Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила: стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 3000 грн. в рахунок відшкодування збитків за пошкодження автомобіля, грошові кошти в розмірі 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В обґрунтування позову посилався на те, що 28 березня 2013 року о 16 год. 40 хв. [PERSON] пошкодив автомобіль марки SKODA, модель OKTAVIA, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом розбиття заднього скла, чим спричинив їй матеріальні збитки в розмірі 3000 грн. 01 квітня 2013 року за власні кошти вона відремонтувала пошкодження автомобіля, які спричинені відповідачем. Розмір витрат на ремонт встановлено на підставі наряд-замовлення ПП «Фірма «Євро-Авто» № А3ЗН000841 від 04 квітня 2013 року. 01 квітня 2013 року грошові кошти в розмірі 2 982 грн. 54 коп. за ремонт автомобіля нею було сплачено в повному обсязі. Завдання вказаних збитків та їх розмір відповідач визнавав, про що свідчить розписка, складена [PERSON] власноручно від 01 квітня 2013 року, про зобов'язання відшкодувати збитки, завдані розбиттям заднього скла вказаного автомобіля в розмірі 3000 грн. в строк до 01 трравня 2013 року. Але, відповідач ухиляється від відшкодування завданих збитків. Крім того, зазначила, що незаконним пошкодженням автомобіля відповідачем їй завдано моральну шкоду. Так, під час розбиття скла вона перебувала поряд з автомобілем у зв'язку з чим дуже злякалася. Від перенесеного нервового потрясіння у неї почались стійкі головні болі та підвищення тиску, що привело дго погіршення здоров»я. Крім того, ухилення відповідача від відшкодування завданих збитків в добровільному порядку призвело до необхідності звернення до Комсомольського РВ та до суду, що порушило нормальний ритм її життя. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з заявлених у позові підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволені. Пояснив, що згідно пояснень позивачки пошкодження заднього скла її автомобіля було спричинено каменем, що вилітів з-під колеса його автомобіля. Проте, вважав, що встановити, що камень вилетів саме з під колес його автомобіля не можливо. Із запису відео реєстратора, що наданий позивачкою, каменей не видно, не видно траєкторії їх польоту та заднього скла автомобіля позивачки, більш того, практично не видно автомобіля, який ймовірно наніс пошкодження та автомобіля позивачки. Чи був він там взагалі не зрозуміло. Крім того, зазначив, що відсутні документальні підтвердження та свідки пригоди. Також позивачка безпідставно не викликала на місце пригоди працівників ДАІ. Крім того, вважав, що його дії не носили неправомірний характер, а тому він не має відшкодовувати спричинену позивачці моральну шкоду, якщо така шкода взагалі має місце. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 22 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1166 ЦК України встановлен, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно приписів ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що відповідно до довіреності, виданої 19 серпня 2009 року гр. [PERSON] позивачці надано право розпорядження, керування автомобілем марки SKODA, модель OKTAVIA, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а також уповноважено одержувати відповідні грошові суми за договором про відшкодування завданої автомобілю шкоди, а також брати участь у судових засіданнях з усіма правами, наданими законом позивачу. Згідно наряду замовлення № АзЗН000841 вартість робіт, запчастин та видаткових матеріалів по заміну заднього скла автомобіля марки SKODA, модель OKTAVIA, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] склала 2 982,54 грн. Вказані грошові кошти були сплачена позивачкою 01.04.2013 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1033. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у березні 2013 року він стояв з другом поряд зі своїм будинком по вул. Луговій. Поряд із ними, на відстані 3,5-4 м. був припаркований автомобіль «Хюндай», а на відстані 0,5-1 м. від нього - автомобіль позивачки. До нього та його друга на своєму авто під»їхав відповідач і вийшов з машини, щоб привітатися. Коли [PERSON] повернувся до автомобіля та почав від'їжджати, то різко натиснув на газ і з-під колес його авто вилетіло каміння. Каміння попало у нього (свідка) та автомобіль «Хюндай», що стояв поряд, бо в "Хюндай" спрацбвала сигналізація. Після цього він пішов додому. Вже коли він був вдома йому зателефонував його знайомий на прізвище Васильєв повідомив, що у позивачки розбили скло машини та спитав, хто був з ним і хто розбив скло. Через час, вийшовши на вулицю, він побачив, що скло у машині позивачки розбите. Як йому стало зрозуміло воно було розбите камінням, що вилитіло з під колес машини відповідача. Свідок [PERSON] пояснив, що позивачка є його подругою. У день пригоди він поїхав на авторинок, щоб придбати масло для машини, а [PERSON] попросила його придбати їй двірники на машину. На авторинку йому сказали, що для того, щоб двірники підійшли треба знати їх розмір. Він повернувся до магазину, де працює [PERSON], припаркувавши своє авто «Хюндай» поряд з машиною позивачки. Там взяв вимірювальну рулетку, і повернувшись до машини позивачки вимиряв двірники. Скло у машині ще було ціле. Після цього він знов повернувся до магазину, щоб подзвонити і замовити двірники. Через декілька хвилин він почув звук сигналізації свого авто. Виїшовши на вулицю він побачив, що його машина заляпана брудом і на ній лежить каміння. Хлопці, що стояли поряд з машиною теж були заляпані брудом. Він відкрив машину, щоб взяти ганчірку та зтерти з неї бруд і в цей момент побачив, що у машини позивачки розбите скло. Тоді він продивився відео з реєстратора і встановив винного. Це був відповідач. Почав дзвонити по знайомим, щоб дізнатися як його знайти. Знайшовши номер телефона відповідача він зателефонував і домовився з ним про зустріч. Невдовзі [PERSON] прийшов. Спочатку він говорив, що не знає у чому річ, але коли побачив відео, що було знято відео реєстратором, то визнав вину, проте викликати ДАІ відмовився і сказав, що і так відшкодує спричинену ним шкоду. При ньому [PERSON] подзвонила і дізналася вартість робіт по відновленю скла. Відповідача ця вартість влаштовувала і він сказав, щоб вона замовляла скло. Проте, гроші віддавати він не поспішав, тоді приблизно через тиждень, позивачка взяла з нього розписку, що він поверне їй гроші. Відповідач надав розписку без усіляких прирікань, проте гроші і досі не повертає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює водієм у службі «Таксі». Ввечері, близько 16.00 год. він вийшов на роботу. Біля під»їзду зустрів знайомих хлопців - [PERSON] та ще одного хлопця на ім»я [PERSON], прізвище якого він не знає. Ті розповіли йому, що коли [PERSON] від'їжджав на машині і різко натиснув на газ, з-під його колес вилитіло каміння, яке розбило скло автомобіля позивачки. Він сам особисто бачив розбите скло у машини. Через деякий час приїхав [PERSON], якому зателефонували і попросили приїхати. Брат [PERSON] запропоновував викликати ДАІ, але відповідач сказав, що вткликати ДАІ не потрібно, а він і так відшкодує шкоду. При ньому [PERSON] зателефонувала і дізналася вартість заміни скла, на що [PERSON] сказал, що вартість його влаштовує. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 28.03.2013 року, близько 18.00 год. він проходив по [ADDRESS] вказаного будинку він побачив свого знайомого [PERSON] та незнайому дівчину, напевне це була позивачка. Вони стояли біля машини марки «Шкода» і щось роздивлялися, якісь каміння, гравій. Він почув, що вони розмовляють про якесь каміння і пішов далі. Згідно розписки відповідача від 01.04.2013 року він зобов'язався оплатити витрати за роботу по заміні заднього скла автомобіля «Шкода Октавіа», д/н [NUMBER], яке він розбив, на протязі 1 місяця, в розмірі 3000 грн. Відповідач в судовому засіданні не заперечував факту добровільного написання розписки про відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження скла в автомобілі позивачки. Таким чином, з досліджених матеріалів справи та показів допитаних свідків, судом встановлено, що відповідач визнавав себе виннимв заподіянні матеріальної шкоди та погоджувався в рахунок відшкодування вартості робіт по заміні заднього скла належного їй автомобіля виплатити 3000 грн. При цьому, суд не бере до уваги пояснення відповідача, що він дав вказану розписку необдумано, під впливом хвилювання. Так, допитані свідки поясняли, що відповідач з самого початку визнавав свою вину у розбитті скла автомобіля [PERSON], а розписку надав приблизно через тиждень після події на вимогу позивачки. Крім того, судом встановлено, що діями відповідача позивачці спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, необхідністю проведення його відновлювального ремонту, звернення до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. З урахуванням глибини моральних страждань, необережної вини відповідачата заподіяної моральної шкоди, враховуючи вимоги розумності та справедивості, суд приходить до висновку, що у відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 500 гривень. В решті позовні вимоги не обгрунтовані. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати. Так, згідно квитанції № 74-71655977с [PERSON] на рахунок Комсомольського районного суду м. Херсона було сплачено судовий збір в розмірі 230 грн. Відповідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно договору б/н від 16.10.2013 року між ПП «Юридисне бюро Данилова» та [PERSON] виконавець мав надати послуги по супроводу вказаної справи в суді і вартість таких послуг складає 1500 грн. (п. 2.1.1., 3.1). В розрахунку вартості наданих юридичних послуг згідно зазначеного договору вартість наданих юридичних послуг за годину роботи становить: 1147 грн./100 х 40% = 458,80 грн і складається з : складання процесуальних документів на протязі провадження судового процесу, а саме: позовної заяви, претензії, клопотання про виклик свідків, письмови пояснень та розгляду судової справи (п. 2 розрахунку). Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Фахівцем у галузі права на складання позовної заяви витрачено 1,5 год., тобто загальна вартість юридичних послуг відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року складає: 458,80 грн. х 1, 5 год. = 688,20 грн. В судовому засіданні з боку позивача приймала участь представник, який діє на підставі нотаріально засвідченої довіреності і послуги якої відповідно до вимог ЦПК України не відносяться до правової допомоги і не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial