Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася із вказаним позовом посилаючись на те, що 15.06.11 біля 13 год. на автодорозі Київ-Одеса водій [PERSON] - відповідач по справі, керуючи автомобілем [NUMBER] під час руху, проявив неуважність та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія - відповідача по справі - [PERSON]. Позивачка, яка перебувала в салоні автомобіля «ВАЗ-2101» в якості пасажира, в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, з приводу яких тривалий час лікувалася та витратила кошти на придбання медикаментів. Також їй спричинена моральна шкода. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 02.07.14 відповідача [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році». Вироком Васильківського міськрайонного суду від 15.05.15 відповідач [PERSON] по справі визнаний винним за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 2-х років обмеження волі з іспитовим терміном 1 рік. У кримінальній справі позивачка визнана потерпілою по справі, так як отримала тілесні ушкодження. Просить стягнути з відповідачів солідарно витрати на лікування в сумі 6191,55 грн. та 80000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що 15 червня 2011 року вона перебувала в салоні автомобіля під керуванням відповідача [PERSON] і біля с.Ксаверівка на трасі Київ-Одеса відбулося зіткнення з автомобілем під керуванням відповідача [PERSON], під час якого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів тазу, струс головного мозку, тощо, з приводу яких тривалий час лікувалася і витратила значні кошти. Також витратила кошти на придбання бензину для швидкої допомоги для транспортування її до обласної лікарні та з необхідністю переїзду згодом додому. Представник позивачки позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що позивачка у відповідності до ст.1188 ЦК України має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди незалежно від вини відповідачів. Тому просить задовольнити позов в повному обсязі, так як та витратила кошти на лікування, її перевезення. Довгий час позивачка знаходилася в лежачому стані, потім ходила на милицях і з палочкою, що призвело до зміни її способу життя. Відповідач [PERSON], будучи неодноразово належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, за одержанням судової повістки до поштового відділення не з»явився і судові повістки повернуті до суду в зв»язку із закінченням терміну зберігання, що суд розцінює як ухилення від явки до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, але вини у дорожньо-транспортній пригоді не визнав та пояснив, що 15.06.11 він власним автомобілем, в салоні якого знаходилася позивачка та інші особи, рухався по лівій смузі руху трасою Київ-Одеса в напрямку смт.Рокитне, коли йому світлом фар посигналив позаду автомобіль темного кольору. Він почав зміщуватися в праву смугу і в цей час даний автомобіль вдарив його в правий бік та спричинив ДТП, під час якого позивачка отримала тілесні ушкодження. Він допомогав їй під час її лікування роботами по господарству. Представник відповідача [PERSON] суду пояснив, що підстав для стягнення моральної та матеріальної шкоди з відповідача немає, так як той не визнає вини у вчинені ДТП і відповідно спричиненні тілесних ушкоджень позивачці, так як справа відносно нього закрита судом на підставі Закону України про амністію незалежно від визнання вини відповідачем. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, подав до суду пояснення, що потерпілі особи з 2011 року до страхової компанії за відшкодуванням спричиненої шкоди не зверталася. Посилається на ст.1188 ЦК України, що шкода відшкодовується винною особою, а в разі наявності вини всіх осіб?діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши надані докази, суд важає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засідані встановлено, що 15.06.11 біля 13 год. на автодорозі Київ-Одеса водій [PERSON] - відповідач по справі, керуючи автомобілем [NUMBER] під час руху, проявив неуважність та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія - відповідача по справі - [PERSON]. Позивачка, яка перебувала в салоні автомобіля «ВАЗ-2101» в якості пасажира, в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, з приводу яких тривалий час лікувалася та витратила кошти на придбання медикаментів. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 02.07.14 відповідача [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році». Вироком Васильківського міськрайонного суду від 15.05.15 відповідач [PERSON] по справі визнаний винним за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 2-х років обмеження волі з іспитовим терміном 1 рік. У кримінальній справі позивачка визнана потерпілою по справі, так як отримала тілесні ушкодження. Позивачка просить стягнути з відповідачів солідарно витрати на лікування в сумі 6191,55 грн. та 80000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, так як вона тривалий час була прикута дло ліжка, згодом ходила на милицях, що значно ускладнило спосіб її життя. Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної або моральної шкоди, має право пред"явити до обвинуваченого цивільний позов. Ст.55 КПК України передбачено, що потерпілим визнається особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ст.1167 ЦК зазначено, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, при наявності її вини. У відповідності до ч.2 ст.1188 ЦК України - якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов»язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Суд вважає, що відповідати за спричинену матеріальну шкоду повиненні відлповідачі, так як в судовому засіданні знайшла своє підтвердження їх вина у спричиненні матеріальної шкоди позивачці. В зв"язку з цим суд вважає за можливе задовольнити повністю цивільний позов, заявлений позивачкою в частині відшкодування матеріальної шкоди, вартість якої підтверджена фіскальними чеками і які витрачені на лікування позивачки та її транспортування до лікарні і згодом додому. Також суд вважає за можливе частково задовольнити моральну шкоду, заявлену позивачкою на її користь, так як крім переліку в позовній заяві моральних страждань, які понесла позивачка внаслідок отримання тілесних ушкоджень, не зазначено, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується (Постанова Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. із змінами від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди." При визначенні грошового відшкодування моральної шкоди, у відповідності до ст.23 ЦК України суд враховує глибину душевних страждань позивачки, яка отримала тілесні ушкодження і з приводу яких тривалий час лікувалася, була позбавлена усталеного способу життя, а також інших обставин, які мають істотне значення з врахуванням вимоги розумності і справедливості. Суд стягує відшкодування моральної шкоди з відповідачів з врахуванням ступеня їх вини у спричиненні тілеинх ушкоджень позивачці, їх матеріального, сімейного стану, тощо.

Outcome: partial