Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності в спільному майні подружжя на Ѕ частину квартири. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] в позовній заяві та її представник [PERSON] в судовому засіданні покликаються на те, що 22.05.2004 року сторони зареєстрували шлюб. За час перебування у шлюбі вони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] , загальною площею 91,6 кв.м. Договір купівлі-продажу від 29.09.2011 року, який зареєстровано в реєстрі за №877, оформлено на відповідача [PERSON] , а позивачка давала письмову згоду на купівлю спірної квартири. Право власності на спірну квартиру також зареєстровано на відповідача в Заліщицькому РКГ БТІ 10.10.2011 року за реєстраційним номером 24073169. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області 05.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано, згоди про добровільний поділ спірного нерухомого майна сторонами не досягнуто, навпаки, як зазначає позивачка та стверджує її представник, відповідач не визнає права власності позивачки на 1/2 частину згаданої квартири. З цих підстав позивачка звертається до суду з даним позовом, який просить задовольнити в повному обсязі позовних вимог. Також позивачка просить в позовній заяві стягнути в її користь з відповідача 1468 гривень судових витрат по справі, які нею понесені. В судовому засіданні представник позивачки відмовився від стягнення з відповідача в користь позивачки понесених нею судових витрат по справі. Ухвалою суду 21.05.2019 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідач [PERSON] відзиву на даний позов у визначений судом строк не подав, однак надіслав письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов визнав повністю. Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст.206 ч.1 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Згідно ст.60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.05.2004 року [PERSON] та [PERSON] 22.05.2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №27. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON]. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області 05.10.2016 року по справі №597/959/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 18.10.2016 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.09.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №877, відповідач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , загальною площею 91,6 кв.м. Згідно витягу про державну реєстрацію прав №31594942 від 10.10.2011 року право власності на спірну квартиру зареєстровано на відповідача [PERSON] в Заліщицькому РКГ БТІ 10.10.2011 року за реєстраційним номером 24073169. Відповідно до технічного паспорта на спірну квартиру [ADDRESS] , виданого позивачці [PERSON] 21.11.2017 року, вартість Ѕ частини квартири становить 146760 гривень. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до положень ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. У разі поділу такого майна, вважається, що частки співвласників є рівними. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", зокрема п.11 абз.6, судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що даний позов слід задоволити в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні знайшло своє повне ствердження те, що предмет спору, набутий сторонами під час шлюбу, являється спільною сумісною власністю сторін, тому за позивачкою слід визнати право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Вирішуючи, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved