Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , останнє місце проживання якого було: [ADDRESS] . Разом з ним проживали позивачка, її мама [PERSON] , яка померла [INFO] та брат позивачки [PERSON] , відповідач по справі. За час свого життя померлий заповіту не залишив. Позивачка вказує, що після смерті батька вона прийняла спадщину, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , оскільки на день його смерті проживала разом з батьком у спадковому будинку. У визначений законом строк позивачка звернувся до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де отримав роз`яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок у порядку спадкування за законом. 08.11.2019 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про уточнення суб`єктного складу сторін, де вказує, що в позовні заяві відповідачем зазначено [PERSON] , яка не перебуває в родинних відносинах з позивачкою та її братом, відповідачем по справі [PERSON] , тобто її зазначення як відповідача по справі є технічною помилкою, у зв`язку з чим просить в подальшому не враховувати її стороною по справі. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Третя особа державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. належним чином, своєчасно повідомлена про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилася. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , останнє місце проживання якого було: [ADDRESS] . За час свого життя батько позивачки заповіт не залишив. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською РДА 31.03.1993 року на підставі розпорядження Виноградівськї РДА від 30.03.1993 року за № 122, зареєстрованого у Виноградівському МБТІ від 01.04.1993 року у реєстрову книгу за реєстраційним номером 315. Спадкоємцями за законом першої черги до майна померлого [PERSON] , у відповідності до ст.529 ЦК України 1963 року була мати позивачки [PERSON] дружина померлого та двоє його дітей [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідач), які не звертались за оформленням спадкових прав. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Тому спадкування вказаної спадщини відбувалось за нормами права, які діяли на той час, а саме ст. 549 ЦК Української РСР в редакції Кодексу 1963 року. Відповідно до цієї норми права діями, що свідчили про прийняття спадщини визнавались, якщо спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, мати позивачки [PERSON] прийняла спадщину згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 року та успадкувала в цілому вищезазначений спадковий будинок, оскільки спільно проживала із спадкодавцем у спадковому будинку, а після його смерті здійснювала догляд за спадковим майном. Мати позивачки [PERSON] свої права на спадкове майно не оформила і згідно свідоцтва про смерть від 03.11.2009 року померла [INFO] . Заповіту мати позивачки не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця позивачка [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON] та відповідач [PERSON] , який не заперечує проти прийняття спадщини позивачкою. Згідно ч. 1 ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Суд констатує, що позивачка після смерті своєї матері відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадщину прийняла, оскільки у визначений законом строк звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. \~ \~ \~ \~Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивачка звернулася до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. Разом з тим, державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду, що стверджується листом відмовою від 19.09.2019 року за № 451/01-16. Однак, як було зазначено вище, спадкодавець - мати позивачки [PERSON] свої права на спадкове майно за життя не оформила. Таким чином позивачка не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок та довідки КП «Виноградівського РБТІ» 19.06.2019 року за № 499 року житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] будівництвом завершений (рік будівництва будинку 1964 рік). Загальна корисна площа житлового будинку становить 46,1 кв.м, в тому числі житлова площа 31,3 кв. м. Згідно архівних даних КП «Виноградівського РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] зареєстрваний за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською РДА 31.03.1993 року на підставі розпорядження Виноградівськї РДА від 30.03.1993 року за № 122, зареєстрованого у Виноградівському МБТІ від 01.04.1993 року у реєстрову книгу за реєстраційним номером 315. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved