Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи тим, що на обліку в службі у справах дітей з 13.10.2017 року перебуває [PERSON], [INFO], як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв'язку з ухиленням батьків [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків. З 13.11.2017 року [PERSON] перебуває в Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Івано-Франківської області. Враховуючи те, що батьки жодним чином не піклуються про дитину, не сприяють її фізичному та моральному розвитку, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків та не утримують її, просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно дитини [PERSON], [INFO]; стягувати з відповідачів на утримання дитини аліменти у розмірі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задоволити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] (а.с.10). Відповідно до наказу Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 080 від 13.10.2017 року [PERSON], [INFO] , взята на облік, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.11). Згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим 06.05.2009 року Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 528 гр. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с.16). Згідно довідки № 02-02/01360 від 27.02.2018р., виданої КП «МІУК», [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS].(а.с.17). Відповідно до довідки № 02-02/3975 від 24.10.2017р. виданої КП «МІУК» [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Рішення Івано-Франківського міського суду від 20.05.2004 р.н. [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо дітей [PERSON], 1999 р.н., та [PERSON], 2003 р.н. (а.с.19). Відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду від 16.11.2004 р. [PERSON] визнана винною за ст.166 КК України та їй призначено покарання - 2 роки позбавлення волі (а.с.20). 05.10.2017р. працівниками служби у справах дітей спільно з працівником відділу ювенальної превенції, фахівцем МЦСССДМ, лікарем- педіатром відвідано сім'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Під час перевірки виявлено антисанітарні умови проживання: житло потребує капітального ремонту, відсутні підлога, двері. У супроводі матері [PERSON] дівчинку доставлено для обстеження здоров'я до КЗ «МДКЛ». З даного приводу складено Акт обстеження житлово-побутових умов сім'ї (а.с. 21) та Акт вилучення малолітньої дитини, яка знаходиться у обставинах, що загрожують життю та здоров'ю дитини (а.с.24). Відповідно до інформації ЗШ №8 від 15.11.2017р. № 175 учениця 2-Б класу [PERSON], яка опинилась в складних життєвих обставинах, проживає за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Батьки злісно не виконують свої батьківські обов'язки, зловживають спиртними напоями. 06.11.2017 р. сестра [PERSON] забрала дитину з групи продовженого дня, оскільки батьки перебували в стані алкогольного сп'яніння. При огляді [PERSON] медичним працівником навчального закладу виявлено педикульоз, про що було повідомлено її батькам (а.с.23). Відповідно до повідомлення Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області від 13.11.2017 року № 330/01-17 малолітня [PERSON] була доставлена у центр співробітником відділу ювенальної превенції ВП ГУНП в Івано-Франківській області у зв'язку з незадовільними та антисанітарними умовами проживання (а.с.26). 22.02.2018 року та 10.04.2018 року [PERSON] надані пояснення заступнику начальника служби у справах дітей Дутчак І.В. (а.с.27-28). 10.04.2018 року провідним спеціалістом служби у справах дітей Сарнецькою М.А. та головним спеціалістом служби у справах дітей Гривінською Г.В. було складено акт про те, що в телефонному режимі 10.04.2018 р. [PERSON] повідомила, що не зможе з'явитися в службу, оскільки зараз перебуває вдома з численними побоями та синцями, їй було рекомендовано звернутися до лікарні та поліції (а.с.29). 16.04.2018 року та 17.04.2018 року працівником служби у справах дітей спільно з фахівцем із соціальної роботи Івано-Франківського МЦСССДМ обстежені житлово-побутові умови проживання за адресами: [ADDRESS]. та [ADDRESS]. Зі слів [PERSON], його сестра [PERSON] за цією адресою не проживає. В кв.[ADDRESS] житлово-побутові умови проживання сім'ї [PERSON] незадовільні. За час перебування доньки [PERSON] у центрі позитивних змін та покращення житлово-побутових умов не відбулося (ремонт не зроблений, відсутнє центральне водовідведення та водопостачання, відсутня сантехніка, ванна, підлога). Батьки офіційно не працюють, не мають стабільного матеріального доходу (а.с.30-31). 10.04.2018 року [PERSON] були надані пояснення начальнику служби у справах дітей . (а.с.33). Згідно Витягу з протоколу №5 засідання комісії з питань захисту прав дитини, 18.04.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про участь батьків [PERSON] та [PERSON] у вихованні [PERSON], 2009 року народження. Справу слухали в присутності матері. На засіданні комісії [PERSON] виявила бажання повернути доньку собі на виховання. Зважаючи на те, що сім'я [PERSON] не створила належні умови для повернення дитини за адресою: [ADDRESS], а батьки [PERSON] схильні до зловживання спиртними напоями, не працюють та не мають самостійного доходу для утримання дитини. Вирішено повернутися до даного питання в серпні 2018 року, а Івано-Франківському МЦСССДМ продовжувати соціальний супровід сім'ї [PERSON] (а.с.35-36). Відповідно до Актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 23.06.2018 року та 27.07.2018 року працівником служби у справах дітей спільно з фахівцем із соціальної роботи МЦСССДМ та інспектором відділу ювенальної превенції ВП ГУНП в Івано-Франківській області відвідано сім'ю [PERSON] за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS]. На момент відвідування двері помешкання ніхто не відчинив, за місцем проживання залишено запрошення батькам в службу, проте вони не з'явились (а.с.37-40). Відповідно до інформації Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області від 26.07.2018 року № 247/01-17 за час перебування [PERSON] в закладі з 13.11.2017 року, дівчинку провідала мати [PERSON] 2 рази - 24.02.2018р. та 23.06.2018р., а також батько [PERSON] - 23.06.2018р. (а.с.41). Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] відповідно до віку має достатній фізичний та психічний розвиток. За час перебування у соціальному закладі дівчинка проявила себе дружелюбною, комунікабельною, позитивно сприймає оточуючих. Зі слів [PERSON], вона хоче повернутися додому і проживати разом з матір'ю (а.с.42). Відповідно до інформації з Івано-Франківського МЦСССДМ від 17.07.2018 № 174/47-27 сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 14.03.2018 року. За період соціального супроводу сім'ї надано 60 соціальних послуг. Здійснено 35 відвідувань в сім'ю, проте поспілкуватися за цей час вдалося з мамою 5 разів, а з батьком 6 разів. Під час трьох візитів фахівця із соціальної роботи [PERSON] знаходилась із візуальними ознаками алкогольного сп'яніння, в інших випадках дверей ніхто не відчиняв. За місцем реєстрації ([ADDRESS]) мати з'являється вкрай рідко та фактично проживає за місцем реєстрації чоловіка [PERSON] ([ADDRESS]). В інформації зазначено, що, «враховуючи обставини, що склались, вважаємо недоцільним повернення дитини в сім'ю [PERSON]» (а.с.43). Відповідно до Витягу з протоколу № 11 комісії з питань захисту прав дитини від 10.08.2018 року, рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.08.2018р. № 907 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] (а.с.44-45, 46-50). Відповідно до інформації Івано-Франківського МЦСССДМ від 21.09.2018р. № 214/49-20 відомо, що сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 14.03.2018 р. по 17.09.2018р. Однак, батьки не виконували рекомендації фахівця із соціальної роботи, тому сім'ю [PERSON] знято із соціального супроводу з негативним результатом у зв'язку з невиконанням умов договору (а.с.51). Відповідно до інформації Івано-Франківського міського соціально- реабілітаційного центру матері та дитини «Містечко милосердя Св. Миколая» від 29.09.2018 року № 01-09-18 відомо, що за час перебування [PERSON] в закладі з 29.08.2018 р. дівчинку жодного разу не відвідали її батьки. Тільки сестра по лінії матері - [PERSON] відвідала [PERSON] один раз (а.с.53). Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного , духовного , інтелектуального , культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду , що набрало законної сили. Приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи , які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров'я , фізичний , духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин 1, 2 та ч. 3 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо , спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідачів, свідоме нехтування ними своїми обов'язками, чи вживалися до неї заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідачів. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно [PERSON], [INFO] є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь малолітньої дитини аліментів, то суд вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Беручи до уваги, що стан здоров'я відповідачів, відсутність на їх утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини чи чоловіка, батьків, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання малолітньої дитини слід стягувати щомісячно в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з кожного із платників аліментів. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А тому стягнення аліментів слід розпочати з 04.10.2018 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. А тому з відповідачів слід стягнути в дохід держави по 704,80 гривень судового збору з кожного. На підставі наведеного, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про охорону дитинства", Пленуму Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 19, 141, 164, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved