Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що 18.06.2015 р. Тячівським районним судом було ухвалено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісяця до досягнення ними повноліття починаючи з 22.05.2015 р. Відповідач не сплачує аліменти, хоча працює у приватного підприємця [PERSON], де отримує близько 5000 гривень на місяць. На даний час за ним рахується заборгованість понад 22000 гривень, що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах проведеним відділом ДВС. Вважає що [PERSON] умисно ухиляється від сплати аліментів з травня 2015 року, тому в неї виникло право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За весь період сума заборгованості по пені від суми несплачених аліментів складає 7500 гривень, виходячи з наступного розрахунку: за травень 2015 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 9 днів (кількість днів заборгованості)=180 грв.; за червень 2015 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 30 днів (кількість днів заборгованості)=600 грв.; за липень 2015 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 31 днів (кількість днів заборгованості)=620 грв.; за серпень 2015 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 31 днів (кількість днів заборгованості)=620 грв.; за вересень 2015 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 30 днів (кількість днів заборгованості)=600 грв.; за жовтень 2015 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 31 днів (кількість днів заборгованості)=620 грв.; за листопад 2015 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 30 днів (кількість днів заборгованості)=600 грв.; за грудень 2015 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 31 днів (кількість днів заборгованості)=620 грв.; за січень 2016 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 31 днів (кількість днів заборгованості)=620 грв.; за лютий 2016 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 29 днів (кількість днів заборгованості)=620 грв.; за березень 2016 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 31 днів (кількість днів заборгованості)=620 грв.; за квітень 2016 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 30 днів (кількість днів заборгованості)=600 грв.; за травень 2016 р. - виходячи із заборгованості по аліментам у сумі 2000 грв. (20 грв. це 1 % від суми несплачених аліментів за місяць) х 31 днів (кількість днів заборгованості)=620 грв. Позивачка та її адвокат у судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Просили позов задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 18.06.2015 р. Тячівським районним судом було ухвалено рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання двох малолітніх дітей. Згідно виконавчого листа по справі № 307/1678/15-ц виданого Тячівським районним судом 17.08.2015 р., з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грв. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття з 22.05.2015 р. В подальшому виконавчий лист позивачкою був звернутий до виконання та на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Тячівського РУЮ було відкрито виконавче провадження. З довідки № 2562 від 14.03.2016 р. та розрахунку заборгованості по аліментах від 01.03.2016 р., виданих Тячівським районним відділом Державної виконавчої служби убачається, що станом на 01.03.2016 р. за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 20000 грв. Відповідно до довідки № 03-28/7072 від 09.06.2016 р. та розрахунку заборгованості по аліментах № 03-28/7073 від 09.06.2016 р., виданих Тячівським районним відділом Державної виконавчої служби за [PERSON] станом на 09.06.2016 р. рахується заборгованість по сплаті аліментів у сумі 26000 грв. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. ст. 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 р., відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) визначена ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Частиною першою ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З поданих суду матеріалів, при розгляді справи не було встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від відповідача причин. [PERSON] знав про аліментні зобов'язання із часу ухвалення судового рішення та ухилявся від сплати аліментів, а тому виникла заборгованість, що підтверджується показаннями державного виконавця Токар А.В. У відповідності з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-94цс15 від 01.07.2015 р. визначено, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи наведені обставини, та положення ст. 196 СК України та з врахуванням правової позиції сформованої в постанові Верховного Суду України, судом був проведений розрахунок неустойки, який становить 7500 грв., виходячи з наступного розрахунку: Період сплатиСума аліментів, яка несплаченаКількість прострочених днівРозмір пені 22.05.-31.05.2015 р.20009180 01.06-30.06.2015 р.200030600 01.07.-31.07.2015 р.200031620 01.08.-31.08.2015 р.200031620 01.09.-30.09.2015 р.200030600 01.10.-31.10.2015 р.200031620 01.11.-30.11.2015 р.200030600 01.12.-31.12.2015 р.200031620 01.01.-31.01.2016 р.200031620 01.02.-29.02.2016 р.200029580 01.03.-31.03.2016 р.200031620 01.04.-30.04.2016 р.200030600 01.05.-31.05.2016 р.200031620 Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи, що відповідач не має постійного місця роботи суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 5000 грв. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 551.2 грв. За таких обставин,

Outcome: partial