Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому після уточнення позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати наказ №1251 від 11.09.2017 р. «Про звільнення [PERSON] з посади головного інженера ПАТ «Лисичанськвугілля» ВП «Шахта ім. Г.Г.Капустіна»; поновити його на посаді головного інженера ВП «Шахта ім. Г.Г.Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.09.2017 р. по дату винесення рішення суду. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просили відмовити, оскільки позивач порушив наведенні у наказі про його звільнення положення посадової інструкції. Суд, вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2016 р. позивач був прийнятий головним інженером ВП «Шахта ім. Г.Г.Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» за переведенням з ВП «Шахта Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» наказом №263к від 30.06.2016 р. 11 вересня 2017 р. позивача наказом №1251 від 11 вересня 2017 р. було незаконно звільнено з посади головного інженера ВП «Шахта ім. Г.Г.Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, що спричинило реальну загрозу загибелі людей та реальну загрозу наступу інших тяжких наслідків, щодо виникнення пожару та вибуху на шахті (ст. 41 КЗпП України). Відповідно до ст.41 ч.1 п.1 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. За змістом наказу №1251 (а.с.12) позивачем було допущене порушення п.п.5.6 п.5 його Посадової інструкції, відповідно до якого позивач повинен знати план ліквідації аварій (а.с.48). Безпосередньо порушення виявилося у тому, що позивач після подачі електроенергії на шахту повинен був першочергово ввести в дію головний вентилятор провітрювання шахти і тільки через встановлений час його роботи здійснити подачу електричної енергії на гірниче обладнання шахти. Однак всупереч цьому електроенергія першочергово була подана на обладнання шахти. З плану ліквідації аварії (а.с.42-43) на випадок загальношахтного відключення електроенергії (позиція 139) вбачається, що згідно його п.п.4, 5 головний інженер повинен припинити роботу на шахті, вимкнути механізми і вивести людей, провітрювання здійснюється природною тягою. Пункт 7 передбачає, що у разі тривалого відключення електроенергії головний інженер повинен діяти відповідно до «Заходів з попередження і ліквідації аварійної ситуації». Тобто, безпосередньо планом ліквідації аварії не передбачене увімкнення головного вентилятора провітрювання шахти та здійснення подачі електроенергії через визначений проміжок часу, а посилань на порушення чи недотримання позивачем «Заходів з попередження і ліквідації аварійної ситуації» наказ про звільнення не містить. У доповідній записці технічного директора ПАТ «Лисичанськвугілля» Немшилова О.І. (а.с.18), на яку як на доказ порушень з боку позивача, посилається наказ №1251, зазначено, що позивач не дав команду на відключення підземних енергоприймачів (підстанції РПП лави, вентилятора місцевого провітрювання) чим порушив ПБ розділ VІ глава 1 пункт 2. Згідно п.2 абз.2-4 глави 1 розділу IV «Рудникова аерологія» Правил безпеки у вугільних шахтах, затверджених наказом №62 від 22.03.2010 Держкомітету України по промисловій безпеці, охороні праці і гірничому нагляду на газових шахтах у разі зупинки головних або допоміжних вентиляторних установок або при порушенні провітрювання необхідно припинити роботи у гірничих виробках, де порушено провітрювання, негайно вивести працівників у виробки зі свіжим струменем повітря, зняти напругу з електроустаткування. Якщо зупинка вентиляторної установки триває понад 30 хвилин, то працівники повинні вийти до ствола, що подає свіже повітря, або піднятися на поверхню. Подальші дії повинні визначатися ПЛА. Поновлення робіт дозволяється після провітрювання і обстеження очисних і тупикових виробок посадовими особами дільниці ВТБ. Таким чином, окрім зазначених суперечностей між викладеним у наказі №1251 описом обставин порушення з боку позивача і планом ліквідації аварії, опис порушення суперечить і доповідній записці [PERSON], згідно якої порушення з боку позивача було виражене не у неправильній черговості подання напруги на обладнання, а навпаки - у не знятті напруги з електрообладнання шахти. Окрім того, в наказі № 1251 від 11.09.2017 р. про звільнення позивача зазначено, що його звільнено з посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі ст. 41 КЗПП України, але ця стаття має декілька частин та підпунктів. Таким чином в оскаржуваному наказі не вказано в якості кого саме позивача звільнено - як керівника чи як просто робітника, що впливає на порядок звільнення та подальших його дій для захисту порушених прав та інтересів. Враховуючи, що позивач був звільнений за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, належне викладення у наказі обставин такого порушення, посилання на конкретні параграфи, розділи, пункти посадової інструкцій чи внутрішніх локальних актів, посилання на норми діючого законодавства є обов'язковою вимогою для наказів про накладення дисциплінарного стягнення, тим більш у вигляді звільнення. Недотримання цих вимог тягне за собою задоволення позову про визнання наказу незаконним, його скасування та поновлення працівника на роботі. Суд не приймає до уваги інші пояснення позивача та надані сторонами докази по справі, бо вони не стосуються викладених у наказі №1251 нібито допущених позивачем порушень, а тому відповідно до ст.77 ч.2 ЦПК України є неналежними доказами у справі. Також суд не приймає до уваги посилання позивача на звільнення під час тимчасової непрацездатності 12 вересня 2017 р., тому що день звільнення є останнім днем роботи працівника. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного про\-гулу. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. На підставі абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної пла\-ти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, у всіх інших випадках збереження середньої заробіт\-ної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана від\-повідна виплата. Згідно п. 8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюю\-ться із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпра\-цьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно довідки ВП "Шахта ім. Г.Г.Капустіна" ПАТ "Лисичанськвугілля" від 19.09.2017 за № 218 про доходи позивача за серпень і липень 2017р. (а.с.13), середньоден\-на заробітна плата становить 568,73 грн., середньомісячне число робочих днів у липень-серпень 2017 р. склало (15+0)/2=7,5. Звідси середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за пері\-од з 12.09.2017 р. по 12.12.2017 р. включно становить: 568,73 грн. (середньоденна заробітна плата) х 7,5 (середньомісячна кількість робочих днів) х3 (місяці) = 12796,43 грн., за 13-26 грудня 2017 р. пропорційно кількості днів за неповний місяць - 31 (кількість днів в грудні)/14 (13-26 грудня)=2,2 (з математичним округленням), тобто частка днів вимушеного прогулу за грудень дорівнює 1/2; розмір оплати дорівнює - 7,5 (середньомісячна кількість робочих днів)х1/2 х 568,73 грн. = 2132,74 грн. (з математичним округленням). Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 12796,43 грн. + 2132,74 грн. = 14929,17 грн.. Суд розраховує середній заробіток за ас вимушеного прогулу з 12 вересня 2017 р., бо день звільнення - 11 вересня 2017 був робочим днем, а не днем вимушеного прогулу. На даний час діюча редакція ст.141 ЦПК України «Розподіл судових витрат між сторонами» не містить жодної норми, яка визначає порядок стягнення судового збору на користь держави у разі звільнення позивача від його сплати при подачі позову, тим більш, що держава не є стороною у справі. Тому судові витрати з відповідача стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved