Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 03 липня 2009 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. Позивач у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 03 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 962 (а.с. 21). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 22, 23). Шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не проживають, не господарюють. Сім`я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім`ї неможливе. У відповідності зі ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені саме такі обставини, тому вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню повністю. Крім того, позивач просить про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 17 грудня 2020 року між позивачем та адвокатом Білик Володимиром Олексійовичем укладено угоду про надання адвокатських послуг (а.с. 9). Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує квитанцією на від 17 грудня 2020 року на суму 1 500,00 грн. (а.с. 11), розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу від 17 грудня 2020 року (а.с. 24), довідкою від 17 грудня 2020 року, виданою адвокатом Білик Володимиром Олексійовичем про оплату гонорару у розмірі 3 000,00 грн. (а.с. 26), актом здачі-прийняття виконаних адвокатських послуг від 17 грудня 2020 року (а.с. 27). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved