Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що на обліку управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради перебувають діти, які опинились в складних життєвих обставинах, - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як діти, батьки яких ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які перебувають у фактичних шлюбних відносинах. В свідоцтві про народження [PERSON] вказано матір - [PERSON] , батька - [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачів відносно їхніх дітей., оскільки батьки дітей вели та продовжують вести аморальний спосіб життя, ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Діти на тепер перебувають на повному державному забезпеченні, батьки ними не цікавляться, не приймають участі у їх вихованні та матеріальному утриманні. Також позивач просив стягнути з матері аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частини усіх видів доходів, але не менше, ніж двох прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника (опікуна) дітей; стягнути з батька [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна. Крім того, просили вирішити питання щодо накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, правом надання відзиву на позов не скористалась, причини неявки в судове засідання не повідомила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд не позбавляти його батьківських прав, оскільки він влаштувався на роботу, хоч і неофіційно, спиртним не зловживає, у квартирі створені умови для проживання дитини і він має намір повернути сина у родину. Представники Управління-служби у справах дітей амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, Комунального закладу «Дніпропетровський дитячий будинок інтернат» Дніпропетровської обласної ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представники комунальних закладів в судове засідання не з`явилися. Про час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, про що надали суду відповідні заяви. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на обліку управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради перебувають діти, які опинились в складних життєвих обставинах: - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як діти, батьки яких ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які перебувають у фактичних шлюбних відносинах. У свідоцтві про народження [PERSON] вказано матір - [PERSON] , батька - [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 25 січня 2018 року на адресу управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради надійшло повідомлення центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради щодо неповнолітнього [PERSON] , 2014 р.н., який виховується в сім`ї [PERSON] , 1989 р.н., та [PERSON] , 1991 р.н., в якому вказано, що згідно інформації КЗ ДЦПМСД №9 в сім`ї не припиняються скандали між батьками, має місце домашнє насильство по відношенню батька до матері. Мати неодноразово залишала дитину [PERSON] на 3-5 днів та більше, не повідомляла про своє місцезнаходження навіть родичам. [INFO] [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах, в зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. 06 лютого 2018 року за таких же обставин па облік поставлено і [PERSON] , 2018 р.н. Згідно повідомлень центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради №3/5-41 від 21.01.2018 року, №3/5-1146 від 16.10.2018 року, №3/5-86 від 11.02.2019 року №3/5-506 від 25.04.2018 року №3/5-554 від 07.05.2018 року, сім`я [PERSON] , 1991 р.н., перебуває під соціальним супроводом в центрі з 27.02.2018 року. Фахівцями центру проводилася роботи щодо профілактики раннього соціального сирітства, надавався комплекс заходів щодо навчання та розвитку навичок, спрямованих на подолання чи мінімізацію складних життєвих обставин, постійно проводилися бесіди щодо неналежного виконання батьківських обов`язків та щодо профілактики шкідливих звичок, запропоновано відвідування психолога, проте [PERSON] , надавши формальну згоду на це, консультації психолога не відвідувала, їх ігнорувала. На моменти відвідування фахівцями ЦСССДМ сім`ї [PERSON] , неодноразово остання перебувала в нетверезому стані, зокрема 24.04.2018 року знаходилася вдома з новонародженою дитиною ( [PERSON] , 2018 р.н.), перебувала в нетверезому стані, хоча дитина була на грудному вигодовуванні. На зловживання [PERSON] спиртним вказує і КЗ «ДЦПМСД №9», які в своєму повідомленні №2/9-543 від 03.04.2018 року наголосили на тому, що 30.03.2018 року під час чергового патронажу медичної сестри, [PERSON] була знайдена на вулиці в нетверезому стані, будучи вагітною. Також працівниками ЦСССДМ встановлено, що мати [PERSON] не має паспорту, що не уможливлювало здійснення реєстрації народження [PERSON] , 2018 р.н. Згідно повідомлення АНД ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.08.2018 року №45.1/5137, 17.08.2018 року надійшов виклик, що за адресою: [ADDRESS] , невідомий громадянин в стані алкогольного сп`яніння перебуває з двома малолітніми дітьми. По приїзду, було встановлено, що це був [PERSON] , 1989 р.н., з дітьми: [PERSON] , 2018 р.н., та [PERSON] , 2014 р.н. Мати малолітніх, на той час знайдено не було, в зв`язку з чим дітей було поміщено до КЗ «ДМКЛ №1» ДМР. Під час опитування матері, остання пояснила, що залишила своїх дітей на чоловіка, який перебував в нетверезому стані, а сама пішла у справах. Спеціалістами управління-служби у справах дітей з батьками було проведено профілактичну бесіду щодо відповідального ставлення до виховання дітей, наголошено на необхідності проходження курсу лікуванні від алкозалежності. [PERSON] та [PERSON] письмово попереджено щодо настання відповідальності за недотримання прав дитини. За висновком управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 29.08.2018 року малолітніх: [PERSON] , 2018 р.н., та [PERSON] повернуто до родини батьків [PERSON] , 1991 р.н., та [PERSON] , 1989 р.н. За повідомленням АНД ВП ГУНП в Дніпропетровській області №45.1/967 від 08.02.2019 року неодноразово у поле зору їх працівників потрапляє сім`я [PERSON] та [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний та асоціальний спосіб життя, обидва ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, за місцем свого проживання постійно вчиняють сварки, конфлікти та бійки, свідками яких стають діти. Під час сварок ведуть себе агресивно, поведінка неконтрольована. 13 лютого 2019 року до управління-служби у справах дітей звернулася [PERSON] із заявою про тимчасове влаштування (6 місяців) її дітей до державного закладу, в в`язку з тим, що нею не створені належні умови для їх проживання. Після налагодження ситуації, зобов`язалась дітей забрати. 15 березня 2019 року до управління-служби у справах дітей звернувся [PERSON] із заявою про тимчасове влаштування (3 місяці) його сина до державного закладу та одночасно зазначив, що після покращення умов проживання зобов`язується дитину забрати. На підставі заяв [PERSON] , [PERSON] [INFO] малолітній [PERSON] , 2018 р.н., влаштований до комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради», а [PERSON] , 2014 р.н., 14.03.2019 року влаштований до КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» ДМР. Відповідно до повідомлення КЗ Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР №410/1.1.-29 від 09.07.2019 року мати [PERSON] та будь-які близькі родичі малолітнього [PERSON] , за весь час його перебування в закладі, не відвідували, не цікавилися станом його здоров`я ні письмово, пі по телефону,не надавали будь-якої допомоги, не виявляли до дитини батьківської турботи на поваги. Відповідно наданої інформації КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок`ДМР 3175/01-06 від 21.06.2019 року [PERSON] відвідували постійно бабуся [PERSON] - та батько [PERSON] . Органом опіки та піклування винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом під час розгляду справи у суді не встановлено, що [PERSON] чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дітей суд вважає, що мати дітей свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і погоджується з висновками органу опіки та піклування про доцільність позбавлення її батьківських прав. В частині позовних вимог до [PERSON] суд приходить до наступного.Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту повного самоусунення від своїх батьківських обов`язків відповідача [PERSON] , оскільки відповідно наданої інформації КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок`ДМР 3175/01-06 від 21.06.2019 року батько відвідував сина [PERSON] 21.04.2019, 18.05.2019, 02.06.2019, 13.06.2019, 17.06.2019 року. Крім того, згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 08.01.2020 року, натепер останній проживає тільки з матір`ю [PERSON] , у квартирі створені належні умови для проживання малолітньої дитини. До акту додані фотокартки з фіксацією умов проживання та створення умов для виховання та розвитку дитини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст.166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо встановлення розміру стягнення аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного. Відповідно до правового висновку у справі № 6-1798цс16, ВССУ від 22 лютого 2017р. у справі № 756/14962/15, за статтею 183 СК України аліменти на двох та більше дітей завжди визначаються у єдиній частці від заробітку, яка стягується до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги обов`язок відповідачів утримувати своїх малолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь державної установи, де знаходяться діти, або іншої особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх її доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Згідно ч. 4 ст. 17 ЗУ "Про охорону дитинства", суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Щодо заявлених вимог про вирішення питання щодо накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить на праві користування дітям, суд зазначає, що належними, достовірними та допустимими доказами, доданими до позову, не доводиться належність вказаного житла на праві власності матері дітей, тому судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 1681,60 грн.

Outcome: partial