Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом мотивуючи позовні вимоги тим, що 21 лютого 2013 року на автобазарі у м. Біла Церква Київської області між [PERSON] та [PERSON] (який діяв на підставі довіреності від 04 серпня 2011 року виданої йому та [PERSON] - [PERSON] про розпорядження (продаж, обмін, оренда) автомобілем марки ВАЗ 2107 реєстраційний номерний знак [NUMBER]), було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. Зазначене підтверджується копією розписки від 21.02.2013 року з якої вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 17 600 грн. за проданий автомобіль. На виконання вищевказаного договору купівлі-продажу [PERSON] надав ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та 05 січня 2013 року видав довіреність на ім'я [PERSON] У подальшому [PERSON] повідомив, що власник транспортного засобу [PERSON] відкликав довіреність, а тому посвідчити договір в нотаріальному порядку не має можливості. 09 грудня 2014 року Сквирським районним судом Київської області у справі № 376/2013/14-ц, провадження № 2/376/920/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Станчик Світлана Борисівна про витребування майна з чужого незаконного володіння, було прийнято рішення про витребування у позивачів автомобіля марки ВАЗ 2107 реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Позивачі також зазначають, що у рішенні від 09 грудня 2014 року суд встановив, що укладений між [PERSON] та [PERSON] договір є нікчемним, а відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відтак, посилаючись зокрема на ст.ст. 216, 220, 1006 ЦК України, ст. 61 ЦПК України у разі недійсності правочину відповідачі [PERSON] та [PERSON], як солідарні боржники, також, як і [PERSON] та [PERSON] зобов'язані повернути у натурі все, що вони одержали на виконання цього правочину, а саме, грошові кошти в сумі 17600 грн. за придбаний у відповідачів автомобіль та відшкодувати моральну шкоду в сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. за відмову нотаріального посвідчення укладеного у простій письмовій формі договору купівлі-продажу автомобіля. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги повністю, посилаючись на обставини зазначені вище, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у їх задоволенні відмовити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання по справі не з'явився, про розгляд повідомлений належним чином, будь- яких заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі до суду не подавав. Суд, дослідивши обставини справи, надані сторонами докази, обставини встановлені рішенням Сквирського районного суду Київської області у справі №376/2013/14-ц та його висновки, вважає що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У рішенні Сквирського районного суду Київської області у справі № 376/2013/14-ц, провадження № 2/376/920/2014 від 09 грудня 2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] (в рішенні зазначено Олександровича), [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Станчик Світлана Борисівна про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС № 305873, автомобіль марки "ВАЗ -2107", 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON]. 04.08.2011 року [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] та [PERSON], якою уповноважив останніх розпоряджатися від його імені (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) належним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04.07.2001 року автомобілем марки "ВАЗ -2107", реєстраційний номер [NUMBER]. 05.01.2013 року [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] з правом керування та продажу автомобіля. На підставі довіреності, як зазначено у частині першій статті 244 ЦК України, здійснюється представництво. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Судом достовірно встановлено, що згідно статей 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. А також судом достовірно встановлено, що 21.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля саме за 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, як встановлено судом, з врахуванням викладених норм ЦК України договір купівлі-продажу автомобіля обов'язковому нотаріальному посвідченню не підлягає, він може бути нотаріально посвідчений лише на вимогу фізичної або юридичної особи відповідно до ч. 4 ст. 209 ЦК України. Разом з тим, суд у справі № 376/2013/14-ц, посилаючись на ч. 1 ст. 220 ЦК України (у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним) всупереч встановленим обставинам справи щодо того, що договір купівлі-продажу автомобіля обов'язковому нотаріальному посвідченню не підлягає, і може бути нотаріально посвідчений лише на вимогу, зокрема, фізичної особи або за домовленістю сторін, дійшов висновку, що між сторонами було укладено недійсний правочин, оскільки сторонами не додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Як вбачається із рішення суду у справі № 376/2013/14-ц. судом не досліджувалися та не встановлювалися обставини щодо будь-яких вимог сторін по справі про нотаріальне посвідчення договору, а також судом не досліджувалися та не встановлювалися обставини щодо домовленості будь-якої із сторін по справі щодо нотаріального посвідчення договору. А в абзаці 13 сторінки 3 рішення, суд посилався на ст. 387 ЦК України відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Також, суд у справі № 376/2013/14-ц,

Outcome: dismissed