Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить: - Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4919, вчинений 30.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем, щодо звернення стягнення заборгованості з [PERSON] заборгованості в сумі 16256,00 грн. (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 00 копійок); - Стягнути з ТОВ «Алекскредит» на її користь, в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом за № 4919 від 30.03.2020 року в сумі 16256,00 грн. (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 00 копійок); - Стягнути з ТОВ «Алекскредит» на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень) та сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень). В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що в квітні 2020 року з інформації, яка міститься в реєстрі боржників дізналася про те, що Постановою приватного нотаріуса виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 61714128 на підставі виконавчого напису здійсненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення заборгованості в розмірі 16256,00 грн. (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 00 копійок), з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8000,0 грн. (вісім тисячі гривень); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 2856,00 грн. (дві тисячі вісімсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок) прострочена заборгованість за штрафами і пенями становить 4000,0 грн. (чотири тисячі гривень) та плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1400,0 грн. (одна тисяча чотириста гривень 00 коп.). Про наявність заборгованості позивач дізналася, коли з її рахунку, на який надходять аліменти на її неповнолітню дитину було утримано кошти на підставі Постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києві Дорошкевич В.Л. Будь-яких листів чи повідомлень від відповідача та/або приватного нотаріуса вона не отримувала. Позивач зазначає, що жодних боргових зобов`язань (кредит, договір чи будь-що інше) з компанією ТОВ «Алекскредит» у неї відсутні, взагалі не знає, що це за компанія. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом. З наведених вище підстав, позивач звертається до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 20.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.25), а ухвалою суду від 16.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с.49). В судові засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно. Позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач - представник ТОВ «Алекскредит» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. Третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. не з`явився, повернулися конверти з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що Постановою від 03.04.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною, відкрито виконавче провадження з виконання Виконавчого напису № 4919, виданого 30.03.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість в розмірі 16256,00 грн. (а.с.10-11). Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною 03.04.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.12-13). Згідно Виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем та зареєстрованого в реєстрі за № 4919 звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості за Кредитним договором № 1430162 від 18.08.2018 року у сумі 16256,00 грн. (а.с.14). Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України№1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений розмір заборгованості. Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Із правових позицій Верховного Суду,викладених у постанові від 14 серпня 2019 року по справі №569/8884/17, вбачається, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п.2.3 вищезазначеного Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів стст.15, 16, 18 ЦК, стст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таку вимогу позивач не отримував. Лише після намаганні зняти власні кошти з картки та отриманні постанови про відкриття виконавчого провадження, позивачу стало відомо про існування виконавчого напису, про звернення стягнення кредитної заборгованості в сумі 16256,00 грн. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. На підставі вищевикладеного вбачається, що при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги щодо строків надіслання боржникові вимоги про сплату боргу та відсутність належних та допустимих доказів розміру заборгованості, що у своїй сукупності є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів справи (а.с.28), зокрема, з Довідки про доходи, виданої Приватним акціонерним товариством «Київхліб» слідує, що по ВП № 617114128 від 05.05.2020 року на користь ТОВ «Алекскредит» стягнуто суму боргу в розмірі 7085,75 грн. Враховуючи те, що грошові кошти в сумі 10562,45 грн. в рахунок погашення заборгованості були стягнуті з [PERSON] безпідставно, тому суд приходить до висновку про стягнення вищевказаних коштів на користь позивача з відповідача. Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Статтею 133ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, як позов задоволено, то з відповідача на користь позивача на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути судові витрати в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) понесені позивачем при поданні позовної заяви (а.с.1) та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень) (а.с.29). На підставі викладеного, та

Outcome: approved