Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 178 від 09 жовтня 2008року [PERSON] отримала кредит в сумі 50000,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% річних з кінцевим терміном повернення 09 жовтня 2013 року. В забезпечення сплати кредиту між позивачем та відповідачами укладені трьохсторонні договори поруки № 200 та № 201 від 09 жовтня 2008 року, в яких поручителями виступають відповідно відповідачі [PERSON], [PERSON]. 10 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір від 10.10.2008 року, згідно якогопредметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення кредитного договору відповідачка [PERSON] не сплачує основний борг та відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 07.04.2017 року має заборгованість по кредитному договору в розмірі 251670,39грн., тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився. Позов визнав частково. Вказав, що дійсно оформляли кредитний договір, однак, в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та станом здоров'я невзмозі погашати заборгованість в повному обсязі. Погашають частково по мірі можливості. Відповідач [PERSON], [PERSON] (Куленко, [PERSON]) О.А., [PERSON] в судове засідання не з'явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що свідчать судові повістки та поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомили. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 09.10.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ 10010/098 філії Кіровоградське обласне управління [PERSON] та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір № 178, згідно якого останній було надано кредит в сумі 50000,00 грн. на споживчі цілі терміном на 5 років, термін остаточного погашення кредиту не пізніше 09 жовтня 2013 року, з вілсотковою ставкою 21 % річних, на споживчі цілі, в порядку відповідно до п. 1.1, п. 1.2 Кредитного Договору. (а.с. 23-25). Згідно п. 1.3 кредитного договору надання кредиту здійснюється одноразово готівкою. В забезпечення виконання кредитних зобовязань було укладено Іпотечний договір від 10 жовтня 2008 року Відповідно до п. 1.2. іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира за № 54, що знаходиться за адресою: місто Новоукраїнка по вулиці Курчатова в будинку під номером 20. Квартира має житлову площу 29.4 кв. м., загальну площу 49,7 кв. м. кількість кімнат 2 (дві). Право власності на предмет іпотеки підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, яку видане 21 червня 1994 року Виконавчим комітетом [PERSON] Народних депутатів. Відповідно до якого співвласниками є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та є майновими поручителями. (а.с. 30-32), а також: Договір поруки № 200 від 09 жовтня 2008 року. Стороною по Договору поруки, яка бере на себе прямі зобовязання відповідати перед Банком по зобовязаннях Позичальника за Договорм, ділі Поручитель, є [PERSON], (згідно свідоцтва про шлюб від 01.07.2009 року, прізвище після реєстрації шлюбу Куленко), яка проживає за адресою: [INFO]. (а.с. 26,27), та Договір поруки № 201 від 09 жовтня 2008 року. Стороною по Договору поруки, яка бере на себе прямі зобовязання відповідати перед Банком по зобовязаннях Позичальника за Договором, далі Поручитель, є [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]. (а.с. 28,29). Згідно п. 3.2.1 Кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань. Згідно п. 3.2.2 Кредитного договору - при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом, процентами чи комісійними винагородами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення на заставне. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 509, 526 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 3.3.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний точно в строки, обумовлені Кредитним договором повернути кошти в сумі 50000,00 (птдесят тисяч) грн., своєчасно сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за Договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по договору на першу вимогу Банку, в порядку передбаченому Кредитним договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати Банку в повному обсязі збитки, під якими Сторони розуміють витрати будь-якої з Сторін, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання умов Кредитного Договору. Згідно п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобовязаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з Кредитного Договору. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено в разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по Кредитному Договору, Сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в Кредитному Договорі № 178 від 10.10.2008 року та чинним законодавством України. Відповідно до пункту 5.3 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по виконанню п. 3.3.6 цього договору, Банк збільшує відсоткову ставку по кредиту на 5 % за фактичний час протягом якого предмет застави не буде перестрахований та до усунення даного недоліку. Збільшення відсоткової ставки відбувається без укладання додаткової угоди. Відповідно до п. 4.2 іпотечного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем та/або Боржником [PERSON] в цілому чи тієї або іншої його частини, а своє право шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки у порядку, визначеному Іпотечним Договором. Згідно п. 6.2 іпотечного договру, іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет Іпотеки будь яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та Іпотечним Договором порядку, в тому числі у відповідності до Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6 Договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом. Відповідно до ч. І ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно із ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобовязання, забезпечного заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання йієї вимоги, включати сплату прцентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежності від застосування нею інших способів правового захисту. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за Кредитним Договором, Позичальник зобовязується платити на користь Банку пеню в розмірі денної відсоткової ставки за користування кредитом від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. У звязку із тим, що позичальником порушувалися умови кредитного договору, відповідно до умов договору позичальником сплата по кредиту не здійснювалася, станом на 07.04.2017 року заборгованість по кредитному договору становить 164359, 39 грн., із них: основний борг 0,00 грн., прострочений борг 44306,04 грн., відсотки 21042,91 грн., пеня 99010,44 грн. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами договору при невиконанні взятих на себе зобовязань позичальником, розмір процентів від простроченої суми договором не визначається. Таким чином, АТ «Ощадбанк» має право на отримання 3 % річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України. На підставі зазначеного згідно розрахунків Банку позичальнику [PERSON] нараховано: суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом за період з 07.09.2011 року по 07.04.2017 року, що становить 76442,60 грн.; суму заборгованості 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором за період з 07.04.2017 року, що становить 10868,41 грн. Всього заборгованість від інфляції та 3 % річних від простроченої суми становить: 87311,01 грн. Разом: 164359,39 грн. (заборгованість по кредиту) + 87311,01 грн. (заборгованість від інфляції та 3 % річних від простроченої суми) становить = 251670,39 грн. За змістом статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтями 589, 590 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За статтею 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який впливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування ними та штрафних санкцій не виконала, у зв'язку з чим у позивача виникло право, передбачене частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та стягнення заборгованості в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставне майно. У відповідності до статті 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна Двокімнатної квартири, ТОВ Науково дослідне консалтингове підприємство «Пектораль» за замовленням філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» розроблено Звіт про експертну грошову оцінку нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS], відповідно до висновків експерта оціночної діяльності ринкова вартість квартири становить 140675,00 грн. (а.с. 53). Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першоїстатті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації Частиною 1 статті 35 Закону України Про іпотеку передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Позивачем направлялась вимога відповідачу-іпотекодавцю (а.с. 48-52), яка останнім залишилась без відповіді та реагування. У частинах 2 і 3 статті 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в частині 3 статті 109 Житлового кодексу України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою частино 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку». Судом встановлено, що вимога відповідачу направлялась з дотриманням вищезазначених норм, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48-52 на звороті). Посилання відповідача про те, що за станом здоров'я сплачувати заборгованість по кредиту не може, суд до уваги не приймає, оскільки, будь-яких належних та допустимих доказів наведеним твердженням з боку відповідача суду в ході розгляду справи надано не було. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, законними та доведеними, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на підставі положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved