Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Криворізької філії відділення "Центральне", третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що 24.04.2008 року між сторонами по справі був укладений кредитний договір № KRXRFF07070960, згідно з яким позивачу надано кредит у сумі 3033, 80 грн. на придбання товару, строком на 12 місяців, по 24.04.2009 року. 01.11.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, згідно з яким з позивача стягнуто 12618,20 грн. на користь ПАТ КБ «ПРиватБанк». Позивач вважає, що строки, в межах яких з [PERSON] мали бути стягнуті кошти за кредитним зобовязанням, минули, у звязку з чим просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає до виконання. Позивач у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, в силу ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Третя особа в судове засідання не зявилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2008 р. між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № KRXRFF07070960, за умовами якого банк надав позивачу строковий кредит в сумі 3033,8 грн. на термін 12 місяці по 24.04.2009 р. включно зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Зазначений кредит надано на купівлю товару (а.с. 7). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № KRXRFF07070960 від 24.04.2008 р., станом на 08.09.2016 р. заборгованість у сумі 12618,2 грн. не погашена (а.с. 6). 01.11.2016 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 5025, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 12618,20 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 781,31 грн., суми заборгованості з пені у розмірі 10\~759,83 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 577 грн. 06 коп. Строк, за який провадиться стягнення\~за період з 21.04.2008 року по 08.09.2016 року (а.с. 5). Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється\~Главою 14 Закону України «Про нотаріат»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~(далі - Порядок). Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Положеннями\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 3 Глави 16 Порядку (в редакції на день вчинення виконавчого напису) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. 3.3. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як вбачається з витребуваних у приватного нотаріуса документів, виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: заяви №б/н від 01.11.2016 р. про вчинення виконавчого напису; письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № KRXRFF07070960 від 24.04.2008 року; кредитного договору № KRXRFF07070960 від 24.04.2008 р., розрахунку заборгованості за кредитним договором № KRXRFF07070960 від 24.04.2008 р. Суд не може прийняти вказані документи в якості передбачених пп. б п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки розрахунок заборгованості, підготовлений представником банку щодо наявності боргу є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не відображає правові підстави для стягнення відповідних сум та не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позивача. Окрім того, при вчиненні виконавчого напису позивач фактично був позбавлений можливості заявити вимоги про застосування строків позовної давності, що свідчить про спірність суми за договором, на виконання якого було вчинено виконавчий напис. Крім того, позивачем надано до суду листи від 30.04.2009 року, 19.05.2009 року, 16.09.2009 троку на імя відповідача, в яких міститься інформація про незгоду [PERSON] із сумою заборгованості та ведення переписки між сторонами з приводу суми боргу. За змістом наведених норм закону при вирішенні питання про видачу виконавчого напису нотаріус зобовязаний перевірити чи предявлена вимога у межах встановленого законом строку давності. Згідно наявної в матеріалах справи копії заяви Позичальника № KRXRFF07070960 від 24.04.2008 року вбачається, що кінцевий строк виконання зобовязань позичальника за кредитним договором24 квітня 2008 р. включно. З отриманих від нотаріуса копій документів на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис вбачається, що згідно наданої банком виписки по особовому рахунку божника, останнім було внесено платіж 28.04.2009р. Банк не надав нотаріусу укладених з позичальником угод щодо зміни строку позовної давності. За таких умов, за змістомст.261 ЦК України перебіг трирічного строку давності почався для Банку щонайменше з квітня 2009 року, проте він звернувся із заявою про видачу виконавчого напису лише 01.11.2016 року. У постанові ВСУ №6-1926цс14 від 04 листопада 2015 року сформульована така правова позиція: «За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В укладеній між сторонами кредитній угоді № KRXRFF07070960 від 24.04.2008 р. не міститься положень щодо досягнення сторонами угоди про збільшення строку позовної давності. Тобто ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії з пропуском трирічного строку вимоги, а тому виконавчий напис, вчинений нотаріусом з пропуском цього строку, є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved