Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, яким просив здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме визнати спільною сумісною власністю житловий будинок [ADDRESS] та визнати за ним та за [PERSON] по 1/2 частині вказаного житлового будинку. Стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.1997 року, однак в подальшому сторони звернулись до суду про розірвання шлюбу, яким не було вирішення питання про поділ спільного майна подружжя, оскільки за час перебування у шлюбі подружжя придбали на підставі договору купівлі - продажу від 16 травня 2013 року житловий будинок, що розташований [ADDRESS] . Добровільно вирішити питання з відповідачкою про поділ спільного майна подружжя не вдалося, що і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. У судових засіданнях позивач та його представник, підтримували позов та прохали його задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судовє засідання не з`явилась, належним чином повідомлена. Відповідно до доданих документів її представником перебуває в Польщі. Представник відповідачки в судових засіданнях прохав відмовити в позові, бо вважає, що відповідачка має право на більшу частину а ніж Ѕ будинку, до того ж будинок не пристосований для проживання. В останнє судове засідання не з`явився. Надав клопотання про зупинення провадження по справі в задоволенні якого ухвалою суду від 28.07.2021 року було відмовлено. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. На момент укладання договору купівлі - продажу житлового будинку 16.05.2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі відповідно до копії рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17.10.2018 року (а.с. 10). Договір купівлі-продажу уклали на ім`я відповідачки, проте будинок придбаний подружжям під час перебування у шлюбі. Таким чином, судом встановлено, що спірний будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , придбані сторонами під час перебування у шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. № 11). Зі змісту п. 23, 24 вказаної постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1576,30 грн.

Outcome: approved