Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2012 року, мають доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини його заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, та стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ відповідача щомісячно. В суді представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач визнав позов частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/ та на утримання дружини в розмірі 1/5 частини його заробітку /доходу/. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2012 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини. В судовому засіданні також встановлено, що позивач з донькою з червня 2014 року проживає у своїх батьків по [ADDRESS], не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач проживає і зареєстрований в [ADDRESS], працює в АБ «Укргазбанк», його середня заробітна плата становить 5980 грн. Ці обставини особами, які беруть участь у справі, не оспорювалися. А за ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 цього Кодексу за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, на користь інших осіб аліментів не сплачує, працює і має постійне джерело прибутків. Відповідно до вимог ст.183 СК України суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини-1/4 частину заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач в суді пояснив, що він забезпечував сім'ю матеріально, після того, як вони припинили спільне проживання, він передавав кошти та подарунки для дитини, але сама позивач перешкоджає йому приймати участь у вихованні дитини. Але ці твердження судом не можуть прийматися до уваги, оскільки таких доказів суду не надано, крім того, сам відповідач згідно ст.158 СК України має право звернутися до органу опіки та піклування для визначення способів його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст.159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідач до органу опіки та піклування щодо визначення способів його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею не звертався. Позивач просила суд стягнути з відповідача також аліменти на її особисте утримання до досягнення дитиною трирічного віку. За ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, відповідно до ч.ч.4,6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, для задоволення вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, подання суду доказів того, що вона потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на аліменти дружини-матері виникає за умови, що чоловік може надавати їй матеріальну допомогу. Як вказано вище, відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, працює, отже, він є спроможним надавати матеріальну допомогу позивачці на її особисте утримання. За ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку /доходу/ другого з подружжя і /або/ у твердій грошовій сумі. Таким чином, з врахуванням наведеного суд вважає з можливе визначити розмір аліментів на утримання позивачки -1/4 частину заробітку /доходу/ відповідача, оскільки суд вважає його спроможним сплачувати аліменти в такому розмірі. Позивач в позовній заяві просила суд стягнути аліменти на утримання дитини та на її особисте утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ відповідача по кожному виду аліментів, але жодних доказів на обґрунтування цих вимог щодо стягнення аліментів саме в такому розмірі суду не було надано, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. А тому з врахуванням розміру заробітної плати відповідача суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на особисте утримання позивача в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/ до досягнення дитиною трирічного віку. За ст.ст.79,191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, яку зареєстровано в суді 19.11.2014 року. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі-за подання позовів про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: partial