Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивують тим, що відповідач по справі [PERSON] є його дядьком (рідним братом його матері - [PERSON]). Відповідач, як і позивач, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок належить позивачу на праві власності в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON] [PERSON] тривалий час не проживає за вказаною адресою. Зокрема, з 1987 року. У 1987 році [PERSON] виїхав у м. Львів. Там він влаштувався на роботу у ВО «Конвеєр», котре на даний час реорганізоване у ВАТ «Конвеєр». Вказане підприємство на підставі особистої заяви [PERSON] поставило його на чергу для забезпечення житлом, а 22.01.1990 р. забезпечило його житловою площею у відомчому гуртожитку. [PERSON] у родинну хату не повертався. Він фактично створив у Львові сім'ю, а потім виїхав у Росію, де фактично проживає на даний час. Вказане підтверджується матеріалами цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], про визнання права власності, котра слухалась Жовківським районним судом Львівської області і по якій 12.11.2014 р. було винесене рішення. Вказує, що [PERSON] з 1986 добровільно виселився із будинку [ADDRESS], і з того часу по сьогоднішній день у ньому фактично не проживає. Вважає, що він втратив право проживання у вказаному будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує повістю, позов просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської від 11.11.2014 року, вбачається, що в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Глинської сільської ради, третіх осіб : Жовківської державної нотаріальної контори, Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно, вселення, визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Воля-Висоцької сільської ради від 08.12.1988 року №42, визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Нестеровської районної ради від 28.12.1988 року № 382, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 31.08.1989 року, виданого [PERSON] - відмовлено. В задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON], Глинської сільської ради, третіх осіб: Жовківської державної нотаріальної контори, Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на 1/6 будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Воля-Висоцької сільської ради від 08.12.1988 року № 42, визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Нестеровської районної ради від 28.12.1988 року №382, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 31.08.1989 року, виданого [PERSON] - відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] задоволено, визнано [PERSON] таким, що втратив право проживання в [ADDRESS] З копії ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 20.04.2015 року, вбачається, що апеляційну скаргу скаргу [PERSON], [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] задоволено частково. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12.11.2014 року в частині задоволення позову [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON]) скасовано, а провадження в справі в цій частині закрито. Ухвала набрала законної сили 20.04.2015 року. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи із змісту норм ст. 71,72 ЖК України, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. А від так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік. Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад 1 рік без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні такою зі сторони позивача йому не чинилося. Крім цього, як встановлено, відповідач добровільно залишив спірне житло і переїхав жити в інше місце. Враховуючи вищенаведені обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved