Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вона проживала однією сім'єю без шлюбу у період з 01 січня 2004 року по липень 2014 року і цей факт встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 438/54/15. Щодо розподілу майна, набутого нею та [PERSON] за час спільного проживання, між ними виник спір, який частково вирішений судами, а в частині розподілу автомобіля марки ВАЗ моделі 21703 типу легковий седан-В, ідентифікаційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, 2008 року випуску, спір продовжує існувати. Автомобіль було придбаного за час їхнього спільного з відповідачем проживання і зареєстровано за ним 17.11.2011 року. Факт належності спірного транспортного засобу до об'єктів права спільної сумісної власності [PERSON] визнається. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 438/54/15 скасовано рішення Бориславського міського суду Львівської області від 26 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні її позовних вимог до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна подружжя та ухвалено нове рішення, яким її позов задоволено частково, зокрема та окрім встановлено юридичний факт її та [PERSON] проживання однією сім'єю без шлюбу у період з 01 січня 2004 року по липень 2014 року та стягнуто з [PERSON] на її користь 20000,00 грн., що є 1/2 частиною грошових коштів, розміщених на депозитному вкладі «Депозит плюс 12 місяців» SAMDNWFD007012330660 на ім'я [PERSON], а в іншій частині позову (відносно визнання за нею права власності на автомобіль марки ВАЗ моделі 21703 типу легковий седан-В, ідентифікаційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, 2008 року випуску) - їй відмовлено. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про час та місце розляду справи належним чином, що стверджується матеріалами справи. Представники позивачки [PERSON], [PERSON] в судове засідання з'явились, позов підтримали просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, що стверджується матеріалами справи, однак на адресу суду надіслав письмове заперечення проти заявленого позову, де зазначив, що спір щодо майна між ним та [PERSON], як особами, які проживали однією сім'єю без шлюбу вже вирішено остаточно судом по суті, в тому числі і щодо спірного автомобіля, який є неподільним майном та предметом спору у даній цивільній справі №438/1148/16-ц, і з цього приводу вже існує судове рішення, яке набрало законної сили, а відтак дане питання не може розглядатися Трускавецьким міським судом Львівської області повторно, так як це не передбачено чинним законодавством України, тому просить провадження у даній справі закрити на підставі п.2 ч. 1 ст.205 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності,тому суд за згодою представників позивачів ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши представників позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як вбачається з матеріалів справи, то Бориславський міським судом Львівської області розглядалась справа № 438/54/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна жінки та чоловіка, які проживали однією сім'єю. 26.04.2016 року Бориславським міським судом Львівської області було ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна подружжя та повністю відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна жінки та чоловіка, які проживали однією сім'єю. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 18.10.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 26 квітня 2016 року скасувано в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна подружжя. Ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково, а саме: встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу у період з 01 січня 2004 року по липень 2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 20 000,00 грн., що становить половину коштів, розмішених [PERSON] на депозитному вкладі "Депозит плюс 12 місяців" в ПАТ КБ "Приватбанк", оскільки даний вклад є об'єктом права спільної сумісної власності. Дане рішення набрало законної сили 18.10.2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні встановлено, що за [PERSON] 17.11.2011 року на праві приватної власності було зареєстровано автомобіль марки ВАЗ моделі 21703 типу легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яка знаходиться в матеріалах справи. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Львівської області від 18.10.2016 року, то сторони визнали, що спірний автомобіль набутий ними під час спільного проживання, а отже є об'єктом права спільної сумісної власності. Даний факт є встановленим вищезазначеним рішенням та не потребує доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, зокрема якщо річ є неподільною. Крім цього, відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 Сімейного Кодексу щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом, та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Суд, враховуючи вище наведені правові норми та надаючи належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки автомобіль марки ВАЗ моделі 21703 типу легковий седан-В, ідентифікаційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір сірий, 2008 року випуску, набутий сторонами під час спільного проживання є об'єктом права спільної сумісної власності й розподіл даного автомобіля, який являється неподільною річчю без згоди відповідача на отримання грошової компенсації та невнесення попередньо позивачкою на рахунок суду відповідної грошової суми, можливий шляхом визнання за позивачкою права власності на 1/2 ідеальну частину автомобіля та залишенням його у спільній частковій власності сторін. Що стосується твердження відповідача у письмовому запереченні про закриття провадження у справі, оскільки спір по поділу спірного автомобіля вже було вирішено у судовому порядку, то дане твердження на думку суду не заслуговує на увагу виходячи з змісту мотивувальної частини рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 18.10.2016 року. Що стосується поділу спірного автомобіля у згаданому рішенні зазначено, що позивачкою обраний спосіб шляхом визнання за нею права власності на автомобіль без сплати відповідної компенсації та відсутністю згоди відповідача на присудження грошової компенсації є неможливий. Тому, не маючи і в даний час згоди відповідача на присудження грошової компенсації за автомобіль та невнесення позивачкою відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду, остання звернулась з позовом до суду за захистом свого права відповідно до ст.ст. 69,70 Сімейного кодексу України. Тобто, спір щодо поділу спірного автомобіля Апеляційним судом Львівської області від 18.10.2016 року вирішений не був через невірно обраний позивачкою шлях розподілу спірного автомобіля. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка, звільнена від сплати судового збору, так як являється інвалідом ІІ групи, то з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави.

Outcome: approved