Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку розподілу спільного майна подружжя, у період зареєстрованого шлюбу з відповідачем, який тривав з 02.09.2000 року по 29.12.2015 року. 19 липня 2013 року ними була придбана земельна ділянка загальною площею 0,0517 га кадастровий номер 1221455800:01:088:0273, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Ювілейна селищна рада, с/т «Зоря», 54, вартістю 26083,00 грн., договір купівлі-продажу був оформлений на відповідача, але ж в договорі зазначена її згода на придбання дано земельної ділянки. Згідно ст.. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Домовленості між ними про розмір часток у спільному майні не було, шлюбна угода між ними не укладалася. Тому вона вважає, що вона має право на 1/2 частину спірної ділянки. Просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя земельну ділянку загальною площею 0,0517 га кадастровий номер 1221455800:01:088:0273, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Ювілейна селищна рада, с/т «Зоря», 54. Визнати за [PERSON], в порядку розподілу майна, придбаного в період шлюбу право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0517 га кадастровий номер 1221455800:01:088:0273, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Ювілейна селищна рада, с/т «Зоря», 54. У відкрите судове засідання позивач не зявилася, але до його початку надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, але до його початку надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Згідно з ч.4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 вересня 2000 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 542. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано земельну ділянку загальною площею 0,0517 га кадастровий номер 1221455800:01:088:0273, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Ювілейна селищна рада, с/т «Зоря», 54, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.07.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 19.07.2013 року, з якого вбачається, що [PERSON] придбав вищевказану земельну ділянку, згідно п.3.5 договору договір укладено за згодою дружини покупця [PERSON]. В матеріалах справи також є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6510024 від 19.07.2013 року, з якого вбачається що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,0517 га кадастровий номер 1221455800:01:088:0273, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Ювілейна селищна рада, с/т «Зоря», 54 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 2143, виданий 19.07.2013 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 19.07.2013 року. Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку що позивачем підтверджено, що спірне майно у вигляді земельної ділянки набуте сторонами під час перебування у шлюбі, а тому є обєктом спільної сумісної власності подружжя, у звязку з чим вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved