Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

позивач звернувся в суд до [PERSON] з позовом про поділ майна подружжя, вказуючи, що 14.09.1996р. між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.11.2017р., розірвано. За період перебування у шлюбі було придбано майно, яке складається із трьох ізольованих квартир. Так, 18.06.2002р. було придбано за спільні кошти подружжя трикімнатну №337, що знаходиться у м. Харкові, пров. Чередніченківський, 7, середньо ринкова вартість якої складає 42000 тис. доларів США; 18.11.2010р. придбано однокімнатну квартиру №86 в м. Харкові, по вул. Єлізарова, 12, середньо ринкова вартість якої складає 22000 тис. доларів США; 15.08.2012р. придбано однокімнатну квартиру № 136 в м. Харкові, вул. Соціалістична, 68, середньо ринкова вартість якої складає 20000 тис. доларів США. Враховуючи, що домовленості щодо поділу обєктів нерухомості між ними не досягнуто, просить суд визнати за ним право приватної власності на дві однокімнатні квартири, а за [PERSON] на трикімнатну квартиру. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обємі, просив позов задовольнити з підстав викладених у заяві, врахувавши інтереси повнолітньої дити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила врахувати, що після шлюбу вона залишилась проживати у трикімнатній квартирі разом із повнолітнім сином, який має намір утворити власну сімю. Крім цього, вказала, що на даний час не має можливості утримувати трикімнатну квартиру, враховуючи дуже високі комунальні платежі. Проти визначеної вартості спірного майна не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено в суді, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.09.1996 року, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.11.2017р. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 18.06.2002р. сторонами було придбано квартиру № 337 в м. Харкові, пров. Чередніченківський, 7, загальною площею 64,9 кв.м.; згідно договору купівлі-продажу від 18.11.2010р. було придбано однокімнатну квартиру №86 в м. Харкові, вул. Єлізарова, 12, загальною площею 31,6 кв.м.; згідно договору купівлі-продажу від 15.08.2012р. було придбано однокімнатну квартиру № 136 в м. Харкові, вул. Соціалістична, 68, загальною площею 25,9 кв.м. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні представник позивача просив суд врахувати інтереси повнолітньої дитини. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову у тому обємі який викладено у позові, та просила врахувати інтереси повнолітньої дитини, її матеріальне становище та стан здоровя і виділити у власність дві однокімнатні квартири. Частинами 1,2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Враховуючи положення ст. 71 СК України, пояснення сторін, суд знаходить можливим провести розподіл спірного майна наступним чином: позивачу виділити трикімнатну квартиру, а відповідачу дві однокімнатні квартири. На підставі ст. ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: partial