Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача, [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу встановленого законом. Стягнути з відповідача на її користь витрати з надання правової допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем, [PERSON] , вона перебуває в шлюбі з 17 листопада 2017 року. За час спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка, [PERSON] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Одруження з [PERSON] , виявилося невдалим, вони не проживають разом. Неповнолітня дочка, [PERSON] , проживає з нею. Відповідач матеріально не допомагає дочці. Таким чином, вона змушена самостійно, власними силами матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати неповнолітню дочку, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. На даний час, у неї недостатньо коштів для забезпечення мінімального життєвого рівня дитини. Відповідач працює неофіційно, добровільно надавати матеріальну допомогу дитині не хоче. Всупереч вимогам Закону, відповідач, який проживає окремо від них, ухиляється від виконання свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину, що зокрема виявляється як у відсутності стабільного і достатнього матеріального утримання їх дочки, так і у відмові від участі у її вихованні. Оскільки, відповідач не має постійного місця роботи та отримує не стабільну заробітну плату, з нього слід стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Додатково пояснила, що вона отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 1032 грн. Інших доходів у неї немає. Цієї суми недостатьо для утримання малолітньої дочки [PERSON] . Відповідач , після подачі нею до суду позовної заяви, 26.10.2019 року з"явився до дитини та дав 200 грн. Вона сама писала позовну заяву, а тому витрат на надання правової допомоги вона не понесла. Просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме згідний платити аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно. Оплачувати більшу суму аліментів на даний час у нього немає можливості, оскільки через свій стан здоров"я, він не може працювати. На даний час він проходить медичне обстеженняв і йому виставлено діагноз - остехондроз ПВХ. Для продовження медичного обстеження, його направлено в м.Івано-Франківськ в діагностичний центр. Інших утриманців у нього немає. Просив позов задоволити частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції , передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Про те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і за час спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] , свідчать матеріали справи - копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2017р. (а.с.6), копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.03.2019 року (а.с.5) . В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, вони проживають окремо ( акт обстеження від 05.11.2019р., а.с.26 та акт обстеження від 21.10.2019р. а.с.17), дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (довідка №666 від 19.09.2019р. а.с.7). Відповідач по справі не працевлаштований, стабільного доходу не має (довідка №778 від 21.10.2019 р. а.с.16). Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітньої дитини є обов`язком батьків, а відповідач [PERSON] , добровільно не надає в достатній мірі кошти , позов [PERSON] , про стягнення аліментів , підлягає до часткового задоволення. Оскільки відповідач не працевлаштований та не має постійного доходу, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки [PERSON] , матеріальне становище відповідача [PERSON] , те, що він не працевлаштований, та не має постійного доходу, хворіє( діагноз остехондроз ПВХ) потребує лікування (медичні довідки а.с.22-24), відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» , ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1250.00 гривень, щомісячно. Щодо відшкодування витрат на надання правової допомоги, суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки позивачкою не надано доказів надання їй професійної правничої допомоги, позовну заяву, як ствердила сама позивачка, вона писала самостійно , немає підстав для стягнення витрат на надання правової допомоги. Оскільки, позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 75, 79, 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial