Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В позові зазначила вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 15.10.2005 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Через байдуже ставлення відповідача до дитини, вона зібрала свої та дитини речі та переїхала до своїх батьків. На момент, коли переїхала до своїх батьків, їх синові було лише вісім місяців. Це останній раз, коли відповідач бачив свого сина. Одразу після того, як їх синові виповнився рік, вона подала позов про розірвання шлюбу. Шлюб між ними було розірвано 04.03.2011 року. Починаючи з дня народження і по теперішній час, син проживає разом з нею. Відповідач долею сина не цікавився, вихованням сина не займався, жодного разу не подзвонив, не намагався зустрітися з сином, якось поспілкуватися з ним, не цікавився його станом здоров`я, фізичним та морально-психічним розвитком, не приймав та не приймає участі в утриманні та фінансовому забезпеченню сина. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.02.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Суду пояснила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 15.10.2005 року. Подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] . Пологи у неї були важкі, дитина знаходилась у вкрай важкому стані, лікарі попереджали, що дитина може залишитись інвалідом. Відповідач запропонував їй залишити дитину в медичному закладі, на що вона йому відмовила та сказала, що забере його у будь-якому випадку, незалежно від стану здоров`я. Коли вони разом з дитиною вже були вдома, то відповідач дуже дивно поводитися по відношенню до сина, не підходив до нього, боявся залишатися з ним на одинці. Вона вважала, що так поводяться більшість чоловіків і деякий час чекала, коли його ставлення до дитини зміниться. Проте він взагалі не прийняв дитину, як свого сина. Через байдуже ставлення відповідача до дитини у грудні 2010 року вона була вимушена зібрати свої та речі дитини та переїхати до своїх батьків, тоді їх сину виповнилось вісім місяців. Відповідач бачив свого сина останній раз, саме в день її від`їзду. З цього часу батько не цікавиться дитиною, не спілкується з нею. Вона виховує дитину самостійно. Перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною вона не чинила. Вона разом з сином проживала у м. Запоріжжі, у своїх батьків, приблизно до листопада 2017 року. Після укладання шлюбу з іншим чоловіком, у листопаді 2017 року, вона переїхала до м. Кривий Ріг. Дитина взагалі не знає, хто його справжній батько, та вважає батьком її чоловіка [PERSON] . Представник позивача позов підтримала, просить його задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Крім того зауважила, що в матеріалах справи мається довіреність від імені відповідача на свою матір від 03.12.2012 року, яка завірена МКП «ОСНОВАНІЄ» для виконання певних дій. Цією довіреністю він уповноважує свою матір - [PERSON] забрати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя про розірвання шлюбу і поставити штамп у його паспорті. Усі надані письмові пояснення від матері на адресу суду, просить не приймати прийматися судом, бо жодного повноваження на це його мати немає . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позов або зустрічного позову не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Крім того відповідач повідомлявся про розгляд справи через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду, тому суд вважає, за можливе ухвалити рішення у його відсутності. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Суду пояснив, що на засідання опікунської ради відповідач не з`явився, проте прийшла мати відповідача і надала довідку про те, що він є інвалідом ІІ групи і з`являтися, а ні на засідання опікунської ради, ні на судові засідання, він не буде. Матері відповідача було запропоновано, щоб представник органу опіки прийшов до помешкання відповідача і відібрав від нього пояснення, на, що мати відповідача відповіла, що двері їм ніхто не відчинить. Органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] бо батько не виконує свої батьківські права. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, свідків, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також другі особи. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] , є батьком дитини - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 319, виданим Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. 15.10.2005 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був зареєстрований шлюб Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 625, який рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2011 року було розірвано. З листа Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 33 вбачається, що [PERSON] навчався у вказаному закладі в період з 01.09.2016 року по 13.10.2017 року, за вказаний період навчання батько у вихованні дитини участі не приймав, навчанням не цікавився, до школи не приходив. Згідно відповіді з Криворізької загальноосвітньої спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №4, з поглибленим вивченням іноземних мов, увагу вихованню сина приділяє мама, [PERSON] . Вона систематично відвідує школу, завжди дослухається до порад вчителя. Сину надає необхідну допомогу у процесі навчання. За рік навчання в школі батько [PERSON]- [PERSON] , до школи не з`являвся, батьківські збори не відвідував, у будь-який інший спосіб успіхами сина не цікавився. Судом установлено, що сторони по справі проживають окремо, дитина мешкає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Батько дитини з дитиною не спілкується, жодних дій не вчинив для забезпечення належних умов розвитку та виховання дитини не приймає. Висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 28.01.2019 року за №01/01-22/0135, визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що вона є подругою позивача, підтримувала з нею зв`язок до липня 2017 року, тобто до другого заміжжя позивача. Їй відомо, що у квітні 2010 року у позивача та відповідача народився син - [PERSON] . У грудні 2010 року [PERSON] переїхала до своїх батьків. Дитина проживала разом з матір`ю та знаходилася на її вихованні. В той час вони кожен день зустрічалися на дитячому майданчику, та приблизно 1-2 рази на місяць вона приходила додому позивача. Під час спільних прогулянок [PERSON] ніколи не згадував про свого батька, коли вона була у них вдома, то ніколи не бачила, щоб відповідач приходив та відвідував сина. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою позивача, разом навчались у школі, знає її родину. Приблизно з грудня 2010 року по жовтень 2017 року позивач проживала у своїх батьків. За весь цей час вони підтримували досить дружні стосунки, разом з дітьми гуляти на дитячих майданчиках, бувала вона у квартирі позивача приблизно 1-2 рази на місяць. В її присутності дитина ніколи не згадувала про свого батька, вона ніколи не зустрічала відповідача та не бачила, щоб відповідач відвідував дитину. Вихованням сина займається лише матір. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він колишній друг відповідача. Йому відомо, що сторони перебували у шлюбі, у [INFO] року у них народився син. Спільне життя не склалося та наприкінці 2010 року позивач разом з сином переїхала до своїх батьків. З цього часу відповідач не піклується та не виховує свого сина. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідач після припинення подружніх відносин з позивачкою з дитиною не зустрічається, не спілкується, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини і є підставою для позбавлення його батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Також суд враховує, що відповідач в судове засідання не прибув, жодних заперечень щодо істотних для даної справи обставин та відзив на позов не подав, не спростував ніяким чином доводи позивача викладені у позовній заяві. Крім того про наявність даного спору на розгляді суду обізнаність про це відповідача свідчить звернення до суду його матері [PERSON] На підставі вищевикладеного, позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав слід задовольнити.

Outcome: approved