Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачі у підтвердження заявлених вимог посилаються на те, що відповідач - колишній зять, був одружений з їх дочкою [PERSON], яка померла [INFO] Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO] З моменту народження онука проживала з своїми батьками разом з ними в [ADDRESS]. Після смерті їх дочки онука залишилася проживати з позивачами, які фактично замінили малолітній маму і батьтка. Дитина найбільш прихильна саме до них. 23.07.2013 р. відповідач забрав малолітню [PERSON] з садочку м. Н. Розділ і відвіз у с. Старе Село Жидачівського району до своїх батьків. Змінивши місце проживання дитини, відповідач не дозволяє їм спілкуватися з нею, позбавляє брати участь у її вихованні, у зв"язку з чим їх право на спілкування, виховання онуки підлягає судовому захисту, а тому просять визначити способи участі у вихованні внучки [PERSON], [INFO], а саме: надати їм право у відвідуванні онуки за місцем її навчання один раз на тиждень тривалістю до 3 год, без порушення навчального процесу, без присутності батька дитини [PERSON]; відвідання за місцем її проживання у [ADDRESS], один раз на тиждень тривалістю до 3 год, за попереднім погодженням з батьком дитини, без його присутності; кожну першу та третю суботу місяця з правом ночівлі у них в [ADDRESS], без присутності батька дитини [PERSON], 3 дні під час осінніх канікул з правом ночівлі у них в [ADDRESS], без присутності батька дитини [PERSON], 7 днів під час зимових канікул з правом ночівлі у них в [ADDRESS], без присутності батька дитини [PERSON], 3 дні під час весняних канікул з правом ночівлі у них в [ADDRESS], без присутності батька дитини [PERSON], 46 днів під час літніх канікул з правом ночівлі у них в [ADDRESS], без присутності батька дитини [PERSON], 5 святкових днів з правом ночівлі у них в [ADDRESS], без присутності батька дитини [PERSON], у день народження дитини тривалістю до 3 год, спільно відпочивати з онукою з правом вибору місця відпочинку без присутності батька дитини [PERSON] Зобов"язати відповідача не чинити їм перешкод у спілкуванні та вихованні онуки. Позивачі та їх представник, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вимоги підтримали, окрім того пояснили, що відповідач не дозволяє їм зустрічатися з дитиною за місцем її проживання та забирати онуку до місця їх проживання в м. Н. Розділ. Відповідач та його представник позов визнали частково та пояснили, що відповідач не заперечує щодо зустрічей та спілкувань позивачів з його дочкою за місцем її проживання, однак не згідний, щоб вони забирали дитину за місцем свого проживання без його присутності, тому, що позивачі налаштовують дитини проти нього, обвинувачують його в тому, що він винен у смерті матері дитини, чим завдають їй моральних страждань, які вона хворобливо переносить. У дитини є проблеми із здоров"ям, а саме порушення психічного розвитку. Згідно висновку районної психолого- медико-педагогічної консультації малолітній рекомендовано продублювати навчання в першому класі загальноосвітньої школи та забезпечити відповідну психологічну та педагогічну корекцію в межах індивідуального підходу. Представник органу опіки та піклування Турчак О.Є. вважає заявлені вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню та підтримала висновок органу опіки та піклування від 27.06.2014 р.,в частині визначення способів участі баби і діда у вихованні неповнолітньої внучки. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав: Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO](а.с. 7). Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачі є рідними дідом і бабою малолітньої [PERSON] по лінії матері. Як встановлено в судовому засіданні, що з дня народження і до дня смерті матері малолітня [PERSON] разом з батьками проживала у сім'ї позивачів, за місцем їх проживання, в м. Н. Розділ. Позивачі піклувалися про внуку, брали участь у її вихованні, матеріально допомагали. Із 23.07.2013 р. малолітня проживає разом з батьком, відповідачем у справі, в с. Старе Село Жидачівського району. На даний час між відповідачем та позивачами виникли розбіжності щодо участі останніх -баби та діда у вихованні внучки. У відповідності до ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, іншими родичами. Відповідно до вимог ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Як встановлено, що періодичні позови позивачів до відповідача: про позбавлення батьківських прав, про відібрання дитини, ще більше усугубили стосунку між сторонами. Особиста неприязнь рідних для дівчинки людей, їх різні погляди на виховання негативно впливають на стан психічного здоров"я дитини. Поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що позивачі після смерті своєї дочки не дозволяли бачитись відповідачеві з дитиною, чинили різні перешкоди. Однак, особисті неприязні відносини, які склалися між сторонами у справі, не можуть бути перешкодою для реалізації прав позивачів і дитини на їх виховання і спілкування. Суд вважає, що позивачі мають право брати участь у вихованні малолітньої онуки і що позбавлення позивачів права щодо їх участі у спілкуванні та вихованні онуки може позбавити останню родинних зв'язків з бабою та дідом по лінії матері, любові та турботи з їх боку. Наведене узгоджується з приписами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Посилання відповідача на те, що зустрічі з позивачами негативно впливають на виховання дочки, суд вважає необґрунтованими, оскільки [PERSON] не надав безспірних доказів того, що спілкування онуки з дідом та бабою негативно впливає на виховання дитини та її психологічний стан. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині визначення способів участі позивачів у вихованні малолітньої внучки, відповідно до висновку органу опіки та піклування № 02-17/1296 від 27.06.2014 року, який є достатньо обґрунтованим, узгоджується з вимогами вищенаведених норм чинного законодавства та не суперечить інтересам дитини. При обранні способу участі діда та баби у вихованні малолітньої онуки, суд враховує наведене і відносини, які склалися між дідом, бабою та батьком дитини, вік дитини, любов та турбота з боку діда та баби до онуки, які бажають брати участь у вихованні дитини і вважає за доцільне надати право дідові [PERSON] та бабі [PERSON] у відвідуванні онуки [PERSON]:- за місцем її навчання один раз на тиждень тривалістю до 3 год, без порушення навчального процесу, без присутності батька дитини [PERSON]; за місцем її проживання у [ADDRESS], один раз на тиждень тривалістю до 3 год, за попереднім погодженням з батьком дитини, без його присутності; за місцем її проживання у день народження дитини тривалістю до 3 год. Як зазначили позивачі, що вони два або три рази відвідували онуку за місцем її проживання, і один раз відповідач не зразу погодився на їх спілкування з дитиною. Дану обставниу не заперечив відповідач. Позовні вимоги, в частині визначення більш конкретних способів участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною, які просили визначити позивачі, як: проживання дитини в них кожну першу та третю суботу місяця, 3 дні під час осінніх канікул, 7 днів під час зимових канікул, 3 дні під час весняних канікул, 46 днів під час літніх канікул, 5 святкових днів виходять за межі предмету позову, оскільки позивачі не ставили питання про визначення місця проживання дитини. Суд вважає, що визначений порядок участі діда і баби у вихованні онука відповідає інтересам дитини, сприятиме належному розвитку дитини, враховує інтереси діда і баби та батька.

Outcome: partial