Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час позивачка разом з дітьми мешкають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, інвалідом не є, інших утриманців не має, на даний час не працює. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує та має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Також зазначив, що він на даний час не працює, має періодичні тимчасові заробітки, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, стягнень з нього по виконавчим листам не проводяться. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони з 19 квітня 2003 року знаходятьсь в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Лозівського міського управління Харківської області 19.04.2003 року. Від даного шлюбу в них є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Згідно даних свідоцтв вбачається, що відповідач по справі є батьком дітей, оскільки в свідоцтві про їх народження він записаний батьком. В теперішній час сторони проживають окремо, діти проживають з позивачкою, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивачка на даний час не працює, тобто її коштів не вистачає на належне утримання дітей. Сторонами не надано доказів того що батьками досягнута угода про утримання дітей. Також сторонами не надано доказів щодо добровільного виконання відповідачем своїх обов'язків по утриманню дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Сім'я позивачки має доходи, які складаються з заробітної плати, значно нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом "Про державний бюджет України" на кожного члена сім'ї. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, не працює, але має тимчасові заробітки, стягнень по виконавчим листам з нього не проводяться. Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину, суду не надав. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дітям. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобов'язаний утримувати своїх дітей. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 184 Сімейного кодексу України в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дітей. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved