Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області звернувся до суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби в розмірі 663 грн. 00 к. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 березня о 21 год. 20 хв. на р. Горинь в межах с. Мислятин [PERSON] здійснював незаконний вилов раків в темну пору доби за допомогою підсвічування. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 4.5 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених\~наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19\~та завдав шкоди на суму 663 грн. 00 к., у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду за захистом інтересів держави. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, 14 вересня 2016 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах\~Закону України «Про тваринний світ», Правилами любительського і спортивного рибацтва. Статтею 17 Закону України "Про тваринний світ"\~визначено, що є спеціальним використанням об'єктів тваринного світу. Відповідно до\~ст. 27 Закону України "Про тваринний світ"\~у порядку загального використання об'єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об'єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках\~\~любительське\~\~і\~\~спортивне\~\~рибальствоздійснюються\~\~на\~\~праві\~\~спеціального\~\~використання \~об'єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про тваринний світ»\~тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, інші об'єкти тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону\~і які перебувають у державній власності, а також об'єкти тваринного світу, що у встановленому законом порядку набуті у комунальну або приватну власність і визначені об'єктами загальнодержавного значення, належать до природних об'єктів загальнодержавного значення. Таким чином, при незаконному вилові риби спричиняються прямі збитки державі.\~\~ В судовому засіданні встановлено та відповідачем не заперечувалось, що 12 березня 2016 року о 21 год. 20 хв. на р. Горинь в межах с. Мислятин [PERSON] здійснював незаконний вилов раків в темну пору доби шляхом підсвічування. Внаслідок незаконного вилобу [PERSON] вилучив із природного середовища раки в кількості 26 шт., чим грубо порушив правила рибальства, завдав інтересам держави збитки в розмірі 663 грн. 00 к. Частиною 3\~статті 61 ЦПК України\~до обставин, що не підлягають доказуванню відносить визнані обставини сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 174 ч.4 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обставини викладені в позовній заяві, в частині завдання шкоди знайшли своє підтвердження, а тому не має необхідності досліджувати докази для встановлення тих же обставин. Так, своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 4.5 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених\~наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19. Крім того, факт вчинення [PERSON] незаконного вилову риби підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення №006123 від 12 березня 2016 року, Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області по справі №675/1044/16-п від 27 квітня 2016 року, описом обєктів лову (добування), вилучених у порушника. Разом з тим, застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Так, згідно ч.1\~ст. 63 Закону України «Про тваринний світ»\~порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно\~ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»\~шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Як вбачається з матеріалів справи, сума шкоди, заподіяної [PERSON] державі внаслідок незаконного вилову раків становить 663 грн.00 к. Згідно\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст.ст.\~68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до\~ст. 13 Конституції України\~та\~ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених\~Конституцією України\~та законами України. Крім того,\~статтею 142 Конституції України\~визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно статей\~16,\~60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб'єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до\~ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову.

Outcome: approved