Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту; в позовній заяві вказав, що [PERSON] на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 05.03.2008 року, належить домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS]. На підставі іпотечного договору №№ 13/08В-І від 05.03.2008 року, укладеного між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON], іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку домоволодіння [ADDRESS]. На підставі договору про відступлення права за Іпотечним договором від 07.02.2014 року, [PERSON] набув права первісного іпотекодержателя згідно Іпотечного договору №№ 13/08В-І. Предметом Договору іпотеки є нерухоме майно, а саме - домоволодіння [ADDRESS]. При звернені до нотаріальної контори з приводу перереєстрації права власності на предмет іпотеки, стало відомо, що 04.08.2009 року державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ в межах виконавчого провадження накладено арешт на все майно боржника, в тому числі і на домоволодіння, яке перебуває в іпотеці, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача [PERSON] до судового засідання не з'явились. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача - Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ, до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення. Дослідивши матерыали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України. 04.08.2009 року державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції винесено постанову ВП № 14287126 про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника, згідно якої накладено арешт та заборонено відчуження будь-якого майна, що належить [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про заставу», якою передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Також, згідно із вимогами ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати, на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно та звільнення його з-під арешту . Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. На підставі ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутись до суду із позовом про звільнення майна з під арешту . Як вбачається із матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON] на праві правної власності належить домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS]. На підставі іпотечного договору №№13/08В-І від 05.03.2008 року від 05.03.2008 року, укладеного між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON], Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку домоволодіння [ADDRESS]. На підставі договору про відступлення права за Іпотечним договором від 07.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], [PERSON] набув права первісного Іпотекодержателя згідно Іпотечного договору №№13/08В-І. Предметом Договору іпотеки, є нерухоме майно, а саме - домоволодіння [ADDRESS]. Однак на вказане вище спірне майно відділом ДВС накладено арешт. Накладення арешту на це майно Відділом ДВС суперечить ст.ст. 56 - 58 Закону України «Про заставу» № 2654-ХІІ від 02 жовтня 1992р., яких передбачено гарантії прав заставодержателя. Із зазначених норм вбачається, що захист права заставодержателя на збереження застави гарантується державою, у тому числі правом на судовий захист цього права. Накладення арешту на домоволодіння робить неможливим задоволення вимог заставодержателя у випадку невиконання зобов'язань позичальником. Боржником порушено умови кредитного договору, належним чином не виконуються умови погашення кредиту, тому заставодержатель майна, яким забезпечується умови виконання кредиту, має право на звернення стягнення на предмет застави. Враховуючи той факт, що державним виконавцем накладено арешт на предмет іпотеки, а відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі та

Outcome: approved