Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач у грудні 2010 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, посилаючись на те, що актом перевірки Горлівського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель від 09.01.2008 року встановлено факт самовільного заняття [PERSON] земельної ділянки під обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0010 га, яка розташована на землях Єнікіївської міської ради, при відсутності правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. Приписом №015930 від 09.01.2008 року [PERSON] було запропоновано усунути порушення вимог земельного законодавства, але вона не відреагувала. Постановою відділу земельних ресурсів від 14.01.2008 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.53-1 КупАП, ст.ст.125, 126 ЗК України накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 426 грн. Копію постанови відповідач отримала 14.01.2008 року (а.с.8) Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 16.11.2009 року, складеного Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Донецькій області встановлено самовільнйи захват [PERSON] земельної ділянки у м.Єнакієве по вул.Клсмонавтів,19 площею 0,0019 га, правовстановлюючих документів не надано на вказану земельну ділянку, яка належить Єнакіївської міської раді. На підставі ст.212 ЗК України позивач просив зобов»язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0010 га, яка належить Єнакіївської міської раді і розташована за адресою [ADDRESS] та привести її в придатний для використання стан. Рішенням Єнакіївського міського суду від 27 лютого 2014 року відмовлено у задоволенні позову прокурора міста Єнакієве, який діє в інтересах держави в особі Єнакієвської міської ради, до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В апеляційній скарзі позивач Єнакіївська міська рада просить рішення суду скасувати та задовольнити її вимоги, оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано, що відповідачу на підставі Державного акту про право власності на землю, виданого09.12.2009 року належить земельна ділянка площею 0,0896 га, яка розташована в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Технічну помилку у розрахунку площі земельної ділянки було усунуто рішенням Єнакіївського міського суду від 05.08.2013 року, яким не встановлено факту невідповідності меж зазначеної земельної ділянки, а лише встановлено технічну помилку у площі земельної діялнки при округленні. При цьому конфігурація та межі земельної ділянки [PERSON]. не змінилися, тому висновки суду про невідповідність меж земельної ділянки не відповідають фактичним обставинам. Крім того, при виготовленні технічної документації із землеустрою ТОВ «Меридіан» при встановлені меж земельної ділянки було порушено ст. 55 Закону України "Про землеустрій" - в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання немає погодження з суміжними землекористувачами, в тому числі з Єнакієвською міською радою. Судом не враховано, що в провадженні Єнакіївського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном - гаражем № 1, розташованим по вулиці Орджонікідзе в м. Єнакієве, на спірній ділянці та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,0896 га, розташованою по [ADDRESS]. В судовому засіданні апеляційного суду представник Єнакіївської міської ради та прокурор підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з»явилася будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник КП ЄМР «Госпрозрахункової групи по приватизації землі» просив розглянути справу на розсуд суду Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту про право власності на землю належить земельна ділянка, розташована по [ADDRESS], площею 0,0895 га. Однак, при проведенні проектно-вишукувальних робіт ТОВ «Меридіан» по встановленню меж зазначеної земельної ділянки було встановлено невідповідність меж вказаної земельної ділянки її дійсним межам та невідповідність площі земельної ділянки, яка фактично складає 0, 0896 га, відповідачу було запроновано погодити межи земельної ділянки з особами, яким належить право власності, або право користування на суміжні земельні ділянки. Відповідно до положень п.4 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державний земельний кадастр" у разі виявлення помилки у визначенні площі та меж земельної ділянки (невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Оскільки позивачем не надано доказів неправомірного чи самовільного заволодіння [PERSON] земельною ділянкою площею 0, 0010 га по [ADDRESS], то підстав для задоволення позову не має. Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки вони суперечать вимогам матеріального та процесуального права. Так, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставою звернення прокурора з позовом до суду є самовільний захват земельної ділянки площею 0,0010 га по [ADDRESS], але суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону взагалі не зробив висновки щодо користування відповідачкою зазначеною земельною ділянкою площею 0,0010 га., тобто поза межами земельної ділянки за вказаною адресою, що належить їй на праві власності. Відповідно до ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на землю належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,0896 га, яка розташована в [ADDRESS] (а.с.46). Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.01.2008 року встановлено, що за вказаною адресою відповідач [PERSON], крім своєї земельної ділянки площею 0,0896 га користується прилеглою земельною ділянкою площею 0,0010 га за вказаною адресою, яка належить Єнакіївській міській раді без відповідних документів, внаслідок чого відповідачу було видано припис №015930 від 09.01.2008 року та постановою начальника відділу земельних ресурсів від 14.01.2008 року за самовільний захват зазначеної земельної ділянки накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.3-8, 63, 102-103). Але, згідно свідоцтва про Державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 24.12.2012 р. на підставі рішення виконкому Єнакіївської міської ради №794 від 19.12.2012 р. за [PERSON] на праві власності зареєстровано сарай літера «и», який частково розташований на спірній земельній ділянки площею 0,0010 га (а.с.162-167). Відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. З огляду на положення ст.120 ЗК України, ст. ст. 182, 331, 377, 657 ЦК України набувши та зареєструвавши право власності на нерухоме майно, відповідач має право на оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю та необхідну для її обслуговування. Зважаючи на викладене та те, що при зверненні з позовом прокурор не доводив ухилення відповідача від оформлення відповідних прав на спірну земельну ділянку, зайняту належним їй на праві власності нерухомим майном, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав кваліфікувати дії відповідача як самовільне зайняття цієї ділянки, а відтак відсутність підстав для задоволення позову в справі. Доводи апеляційної скарги позивача про те, що позивачем самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,0010 га, яка прилягає до її земельної ділянки і належить позивачу в даному випадку не має значення з наведених підстав, оскільки саме на підставі рішення позивача було визнано право власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці. Інші доводи апеляційної скарги позивача також не є підставою для задоволення позову. Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: partial