Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, в якому просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів та додаткові витрати на дитину-інваліда з дитинства. Дані позовні вимоги обґрунтовує наступним. З відповідачем по справі позивач перебувала в шлюбі з 09 квітня 2005 року, зареєстрованому Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 215. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2013 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Син [PERSON] , [INFO] спостерігається у лікаря-психіатра з діагнозом «Тяжка розумова відсталість, Хвороба Дауна» є інвалідом з дитинства, що підтверджується посвідченням про інвалідність серії [NUMBER] , видане 23.12.2009 року Комунарським УПСЗН. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2013 року з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі 605 грн. з індексацією та [PERSON] , [INFO] у розмірі 486 грн. щомісячно з індексацією. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2015 року за позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 12 серпня 2015 року за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року за позовом до [PERSON] було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі 727 грн., на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.08.2015 року і до повноліття дітей. В зв`язку з тим, що син [PERSON] є інвалідом з дитинства, потребує постійного медикаментозного лікування, позивач вимушена витрачати значно більше грошових коштів на його лікування ніж тих, які стягуються за рішенням суду з відповідача, окрім того, матеріальний стан позивача у порівнянні з часом коли були прийняті попередні рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, погіршився, позивач вважає за необхідне звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частину із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. В судове засіданні позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів підтримує та просить їх задовольнити, в частині стягнення додаткових витрат в розмірі 1500 грн. просить залишити без розгляду. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, але представник надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в частині зміни способу стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини доходів боржника. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З відповідачем по справі позивач перебувала в шлюбі з 09 квітня 2005 року, зареєстрованому Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 215. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2013 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2013 року з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі 605 грн. з індексацією та [PERSON] , [INFO] у розмірі 486 грн. щомісячно з індексацією. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2015 року за позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 12 серпня 2015 року за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року за позовом до [PERSON] було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі 727 грн., на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.08.2015 року і до повноліття дітей. Неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] спостерігається у лікаря-психіатра з діагнозом «Тяжка розумова відсталість, Хвороба Дауна» є інвалідом з дитинства, що підтверджується посвідченням про інвалідність серії [NUMBER] , видане 23.12.2009 року Комунарським УПСЗН. На теперішній час Неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , потребує постійного медикаментозного лікування, позивач вимушена витрачати значно більше грошових коштів на його лікування ніж тих, які стягуються за рішенням суду з відповідача, окрім того, матеріальний стан позивача у порівнянні з часом коли були прийняті попередні рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, погіршився Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з ким проживає дитина. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною третьою ст. 181 ЦПК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи зі змісту наведених норм, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним; а зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), що відповідає правовому висновку, викладеному у Постанові ВСУ від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю - позивачем по справі, а тому саме матір`ю вирішується питання забезпечення життєдіяльність дітей та спрямування наявних коштів на необхідні для дітей витрати. З часу присудження аліментів в розмірі 727 грн. на кожну дитину через інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя, що є загальновідомим фактом і не потребує доказування. У зв`язку з чим вищевказаний розмір аліментів на кожну дитину не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дітей на теперішній час. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що присуджений рішенням суду спосіб стягнення аліментів підлягає зміні, і з відповідача на користь позивача на утримання дітей в подальшому мають стягуватись аліменти в розмір 1/3 частини від доходу платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", визначені в порядку ст.192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв`язку із заявою позивача про залишення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини-інваліда [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. 00 коп. - суд залишає ці позовні вимоги без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з цими вимогами. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалене рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмір 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved