Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом який мотивував тим, що [INFO]. помер його батько [PERSON]. При житті останній 04.11.1996 р. склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1187, в якому належний йому житловий будинок по [ADDRESS] з надвірними побудовами заповідав [PERSON], тобто позивачу. Посилаючись на те, що він проживає в іншому регіоні, а тому не мав змоги своєчасно оформити спадщину через нотаріальну контору, просив визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю і суду пояснила, що позивач є її сином, а його батько та її колишній чоловік [PERSON] періодично працював в с.Юрівка Києво-Святошинського району Київської області, де [INFO]. помер. [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, а з питанням щодо визначення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини він до суду не звертався так я вважав, що якщо є заповіт на його ім'я, то звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної може в будь-який час. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника (а.с.26). Представник третьої особи - Чорнухинської державної нотаріальної контори в судове засіданні не з'явився про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.23). Ухвалою від 05.06.2015 р. судом відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову [PERSON], оскільки таке визнання позову суперечить вимогам закону. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, є її власником з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За змістом глави 13 Інструкції про затвердження вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої 22 лютого 2012 року наказом Міністерства юстиції України №296/5, нотаріус у передбачених Законом випадках відмовляє у вчиненні нотаріальної дії; на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус протягом трьох робочих днів, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Таким чином Главою 87 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, зазначеним Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", де роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 7). При житті [PERSON] 04.11.1996 р. склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1187, в якому належний йому житловий будинок по [ADDRESS] з надвірними побудовами заповідав [PERSON], позивачу у справі (а.с.8,15). Як встановлено судом, і ці обставини не заперечувались представником позивача, останній у встановлений законом строк та в передбаченому законом порядку спадщину не прийняв, оскільки разом з спадкодавцем на момент його смерті не проживав, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до суду не звертався (а.с.28). Враховуючи вищевказані положення закону та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, так як згідно з ст.392 ЦК України право власності спадкоємця підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Між тим позивачем не надано суду доказів про порушення його прав та інтересів на час звернення до суду, а в справі відсутні особи, які б оспорювали або не визнавали позовні вимоги. Звертаючись з позовом до Чорнухинської селищної ради Чорнухинського району, яка не оспорює право позивача та не заперечує проти позовних вимог, [PERSON] не надав доказів, чим саме відповідач порушує його право, як спадкоємця на майно після померлого [PERSON] За таких обставин позов [PERSON] є передчасним і підстави для його задоволення відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed