Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові зазначено, 24 липня 2013 року водій [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, державний номер [NUMBER], допустив наїзд на пішохода [PERSON], яка від отриманих травм померла. [PERSON] вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2013 року визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу була застрахована у страховій компанії АТ «Страхова Група «ТАС», звернення до страхової компанії з метою відшкодування матеріальної шкоди результатів не дало. Згідно довідки про причину смерті від 25.07.2013 року, причина смерті [PERSON] множинні переломи кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої померла мати позивача [PERSON] завдано матеріальну шкоду у зв'язку з тратами на поховання, встановлення пам'ятника у розмірі 19 431,22 грн. Зазначену суму матеріальної шкоди позивач просить суд стягнути з відповідача. Позивач надав суду заяву якою просив суд розглядати справу у його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до суду повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2013 року, приблизно о 18.20 год., [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ-1102 реєстраційний номер [NUMBER], здійснював рух по проїжджій частині вул. Юності, з боку вул. Радісній у напрямку вул. Сахалінської в м. Запоріжжі. Швидкість руху складала приблизно 70 км/год., що перевищує максимально дозволену на даній ділянці 60 км/год. В той же час в районі будинку № 70 по вул. Юності пішохід [PERSON] на нерегульованому пішохідному переходу, який обладнаний дорожньою розміткою та знаками, почала перетинати проїжджу частину вул. Юності зліва направо по ходу руху транспортного засобу під керуванням [PERSON] Виявивши пішохода [PERSON], водій [PERSON] не зміг своєчасно зупинити керований ним транспортний засіб та здійснив наїзд на пішохода лівою боковою частиною автомобіля, допустивши порушення вимог п. п. 12.4, 12.9 "б", 18.1 Правил дорожнього руху України, де сказано: п. 12.4 - в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.; п. 12.9 "б" - водію забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7…; п. 18.1 - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці події. Власником транспортного засобу, під керуванням якого був [PERSON] є ПАТ «Укртелеком», в момент ДТП [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ПАТ «Укртелеком». Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту була застрахована у страховій компанії ПАТ «Страхова Група «ТАС». [PERSON] вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2013 року визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Вказані обставини визнані сторонами, а тому доказуванню не підлягають відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. За змістом статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у частині 2 пункту 24 постанови «Про практику розгляду судоми цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості. Згідно ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обов'язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству, надмогильні споруди - пам'ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам'ять померлих. Виходячи з положень наведених вище правових норм та обставин справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь позивача матеріальну шкоду - витрати понесені на поховання та встановлення пам'ятника у розмірі 19 431,22 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 243грн. 60 коп.

Outcome: approved