нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.03.2020 відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.09.2020 від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якого після порушення провадження по справі КП ТМ «ЮТКЕ» нарахувало [PERSON] плату за послуги централізованого опалення, отримані у період з січня 2020 роу по липень 2020 року у розмірі 2766,66 грн. Станом на 01.03.2020 втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення зобов`язання становлять 582,03 грн. та три проценти річних від простроченої суми боргу становлять 372,21 грн., в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18734,60 грн., інфляційні збитки у розмірі 582,03 грн., трьох відсотків за користування грошовими коштами 372,21 грн. та судові витрати у розмірі 2102 грн. 21.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позивачем визнається факт реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.13 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії» затверджених постановою КМУ від 21.08.2018 №830 «Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах», згідно з п.п.7, 48 тих же Правил «Виконавець має право: звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору», ст.ст.13-15 Розділу IV ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» також вказують на виключну необхідність укладення договорів та передбачають різні форми та порядок їх укладення однак позов не містить відомостей щодо того,який саме договір було укладено між позивачем та відповідачем (індивідуальний або колективний), підстави для його укладення. Також в позові відсутні відомості щодо звернень позивача до відповідача з пропозицією щодо укладення договору та вимог або претензій про сплату заборгованості. Звертає увагу на те, що в позовній заяві вказано, що заборгованість утворилась за період з лютого 2017 року по грудень 2019 року але як вказано в комунальній історії по квартирі станом на лютий 2017 року заборгованість вже складала 5135,45 грн., тому просить суд застосувати загальну позовну давність тривалістю три роки та відмовити у задоволені позову в повному обсязі. 22.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами Що практична реалізація нововведень відповідно до ч.3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII можлива за умови укладання договорів про надання комунальних послуг за правилами та особливостями, визначених Законом. Це означає, що до моменту укладення нових договорів про надання комунальних послуг за вимогами і правилами Закону, нарахування плати за комунальні послуги здійснюватиметься відповідно до договорів, укладених до 01.05.2019. Відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги суперечить вимогам ч.3 ст.ст.6, 627, 360 ЦК України, ст.ст.19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої виконавцем. Відсутність договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Твердження відповідача щодо відсутності відомостей щодо звернень позивача до відповідачів з пропозицією укладення договору є такими, що не стосуються предмету позову, адже предметом позову є не визнання договору укладеним, а стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що комунальне підприємство теплових мереж „Южтеплокомуненерго створене на підставі рішення Южненської міської ради від 14.01.2002 для забезпечення населення, підприємств, установ та організацій м. Южне Одеської області послугами з централізованого опалення та гарячої води. З моменту створення позивач надає житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими тарифами для населення м. Южне, що встановлюються рішеннями ЮМР Одеської області відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004. Відповідач користується послугами централізованого опалення, оскільки квартира [ADDRESS] приєднана до системи централізованого опалення, тому у відповідності до ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг, які їм надані. Відповідач послуги з централізованого опалення отримує у повному обсязі, але сплачує не своєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом 01.09.2020 утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 18734,60 грн. Зазначена заборгованість утворилась у період з лютого 2017 року по липень 2020 року, що підтверджується актами про надання житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, розрахунком нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення. Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.642 Цивільного Кодексу, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до розрахунку нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за отримані від Позивача послуги Відповідач частково здійснив оплату. Свобода договору закріплена у ст.ст.6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не с безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов`язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч.З ст.6 ЦК України). Так, ст.ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов`язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору, форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення». Згідно п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків i гуртожитків, що затверджені постановою Кабінету Мiнiстрiв України від 8 жовтня 1992 р. №572 (в редакції постанови Кабінету Мiнiстрiв України від 24 січня 2006 року№45) власник або наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений Постановою КМ України №630 від 21.07.2005 споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж цього централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Боржник від отримання послуг з централізованого опалення та гарячої води не відмовлявся та фактично отримує послугу з центрального опалення. Відповідно пункту 7.1 "Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992р. №572 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання, згідно з п.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача. Відмова споживача послуг від укладення договору суперечить вимогам ч.З ст.6, ст.ст.27, 630 ЦК України та ст.ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 7.1 "Правил користування приміщеннями житлових будинків». Відповідно до ст.67 Житлового кодексу Української PCP, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Стаття 68 ЖК УРСР визначає, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української PCP. Згідно п.7.2 Правил користування приміщенням житлових будинків і гуртожитків, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45) власник або наймач квартири зобов`язаний виплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.аааа Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений Постановою KM України №630 від 21.07.2005 споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж цього централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Боржник від отримання послуг з централізованого опалення та гарячої води не відмовлявся. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець), зобов`язується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 24.06.2004, плата за комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Таким чином, на підставі досліджених доказів суд вважає, що відповідач дійсно має заборгованість за житлово комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 18 734,60 грн. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Суд вважає, що до позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період до 01.02.2017 у розмірі 5135,45 грн. необхідно застосувати строк позовної давності, оскільки позивач був обізнаний, що відповідачі протягом тривалого часу взагалі не здійснювали оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем; заборгованість у розмірі 5135,45 грн. вже існувала станом на 01.02.2017; із даним позовом позивач звернувся до суду у 30.01.2020 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином сума заборгованості в межах строку позовної давності складає 13599,15 грн. за період з 01.02.2017 по 31.07.2020. Щодо вимог про стягнення інфляційних витра та трьої відсотків річних він наданийи представником позивача в межах строку позовної давності. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. За таких обставин, суд вважає, що позов КП ТМ «Южтеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги з централізованого опалення необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 13599,15 грн., інфляційні збитки у розмірі 582,03 грн., три відсотки річних у розмірі 372,21 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: partial