Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 2,18 га., яка складається із земельних ділянок площею: 1,0677 га кадастровий номер 5625485400:11:002:0071, 0,4759 га кадастровий номер 5625485400:09:001:0211, 06,6348 га кадастровий номер 5625485400:09:003:0514, розташованих на території Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №070448 виданого на підставі розпорядження Сарненської районної державної адміністрації №137 від 10.03.2006 року, який зареєстрований 18.04.2006 року в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свою заяву обґрунтовує тим, що вказані земельні ділянки належали померлому батьку [PERSON] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №070448 від 10.03.2006 року. За життя батьком заповіту складено не було. Він був зареєстрований та проживав з батьком на час смерті, крім нього з спадкодавцем були зареєстровані та проживали відповідачі по справі. Коли вона звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, постановою нотаріуса від 08.07.2021 року йому було відмовлено, що стало підставою звернення до суду. Позивач позов підтримав повністю, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачі позовні вимоги визнає, не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. З досліджених документів вбачається, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №070448 від 18.04.2006 року [PERSON] є власником трьох земельних ділянок площею 2,18 га, які розташовані на території Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області. Вказані земельні ділянки були зареєстровані 18.04.2006 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що батьком позивача є [PERSON] . Згідно довідки виданої виконкомом Немовицької сільської ради 01.09.2021 року встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . На день його смерті проживали і були зареєстровані: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] . Постановою від 08.07.2017 року приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Овдіюк А.В. відмовив у видачі свідоцтва про право на земельні ділянки, в зв`язку з тим, що спадкоємець не надав нотаріусу оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Відповідно до ст.1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного Кодексу України Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач як спадкоємець за законом прийняв спадщину після смерті батька, так як подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, спадкодавець фактично мав у власності спірне майно, яке входять до складу спадщини, інші спадкоємці за законом, не заперечують щодо задоволення позовних вимог, визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 335, 392, 1216, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності",

Outcome: approved