Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності, посилаючись на те, що [INFO] померла свекруха позивачки - [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яка складається з частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], та підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. 15.03.2010 р. [PERSON] належну їй частину житлового будинку заповіла [PERSON] та [PERSON], а [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] спадщину після смерті свекрухи прийняла, проживаючи в одному з нею будинку та подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачка подала заяву до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], проте постановою від 10 березня 2016 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з не поданням правовстановлюючого документу. На підставі ст. 1269 ЦК України [PERSON] просить визнати за нею право власності на спадкове майно - належну їй частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки - адвокат Куц В.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволення вимог [PERSON], позовні вимоги визнала в повному обсязі. Пояснила, що та просить визнати за нею право власності на ту частину будинку, яку вона прийняла після смерті своєї свекрухи, її сестри [PERSON], та в якій проживала з нею до дня смерті останньої. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, оцінивши і проаналізувавши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [INFO] в м. Березне Рівненської області померла свекруха позивачки [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 85 від 28.08.2015 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] Згідно заповіту від 15.03.2010 р. [PERSON] належну їй частину житлового будинку заповіла [PERSON] та [PERSON] Зі свідоцтва про смерть на а. с. 15 відомо, що син спадкодавця, чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON], помер [INFO]. Інвентаризаційна вартість спірного домобудування визначена технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий у [ADDRESS] і складає 371 956 гривень. Із постанови приватного нотаріуса Березнівського районного нотаріального округу Рівненської області Куц І.В. від 10 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті свекрухи [PERSON], однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], оскільки нею не подано правовстановлюючих документів на вказаний об'єкт нерухомості. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а. с. 10) приватним нотаріусом Куц І.В. 12 листопада 2015 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] на підставі заяви позивачки. Позивачка [PERSON] довела наданими доказами підстави для зменшення їй, визначеного законом до сплати суми судового збору. Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Подібний факт безспірно встановлений у відношенні позивачки [PERSON], а тому її позов суд задовольняє Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Сукупність усіх досліджених в судовому засіданні доказів по справі з урахуванням практики Єврпопейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку набула права на спадщину, прийняши її в установленому законом порядку, на підставі чого суд визнає за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS].

Outcome: approved