Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та свої вимоги, мотивує тим, що є власником 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 98 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Сумською державною нотаріальною конторою від 29.01.1987 р. Право власності на 1/4 частину будинку зареєстровано в Сумському міжміському БТІ 08.02.1987 р. Співвласниками зазначеного жилого будинку також є [PERSON], якому належить 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 98, та [PERSON], якому належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 98. З метою приватизації земельної ділянки 26.09.2012 р. позивач та інші співвласники звернулися до Сумського міського голови зі спільною заявою про передачу у спільну часткову власність безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Суми, вул. Засумська, 98, площею 0,1000 га. Також з письмовим листом позивач та інші співвласники звернулися до ПП «Кадастр-С» з проханням щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки та складання державних актів на право спільної часткової власності на землю за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 98. В процесі виготовлення технічної документації, з метою погодження та закріплення в натурі меж земельної ділянки [PERSON] звернувся до власника суміжної земельної ділянки № 100 по вул. Засумська в м. Суми - [PERSON] з проханням підписати акт погодження меж земельної ділянки, але [PERSON] від підпису відмовився та зазначив, що не надає згоди у зв'язку з розміщенням будинку на межі земельної ділянки № 98 і 100 по вул. Засумська м. Суми, що свідчить про обізнаність [PERSON] з розміщенням межі. ПП «Кадастр-С» виготовило технічну документацію із землеустрою по складанню державних актів на право спільної часткової власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 98 м. Суми, яка складається з 43 аркушів, в тому числі пояснювальної записки, заявки на виконання робіт, заяви міському голові про передачу у власність земельної ділянки, довідки управління Держкомзему в м. Суми, витягу з додатку до рішення Сумської міської ради, завдання на виконання робіт, акту про погодження та закріплення існуючих меж земельної ділянки в натурі, акта прийому-передачі межових знаків, переліку обмежень на земельну ділянку, відомості координат точок та обчислення площі ділянки, кадастрового плану, збірного плану, ситуаційного плану, листа контролю якості робіт, копій паспорта, свідоцтв про народження та ідентифікаційних номерів, копії правовстановлюючих документів на будинок. Після виготовлення технічної документації, [PERSON] звернувся до управління Держкомзему у м. Суми із заявою про здійснення державної реєстрації земельної ділянки, однак рішенням № РВ-5900021352014 державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області [PERSON] від 24.03.2014 р. позивачеві відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Зі змісту рішення № РВ-5900021352014 від 24.03.2014 р. вбачається, що підставою для відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру стало те, що технічна документація із землеустрою по складанню державних актів на право спільної часткової власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд не містить підпису суміжного землевласника (землекористувача) земельної ділянки [PERSON] по вул. Засумська, 100, яка згідно «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376, має бути ознайомлена з межею даної ділянки. Згідно пункту 3.13 вищезазначеної інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власники (користувачі) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. У квітні 2014 р. позивач звернувся до управління земельних відносин Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради із заявою про вирішення земельного спору щодо меж земельних ділянок № 98 та № 100 по вул. Засумська в Суми шляхом виходу комісії з врегулювання земельних спорів на місце зі складання відповідного акту та встановити, чи відповідає фактичне користування зазначеними земельними ділянками даним технічної та землевпорядної документації. Після виїзду комісії на місце спеціалістами Департаменту містобудування земельних відносин Сумської міської ради був складений лист від 12.05.2014 року за вих. № 815/22.01-11-3, в якому зазначено, що «на даний час на суміжну земельну ділянку по вул. Засумська, 100 в м. Суми зареєстровано державний акт на право власності на землю, тобто земельну ділянку було приватизовано і приватизовано скоріше всього в межах відповідною площею і з чим користувач зазначеної земельної ділянки та користувачів суміжних земельних ділянок на той час погодилися. До того ж на той час користувач. зазначеної суміжної земельної ділянки, як майбутньому власнику земельної ділянки збереження по акту були передані межові знаки». В цьому листі також зазначено про те, що спірного питання щодо спільної межі між зазначеними земельними ділянками не існує, так як на даний час на зазначену суміжну земельну ділянку по вул. Засумська, 100 в м. Суми видано державний акт на право власності на землю, а наявність державних актів на право власності на землю передбачає узгодженість меж з користувачами та власниками суміжних земельних ділянок. Водночас будь-якого рішення Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з приводу вирішення земельного спору позивач не отримав. [PERSON] повторно звернувся до комісії земельних спорів Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, на що листом від 20.06.2014 р. за № 1032/22.01-4-3 отримав відповідь, де було зазначено про те, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Земельна ділянка за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 100 була приватизована ще матір'ю відповідача приблизно у 2006 р., саме тоді й було здійснено закріплення земельної ділянки межовими знаками, а у технічній документації на земельну ділянку, яка була виготовлена в процесі приватизації, містився акт погодження меж земельної ділянки, де суміжні землекористувачі погодилися з межами земельної ділянки № 100 по вул. Засумська в м. Суми. В результаті приватизації матері відповідача був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, що одночасно означало й погодження меж земельної ділянки № 98 по вул. Засумська в м. Суми, оскільки суміжними землекористувачами були на той час та на сьогоднішній день залишаються [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після смерті своєї матері відповідач [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, при цьому межі земельних ділянок № 100 та № 98 по вул. Засумська в м. Суми не змінювалися. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати погодженими межі земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 98, площею 0,1000 га, без згоди [PERSON], згідно акта погодження та закріплення існуючих меж земельної ділянки в натурі від 26.09.2012 року, складеного ПП «Кадастр-С». Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та дали пояснення аналогічні вищевикладеному. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку та земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 100 в м. Суми. Їх сусідами є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (м.\~Суми, вул. Засумська, 98), які також не звертаються до суду з аналогічним проханням про узгодження меж, земельна ділянка №98 по вулиці Засумська міста Суми знаходиться в користуванні вищезазначених осіб. [PERSON] в своїй частині будинку збудував прибудови в 2006 р. уже без погодження відповідача [PERSON] та сусідів, що на плані в технічному паспорті зазначені літерами «а6», «а7». Зазначені прибудови були зведені без погодження з іншим співвласником [PERSON] на межі їхніх земельних ділянок, чим порушив права власників, завдав значних збитків, земельна ділянка відповідача [PERSON] втратила привабливість відносно її вартості. На земельній ділянці знаходиться аварійний будинок і побудувати новий з додержанням державних будівельних норм дуже складно, оскільки потрібно з обох сторін від межі відступити по три метра і під забудову залишиться тільки 10 метрів з урахуванням двору, що унеможливить побудувати будинок та належним чином його використовувати. Про незаконність зведення прибудов свідчить висновок експертизи від 31.07.2014 р. за №714 по кримінальному провадженню № 12013200440005982. Крім того, фактично приватизація була здійснена у 2002 р., а мати відповідача померла в 2004 р. 06.06.2013 р. відповідач [PERSON] звернувся до комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» за розясненням щодо неправомірного прийняття в експлуатацію частини будинку № 98 по вул. Засумська в м. Суми, на що останній повідомив, що вони не приймали в експлуатацію, а це зробила Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю. Ким була поставлена печатка щодо визнання прибудов «а6», «а7» такими, що прийняті в експлуатацію, невідомо, але даний дозвіл дає право на безперешкодну приватизацію земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 98 без згоди відповідача [PERSON] і співвласника [PERSON], чим [PERSON] і обґрунтовує свій позов. Тому представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] також просить відмовити у задоволенні позову з тих же підстав. Треті особи в судове засідання не зявилися. Суд, вислухавши сторін, перевіривши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Суми, вул. Засумська, 98 на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.1987 р., а також співвласниками зазначеного жилого будинку також є [PERSON], якому належить 1/4 частина на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.1983 р. та [PERSON], якому належить 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.11.1998 р. (а. с. 35, 38-39, 44-45). З метою приватизації позивач та інші співвласники цього будинку звернулись з заявою до Сумського міського голови. Також [PERSON] та інші співвласники звернулися до ПП Кадастр-С з проханням щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки та складання державних актів на право спільної часткової власності на землю за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 98. У 2012 році була виготовлена технічна документація із землеустрою по складанню державних актів тощо (а. с. 4-29). Згідно держаних актів на право власності на земельну ділянку від 13.12.2010 р., [PERSON] є власником земельних ділянок, відповідно площею 0,0054 га та 0,1000 га, розташованих по вул. Засумська, 100 в м. Суми (а. с. 71, 72). Як вбачається з акту про погодження та закріплення в натурі меж земельної ділянки суміжний землевласник земельної ділянки № 100 по вул. Засумська в м. Суми [PERSON] від підпису відмовився у звязку з розміщенням будівництва [PERSON] на межі земельної ділянки № 98 вул. Засумська в м. Суми. (а. с. 18). Відповідно до ст. 103 ЗК України, - власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно ст. 106 ЗК України, - власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.01.2007 р. у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно - прибудови було відмовлено за необґрунтованістю. Суд зазначив у своєму рішенні, що прибудова до частини жилого будинку [PERSON] по вул. Засумська, 98 в м. Суми збудована на межі суміжної ділянки № 100, яка належить [PERSON] (а. с. 79). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.11.2011 р. було відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нерухомістю частиною будинку по вул. Засумська, 98 м. Суми шляхом зобовязання [PERSON] дати згоду на оформлення права власності на самочинне будівництво у вигляді прибудов «а-6» і «а-7», спонукання надати згоду на приватизацію зазначеної земельної ділянки у звязку з тим, що самочинне будівництво порушує права [PERSON], як сусіднього землекористувача (а. с. 77-78, 80-81). Рішенням № РВ-5900021352014 від 24.03.2014 р. Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: технічна документація із землеустрою по складанню державних актів на право спільної часткової власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розроблена ПП "Кадастр-С", не містить підпису суміжного землевласника (землекористувача) земельної ділянки - [PERSON] по вул. Засумська, 100, яка згідно Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376, має бути ознайомлена з межею даної ділянки. Згідно пункту 3.13 вищезазначеної інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою (а. с. 4). Крім того, на звернення [PERSON] до Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради було надано відповідь від 12.05.2014 р. про те, що спеціалістами управління земельних відносин з виїздом на місце у присутності позивача, власника суміжної земельної ділянки по вул. Засумська, 100 та його представника уважно розглянуто звернення [PERSON] про вирішення спірного питання щодо межі між земельною ділянкою позивача по вул. Засумська, 98 і суміжною земельною ділянкою по вул. Засумська, 100 відповідно до наявних у сторін матеріалів та документів. Далі у відповіді зазначено, що у даному випадку спірного питання щодо спільної межі між зазначеними земельними ділянками не існує, так як на даний час на зазначену суміжну земельну ділянку по вул. Засумська, 100 видано державний акт на право власності на землю, а наявність державних актів на право власності та землю передбачає узгодженість меж з користувачами та власниками суміжних земельних ділянок. Відмітили, що відсутня спільна огорожа між земельними ділянками, про що присутнім було повідомлено. При цьому до уваги бралися на земельну ділянку по вул. Засумська, 98 матеріали КП „Сумське міське БТІ" за 1998 рік, на зазначену суміжну земельну ділянку по вул. Засумська, 100 державний акт на право власності на землю та матеріали КП „Сумське міське БТІ" за 1993 рік. Але під час розгляду питання позивача сторонами в усній формі було заявлено, що питання між сторонами полягає не в самій межі, а в близькому розташуванні прибудов, які розташовані на земельній ділянці [PERSON] по вул. Засумська, 98, до спільної межі між зазначеними земельними ділянками (а. с. 6). Як встановлено ухвалою Зарічного райсуду м. Суми від 30.12.2014 р., - до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12013200440005982 за фактом внесення завідомо неправдивих даних працівниками КП «Сумське МБТІ» та Інспекції ДАБК в Сумській області щодо надання дозволу на введення в експлуатацію прибудов в домоволодінні за адресою: м. Суми, вул. Засумська, 98 (а. с. 128). Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 714 по кримінальному провадженню від 31.07.2014\~р., - станом на дату складання висновку 31.07.2014 р., споруди будинку № 98 по вул. Засумська у м. Суми, зазначені у технічному паспорті як тамбур «а5», баня «Л», прибудови «а6» та «а7» відносяться до самочинно збудованих; станом на дату 24.01.2012 р., споруди будинку № 98 по вул. Засумська у м. Суми, зазначені у технічному паспорті як тамбур «а5», баня «Л», прибудови «а6» та «а7» відносилися до самочинно збудованих; станом на дату 24.01.2013 р., споруди будинку № 98 по вул. Засумська у м. Суми, зазначені у технічному паспорті як тамбур «а5», баня «Л», прибудови «а6» та «а7» відносилися до самочинно збудованих (а. с. 94-100). Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі вищенаведеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю вимог, оскільки позивач та його представники не надали суду належних доказів щодо порушення відповідачами законних прав позивача.

Outcome: dismissed