Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 лютого 1998 року між позивачем та відповідачами укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначений договір був зареєстрований Товарною біржею «Строй-інвест» за № 986/41 від 07 лютого 1998 року, яка на даний час ліквідована. На підтвердження укладеної угоди позивачем було сплачено відповідачам 8 580 грн., в свою чергу відповідачі передали позивачеві ключі від квартири, технічний паспорт, книжки по сплаті комунальних послуг. З цього часу позивач разом зі своє родиною мешкає у вказаній квартирі. Крім того, зазначений договір купівлі-продажу позивач зареєстрував у КП БТІ м. Донецька. Позивач вважав, що укладений договір є законним у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Проте, при вирішенні питання про розпорядження спірною квартирою він дізнався, що укладений між ним та відповідачами договір потребує обов'язкового нотаріального посвідчення. На теперішній час позивач бажає подарувати цей житловий будинок, проте нотаріусом відмовлено у реєстрації договору дарування житлового будинку, посилаючись на недійсність біржового контракту №986/41, оскільки така угода потребує обов'язкового нотаріального посвідчення. Оскільки позивач позбавлений можливості посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально, просить суд визнати договір купівлі - продажу №98/6/41 від 07 лютого 2008 року, укладений між ним та відповідачами про купівлю-продаж квартири [ADDRESS], дійсним. В судовому засіданні позивач підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, з позовними вимогами позивача згоден в повному обсязі. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 лютого 1998 року на Товарній біржі «Строй-інвест» зареєстровано за №986/41 договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] і [PERSON], що зареєстровано в КП БТІ м. Донецька 18.02.1998 року за реєстровим №1312 (а.с.5-7). Державну реєстрацію припинення юридичної особи - Товарної біржі «Строй-інвест», проведено 21.07.2010 року (а.с.8). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, Інформації з реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості в цих реєстрах стосовно квартири [ADDRESS] відсутні (а.с.29-30). Постановою приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 16 травня 2014 року [PERSON] відмовлено у посвідченні договору дарування квартири [ADDRESS], оскільки власником квартири надано правовстановлюючий документ за формою, яка не відповідає вимогам, встановленим ст. 657 ЦК України щодо нотаріального посвідчення (а.с.27). Постановою приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 16 травня 2014 року [PERSON] відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу №986/41 квартири [ADDRESS], оскільки власником квартири не надано правовстановлюючий документ за формою, яка відповідає встановленим законодавством вимогам (а.с.25). Згідно зі ст. 15 Закону "Про товарну біржу" біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі, якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У відповідності до ст. 227 ЦК УРСР (1963 р.), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 ст. 48 ЦК УРСР (1963 р.) по недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. Враховуючи зазначене, недійсність цього договору встановлена законом, а саме, ст. 227, ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.), а тому він не визнається особами публічного права, в тому числі, нотаріусом, що і є перешкодою для здійснення позивачем права розпорядження спірним майном. Відповідно до частини 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.), який діяв на час укладення угоди купівлі-продажу спірного житлового будинку, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Позивач вважав, що укладений договір є законним, оскільки згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Проте при вирішенні питання про розпорядження спірною квартирою він дізнався, що укладений між ним та відповідачами договір потребує обов'язкового нотаріального посвідчення. Згідно п. 1.1, п. 1.7 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно. Отже, судом встановлено, що між продавцями - відповідачами [PERSON], [PERSON] та покупцем позивачем [PERSON] було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується змістом договору купівлі-продажу №986/41 від 07.02.1998 року, в якому зазначені предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу, сторони повністю виконали угоду, то даний договір купівлі-продажу, зареєстрований на Товарній біржі «Строй-інвест» 07.02.1998 року, відповідає порядку укладання договорів на товарних біржах, тобто вимогам ст. 15 Закону "Про товарну біржу", та має юридичну силу, нотаріально зазначений договір посвідчено не було. На теперішній час друга сторона угоди - продавці відповідачі [PERSON], [PERSON] не бажають з'являтися у нотаріальну контору, оскільки не мають для нотаріального посвідчення договору правовстановлюючих документів на спірну квартиру на своє ім'я, та через реєстрацію в 1998 році права власності позивача на спірну квартиру не мають можливості отримати витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно на своє ім'я, які потрібно надати нотаріусу. Крім того, нотаріусом відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу спірної квартири між позивачем та відповідачами у зв'язку із ненаданням правовстановлюючих документів. Заборона на відчуження спірної квартири відсутня. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ним та [PERSON], [PERSON] 07 лютого 1998 року та зареєстрованого в Товарній біржі «Строй-інвест» під №986/41, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved