Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На час звернення з позовом [PERSON] перебуває в Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія», [PERSON] у Старобасанській загальноосвітній школі-інтернаті I-II ступенів, а [PERSON] проживає разом з батьком, [PERSON] У 2017 році [PERSON] віддала [PERSON] та [PERSON] до закладів цілодобового та довготривалого перебування. Службою та районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проводилася профілактична робота з матір`ю щодо можливості повернення дітей у біологічну сім`ю. Дане питання також було розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, де [PERSON] повідомила, що не має наміру забирати дітей. Згідно повідомлення адміністрації Прилуцького обласного будинку дитини «Надія», за період перебування малолітньої [PERSON] у закладі, мати жодного разу доньку не відвідувала; відповідно до інформації КЗ «Старобасанська гімназія», мати не спілкувалась з класним керівником, не відвідувала батьківські збори, не цікавилася успіхами сина [PERSON] в навчанні, його станом здоров`я. За час проживання на території Новобасанської сільської роди [PERSON] зарекомендувала себе негативно, ніде не працювала, належного догляду за дітьми забезпечити не могла, веде себе агресивно, часто перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Сім`я [PERSON] перебуває на обліку сімей (осіб), що опинилися у складних життєвих обставинах районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді із 2016 року. На підставі розпорядження Бобровицької РДА від 04.02.2011, неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком в смт. Варва Чернігівської області; згідно рішення Варвинського районного суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина, мати участі у вихованні дитини не бере, матеріально сина не підтримує. Враховуючи особу відповідачки, повну відсутність зацікавленості у подальшій долі дітей, а також ймовірність завдання шкоди дітям у разі повернення їх у сім`ю, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно трьох неповнолітніх дітей, стягнути з неї аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки від всіх доходів відповідачки та передати [PERSON] та [PERSON] органу опіки та піклування Бобровицької районної державної адміністрації. В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Уточнила, що аліменти на утримання дітей з [PERSON] слід стягувати на користь органу опіки та піклування Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Представниця третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] характеризується негативно, вона ніколи не працювала, часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не піклувалася про [PERSON] та [PERSON] , про їх здоров`я, в результаті чого діти потрапили до лікарні. Після влаштування дітей до закладів цілодобового та довготривалого перебування не цікавиться їх життям. Свідок [PERSON] пояснила, що сім`я Семічевих з 2017 року перебуває на обліку сімей (осіб), що опинилися у складних життєвих обставинах. [INFO] доньку [PERSON] було влаштовано до Прилуцького обласного будинку дитини «Надія», а [PERSON] з 2018 року - до Старобасанської загальноосвітньої школи-інтернату I-II ступенів. Також періодично проводилося інспектування, в ході якого було встановлено, що [PERSON] жодних дій, спрямованих на повернення дітей в родину не вчиняла, мати жодного разу не приїздила до доньки, не цікавиться її долею, веде аморальний спосіб життя, вчиняє сварки із своїм співмешканцем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що з 2011 [PERSON] проживає з ним та перебуває на його утриманні. Деякий час після розлучення із [PERSON] дитина проживала з матір`ю, однак побачивши, що життю сина загрожує небезпека, він забрав дитину. Згідно рішення суду із відповідачки на його користь стягуються аліменти на утримання дитини, однак [PERSON] лише два рази надсилала грошові кошти. Особисто він після отримання рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] із заявою до суду не звертався. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та вказала, що дійсно не має можливості утримувати дітей у разі їх повернення в сім`ю, також не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що визнання позову суперечить нормам чинного законодавства, суд відмовив у прийнятті визнання відповідачкою позову та продовжив судовий розгляд. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Як встановлено судом, [PERSON] є матір`ю трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.11-14). Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, [PERSON] від першого шлюбу має сина, [PERSON] , який на підвідомчій території Новобасанської сільської ради не проживає. За період проживання сина з батьком [PERSON] дитину не відвідувала, аліментів на його утримання не сплачує, не цікавиться життям та здоров`ям дитини. Від співмешканця [PERSON] має двох дітей: сина [PERSON] , який навчається в Старобасанській ЗОШ - інтернаті та дочку [PERSON] , яка перебуває у будинку дитини « Надія ». По характеру [PERSON] неврівноважена, безвідповідальна, вихованням дітей не займається, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, на засідання виконкому з`являється не завжди, на рішення з питань безвідповідального батьківства не реагує (а.с.15). У відповідності до листа Бобровицького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, син [PERSON] [PERSON] навчається в Старобасанській ЗОШ-інтернаті I-II ст. На канікули мати забирає сина з інтернатного закладу додому, але належной уваги йому не приділяє, не забезпечує дитину повноцінним харчуванням. Донька, [PERSON] за заявою матері знаходиться в Прилуцькому будинку дитини. За час перебування дитини в даному закладі, мати жодного разу її не відвідала. Сім`я Семічевих з 02.09.2016 перебувала у Центрі обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах. В цей період батьки зарекомендували себе з негативного боку, обоє ніде не працюють, зловживають спиртними напоями. [PERSON] характеризується як неврівноважена, безвідповідальна у вчинках, може поводити себе агресивно, не усвідомлює роль батьківства. Будинок у якому живе родина знаходиться в занедбаному стані, в родині постійно не вистачає продуктів харчування та відсутній запас палива на зимовий період. Із 19.08.2017 по 27.02.2018 їм надавалася послуга соціального супроводу. В цей період з батьками неодноразово проводилися профілактичні бесіди та консультації та надавалися рекомендації, однак до порад фахівців ніхто не прислухався. (а.с.18). Згідно довідок КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» №02-14/63 та 02-07/64, акту №02-14/65 від 27.01.2020 з 28.07.2017 у закладі виховується [PERSON] , [INFO] на підставі заяви матері про тимчасове влаштування від 25.07.2017. Мати дитини - [PERSON] відвідувала дитину останній раз 25.07.2019, в подальшому дитину не відвідувала, не телефонувала, не приймала участі в її вихованні та утриманні, не вирішує питання повернення дитини на виховання в сім`ю (а.с.19, 20). [PERSON] , [INFO] навчається в КЗ «Старобасанська гімназія» з 01.09.2015 та знаходиться на повному державному забезпеченні; за час перебування малолітнього в даному закладі, [PERSON] у вихідні дні дитину не відвідувала, забирала тільки на канікулярні дні, що підтверджується актом та довідкою комунального закладу «Старобасанська гімназія» Чернігівської обласної ради №125 від 26.03.2020 (а.с.21, 22). Місце проживання [PERSON] , [INFO] у сім`ї батька [PERSON] в смт. Варва Чернігівської області визначене згідно розпорядження Бобровицької районної державної адміністрації № 51 від 04.02.2011. Сім`я батька характеризується позитивно, дитина має повноцінне життя, займається спортом, відвідує гурток. Дитина перебуває під наглядом лікаря педіатра в дитячій консультації КНП «Варвинський Центр первинної медико-санітарної допомоги (а.с.23, 26, 27). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20.05.2009, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.24). З [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліментина утримання неповнолітнього сина згідно виконавчого листа, виданого Варвинським районним судом Чернігівської області 31.05.2013 в розмірі 500 грн. щомісячно (а.с.29). На засіданнях виконавчого комітету Новобасанської сільської ради неодноразово обговорювалося питання щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] . Зокрема, згідно рішення №65 від 19.07.2017, останній було вказано на незадовільне виконання своїх обов`язків відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , запропоновано тимчасово влаштувати дівчинку до будинку дитини « Надія ». Також [PERSON] була суворо попереджена про неналежне виконання своїх батьківських обов`язків відносно вказаних дітей згідно рішення виконавчого комітету сільської ради від 23.01.2019 №11 (а.с.30, 31). З урахуванням того, що [PERSON] повністю нехтувала попередженнями та рекомендаціями, органом опіки та піклування Новобасанської сільської ради та виконавчим комітетом ради було прийнято висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON] та [PERSON] , який затверджено рішенням виконавчого комітету № 24 від 11.02.2020 (а.с.32-36). Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно правової позиції, викладеної в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, визначені ст. 166 СК України . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). З урахуванням викладеного вище, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими, оскільки суду надані належна та беззаперечні докази того, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Разом з тим слід зазначити, що позивачем, не приймалося рішення щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав відносно [PERSON] , який проживає з батьком. Як було встановлено в судовому засіданні, рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] було прийнятне органом опіки та піклування Бобровицької райдержадміністрації №1-12/89 від 17.03.2017 за заявою батька дитини [PERSON] (а.с.43). Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Тобто, правом на звернення із заявою про позбавлення батьківських прав щодо [PERSON] наділений його батько та орган опіки та піклування, який приймав рішення щодо позбавлення батьківських прав, а не орган опіки та піклування Новобасанської сільської ради. Дані особи не скористалися своїм правом на звернення до суду із позовом, а тому прийняття рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини, яка проживає з батьком суперечить нормам закону та порушить права зазначених осіб. Враховуючи викладене, підстав для задоволення позовної вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] немає. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею ЦПК України. Враховуючи всі обставини, зокрема те, що відповідачка матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, даний обов`язок покладений на неї законом, вона не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Також, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати при подачі позову до суду. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial