Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.03.2013 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 8700,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків 30,00% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 30.09.2019 року у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 157832,38 грн., з яких: 5969,69 грн. - заборгованість за кредитом; 147180,33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4682,36 грн. - пеня та комісія. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а тому кредитодавець може на власний розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 114576,96 грн., з яких: 5969,69 грн. - заборгованість за кредитом; 108598,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 05.03.2013 року по 30.05.2018 року. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05.03.2013 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 8700,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків 30,00% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов`язання за договором №б/н від 05.03.2013 року належним чином не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 30.09.2019 року у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 157832,38 грн., з яких: 5969,69 грн. - заборгованість за кредитом; 147180,33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4682,36 грн. - пеня та комісія. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а тому кредитодавець може на власний розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 114576,96 грн., з яких: 5969,69 грн. - заборгованість за кредитом; 108598,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 05.03.2013 року по 30.05.2018 року. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови договору №б/н від 05.03.2013 року, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 114567,96 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved