Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зняття арешту з транспортного засобу марки Mersedes-Benz, модель Vito, номер шасі (кузова, рами) VSA63807413114651, обєм двигуна 2300, колір сірий, рік випуску 1998, реєстраційний номер ВЕ7723АН, накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 19.04.2012 року, у звязку з затвердженням мирової угоди ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27.05.2016 року, відповідно до якої в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 09.06.2010 року у сумі 56638,16 грн. передано [PERSON] право власності вищезазначений транспортний засіб. Ним було подано заяву до державного виконавця про заміну відповідального зберігача та передання заявнику транспортний засіб, але йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Від позивача надавались заяви про слухання справи за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі. Представник ТОВ «ОТП факторінг» заперечував проти задоволення позову, про що надав відповідну заяву. Ухвалою від 30 червня 2016 року відкрито провадження по справі. Провадження по справі було зупинене 02.11.2016 року згідно ухвали суду. Згідно ухвали суду від 19 липня 2017 року провадження у цивільній справі було відновлено. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 09.06.2010 між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу у користування суму в розмірі 9000 доларів США, під зобов'язання повернути вказану суму в строк до 09.06.2015 на умовах повернення боргу по 750 доларів США кожні шість місяців зі сплатою у той же строк 3% за період фактичного користування позикою до дня її повернення. Відповідно до п. 2 договору з метою забезпечення виконання зобов'язання за цим договором [PERSON] передає, а [PERSON] приймає в заставу транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель VITO, рік випуску 1998, р/н [NUMBER]. Постановою від 19.04.2012 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Заборонено відчужувати будь-яке майно, що належить [PERSON] У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок боргу за договором позики. 14 березня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва [PERSON] відмовлено в задоволені позову в повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2016 року скасовано та визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], згідно якої в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 09.06.2010 року у сумі 56638,16 грн., з якої 51727,50 грн. заборгованість повернення позики, 4910,66 грн. заборгованість з повернення процентів, передати [PERSON] право власності на транспортний засіб марки Mersedes-Benz, модель Vito, номер шасі (кузова, рами) VSA63807413114651, обєм двигуна 2300, колір сірий, рік випуску 1998, реєстраційний номер ВЕ7723АН, ринковою вартістю 109180 грн., який належить [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № ВЕС 014438, виданого 19.06.2007 р. РМРВ ДАІ м. Миколаїв ВДАІ УМВС в Миколаївській області, а [PERSON] сплатити на користь [PERSON] суму у розмірі 52542 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27.05.2016 року скасовано та справу за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про звернення стягнення на предмет застави в рахунок боргу за договором позики повернуто на новий розгляд. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 липня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2016 року залишено без змін. 02 червня 2016 року [PERSON] звернувся до Ленінського ВДВС ММУЮ з заявою заміну відповідального зберігача на транспортний засіб марки Mersedes-Benz, модель Vito, реєстраційний номер ВЕ7723АН. 03 червня 2016 року за вих. № 24318 [PERSON] надано відповідь, відповідно до якої йому було відмовлено в задоволенні клопотання. Згідно з ч. 1 ст.\~316, ст.\~317, ч. 1 ст.\~319, ч. 1,\~2\~ст.\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормою\~статті 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Правовий режим власності, відповідно до\~ст. 92 Конституції України\~\~визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Відповідно до\~ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ\~арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 1\~ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, який був чинний на час завершення виконавчих проваджень, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення закріплені у відповідності до\~ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Позивач не є власником транспортного засобу, відповідно й не може предявляти вимогу про знаття арешту з майна, яке йому не належить. Приймаючи до уваги те, що правові підстави для зняття арешту майна відсутні, права позивача не порушенні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed