Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 23.06.2010 року Дарницький районний суд м. Києва видав виконавчий лист №2-26 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з листопада 2003 року і до досягненням дитиною повноліття - [INFO] . Згідно довідки-розрахунку відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві станом на 28.10.2016 року заборгованість по аліментам становила 55 302 грн. 40 коп. Заборгованість за період з 21.11.2016 року по 21.04.2019 року склала 21 002 грн. 12 коп., а загальна сума заборгованості станом на 21.04.2019 року дорівнює 76 304 грн. 52 коп. Позивач вважає, що він повинен бути звільнений від сплати вказаної заборгованості по аліментам, оскільки з травня 2006 року він постійно перебуває на лікуванні з різними діагнозами. Його лікування потребує чималих грошових коштів, які він не в змозі заробляти за станом здоров`я. Крім того, з 20.07.2003 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу з якою мають двох неповнолітніх дітей: доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Даних дітей він також зобов`язаний утримувати. Також з січня по травень 2019 року позивач утримувався у ізоляторі тимчасово утримання по кримінальному провадженню №1201800000000073 за ч.4, ст.190 КК України і також не мав можливості заробляти кошти та сплачувати аліменти. За таких обставин просить звільнити його від сплати вказаної заборгованості по сплаті аліментів у зв`язку з його хворобою та наявністю інших обставин, які описані вище. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивач перебував на лікуванні у медичному закладі ще в 2006 році, коли ще не існувало рішення суду про стягнення аліментів. Після видачі виконавчого листа позивач не надав доказів перебування його в лікарні та витрат ним грошових коштів на лікування. Крім того, позивач з листопада 2003 року постійно працював, але аліменти або не сплачував взагалі, або невеликими частками. А наявність у нього дітей від іншого шлюбу не є підставою для звільнення його від сплати аліментів. 3-тя особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі свого представника до суду також не з`явився повторно, про розгляд справи юридична особа була двічі повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника не зверталась. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу у них народилась [INFO] донька [PERSON] . За змістом ч.4-5, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.08.2009 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з листопада 2003 року і до досягненням дитиною повноліття - [INFO] (а.с.48). 23.06.2010 року Дарницький районний суд м. Києва видав виконавчий лист №2-26 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вказаних аліментів (а.с.48). У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно довідки-розрахунку відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві станом на 28.10.2016 року заборгованість по аліментам становила 55 302 грн. 40 коп. Заборгованість за період з 21.11.2016 року по 21.04.2019 року склала 21 002 грн. 12 коп., а загальна сума заборгованості станом на 21.04.2019 року дорівнює 76 304 грн. 52 коп. (а.с.9-11). За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.2, ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно п.п.2, п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Вивчивши матеріали медичної документації, які позивач надав разом з позовом, суд приходить до висновку, що всі вони датовані 2006 роком (а.с.14-16; 19; 24-31), а консультативний висновок інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова взагалі немає номеру і дати, що дає право вважати, що лікування позивача відбувалось за три роки до винесення Дарницьким районним судом м. Києва рішення про стягнення аліментів, за чотири роки до видачі виконавчого листа, тобто за даних доказів відсутній причинно-наслідковий зв`язок між хворобою позивача і його виниклою заборгованістю по сплаті аліментів. Крім того, як вбачається зі змісту перерахунку розрахунку заборгованості №1132/7 (10), наданого відповідачем до відзиву на позовну заяву (а.с.63), позивач [PERSON] з 1.11.2003 року по 1.09.2010 року постійно перебував у трудових відносинах з різними ТОВ, отримуючи регулярний щомісячний дохід, що вказує на відсутність впливу його хвороби на його трудову діяльність і отримання з цього приводу щомісячного доходу. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини саме тяжкої хвороби позивача, включаючи і період виникнення заборгованості, яка б могла вплинути на неможливість ним здійснення трудової діяльності і вчасної сплати аліментів на утримання доньки сторін. За таких обставин позов не підлягає задоволенню з підстав звільнення від сплати аліментів у зв`язку з тяжкою хворобою позивача. Що стосується наявності у позивача нової сім`ї в результаті укладення шлюбу 20.07.2003 року з [PERSON] , від шлюбу з якою вони мають двох неповнолітніх дітей: доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , то вказані обставини є підставою розгляду позову про зменшення сплати аліментів, але за умови, коли такі аліменти ще нараховуються і продовжують стягуватись. А позивач ставить питання про звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів на утримання своєї доньки, якій уже виповнилось 18 років, що не є підставою для такого звільнення в розумінні ч.2, ст.197 СК України. Крім того, перебування [PERSON] з січня по травень 2019 року у ізоляторі тимчасово утримання по кримінальному провадженню №1201800000000073 за ч.4, ст.190 КК України також не є обставиною, що має істотне значення, оскільки вказана заборгованість виникла у позивача з 2011 року і по 21.04.2019 року, що не впливає істотно як на розмір заборгованості, так і на його триваючий період. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що підстави для звільнення позивача [PERSON] від сплати вказаної заборгованості по сплаті аліментів на утримання його доньки відсутні, тому в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed