overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору від 29 березня 2018 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за його користування. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14 серпня 2019 року становить 12996,73 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 29 березня 2018 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (яке змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК") та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту (а.с. 8-26). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування карти відповідачу 29 березня 2018 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 700 грн; 15 листопада 2018 року знижено до 0 грн (а.с. 49). Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 14 серпня 2019 року становить 12996,73 грн, з яких: -заборгованість за тілом кредиту 7886,08 грн; -заборгованість за простроченим тілом кредиту 3644,01 грн; -заборгованість за відсотками 371,56 грн; -штрафи 1095,08 грн (а.с. 7). Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~ Таким чином, у зв`язку з тим, що судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору від 31 серпня 2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31 серпня 2019 року становить 14180,33 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 31 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (яке змінило назву на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", потім на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК") та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту (а.с. 9-16). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування карти відповідачу 31.08.2007 встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000 грн; 23.12.2008 збільшено до 3100 грн; 13.01.2009 знижено до 2000 грн; 13.01.2009 збільшено до 2010 грн; 14.01.2009 знижено до 2000 грн; 23.01.2009 встановлено у розмірі 2000 грн; 24.01.2009 встановлено у розмірі 2000 грн; 21.08.2009 знижено до 1610 грн; 30.10.2019 знижено до 0 грн (а.с. 33). Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року становить 14180,33 грн, з яких: -заборгованість за тілом кредиту 1600,54 грн; -заборгованість за відсотками 11428,35 грн; -штрафи 1151,44 грн (а.с. 6-8). Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~ Таким чином, у зв`язку з тим, що судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору від 31 січня 2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20 квітня 2021 року становить 14022,77 грн. Просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості в розмірі 10217,22 грн Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 31 січня 2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (яке змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК") та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів, правил користування, головних умов обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування карти відповідачу 25 грудня 2013 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 4000 грн; 04.06.2014 - зменшено до 3600 грн; 06.11.20114 - зменшено до 3140 грн; 26.03.2015 - зменшено до 2980 грн; 17.01.2020 - зменшено до 0 грн. З виписки за рахунком відповідача вбачаються операції за картками, зокрема, зняття готівки, оплата товарів та послуг, поповнення карткового рахунку, списання процентів тощо. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 20 квітня 2021 року становить 10217,22 грн, з яких: -заборгованість за тілом кредиту - 3489,97 грн; -заборгованість за простроченими відсотками - 6627,25 грн. -заборгованість за пенею та комісією - 100 грн. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, у зв`язку з тим, що судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

позивач звернувся з позовом в суд до відповідача [PERSON], ТзОВ "Львівські автобусні заводи", ТзОВ "Львівавтокомплектація" про визнання недійсним ордера нежиле приміщення в гуртожитку. ....................................……………………………… ………………………………………………………......... ........................................................................ ........................................................................ ........................................................................ ........................................................................ ........................................................................ ........................ Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому зазначає, що 08.07.2013 року між ним та відповідачем був укладений безпроцентний договір позики, згідно якого позивач зобов"язувався передати відповідачу шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позичальника гроші в сумі 23000 грн.. За договором позики позивачем було виконано дане зобовязання, а відповідач зобов"язувався повернути йому кошти до 30.11.2013 року. Однак відповідач свої зобов"язання по поверненню коштів не виконав та не повернув вказану суму позики. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу та сплачений ним судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з вище наведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав та підтвердив факт надходження вказаних коштів на рахунок підприємства, які залишаються не повернутими позивачу. В судовому засіданні встановлено, що 08.07.2013 року між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачу 23000 грн., що підтверджується копією договору безпроцентної позики та копією квитанції № 2938 від 19.07.2013 року (а.с.3,24). Строк повернення боргу 30.11.2013 року, про що зазначено у даному договорі (а.с.3). Статтею 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку саму кількість речей того самого роду та такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики позивач надав суду копію договору безпроцентної позики та копію квитанції № 2938 від 19.07.2013 року з якої вбачається, перерахування на розрахунковий рахунок позичальника коштів в сумі 23000 грн., а також те, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцю кошти позики в строк до 30.11.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики. Тому з відповідача належить стягнути за договором позики борг в сумі 23000 грн.. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про обгрунтованість вимог і необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому зазначив, що 03.04.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 60000 доларів США, а відповідач зобов"язався повернути цю суму до 10.04.2014 року. Свої зобов"язання відповідач не виконав у повному обсязі та не повернув позивачу грошові кошти в сумі 55000 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену грошу суму, що становить 627000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснень не надав. Відповідач позов визнав, пояснень не надав. Судом встановлено, що 03.04.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 60000 доларів США, а відповідач зобов"язався повернути цю суму до 10.04.2014 року. Свої зобов"язання відповідач не виконав у повному обсязі та не повернув позивачу грошові кошти в сумі 55000 доларів США, що становить 627000 грн. Ці обставини підтверджуються договором займу, відповіддю про курс долара США по відношенню до гривні України, распискою відповідача. Визнав ці обставини і відповідач. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], посилаючись на обставини укладення між сторонами 4 березня 2013 року додаткового договору № 06V-0000901-Ф/11-RIV/130301 про встановлення ліміту дозволеного овердрафту до договору № 06V-0000901-Ф/11-RIV від 21.01.2011 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ "Укргазбанк", згідно якого на картковому рахунку відповідача встановлено ліміт дозволеного овердрафту в сумі 79 000 грн., процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена на рівні 36,0% річних. Процентна ставка за користування недозволеним овердрафтом встановлюється у розмірі 36% річних. Відповідач не виконував договірних зобов'язань, станом на 13 жовтня 2014 року виникла заборгованість з врахуванням процентів в сумі 7 128,97 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача Панас В.М. подав заяву про розгляд справи без його участі, уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 8 941,08 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Згідно укладеного 4 березня 2013 року між сторонами укладений договір № 06V-0000901-Ф/11-RIV/130301 про встановлення ліміту дозволеного овердрафту до договору № 06V-0000901-Ф/11-RIV від 21.01.2011 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ "Укргазбанк", згідно якого на картковому рахунку відповідача встановлено ліміт дозволеного овердрафту в сумі 79 000 грн., процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена на рівні 36,0% річних. Процентна ставка за користування недозволеним овердрафтом встановлюється у розмірі 36% річних. З виписки за договором № 06V-0000901-Ф/11-RIV позивача вбачається, що відповідач [PERSON] допустив прострочення за кредитом та відсотками, станом на 13 жовтня 2014 року 7 128,97 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 1 812,11 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, всього 8 941,08 грн. Доводи позивача, що [PERSON] порушив строки повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом, є доведеними, а тому позов в силу ст.ст. 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України слід задовольнити, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгована сума кредиту та процентів. На підставі викладеного, ст.ст. 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до дубліката виконавчого листа, виданого 29.04.2010 року Мукачівським міськрайонним судом № 2-1576/03 було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина. В звязку з досягненням сином повноліття, державним виконавцем було винесено постанову про закриття виконавчого провадження. На даний час син навчається в вищому професійному училищі №3 м. Мукачево на денній формі навчання на четвертому курсі із спеціальністю "Телекомунікації та радіотехніка", термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року. Відповідно до довідки виданої центром надання адміністративних послуг виконавчого комітетом Мукачівської міської ради від 23.11.2017 року №9042, син позивача [PERSON]-І.С. проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Судом встановлено, що син позивача [PERSON]-І.С. навчається в вищому професійному училищі №3 м. Мукачево на денній формі навчання на четвертому курсі із спеціальністю "Телекомунікації та радіотехніка", термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року. Відповідно до довідки виданої центром надання адміністративних послуг виконавчого комітетом Мукачівської міської ради від 23.11.2017 року №9042, син позивача [PERSON]-І.С. проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд: враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дитини у школі соціальної реабілітації. В позові вказує, що з 01 червня 2014 року в Балахівській школі соціальної реабілітації перебуває малолітній [PERSON],[INFO], згідно ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області . Однак питання про відшкодування витрат на утримання дитини в училищі вирішено не було, тому позивач, посилаючись на норми Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", постанови КМУ від 13.10.1993 року за №859, просить стягнути з відповідачки грошові кошти в розмірі 20 %, що припадають на одного члена сім'ї, на утримання її сина. Представник позивача в судове засідання не з»явився. В адресованій суду заяві просять позов задовольнити та розглядати справу в їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Суд, вислухавши доводи відповідача, проаналізувавши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що згідно ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.03.2014 року до [PERSON] застосовано міри виховного характеру, та направлено до малолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків (а.с. 3-4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матір'ю [PERSON],[INFO]. Крім того судом встановлено, що [PERSON] перебуває у вказаному закладі з 01.06.2014 року, знаходиться на повному державному забезпеченні. Відповідно до ст. 51 Конституції України і ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачка участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України "Про органи та служби у справах неповнолітніх та спеціальні установи для неповнолітніх" часткове відшкодування витрат на утримання дітей у приймальниках - розпорядниках для дітей, загальноосвітніх школах і професійних училищах соціальної реабілітації, центрах медико-соціальної реабілітації дітей здійснюється за рахунок батьків (усиновителів) або опікунів (піклувальників) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ст. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 року № 1243 на утримання одного вихованця у загальноосвітній школі -інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті 1-ІІІ ступеня (крім загальноосвітніх закладів Міністерства культури і мистецтв), загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату у розмірі 20 відсотків середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім'ї. Згідно ст. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.1993 року № 859, плата за утримання учнів у загальноосвітній школі соціальної реабілітації та професійному училищі соціальної реабілітації справляється з батьків у розмірі 20 відсотків коштів, що припадають на одного члена сім'ї. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача законні і обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки в доход держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved