Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача, в позовній заяві вказавши, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після смерті тітки залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 3,85га, що розташована на території Ванівської сільської ради. Спадкоємцем майна є [PERSON] , сестра тітки позивача, однак остання померла [INFO] . Однак [PERSON] склала заповіт на користь позивачки, а тому вона вважає, що також набула спадкове майно своєї бабці. На даний момент позивач бажає прийняти спадкове майно, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю формою не відповідає вимогам то на даний момент позивач не мають можливості прийняти спадщину, а тому змушена звернутися до суду із позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надійшла заява голови Ванівської сільської ради про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі, якщо його дії не суперечать інтересам інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Із оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Із дослідженої копії Сертифікату на право на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №00069 встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Сокальської райдержадміністрації від 10.04.1997р. №169 передано у приватну власність земельна ділянка площею 3,85га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Ванівської сільської ради. Із копії заповіту, посвідченого 18.09.2003р. секретарем виконкому Ванівської сільської ради, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження та заповіла земельний пай своїй сестрі - [PERSON] . Однак із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Із копії заповіту, посвідченого 27.10.2008р. секретарем виконкому Ванівської сільської ради, вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла внучці - [PERSON] . Реєстрація заповіту внесена до спадкового реєстру за номером 37892374, про що свідчить копія витягу №2269013. Згідно довідки Ванівської сільської ради №1423/02-28 від 05.12.2019р. встановлено, що [PERSON] до дня смерті проживала у [ADDRESS] , разом із нею проживала онука - [PERSON] Заповіт у виконкомі сільської ради посвідчувався 27.10.2008р. Згідно приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 - Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У п.11. постанови Пленуму зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) то сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.п. 16, 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.3.5. роз`яснень ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), однак після її смерті у спадкоємця [PERSON] немає можливості прийняти спадщину, тому для реалізації права на спадкування за позивачем слід визнати право на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: partial