Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення, яким: розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 07 червня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №82; неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку- [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею; при розірванні шлюбу прізвище їй не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , у Відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано- Франківській області, актовий запис №82. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей -дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. На підставі цього в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися з грудня 2018 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить не надавати строку для примирення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище чоловіка [PERSON] . Позивачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Категорично настоює на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив їх задоволити. Додатково пояснив, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені ще з грудня 2018 року, тому будь-яких підстав для збереження шлюбу - немає. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечать Закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] , 07 червня 2008 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано- Франківській області, актовий запис №82. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка " [PERSON] ", дружини " [PERSON] ". За час спільного проживання в шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [INFO] народилася [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.7) та [INFO] народилася [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини з грудня 2018 року, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася. Малолітні діти, які народилися у сторін за час спільного проживання в шлюбі, на даний час проживають з позивачкою. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їхніх дітей порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задовольнити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved