Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

позивач просить стягувати з відповідача, як матері їхніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 2000,00 грн. по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, і до досягнення ними повноліття. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх життям не цікавиться, а тому просить стягувати з відповідача кошти в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в заяві та просив його задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася, її представник, адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали частково, подавши заперечення в якому зазначили, що [PERSON], проживаючи за однією адресою з позивачем, приймає участь в утриманні дітей, оскільки сплачує за житлово-комунальні послуги, купує продукти харчування та інші речі повсякденного вжитку. Крім того, вона працює в КЗ "Ірпінська центральна міська лікарня" на посаді молодшої медичної сестри та отримує заробітну плату в розмірі 1166,41 грн. щомісячно, про що надала відповідну довідку, у зв'язку з чим не заперечила сплачувати на дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від свого доходу щомісячно. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей законними, однак вимога про їх розмір в твердій грошовій формі в розмірі 2000,00 грн. є необгрунтованими, а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Встановлено, що сторони відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05.10.2016 року розірвали шлюб від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] залишено проживати разом з батьком. Відповідач, проживаючи за однією адресою з позивачем, будучи працездатною та працевлаштованою в КЗ "Ірпінська центральна міська лікарня" на посаді молодшої медичної сестри та отримуючи заробітну плату, яка згідно наданої довідки становить 1166,41 грн. щомісячно, ухиляється від виконання обовязку по утриманню дітей, які проживають разом з батьком та знаходяться на його утриманні, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки відповідно до посвідчення №046832 [PERSON] є інвалідом 2 групи. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, підставою для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, згідно ч.1 ст. 184 СК України є нерегулярний, мінливий дохід, одержання доходу в натурі. Однак, судом встановлено, що відповідач має постійний дохід у вигляді заробітної плати, а тому має сплачувати аліменти від частки свого доходу. Частина 1 статті 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та врахувавши всі обставини справи суд приходить висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей у частці від свого доходу, а саме в розмірі 1/3 частини всіх видів своїх доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.11.2016 року та до досягнення ними повноліття.

Outcome: partial