Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачів і просить стягнути з них солідарно заборгованість по основному боргу та відсоткам в сумі 2851.62 дол.США ( дві тисячі вісімсот п»тдесят один )долар США 62 цента та 42785.86 грн. ( сорок дві тисячі сімсот вісімдесят п»ять) гривень 86 коп пені та штрафу. Мотивує тим, що 24 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "КБ Надра" - (надалі - Позивач/Банк), який в подальшому був перейменований на «Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк Надра » та [PERSON] (надалі - Позичальник) та [PERSON] ( Поручитель) укладено Договір « Автопакет»№ 572153/ФО (надалі - Кредитний договір). Позичальнику [PERSON] був наданий кредит в сумі 7044.45 дол. США на споживчі цілі під 12.4 % річних строком до 24.04.2012 року. Згідно п.1.1.2 Договору кредитні кошти надані на придбання автомобілю марки ВАЗ 21101, 2007 р.в. , реєстраційний № [NUMBER]. Згідно п.п. 2.2.1 , 2.2.2 , 2.3.3 Кредитного договору , Позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки , передбачені п.п.1.1.3.1 цього Договору , шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу , що складає 156.73 дол. США щомісячно до 18 числа поточного місяця. Позивач свої зобов язання за Кредитним договором щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі , що підтверджується заявою на видачу готівки №577 від 24.04.2007 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором була передбачена порука фізичної особи [PERSON] . Згідно п.3.2.2 , 3.2.3 Позичальник відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і Позичальник. Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає ніким не обумовлене та абсолютне право банку вимагати виконання зобов»язання вказаних в кредитному договорі (чи в будь-якій його частині) як від Позичальника і Поручителя разом, так і від кожного окремо. Згідно п.5.1 Договору у випадку порушення Позичальником строків повернення Кредиту та строків сплати відсотків за користування кредитом , Позичальник зобов»язаний сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ , що діяла у період , за який сплачується пеня від суми заборгованості за весь період прострочення. Згідно п.5.2 Договору у випадку не виконання вимог п.п. 4.3.1 , 4.3.2 , 4.3.7, 4.3.9,4.3.10 договору, Позичальник зобов»язаний сплатити кредитору штраф в розмірі 10% від суми кредиту , визначеної в п.1.1 цього договору , за кожен випадок. Передбачені Договором умови повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом відповідачем були порушені , у зв язку з чим з явилась заборгованість по Договору. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 24.11.2008 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку кредитну заборгованість станом на 24.11.2008 року в сумі 32788.94 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 5268.63 дол.США та 44.16 дол.США. Дане рішення відповідачі виконували шляхом здійснення часткових проплат з 24.11.2008 року по 30.01.2013 року .Всього відповідачі сплатили заборгованість на загальну суму 4095.63 дол.США, з яких 4047.01 дол.США - заборгованість по основному договору, 44.16 дол.США заборгованість по відсоткам та 4.51 дол.США заборгованість по пені. Станом на 24.04.2007 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає: -2851.62 дол. США- відсотки за користування -1131.48 дол. США -28368.91 грн.-пеня за неповернення кредиту -704.45 дол.США-16416.95 грн.- штраф . Листами-претензіями від 10.04.2015 року року Банк нагадував Відповідачам про погашення кредитної заборгованості , але на час подачі позову вона не погашена. Представник позивача в судовому засіданні не з»явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав позов і просить його задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином.Представник відповідача з «явився в судове засідання 14.12.2015 року, а в дане судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим. Суд, дослідивши матеріали справи , вважає , що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 24 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "КБ Надра" - (надалі - Позивач/Банк), який в подальшому був перейменований на «Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк Надра » та [PERSON] (надалі - Позичальник) та [PERSON] ( Поручитель) укладено Договір « Автопакет»№ 572153/ФО (надалі - Кредитний договір). Позичальнику [PERSON] був наданий кредит в сумі 7044.45 дол. США на споживчі цілі під 12.4 % річних строком до 24.04.2012 року. Згідно п.1.1.2 Договору кредитні кошти надані на придбання автомобілю марки ВАЗ 21101, 2007 р.в. , реєстраційний № [NUMBER]. Згідно п.п. 2.2.1 , 2.2.2 , 2.3.3 Кредитного договору , Позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки , передбачені п.п.1.1.3.1 цього Договору , шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу , що складає 156.73 дол. США щомісячно до 18 числа поточного місяця. Позивач свої зобов язання за Кредитним договором щодо надання кредит, виконав в повному обсязі , що підтверджується заявою на видачу готівки №577 від 24.04.2007 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором була передбачена порука фізичної особи [PERSON] . Згідно п.3.2.2, 3.2.3 Позичальник відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і Позичальник. Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає ніким не обумовлене та абсолютне право банку вимагати виконання зобов»язання вказаних в кредитному договорі (чи в будь-якій його частині) як від Позичальника і Поручителя разом, так і від кожного окремо. Згідно п.5.1 Договору у випадку порушення Позичальником строків повернення Кредиту та строків сплати відсотків за користування кредитом , Позичальник зобов»язаний сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ , що діяла у період , за який сплачується пеня від суми заборгованості за весь період прострочення. Згідно п.5.2 Договору у випадку не виконання вимог п.п. 4.3.1 , 4.3.2 , 4.3.7, 4.3.9,4.3.10 договору, Позичальник зобов»язаний сплатити кредитору штраф в розмірі 10% від суми кредиту , визначеної в п.1.1 цього договору , за кожен випадок. Передбачені Договором умови повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом відповідачем були порушені , у зв язку з чим з явилась заборгованість по Договору. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 24.11.2008 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку кредитну заборгованість станом на 24.11.2008 року в сумі 32788.94 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 5268.63 дол.США та 44.16 дол.США. Дане рішення відповідачі виконували шляхом здійснення часткових проплат з 24.11.2008 року по 30.01.2013 року .Всього відповідачі сплатили заборгованість на загальну суму 4095.63 дол.США, з яких 4047.01 дол.США - заборгованість по основному договору, 44.16 дол.США заборгованість по відсоткам та 4.51 дол.США заборгованість по пені. Останній платіж був внесений 30.01.2013 року. Станом на 24.04.2007 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає: -2851.62 дол. США- відсотки за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року по справі №6-1206 цс15. Позивач просить стягнути заборгованість по процентам в іноземній валюті доларах США. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-190 цс15 від 16.09.2015 року) Судом встановлено, що ВАТ КБ « Надра» отримав банківську ліцензію за №21 від 23.08.2002 року на право здійснення банківських операцій , в т.ч щодо розміщення залучених коштів від свого імені , на власних умовах та власний ризик, та письмовий дозвіл №21-2 від 4.11.2005 року на право здійснювати операції з валютними цінностями,а потім 21.11.2011 року було видано банківську ліцензію№21 ,Генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій №21 та додаток до Генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій №21 . Кредитний договір між ВАТ КБ « Надра» , правонаступником якого виступає ПАТ « КБ «Надра»« і [PERSON] був укладений 24.04.2007 року , тобто до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI\~ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», позивач просить стягнути заборгованість по кредиту та процентам в іноземній валюті , то суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості по кредиту та процентам в доларах США підлягає задоволенню. Тому з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість по по процентам- 2851.62 доларів США Пеня за порушення зобовязання по поверненню кредиту, погашенню процентів за користування кредитом нарахована в розмірі встановленому п. 5.1 договору в межах строку позовної давності , тобто не більше 1 року з 06.04.2014 року по 06.04.2015 року. Так як дана сума є штрафною санкцією , то вона підлягає стягненню в грошовому еквіваленті по курсу НБУ . Згідно розрахунку позивача заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту станом на 06.04.2015 року складає -1131.48 дол. США , що складає 28368.91 грн.- Дана сума підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Штраф розраховано відповідно до п.5.2 Кредитного договору в розмірі 10% від суми кредиту( 7044.45 до.США ) , що становить 704.45 дол.США , що згідно офіційного курсу НБУ станом на 06.04.2015 року складає 16416.95 грн. Дана сума підлягає стягненню солідарно з відповідачів Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року по справі №6-100цс14. Але в даному випадку розмір пені не перевищує розмір збитків (заборгованість по відсотках).Тому підстав для зменшення розміру пені в даному випадку немає. Так як позивача при подачі позову звільнено від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір», то судові витрати підлягають сягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved