Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, позовні вимоги якого пізніше уточнила в я кому просить : визнати незаконним і скасувати рішення 8-ої сесії 6-го скликання [PERSON] сільської ради Пустомитівського районх Львівської області №086 від 03 липня 2012 року „Про передачу земельних ділянок [PERSON]; визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серії САВ №816182 - видане [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,15га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по вул. Федорова. 20 в с.Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер 4623 6 83700:02:001:0914; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2825826 від 03.06.2013 року. визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серії САВ№816188 видане [PERSON] на земельну ділянку, площею 0.0534га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул.Федорова, 20 в с.Холодновідка. Пустомитівського району. Львівської області, кадастровий номер: 4623683700:02:001:0915; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2863125 від 04.06.2013 року; зобовязати [PERSON] сільську раду безоплатно передати [PERSON] земельну ділянку дл я будівництва та обслуговування житлового будинку № 25 по вул. Тичини в с. Холодновідка, Пустомитівського району Львівської області. В обгрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що 27.05.2010р. колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області ухвалено рішення, яким визнано недійсним рішення [PERSON] сільської ради Пустомитівського району за №17 від 30.09.2002р. Визнано за [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 0,15га біля будинку 20 на вул. Федорова в с.Холодновідка, Пустомитвського району Львівської області. 07.02.2013р. ухвалою Апеляційного суду Львівської області було розяснено рішення суду від 27.05.2010р., відповідно до якого кожна із сторін має право користування земельними ділянками по 0,15га без розмежування ділянок за цільовим призначенням. Розмежування стежкою ділянки для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства є умовним. Окрім того, без урахування земельної ділянки для ведення ОПГ. якою користується [PERSON], чого вона не заперечує, а також з врахуванням того, що біля будинку [PERSON] визначено спільний проїзд до будинків сторін, загальна площа земельних ділянок біля будинків сторін є меншою ніж 0,30га (по 0,15га кожній із сторін). А відтак рішення Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року розяснено таким чином, що загальна площа земельної ділянки, право на користування якою визначено за [PERSON] становить 0,15га з урахуванням площі земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Окрім цього, 29.11.2013р.ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області заяву [PERSON] про розяснення рішення суду від 27.05.2010р. задоволено, повторно розяснено рішення суду від 27.05.2010р., при цьому колегія суддів прийшла до висновку, що сторони спору мають право користуватися земельними ділянками площею 0,15га кожна. Відтак, загальна площа земельної ділянки, якою на час розгляду справи судом мала право користуватися [PERSON], складає 0,15га. Позивачка вказує, що на виконання вищевказаної ухвали Апеляційного суду Львівської області від 07.02.2013р., вона звернулася до [PERSON] сільської ради із заявою про передачу у її власність земельної ділянки площею 0,15га по вул.Тичини, 25 в с.Холодновідка. 18.07.2013р. їй була надана відповідь про те, що [PERSON] отримала рішення сільської зади №086 від 03.07.2012р. про передачу їй у власність двох земельних ділянок : однієї земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та другої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0534га в с.Холодновідка по вул.Федорова,20 - площа вказаних земельних ділянок становить в цілому 0,2034га. Вважає рішення [PERSON] сільської ради №086 від 03.07.2012 року Про передачу земельних ділянок у власність [PERSON]В. незаконним та таким, що порушує її право на передачу мені у власність земельної ділянки, площею 0,15га, що суперечить ухвалам Апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2013 року та 29.11.2013р., так як згідно з розяснення - кожна із сторін має право на користування земельною ділянкою, площею 0,15 га, а загальна площа земельної ділянки, право на користування якою визначено за [PERSON] становить 0,15 га з урахуванням площі земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Окрім цього, щодо незаконності оскаржуваного рішення [PERSON] сільської ради №086 від 03.07.2012р. позивачка покликається на те, що згідно схеми-генплану забудови земельної ділянки в натурі [PERSON], при здачі закінченого будинку [PERSON] в експлуатацію погодила користування ним земельної ділянки, площею 1092 м.кв., про що свідчить підпис останньої на схемі-генплані та погодження інженера-інспектора Держархбудконтролю та голови [PERSON] сільської ради [PERSON]. Згідно протоколу №1 засідання погоджувальної комісії, утвореної рішенням [PERSON] сільської ради №5 від 05.05.1998р. до 1999р. [PERSON] користувалася земельною ділянкою, площею 1092 м.кв. і городом. Даний факт однозначно стверджується заявою останньої на приватизацію земельної ділянки площею 0,1092га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і ділянки, площею 0,05га для ОПГ Відповідно до довідки №40 від 14.10.1999р. [PERSON] з 1983 по 1998 p.p. користувався земельною ділянкою, площею 0,15га. В той же час в записах погосподарських книг вказано [PERSON] у 1986-1990р.р. користувалася земельною ділянкою, площею 0,30га. Даний запис не відповідає дійсності, оскільки загальна площа всієї земельної ділянки з врахуванням 0,05га земельної ділянки для ОПГ становить 0,30га. Також, позивачка вказує, що під час розгляду справи у суді, відповідачкою [PERSON] на підставі оскаржуваного рішення [PERSON] сільської ради від 03.07.2012 року, всупереч рішення апеляційного суду Львівської області та ухвалу про розяснення рішення суду від 07.02.2013 року та від 29.11.2013 року, зареєстровано за собою право власності на земельну ділянку, площею 0,15га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку площею 0.0534га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Федорова. 20 в с.Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області, про що станній видано відповідні свідоцтва про право власності на нерухоме майно. На підставі наведеного позивачка [PERSON] просить суд захистити її порушені майнові права, шляхом задоволення позовних вимог. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять позов задоволити повністю. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області не зявився, однак в ході судового розгляду справи позов не визнав та щодо прийняття рішення поклався на розсуд суду. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги позивачки не визнали та заперечили. Свої заперечення мотивують тим, що згідно записів в погосподарських книгах з 1980 по 1982 p.p. [PERSON] користувався земельною ділянкою площею 0,30 га . В додаткових відомостях вказано: «син [PERSON] користується 0.15 га землі (план під забудовудову в тому числі)». З 1983 року по 1988 рік [PERSON] користувався земельною ділянкою площею 0.15 га. Присадиба [PERSON] та присадиба [PERSON] ( до дня смерті 09.12.1984 року), потім [PERSON] до 1998 року була огороджена спільною огорожею. Ділянки огорожею розділені не були. Загальна площа ділянок становила 0,30 га. Відповідачка вказує, що після смерті [PERSON] (18.06.1998 року) до 30.09.2002 року , вона як дружина -поперлого, користувалась земельною ділянкою 0,15 га. Земельна ділянка за стежкою по вулиці Федорова з 1982 року була в користуванні [PERSON], а в по господарських книгах окремо не зазначена , що стверджується довідкою сільради № 062 від 18.02.2013 року. [PERSON] сільська рада Пустомитівського району Львівської області 30.09.2002 року прийняла рішення № 17., яким за нею [PERSON] була закріплена присадибна земельна ділянка площею 0,10 га з встановленням межі між при садибами на віддалі 7,50 м. від житлового будинку [PERSON] паралельно житлового будинку. До прийняття рішення № 17 за присадибою [PERSON], згідно погосподарських книг рахувалась земельна ділянка площею 0,15 га. Земельна ділянка за стежкою площею 0.0534 га до присадиби [PERSON] не відносилась., що підтверджується довідками сільської ради № 399 від 28.11.2013 року та № 010 від 17.01.2014 року. Дане рішення сільської ради нею було оскаржено та 23.12.2009 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області в задоволенні її позовних вимог було відмовлено. Однак, Апеляційний суд Львівської області 27 травня 2010 року скасував рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.12.2009 року та ухвалив нове рішення, яким: визнав недійсним рішення [PERSON] сільської ради Пустомитівського району № 17 від 30.09.2002 року; визнано за нею право користування земельною ділянкою площею 0,15 га. біля будинку № 20 на вулиці Федорова в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, а ткож зобов язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні спільним заїздом шириною 4 метри з вулиці Тичини до господарства [PERSON] в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області. Таким чином, рішенням Апеляційного суду Львівської області їй було повернуто у користування присадибну ділянку розміром 0,5 га, розташовану за адресою вулиця Федорова, 20 ( різницю від 0,15 га до 0,10 га ) яку рішенням № 17 від 30.09.2002 року у неї було незаконно вилучено. Рішення Апеляційного суду від 27.05.2010 року вступило в законну силу. З даного рішення вбачається, що їй надано у користування площа 0,15 га біля будинку по вулиці Федорова,20. Саме ця площа земельної ділянки була у її користуванні як присадибна ділянка з 1982 року. Доводи позивачки [PERSON] про те, що їй належить 0,15 га., які вона просила сільську раду передати їй у власність, є безпідставними, зважаючи на те, що відповідно до ст. 120 ЗК України в користування [PERSON] переходять лише той розмір земельної ділянки, якою користувалась її мати. Пустомитівською райдержадміністрацією Львівської області 01.07.1999 року при обмірі присадиб в натурі з виїздом на місце спеціалістами встановлено, що загальна площа двох присадиб складає 0,2884 га. А крім, того мати позивачки, дозволила заїзд через свій город про що говориться в схемі-генплану забудови земельної ділянки. Тому земельна ділянка [PERSON] не може становити 0.15 га. так як батьки, віддаючи синові 0,15 га зі своєї ділянки, яка становила при обмірах не 0,30 га спільно загородженої ділянки, а 0,2884 га і мінус заїзд , то розміри земельної ділянки [PERSON], яку потім успадкувала [PERSON] не може складати 0,15 га. Окрім цього, позивачка [PERSON]Д в позові не розмежовує землі ОСГ та для обслуговування житлового будинку ( присадиба). Рішення сільської ради № 086 від 03.07.2012 року , яке просить скасувати позивачка, є законним , прийняте відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 27.05.2010 року та відповідає вимогам земельного законодавства, Як вбачається з довідок сільради № 062 від 18.02.2013 р., № 399 від 28.11.2013 р. № 010 від 17 січня 2014 року, що земельна ділянка за стежкою, площею 0,0534 га для ОСГ до присадиби [PERSON] розміром 0,15 га по вулиці Федорова, 20 не відносяться, а тому враховуючи вищенаведене позовні вимоги позивачки є безпідставними та покликаюсь на представлені суду докази та заперечення відповідачка [PERSON] просить суд в задоволенні позовних вимог позивачки відмовити повністю. Проаналізувавши доводи сторін та матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивачка, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог, знайшли своє часткове підтвердження у представлених суду доказах та встановлених судом фактичних обставинах справи. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин ( ст. 15 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; Згідно ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Згідно ч. 1 ст. 159 Земельного кодексу України, земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтями 10,60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що протоколом № 1 засідання погоджувальної комісії від 1 липня 1999 року та складеним інженером-архітектором архітектурно-планувального бюро Пустомитівської РДА абрисом, який є додатком до вказаного протоколу, стверджується, що [PERSON] зверталася із заявою про приватизацію ділянки площею 0,1092 га. для обслуговування житлового будинку і площею 0,05 га для особистого підсобного господарства; [PERSON] зверталася із заявою про приватизацію ділянки площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, Вказана комісія вирішила спірний заїзд передати до земель загального користування сільської ради, присадибну ділянку [PERSON] встановити площею 0,15 га; ділянки площею 0,1164 га і 0,049 га закріпити за [PERSON] Рішенням [PERSON] сільської ради № 17 від 30.09.2002 року закріпилено за присадибою [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га, за присадибою [PERSON] - земельну ділянку площею 0,23 га, залишивши у спільному користуванні існуючий спільний заїзд до житлових будинків сторін, який проходить через присадибну ділянку [PERSON], до влаштування вулиці Федорова. Судом встановлено, що будучи не згідними з рішенням [PERSON] сільської ради № 17 від 30.09.2002 року, позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] [PERSON] сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом заборони [PERSON] користуватися заїздом та визнання недійсним п.п.3,4 рішення [PERSON] сільської ради № 17 від 30 вересня 2002 року та [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради про скасування рішення [PERSON] сільської ради № 17 від 30 вересня 2002 року, визнання за нею права на користування земельною ділянкою площею 0,15 га за адресою: вулиця Тичини, 25 у с.Холодновідка; зобовязання [PERSON] відкртити проїзд загального користування шириною 4 метри до її будинку з вулиці Тичини, визнання юридичної адреси знаходження її будинку - вулиця Тичини, 25; , стягнення по 3000 грн. моральної шкоди з кожного відповідача, судових витрат. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2009 року позов [PERSON] задоволено. Зобовязано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні закріпленою за нею присадибною земельною ділянкою площею 0,23 га. Визнано недійсним п.п.3,4 рішення [PERSON] сільської ради № 17 від 30 вересня 2002 року. В задоволенні позову [PERSON] про скасування рішення [PERSON] сільської ради № 17 від 30 вересня 2002 року, визнання за нею права користування земельною ділянкою площею 0,15 га, зобовязання [PERSON] відкрити заїзд загального користування та не чинити перешкод у користуванні таким, визнання юридичної адреси проживання [PERSON] та знаходження її будинку по вулиці Тичини,25 у с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, стягнення з [PERSON]Д та [PERSON] сільської ради по 3000 гривень моральної шкоди,- відмовлено. Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2009 року в частині відмови у задоволенні вимог [PERSON] про визнання недійсним рішення [PERSON] сільської ради № 17, визнання права користування земельною ділянкою площею 0,15 га, усунення перешкод їй в користуванні спільним заїздом скасовано та ухвалено нове рішення. Позов [PERSON] задоволено частково. Позов [PERSON] задоволено частково. Ухвалено визнати недійсним рішення Лагаївської сільської ради Пустомитівського району № 17 від 30 вересня 2002 року; визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 0,15 га біля будинку 20 на вулиці Федорова в с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області; зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні спільним заїздом шириною 4 метри з вулиці Тичини до господарства [PERSON] у с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області. Відмовлено у задоволенні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, закріпленою за нею як присадибною, шляхом заборони [PERSON] користуватися заїздом, який проходить по цій ділянці. В решті рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2009 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 7 лютого 2013 року розяснено, що резолютивну частину рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року слід розуміти таким чином, що загальна площа земельної ділянки, право на користування якою визнано за [PERSON] біля належного їй будинку № 20 на вулиці Федорова у с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області рішенням Апеляційного суду Львівської області, становить 0,15 га. [PERSON] подала заяву про розяснення резолютивної частини рішення Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року в частині визнання за нею права на користування земельною ділянкою площею 0,15 га біля будинку № 20 на вулиці Федорова у с.Холодновідка, враховуючи земельну ділянку для ОПТ площею 0,0534 га, розташовану за стежкою. Зокрема, просить розяснити резолютивну частину рішення Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року, а саме: яким чином площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0, 0534 га може входити в площу 0,15 га земельної ділянки для обслуговування будинку, якщо: земельна ділянка площею 0,0534 га для ведення особистого селянського господарства лише 14 грудня 2012 року надана їй у власність, визначено її цільове призначення, надана після рішення Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року. Вказаним судовим рішенням не ухвалено про зобовязання [PERSON] сільської ради надавати їй для ведення ОСГ земельну ділянку і адреса земельної ділянки площею 0,0534 га вказана вул. Федорова, с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, тобто без номера будинку, а площа земельної ділянки площею 0,15 га згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року відноситься до будинку № 20 по вулиці Федорова у с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області і призначена для обслуговування будинку. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 29 листопада 2013 року задоволено заяву [PERSON] про розяснення рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року. Розяснено, що резолютивну частину рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року слід розуміти таким чином, що судом ухвалено про визнання за [PERSON] права користування земельною ділянкою загальною площею 0,15 га біля будинку 20 на вулиці Федорова в с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області. При розясненні рішення колегія суддів виходила з наступного. При розгляді справи судом встановлено, що кожна із сторін має право користування земельними ділянками по 0,15 га без розмежування ділянок за цільовим призначенням. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року визнано за [PERSON] право користування земельною ділянкою загальною площею 0,15 га біля належного їй будинку. Розмежування стежкою ділянки є умовним. Окрім того, без урахування земельної ділянки для ведення ОПГ, якою користується [PERSON], чого вона не заперечує, а також з врахуванням того, що біля будинку [PERSON] визначено спільний проїзд до будинків сторін, загальна площа земельних ділянок біля будинків сторін є меншою ніж 0,30 га (по 0,15 га кожній із сторін). Відтак, слід розяснити рішення Апеляційного суду Львівської області таким чином, що загальна площа земельної ділянки, право на користування якою визначено за [PERSON] рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року, становить 0,15 га з урахуванням площі земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Доводи автора заяви про те, що земельна ділянка площею 0,0534 га для ведення особистого селянського господарства лише 14 грудня 2012 року надана їй у власність (після рішення суду), визначено її цільове призначення, не спростовують наведених вище висновків суду, оскільки по справі встановлено, що на час розгляду справи апеляційним судом ця земельна ділянка була у користуванні [PERSON], чого вона сама не заперечувала. Передача земельної ділянки у власність є зміною правової природи цієї ділянки, а не її площі. Ухвали апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2013 року та 29.11.2013р набрали законної сили. Судом встановлено, що на виконання рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року, [PERSON] сільською радою прийнято рішення № 086 від 03 липня 2012 року, яким передано безоплатно у власність [PERSON], земельну ділянку, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,1500 га. по вул. Федорова, 20 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0534 по вул. Федорова, в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області. Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ за заявою сторони, яка не погоджується з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади щодо земельного спору, суд перевіряє правильність цього рішення і вирішує спір по суті. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України та при оскарженні рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції (наприклад, про відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні обєкта), суд у разі задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і зобовязує їх, залежно від характеру спору, виконати певні дії передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленими судом фактичними обставинам справи, суд критично оцінює оскаржуване рішення [PERSON] сільської ради № 086 від 03 липня 2012 року, оскільки таке порушує права та інтереси сторін, зокрема позивачки [PERSON] на передачу їй у власність земельної ділянки, площею 0,15га, всупереч ухвалам Апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2013 року та 29.11.2013р., так як згідно з розяснення кожна із сторін має право на користування земельною ділянкою, площею 0,15 га, а загальна площа земельної ділянки, право на користування якою визначено за [PERSON] становить 0,15 га з урахуванням площі земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. А від так, передача [PERSON] земельної ділянки площею 0,0534 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Федорова, в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, без врахування її до складу площі прибудинкової земельної ділянки, для обслуговування житлового будинку під № 20 по вул. Федорова, в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, є незаконною, а відповідне рішення органу місцевого самоврядування підлягає скасуванню. Згідно ст. 328 ЦК України, Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що на підставі рішення [PERSON] сільської ради № 086 від 03 липня 2012 року відповідачкою [PERSON]В проведено реєстрацію права власності на передані у власність оскаржуваним рішенням земельні ділянки, а саме отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серії САВ №816182 земельну ділянку, площею 0.15га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по вул.Федорова. 20 в с.Холодновідка. Пустомитівського району. Львівської області та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, видані 03 червня 2013 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серії САВ№816188 земельну ділянку, площею 0,0534га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул.Федорова, 20 в с.Холодновідка. Пустомитівського району. Львівської області та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, видані 04 червня 2013року. Згідно ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що оскільки рішення [PERSON] сільської ради № 086 від 03 липня 2012 року про передачу у власність відповідачці [PERSON] спірних земельної ділянок, судом визнано незаконним та підлягає скасуванню, проведена реєстрація прав власності на спірне нерухоме майно за відповідачкою [PERSON] є недійсною та також підлягає скасуванню. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. П. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Враховуючи дану норму, а також гарантії місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами України, ніхто не може зобов'язати колегіальний орган місцевого самоврядування, в даному випадку сільську раду, прийняти будь-яке, наперед визначене рішення, Зобов'язавши колегіальний орган [PERSON] сільку раду - передати у власність позивачки [PERSON] земельну ділянку, суд всупереч норми ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", згідно з якою рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради шляхом голосування і набирає чинності у разі підтвердження попереднього рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, зобовяже сільську раду прийняти наперед визначене судом рішення, що є неприпустимим, а тому позовні вимоги позивачки в частині зобовязання [PERSON] сільську раду безоплатно передати [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку № 25 по вул. Тичини в с. Холодновідка, Пустомитівського району Львівської області в розмірі 0,15 га. є неправомірними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed