Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "Мостобуд" Мостобудівельний загін № 2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 10 червня 2013 року позивач був звільнений з посади електрозварника наказом №22 к від 20 червня 2013 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. За період роботи у відповідача утворилася заборгованість по заробітній платі в розмірі 2 666,82 грн. При звільненні позивача відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачем усіх належних йому сум при звільненні, кошти позивачу на момент пред'явлення позову не виплачені. В зв'язку із затримкою відповідачем розрахунку при звільненні, позивач і просить суд відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, та середній заробіток за ввесь час затримки розрахунку при звільненні по момент винесення рішення, відповідно до чинного законодавства. Позивач у судове засідання не з'явився, проте завчасно до суду надав письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки) /а.с.14/, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. Крім того, на час розгляду справи, згідно ухвали суду не надав жодних довідок, які витребовував суд. У зв'язку з цим суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно з копією трудової книжки вбачається, що [PERSON] 10 червня 2013 року на підставі наказу № 22 К від 20 червня 2013 року був звільнений з посади електрозварника ручного зварювання 5-го розряду з ПАТ "Мостобуд" Мостобудівельний загін № 2 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с 5). Згідно звіту про виплату заробітної плати за період з 01 листопада 2012 року - 30 листопада 2013 року по працівнику [PERSON], виданого ПАТ «Мостобуд» Мостозагін №2» вбачається, що заборгованість по заробітній платі у підприємства перед робітником за травень - червень 2013 року становить 2 666,82 грн., в т.ч. за травень 2013 року - 713,89 грн., червень 2013 року - 1952,93 грн. (а. с. 6) і таку довідку, за відсутності у справі інших доказів по заборгованості сум до виплат позивачеві, суд бере як належний і допустимий доказ у справі. Згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2013 року по справі №2/742/901/13, задоволено частково позов [PERSON] Стягнуто з ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін №2, невиплачену заробітну плату за листопад - грудень 2012 року в розмірі 5 190,31 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3455,04 грн. за період з 11 червня 2013 року по 16 липня 2013 року включно, а також 1000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 9 645,35 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Тобто відповідач повинен був здійснити повний розрахунок із позивачем 10 червня 2013 року. У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року зі змінами, якою був затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, а у випадках, передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики від 21 серпня 2012 року № 9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» встановлені наступні показники робочих днів: травень -19; червень -18; липень -23; серпень - 21; вересень - 21; жовтень - 23; листопад -21; грудень - 22. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» встановлені наступні показники робочих днів: січень -21; лютий -20; березень -20; квітень - 21. Виходячи із наявних у справі доказів, середньоденна заробітна плата позивача складає: (713,89 + 3186,38 ) / 40 = 97,51 грн., де 713 грн. 89 коп. - заробітна плата позивача за травень 2013 року; 3186 грн. 38 коп. - заробітна плата позивача за грудень 2012 року (а. с. 6); 40- кількість робочих днів за травень 2013 року та грудень 2012 року. Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення, тобто включно з 17 липня 2013 року по 24 квітня 2014 року буде складати: 97,51 *197 =19 209,47 грн., де 97,51 грн. - середньоденна заробітна плата позивача, а 197 - кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні (починаючи з 17 липня 2013 року по 24 квітня 2014 року включно). Таким чином, як встановлено в судовому засіданні відповідач в день звільнення позивача 10 червня 2013 року не виплатив належні йому у строки вказані в ст. 116 КЗпП України, суми, тому суд вважає, що заборгованість по заробітній платі в сумі 2 666,82 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 19 209,47 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved