Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача вихідну допомогу в розмірі 53930,97 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку 19034,46 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Вимоги вмотивовано тим, що в період з 2015 року на Державному підприємстві "Житомирський лікеро-горілчаний завод", з 04.03.2020 року працювала на посаді начальника відділу роздрібної торгівлі. У зв`язку з тим, що на підприємстві не виплачувалась заробітна плата з березня 2021 року, позивач звернувся до Генерального директора Лущая Р.О. з заявою про звільнення за власним бажанням з 18.06.2021 року на підставі ч. 3\~ст.\~38\~КЗпП України в зв`язку з порушенням роботодавцем підприємства законодавства про працю та умов колективного договору, а саме порушення строків виплати заробітної плати та виплати вихідної допомоги згідно ст. 44 КЗпП України в день розрахунку. 18.06.2021 року позивач звільнена з займаної посади на підставі наказу № 67-б, однак не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачено одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Таким чином підприємство має заборгованість перед позивачем по невиплаченій заробітній платі у розмірі тримісячного середнього заробітку. В судове засідання позивач не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила задовольнити позовні вимоги про стягнення вихідної\~допомоги,\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільнені, на задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди не наполягає.. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, одночасно в заяві зазначив, що позов визнає частково, просив відмовити в частині стягнення моральної шкоди. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково за наступних підстав. Згідно зі\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивач в період з 2015 року на Державному підприємстві "Житомирський лікеро-горілчаний завод", з 04.03.2020 року працювала на посаді начальника відділу роздрібної торгівлі. (а.с. 10-11) Позивач звернувся до Генерального директора Лущая Р.О. з заявою про звільнення за власним бажанням з 18.06.2021 року на підставі ч. 3\~ст.\~38\~КЗпП України в зв`язку з порушенням роботодавцем підприємства законодавства про працю та умов колективного договору, а саме порушення строків виплати заробітної плати та виплати вихідної допомоги згідно ст. 44 КЗпП України в день розрахунку.(а.с. 15) Наказом генерального директора ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» №67 «б» від 18.06.2021 р., наказано [PERSON] , начальника відділу роздрібної торгівлі, звільнити з роботи 18.06.2021 року за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов Колективного договору, а саме порушення строків виплати заробітної плати. Виплатити [PERSON] кошти за 11 днів невикористаної щорічної відпустки. Вихідна допомога без виплати вихідної допомоги. (а.с. 9) Згідно довідки виданої головним бухгалтером ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» №66 від 15.06.2021 року, вказано, що заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на 08 червня 2021 року складає 60542,52 грн., а саме: березень 2021 року 11236,48 грн., квітень 2021 року 32205,71 грн., травень 2021 року 17100,33 грн. (а.с. 12) Відповідно до довідки виданої головним бухгалтером ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» №69 від 22.06.2021 року, зазначено, що станом на 18 червня 2021 року заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] відсутня. (а.с. 14) Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» №CFITBH1MB6B5U7K3 від 29.06.2021р. видана клієнту [PERSON] про те, що на її картку/рахунок [NUMBER] за договором SAMDNWFC00043623900 від 05.07.2018, 09.06.2021 року надійшла заробітна плата від ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» в розмірі 61991,94 грн. (а.с. 16) Згідно довідки про доходи ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» № 70 від 23.06.2021 року, [PERSON] за період з грудня 2020 року по травень 2021 року отримала 76723,84 грн. Середньоденна заробітна плата складає 1070,66 грн. (а.с. 17) Довідкою про нараховану заробітну плату №91 від 15.09.2021 виданої головним бухгалтером ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» - Авдієвською О.В., зазначено, що [PERSON] за лютий 2020 року нараховано 85912,29 грн., яка складається з наступного: оклад 8462,00 грн., доплата за суміщення професій 6431,20 грн., надбавка за складність і напруженість в роботі 4231,00 грн., доплата за харчування 300,00 грн., індексація зарплати 214,40 грн., компенсація невикористаної відпустки 13545,84 грн., вихідна допомога 52727,85 грн. (а.с. 38) Згідно ч. 3\~ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до\~ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~36\~та пунктах 1, 2 і 6 статті\~40\~цього\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. У відповідності до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Середньоденний заробіток за останні два місяці [PERSON] складає 1057,47 грн. Таким чином, сума вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку складає суму 53930,97 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні суд зазначає наступне. Із змісту\~ст.117 КЗпП України\~вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Згідно\~Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»\~збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що остаточний розрахунок з позивачем не проведено, так як не виплачена передбачена законодавством вихідна допомога, на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.06.2021 р. по 16.07.2021 р. Згідно з абз. 5 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Outcome: partial