Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивачка 02 липня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача, який уточнила, та в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме, до Російської Федерації у період з 09 серпня 2014 року по 09 листопада 2014 року її доньці - [PERSON], [INFO], в її супроводі, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення її до України, без дозволу та супроводу батька дитини - [PERSON]. Позов мотивує тим, що з 19 липня 2003 року по 01 липня 2008 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що донька страждає хронічним захворюванням , та потребує санаторно-курортного лікування, яке вона має можливість надати шляхом лікування в санаторії міста Мінеральні води Ставропольського краю Російської Федерації, у зв'язку з чим має намір вивезти доньку до даного курорту, але без згоди відповідача зробити цього не зможе, у зв'язку із тим, що їй невідоме його місцезнаходження. В зв'язку з чим вимушена звернутися до суду. Також зазначила, що відповідач не піклується про доньку , з нею не спілкується, має заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач в судове засідання не з"явився по невідомим причинам, про час слухання справи повідомлялися належним чином, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2003 року по 01 липня 2008 року (а.с.5, 7 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. Згідно довідки, виданої 02 липня 2014року КУ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Харцизьк", [PERSON] , [INFO], перебуває на обліку з діагнозом "Хронічний ерітематозний гіперацидний гастрит. Потребує санаторном оздоровленні гастрологічного профілю (а.с.15). Відповідно до довідки ВДВС Харцизького міського управління юстиції від 17 липня 2014р. заборгованість по аліментам [PERSON] , які він повинен сплачувати на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у період з 30 травня 2008 року по 30 червня 2014 року складає в твердій грошовій сумі 51512,70 грн. Частиною 2 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. №231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: -свідоцтва про смерть другого з батьків; -рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; -рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; -рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; -рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; -довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на виїзди дитини за кордон до досягнення нею 16-річного віку, та без згоди одного із батьків, без зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Конвенцією про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановленні Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини. Суд вважає, що позивачка немає можливості отримати від батька дитини дозволу на перетинання кордону неповнолітній доньці , що заважає нормальному розвитку та фізичного стану дитини, порушує її права на розвиток своєї особистості, можливості цікаво відпочити за кордоном та оздоровитись. Відпочинок батьків з дітьми за кордоном зміцнює сімейні стосунки то розширює кругозір дитини. З огляду на фактичні обставини справи, тимчасова поїздка за кордон позивачки разом із донькою, є однією з форм піклування здоров'ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком, а безвідповідальне відношення батька до доньки не може бути перешкодою для тимчасових виїздів дитини за кордон у супроводі матері. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки це відповідє інтересам дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved