Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до [PERSON], пояснивши суду, що 23.07.2016 року в м. Хмельницькому, на перехресті вулиць [PERSON] та Грушевського відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої з вини водія [PERSON], що керував автомобілем ВАЗ 21063, д/н 033-64ХМ, було пошкоджено автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як власнику автомобіля [NUMBER] була завдана матеріальна шкода. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду даної справи, просять стягнути з відповідача 130375 грн. 73 коп. у якості відшкодування шкоди, а саме : 112809 грн. 18 коп. у якості вартості відновлювального ремонту; 850 грн. витрат на відшкодування послуг субєкта оціночної діяльності; 720 грн. витрат на доставку пошкодженого транспортного засобу на спецмайданчик; 432 грн. витрат на зберігання пошкодженого транспортного засобу на спецмайданчику; 12973 грн. 66 коп. інфляційних нарахувань; 2590 грн. 89 коп. 3% річних. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не подав. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача та його представника на розгляд справи за відсутності відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що дійсно 23.07.2016 року о 18.52 год. у м. Хмельницькому, по вул. Героїв Майдану, [PERSON]. О.І. керував автомобілем марки ВАЗ 21063, д/н 033-64ХМ та здійснив проїзд перехрестя з вул. Грушевського на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався по вул. Грушевського на зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушено п.8.7.3, 8.10 ПДР України. Дана обставина підтверджується копією постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 23.03.2017 р. (а.с.6-9). Ч.4 ст.60 ЦПК України визначено, що: Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є належним чином підтвердженою і дані обставини доказування не потребують. Згідно висновку експертного дослідження від 01.09.2016 р. №259/16 визначено вартість матеріального збитку, який було заподіяно позивачу в сумі 212809 грн. 18 коп. (а.с.50-83). Згідно полісу №АЕ/7529581 цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у СК "Оранта" у розмірі 100000 грн. (а.с.12). 12.04.2017 р. СК "Оранта" здійснила виплату на користь позивача страхового відшкодування в сумі 100000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.15). Отже, невідшкодованою залишилась частина завданих [PERSON] матеріальних збитків в сумі 112809 грн. 18 коп. та супутні витрати, що вказані вище. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України : Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Ч.2 ст.1192 ЦК України визначено, що : Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача невідшкодованої частини витрат по відновлювальному ремонту автомобіля в сумі 112809 грн. 18 коп.; 850 грн. витрат на відшкодування послуг субєкта оціночної діяльності; 720 грн. витрат на доставку пошкодженого транспортного засобу на спецмайданчик; 432 грн. витрат на зберігання пошкодженого транспортного засобу на спецмайданчику - підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обставини вказані позивачем та його представником були повністю підтверджені під час судового розгляду і заперечень від відповідача, які б спростовували дані обставини - не надійшло. Однак, суд не погоджується із позовними вимогами [PERSON] щодо стягнення з відповідача 12973 грн. 66 коп. інфляційних нарахувань та 2590 грн. 89 коп. 3% річних з наступних причин. Ст.625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання, її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина пята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобовязальних правовідносин. (Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 березня 2016\~року у справі № 6-2491цс15). Слід також зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія ч.\~2 ст.\~625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди. З врахуванням вищевикладеного, а також положень ч.1 ст.360-7 ЦПК України, якою визначена обовязковість для застосування усіма судами України правових позицій ВСУ, висловлених у його рішеннях, суд не вбачає за можливе задовольнити вищевказані позовні вимоги за їх безпідставністю. В порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір. З врахуванням того, що позов було задоволено у процентому відношенні на 88%, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на 22%, що становить: 1147 грн. 30 коп.

Outcome: partial