Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про виселення посилаючись на те, що Фастівським міськрайонним судом Київської області 20.05.2013 року ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Вказане рішення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідачам надсилалась письмова вимога добровільно звільнити квартиру. В судове засідання представник позивача не зявився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення в разі повторної неявки відповідача не заперечує. В судове засідання відповідачі повторно не з"явилися, повідомлялися вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 12.02.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 255000 грн. строком до 12.02.2018 року, а останній зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним, в строк та порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 12.02.2008 року, посвідченим 12.02.2008 року, приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А., зареєстровано в реєстрі за № 343, відповідно до якого відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований, за адресою: Київська область, [ADDRESS], який належить їй на праві власності. Згідно відомостей ВАДР УДМС України в Київській області від 30.07.2015 року [PERSON], [INFO] з 16.09.2014 року зареєстрована, за адресою: Київська область, [ADDRESS]. У відповідності до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Вказаний порядок виселення з житлового приміщення вказано і в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 ,,Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Пунктом 43 вказаної Постанови роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно статті 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Отже, виселення є одним із елементів процесу примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - іпотекодержатель повідомляв відповідачів про необхідність звільнення у добровільному порядку житлового будиноку, який розташований за адресою: Київська область, [ADDRESS]. Вказане повідомлення було надіслано Банком 14.08.2014 року на адресу відповідачів. Таким чином, позовні вимоги про виселення відповідачів підлягають задоволенню на підставі статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК України, оскільки на спірний будинок, який є предметом іпотеки, звернуто стягнення, що є підставою для виселення всіх мешканців будинку. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідачів надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачів необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved