Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що він у 2012 році закінчив Орловську загальноосвітню школу та вступив на 1 курс в Державний навчальний заклад «Донецький центр професійно-технічної освіти будівництва і архітектури». Його батьки [PERSON] та [PERSON] після розлучення 20.08.2003 року почали проживати окремо. Він тривалий час з 5 до 14 років проживав разом з батьком. Мати його протягом цього періоду на його утримання сплачувала батьку аліменти. З вересня 2012 року він проживає в гуртожитку навчального закладу, його дохід складається із аліментів матері у розмірі 500 грн. та стипендії у розмірі 275 грн.. інших джерел матеріального утримання він не має. За ці гроші він харчується, купує собі речі та одяг. Але цього не достатньо для нормального життя. Матеріальні нестатки приводять до того, що іноді він голодує. На теперішній час ні мати, ні батько з нім не спілкуються, проживати з ним не бажають, самоусунулися повністю від його виховання та утримання. Його батько [PERSON] ніде не працює, іноді вживає спиртні напої, матеріальне його не утримує, його мати [PERSON] працює касиром у трамвайно-тролейбусном ДЕПО №3, сплачує аліменти на його утримання батькові. Ати та батько ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не цікавляться його розвитком, не спілкуються з ним взагалі, тобто не дбають про його самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей. Під час бесіди з працівниками служби у справах дітей його батько та мати заявили, що бажають, щоб їх позбавили батьківських прав, про що надали відповідні заяви, тому він просить суд позбавити батьківських прав відносно нього його батьків [PERSON] та [PERSON], та стягнути з них аліменти у розмірі ? частини всіх доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму на користь закладу або особи, на утриманні якої він буде знаходитися (а.с.1-2). В судовому засіданні позивач свій позов підтримав у повному обсязі та додав, що народився він [INFO] році, до п'яти років він мін мешкав разом зі своєю бабусею, яка займалася його виховання, після того, як його батьки розлучилися він став мешкати разом зі своїм батьком, в той час як його мати [PERSON] створила нову сім'ю. З батьком та його дружиною він проживав за адресою [ADDRESS] де навчався в школі до 14 років. Коли він закінчив 6 клас, він та його батько [PERSON] переїхали до пос. Ласточкіно де його батько направив в інтернат де лікують сколіоз, в даному інтернаті він навчався та лікувався на протязі одного року. Після навчання та лікування в інтернаті, його забрав батько вони переїхали та стали проживати в [ADDRESS], де він закінчив 9 класів. 28 грудня 2011 року між ним та жінкою його батька виникла конфліктна ситуація, внаслідок чого він сам пішов з дому та бродяжні чал, в лютому 2012 році він був затриманий працівниками міліції, влаштований до притулку «Сказка» звідки його забрав його батько. В вересні 2012 року він був зарахований до Державного навчального закладу «Донецький центр професійно-технічної освіти будівництва і архітектури» та став проживати в гуртожитку даного закладу за адресою: [ADDRESS], а іноді він мешкає разом зі своєї дівчиною за місцем її проживання. Не заперечував проти того, що дійсно поки він мешкав зі своїм батьком той займався його вихованням, влаштовував його в навчальні заклади, відвідував їх, турбувався про нього та утримував його. Між ним та його батьком виникали конфліктні ситуації, оскільки він на той час не мав великого бажання навчатися та відвідувати школу, а в подальшому сварки виникали із за жінок з якими проживав його батько. Після того, як він став проживати в гуртожитку батько не цікавиться ним, матеріально йому не допомагає, тільки передає йому аліменти які сплачує йому матір у розмірі 500 грн.. Сам він також з батьком не спілкується до дому не приїжджає. Його матір [PERSON] разом з ним не мешкала, вихованням його не займалася, ухилялася від виконання батьківських обов'язків, не цікавилася його розвитком та не спілкується з ним взагалі. Позбавлення батьківських прав його батьків надасть йому можливість отримати статус «сироти», якій йому дасть можливість отримувати матеріальну допомогу від держави, а також він в подальшому буде мати перевагу при вступі до вищого навчального закладу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала частково, а саме не заперечувала проти того, щоб її позбавили батьківських прав, але заперечувала проти того, щоб з неї стягували аліменти, оскільки згідно рішення Ясиноватського суду з неї вже стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON]. Їй відомо, що всі аліменти отримує дитина від батька. Не заперечувала проти того, що дійсно [PERSON], [INFO] її син, який народився в період шлюбу, який в 2003 році був розірваний між нею та [PERSON]. [PERSON] до п'яти років проживав та виховувався матір'ю відповідача [PERSON], після чого став проживати з батьком, який весь час виховував його та дбав про нього до тих пір поки він не вступив до навчального закладу та не став проживати в гуртожитку. Із розмови з сином їй стало відомо, що з даним позовом він звернувся до суду для того, щоб отримати статус «сироти» та в подальшому отримувати соціальну допомогу, оскільки ті аліменти які він отримує від неї їх замало, а батько саме матеріально йому не допомагає. Їй також відомо, що відповідач [PERSON] запропонував сину отримувати від нього продукти харчування, оскільки у нього є огород. Не заперечувала проти того, що вона особисто як мати самоусунулася від виконання батьківських обов'язків відносно свого сина, не дбала про нього, вихованням та утриманням його не займалася, в той час як саме батько відповідач [PERSON] проживав разом з дитиною, займався його вихованням та утриманням. Під час бесіди з працівниками служби у справах дітей вона надала письмову заяву, де вказала, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. В подальшому відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являлася, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутністю (а.с.51). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно позивач [PERSON], [INFO] є його сином який народився в період шлюбу між ним та [PERSON], який в 2003 році був між ними розірваний. Після розірвання шлюбу він став мешкати разом з сином, спочатку він влаштував його в дитячий садочок, після чого в школу №6 в м. Авдєєвка Донецької області, де він навчався до 6 класу. Після чого за рекомендацією лікарів він дійсно влаштував сина в школу інтернат в м. Ясиноватая Донецької області де лікують сколіоз, де дитина знаходилася та навчалася на протязі одного року. Після проходження лікування він забрав сина з інтернату та влаштував його навчатися в школу с. Орловка Ясиноватського району Донецької області, де дитина навчалася 8 та 9 клас. За весь цей час він займався вихованням сина, дбав про нього та утримував його. Постійно відвідував навчальні заклади де навчався його син, виконував рекомендації вчителів та лікарів, влаштовував йому відпочинок в літній період. Після закінчення 9 класу син виявив бажання жити окремо, він вступив в державний навчальний заклад та з вересня 2012 року проживає в гуртожитку. Він як батько відвідував цей заклад в вересні 2012 року. Саме з вересня 2012 року син перестав з ним спілкуватися, перестав приїздити до дому, перестав йому допомагати по господарству, на зв'язок не виходить. Через знайомих він передає сину аліменти, яка сплачує на його утримання [PERSON] та іноді продукти харчування. Дійсно він не може утримувати матеріально сина, оскільки його заробітна плата на цей час складає 1900 грн., а на його утриманні крім його сина знаходиться його дружина та дитина [PERSON], [INFO]. Не заперечував проти того, що його запрошували до органу опіки та піклування Київської районної у м. Донецьку ради, де він дійсно перебуваючи в емоційному стані, а саме його обурило, що його син ставить питання про позбавлення його батьківських прав, написав заяву, що не заперечує про позбавлення його батьківських прав, про що дуже шкодує. Впевнений в тому, що з даним питанням звернутися до суду його налаштували вчителя, що він намагався поговорити з сином, просив його приїхати додому, однак син на його прохання не реагує. Стверджував, що ніколи спиртними напоями не зловживав, на обліках у медичних закладах не перебуває, офіційно працює ПАО «АКХЗ» слюсарем ремонтником. Представник органа опіки та піклування Київської районної у м. Донецьку ради в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та додав, [PERSON] з 10.06.2013 року перебуває на обліку в службі у справах дітей, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Навчальний заклад, де навчається [PERSON] звернувся до органу опіки з клопотанням про встановлення дитині статусу. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.04.2014 року [PERSON] пояснив, що на теперішній час ні мати, ні батько із ним не спілкуються, проживати разом з ним не бажають, повністю самоусунулися від його виховання, утримання, тому він наполягав на позбавленні батьківських прав його батьків. Відповідачі надали письмові заяви, згідно яких не заперечували проти того, щоб їх позбавили батьківських прав, тому органа опіки та піклування Київської районної у м. Донецьку ради клопоче перед судом про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Представник Державного навчального закладу «Донецький центр професійно-технічної освіти будівництва і архітектури» в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити та додала, що [PERSON] навчається в даному закладі з 01.09.2012 року по цей час. За час навчання проявив себе з позитивної сторони, отримує стипендію у розмірі 275 грн.. За час навчання дитини його долею батьки не інтересуються, навчальний заклад не відвідують, вихованням його не займаються та матеріально не утримують. Йому необхідно отримати статус «сироти» оскільки це дасть йому можливість отримувати соціальну допомогу, на надасть можливість отримати перевагу для надходження до вищого навчального закладу, надасть йому ті можливості, які його батьки йому надати не мають бажання, крім того, батьки самі виявили бажання надавши органу опіки заяви про згоду позбавлення їх батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що в судовому засіданні не доведено вина поведінка відповідачів, яку б можливо було б розцінити, як ухилення їх від виховання дитини. Суд заслухавши позивача, відповідачів, третіх осіб, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та письмові докази вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Київської районної у м. Донецьку ради, Державний навчальний заклад «Донецькій центр професійно-технічної освіти будівництва і архітектури» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно із положеннями ч.1ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними. Відповідно до роз"яснень, викладених у п.15-16 постанови №3 від 30 березня 2007 року Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін./, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу ; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є дитиною відповідачів, що підтверджується свідоцтвом про народження видане Калінінським відділом реєстрації актів громадського стану від 03 липня 1997 року (а.с.4). Відповідно довідки наданої виконкомом орловського сільської ради від 11.06.2012 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де зареєстрований його батько [PERSON] (а.с.9). Відповідно клопотання Державного навчального закладу «Донецький центр професійно-технічної освіти будівництва і архітектури» судом встановлено, що [PERSON] навчається в даному закладі з 01.09.2012 р. по цей час та проживає в гуртожитку даного закладу. З бесіди з батьком було встановлено, що він з трьох років до п'ятнадцяти років виховував сина один, мати дитини ним не цікавиться, вихованням не займається, платить аліменти. У відповідача з сином склалися складні відносини, [PERSON] не визнає відповідача як батька, матеріально батько сину не допомагає, тому заклад звернувся до органу опіки та піклування Київської районної у м. Донецьку ради з питанням про визначення дитині статусу (а.с.10). В матеріалах справи також міститься письмові заяви відповідачів [PERSON] та [PERSON] про їх згоду на позбавлення них батьківських прав відносно їх сина [PERSON] (а.с.11-12). Відповідно характеристики Державного навчального закладу «Донецький центр професійно-технічної освіти будівництва і архітектури» [PERSON] характеризується з позитивної сторони, де також зазначено, що батьки дитини навчальний заклад не відвідують, вихованням сина не займаються, уваги йому не приділяють (а.с.45). Крім того, в матеріалах справи мається характеристика надана [PERSON] Орлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, згідно якої судом встановлено, що дитини характеризується задовільно, де вказано, що [PERSON] виховувався в неповної сім'ї, вихованням дитини займався батько, який дбав про нього та приділяв йому увагу (а.с.46). Згідно виробничої характеристики відповідач [PERSON] працює ПАО «АКХЗ» слюсарем ремонтником та характеризується позитивно (а.с.47). Відповідно до свідоцтва про народження відповідач [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO] (а.с.48). Згідно висновку органа опіки та піклування Київської районної у м. Донецьку ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів у відношенні їх сина [PERSON] судом встановлено, що даний висновок був зроблений на підставі клопотання навчального закладу та письмових заяв наданих відповідачами про згоду їх на позбавлення батьківських прав, а також відповідно пояснень наданих позивачем (а.с.50). Відповідно до рішення Ясиноватського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ? частини заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.52). Що стосується вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав його мати [PERSON] то дані вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні із пояснень позивача та самої відповідача [PERSON] було безумовно встановлено, що мати позивача після розірвання шлюбу в 2003 році з відповідачем [PERSON] з дитиною разом не мешкає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчанням, не займається підготовкою до самостійного життя дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, фактично не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а також не створює умови для отримання ним освіти. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Не довіряти зазначеним показанням сторін у суду немає ніяких підстав, оскільки зазначені показання є логічними, повністю узгоджуються між собою, а характер викладення цих показань у судовому засіданні безперечно свідчить про те, що ці показання не є заздалегідь підготованими, оскільки вони узгоджуються з встановленими обставинами, а саме показаннями відповідача [PERSON], який стверджував, що вихованням дитини до 15 років він займався самостійно, клопотанням Державного навчального закладу «Донецький центр професійно-технічної освіти будівництва і архітектури» згідно якого судом встановлено, що саме відповідач займався вихованням дитини до 15 років, в той час як мати дитини ним не цікавиться, вихованням не займається, платить аліменти, узгоджується з характеристикою Орлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, згідно якої судом встановлено, що вихованням дитини займався тільки батько, який дбав про нього та приділяв йому увагу, а також суд враховує, що в судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримала свою письмову заяву про її згоду на позбавлення її батьківських прав. Що стосується вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав відносно відповідача [PERSON] то судом встановлено, що сам позивач не заперечував проти того, що дійсно до 15 років він мешкав разом з батьком, який займався його вихованням, дбав про нього та утримував його. В грудні 2011 року між ними виникла конфліктна ситуація та він сам пішов з дому, після чого в лютому 2012р. він був затриманий працівниками міліції та влаштований до притулку, відкіля його забрав батько, після чого він прийняв рішення проживати окремо, та з вересня 2012 року він став проживати в гуртожитку Державного навчального закладу «Донецький центр професійно-технічної освіти будівництва і архітектури» де проживає і на цей час. Обґрунтовуючи свої вимоги в судовому засіданні позивач також не заперечував той факт, що він сам не бажає спілкуватися з батьком, додому до батька він не приїжджає, але не заперечував проти того, що батько йому передає аліменти які сплачує його матір. Але він бажає отримати саме статус «сироти», оскільки це надасть йому можливість отримувати соціальну допомогу від держави та перевагу при вступу до вищого навчального закладу. Також суд приймає до уваги пояснення в судовому засіданні відповідача [PERSON], яка в судовому засіданні стверджувала, а позивач дані обставини не спростовував, а саме в тієї частині, що вона та відповідач [PERSON] пропонували позивачу, що оскільки він навчається та мешкає в гуртожитку, то він від матері буде одержувати аліменти, а батько йому буде надавати допомогу продуктами харчування, однак позивач наполягав на тому, що він бажає отримувати тільки матеріальну допомогу. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні батько дитини не є хронічним алкоголіком або наркоманом, за вчинення умисного злочину щодо дитини не засуджувався. Як пояснив відповідач [PERSON] він не відмовляється від утримання дитини, має намір її продовжувати виховувати і надавати дитині необхідну матеріальну допомогу по мірі своєї можливості. Вказані заперечення відповідача матеріалами справи не спростовані, в тому числі і показаннями сторін. Посилання позивача, а також представників третіх осіб на заяву відповідача [PERSON] про відмову від дитини та його згоду на позбавлення батьківських прав не можуть прийматися до уваги судом, оскільки відповідно до вимог ст. 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною. Що ж стосується висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, то вказані висновки суперечать вимогам законодавства, оскільки такий захід є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Втім питання щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків органом опіки та піклування раніше взагалі не розглядались і заходів впливу до нього не приймалось. Відповідно до ч.3 ст.10, чч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, а також положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. Аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON], оскільки обґрунтування вимог позивача не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечать вимогам сімейного законодавства. Крім того, сам факт відсутності спілкування на цей час між позивачем та відповідачем, а саме між батьком та сином, в конкретній ситуації, обумовлений стосунками які склались між ними, і тому не можуть бути розціненими, як факт ухилення відповідача від виховання своєї дитини. На підставі ст. ст. 155,164 СК України, п.15-16 постанови №3 від 30 березня 2007 року Пленуму Верховного Суду України,

Outcome: partial