Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначила, що з 1988 року з дозволу господарки постійно почала проживати та зареєструвалася в будинку [ADDRESS] . В 1989 році вона та власниця будинку [PERSON] уклали договір купівлі-продажу зазначеного будинку, який був посвідчений секретарем сільської ради. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті ніхто зі спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вона повністю відремонтували будинок та, починаючи з 1988 року і по теперішній час, постійно та безперервно користується будинком. Вважає, що добросовісно заволоділа даним будинком і відкрито продовжує ним володіти більше 10 років, а тому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю. Представник позивача [PERSON] (а.с.25-28) до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити (а.с.33). Представник відповідача Соколівської сільської ради Болотських А.Ю. подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала (а.с.41-44). Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 18.04.1989, реєстрова книга № 1 запис № 25, що підтверджується архівною довідкою ОКП "Кіровоградське ООБТІ" № 64130 від 02.07.2020 (а.с.9). 29.05.1989 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку, який посвідчений секретарем Соколівської сільської ради (а.с.7, 8), але даний договір належним чином в ОКП "Кіровоградське ООБТІ" не зареєстрований. З довідки, виданої виконкомом Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 837 від 13.07.2020, вбачається, що згідно погосподарської книги № 2, особового рахунку № [NUMBER] , [PERSON] [INFO] вибула в м.Кіровоград (а.с.21). [INFO] [PERSON] померла, місце смерті м. Кіровоград, що підтверджується копією актового запису про смерть № 680 від 21.03.1990 (а.с.64). Відповідно до інформації, наданої на запит суду Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області від 30.10.2020 № 874, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не видавались (а.с.68). Факт відкритого та безперервного володіння позивачем нерухомим майном з 1988 року і по теперішній час, підтверджується відповідними довідками Соколівської сільської ради (а.с.17, 19), де зазначено, що [PERSON] з 24.05.1988 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , копією паспорту громадянина України з відміткою про зареєстроване місце проживання з 24.05.1988 за адресою: [ADDRESS] (а.с.24), копіями технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] станом на 2006 рік та станом на 24.06.2020 (а.с.10-13, 14-16), копією робочого проекту на газопостачання житлового будинку [ADDRESS] , замовлення № [NUMBER] , 2006 рік, замовник [PERSON] (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач проживає у вказаному домоволодінні з 24.05.1988 по теперішній час. Тобто строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, тому до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. З 2001 року пройшло більше 10 років, коли позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє будинком, що розташований по [ADDRESS] , а тому, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.328, 344 ЦК України, та

Outcome: approved