Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,56 га та майнового паю члена КСП «Світанок», після смерті [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки більше п'яти років проживав однією сім'єю із спадкодавцем, прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Пізніше, позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв, помер [INFO] р. Позивач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва свідоцтво про смерть [PERSON], померла - [INFO] р.; копія свідоцтва свідоцтво про смерть [PERSON], помер - [INFO] р.; копія заповіту [PERSON] від 11.01.2007 р., яким вона все своє майно заповіла сину [PERSON]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 2,56 га (кадастровий номер [NUMBER]; [NUMBER]), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - [PERSON]; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Світанок» на ім'я [PERSON] серія [NUMBER]; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 2,56 га, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 28 919,14 грн..; протокол опиту [PERSON] за її згодою від 04.07.2017 р.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло: право власності на земельну ділянку розміром 2,56 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.03.2006 р. та право на майновий пай члена КСП «Світанок». За життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповідала сину [PERSON], який [INFO] р. помер в м. Москва РФ, спадщину не прийняв. Оскільки спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв, право на спадкування за законом одержав [PERSON], як спадкоємець четвертої черги, оскільки проживав разом із спадкодавцем однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини, сплачував комунальні платежі, обробляв город, здійснював усі необхідні похоронні обряди, після смерті [PERSON], що підтверджується протоколом опиту [PERSON] від 04.07.2017 р. У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем, тобто прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Пізніше [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Позивач разом із спадкодавцем проживав однією сім'єю більше п'яти років, він допомагав та доглядав за будинком, сплачував комунальні платежі, здійснював похорони [PERSON], оскільки її син разом з нею не мешкав, а вона, як особа похилого віку, потребувала допомоги. Тому позивач просить встановити факт спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю протягом останніх п'ять років, оскільки від цього залежить виникнення в нього права на спадкування за законом як спадкоємця четвертої черги. Іншим шляхом, окрім судового, встановити цей факт, не можливо. Тому, ці обставини змусили позивача звернутися до суду із позовом про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Факт спільного проживання спадкодавця та позивача протягом останніх п'яти років підтверджується протоколом опиту [PERSON] за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", роз'яснено, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За змістом ч.1, ч. 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], оскільки проживав разом із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини та має право на спадкове майно у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,56 га та майнового паю члена КСП «Світанок». Спадкоємець за заповітом [PERSON] помер, спадщину не прийняв. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем четвертої черги за законом (ст. 1264 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом постійно поживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадщина до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців не має. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки та майнового паю, яке залишилося після смерті [PERSON]

Outcome: approved