Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2902,93 грн., яка складається з: 2172,23 грн. заборгованості за основним боргом (тілом кредиту); 505,37 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 188,63 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості; 36,70 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 вересня 2010 року сторони уклали договір № БПКФ_5944 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. 28 січня 2014 року на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з відповідачем укладеного Додатковий договір № 2 до Договору, відповідно до якого [PERSON] відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 11000,00 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитом та останній зобов'язався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. У зв'язку з чим станом на 16 січня 2017 року утворилась заборгованість, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, звернувся в суд з клопотанням про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду не звертався. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Матеріалами справи встановлено, що 20 вересня 2010 року між ВАТ "Ощадбанк" (нині ПАТ "Державний ощадний банк України") та [PERSON] було укладено договір №БПКФ_5944 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, відповідно до п. 1 якого, банк відкриває клієнту картковий рахунок в Гривні для обліку по ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів НБУ, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. (а.с.5) 02 вересня 2013 року сторони уклали Додатковий Договір № 1 до Договору №БПКФ_5944 від 20 вересня 2010 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Згідно п. 1.3. додаткового договору №1 узгоджено викладення пунктів 1-4 первісного договору в новій редакції, при цьому сторони домовилась про наступний предмет договору: банк відкриває клієнту рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний», а саме: поточний рахунок № [NUMBER] у Гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку, з процентною ставкою на залишок коштів по рахунку 0,00 % річних, процентною ставкою на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» 7,00 % річних. (а.с.7) 18 січня 2014 року сторони по справі уклали Додатковий договір № 2 до Договору №БПКФ_5944 від 20 вересня 2010 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно якого Банком відкрито кредитну лінію у розмірі 11000,00 грн., строк дії кредиту встановлено на відповідний період дії платіжної картки, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24,00% річних (2% на місяць) і сплачується щомісячно. Процентна ставка за Несанкціонованим овердрафтом складає 35,00% річних (2,9 % на місяць), щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого Кредиту складає 0,00% річних, за умов безготівкового розрахунку Платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування Кредитом протягом Грейс - періоду складає 0,001% річних. Цей додатковий договір набрав чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом строку дії Договору і є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до Умов кредитування за основним Договором Банк відкриває клієнту кредитну лінію на умовах договору, укладеного між банком та клієнтом, строк дії якої встановлюється на період дії платіжної картки та на період, що необхідний для завершення розрахунків згідно цього Договору. За користування кредитом клієнт зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених в Договорі. Проценти нараховуються методом факт/360 на фактичну отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно та до дня повернення кредиту (його частини). Погашення нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється банком щомісячно 25 числа шляхом безготівкового списання коштів з карткового рахунку клієнта. Згідно п. 4.9. Додаткового договору №2, Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором. Пунктом 8.10. Договору передбачено зобов'язання винної сторони, яка не виконала або неналежно виконала зобов'язання за цим Договором, відшкодувати іншій стороні завдані ним збитки відповідно до чинного законодавства України, а також сплатити штрафи, пеню, визначені законодавством та цим Договором. Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, [PERSON] належним чином свої зобов'язання за договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашав, у зв'язку із чим станом на 16 січня 2017 року заборгованість становить 2902,93 грн., яка складається з заборгованості: 2172,23 грн. заборгованості за основним боргом; 505,37 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 188,63 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості; 36,70 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості. (а.с.4) В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язаннні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі наведеної норми, зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, позивачем за період з 20 вересня 2010 року по 16 січня 2017 року нараховано та заявлено до стягнення інфляційні витрати від простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 188,63 грн. та 3% річних простроченої суми заборгованості у розмірі 36,70, що підтверджується розрахунком (а.с.12-14) У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюванню чи на захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З цих підстав, аналізуючи в сукупності наведені вище обставини, судом встановлено порушення інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору, які підлягають до захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором №БПКФ_5944 від 20 вересня 2010 року в сумі 2902,93 грн., яка складається з: 2172,23 грн. заборгованості за основним боргом (тілом кредиту); 505,37 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 188,63 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості; 36,70 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі, зокрема 1600,00 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved