Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. Для облаштування в цьому будинку опалення він 23.08.2010 р. уклав з Відповідачем договір №166/ш/10 на виконання робіт (надалі - Договір). Згідно договору, Відповідач мав виконати «сантехнічні роботи», під якими малося на увазі обладнання системи опалення. Роботи були виконані, але у зв'язку з неналежним встановленням системи опалення, вона вийшла з ладу та стала непридатною до використання. На підставі цього, рішенням Старобешівського районного суду від 26.11.2013 р. за його позовом з Відповідача було стягнуто 22700 гривень, що були сплачені ним за Договором. Під час судового розгляду по тій цивільній справі, експертним висновком встановлено неможливість використання системи опалення. Тому Позивач вимушений був звернутись до громадянина [PERSON] для демонтажу цієї системи опалення та встановлення нової. Витрати, понесені у зв'язку з встановленням нової системи опалення, понесені ним склали 7105 гривень, що визначені у кошторисі, складеному вказаним громадянином. Сплативши ці кошти, Позивач вважає, що поніс витрати на усунення недоліків виконаних Відповідачем робіт, отже просить стягнути ці кошти з Відповідача. Крім того, посилаючись на п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», просить стягнути з Відповідача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 10000 гривень, відшкодувати витрати на правову допомогу та судовий збір відповідно поданих документів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, пояснив, що позов ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, що й попередній його позов до Відповідача. За рішенням Старобешівського районного суду від 26.11.2013 р. на його користь стягнуто сплачені ним Відповідачу грошові кошти в сумі 22700 гривень. До суми, що була сплачена Відповідачу входила і вартість котла «Viessmann», який залишився у Позивача і перебуває у справному стані. Ціна позову визначена Позивачем відповідно до кошторису, складеного громадянином [PERSON] Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відповідно до Договору з Позивачем, ним були придбане та встановлене газове обладнання, виконана робота належної якості. Заочне рішення суду від 26.11.2013 р. він не оскаржував, позаяк, будучі громадянином Польщі, не знайомий з українським законодавством. Проте з поваги до Позивача згодився повернути визначену судом суму коштів 22700 грн. Більше нічого сплачувати не повинен, бо робота виконана, матеріали придбані. Згідно до наданого кошторису, Позивач обґрунтовує вимоги, зокрема, прокладкою димоходу. Тоді як він димохід взагалі не робив і прокладка димоходу до їх домовленостей відповідно Договору не входила, бо такий димохід там технологічно не потрібний. Дослідивши надані докази, почувши пояснення сторін, встановивши обставини по справі. суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог і неможливість їх задоволення, з огляду на наступне. Згідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини. встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В цьому контексті, преюдиційне значення має рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 26.11.2012 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживача. Зі змісту цього рішення судом встановлено, що підставою для звернення до суду з позовом були обставини, що витікали з того ж самого Договору між сторонами. В тому випадку, суд, посилаючись на ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі - Закону), зменшив ціну виконаної роботи на суму фактично понесених Позивачем витрат в розмірі 22700 грн. При цьому суд не вирішував питання розірвання Договору чи визнання його недійсним. Відповідно до позову, що став підставою даного судового розгляду, Позивач знову посилається на ч.3 ст.10 Закону, вимагаючи усунення недоліків виконаної роботи. Слід зазначити, що згідно до ч.3 ст.10 Закону, споживачу пропонується на вибір один з засобів захисту, а саме: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Аналогічний принцип обрання засобу правового захисту замовника передбачений ч.1 ст.858 ЦК України. Отже, оскільки факт договірного виконання робіт та придбання коштовного обладнання - газового котла (який залишився у справному стані у Позивача) не спростовано, Позивач в межах правовідносин, встановлених Договором вже скористався правовим захистом шляхом зменшення ціни робіт, відповідне судове рішення не оскаржував, у позові щодо застосування додаткових заходів правового захисту слід відмовити через їх безпідставність. Крім того, суд відзначає недоведеність обставин, що стали підставою для позовних вимог. Так. відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно до п.3.7. Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 01.10.97 №254, зареєстрованих в Мінюсті України 15.05.98 р. за №318/2758, допускається розробка проектно-кошторисної документації проектними організаціями, проектно-конструкторськими бюро, малими підприємствами, кооперативами та іншими підприємствами, які отримали дозвіл в органах Держнаглядохоронпраці. Згідно до ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання» (Додаток Щ), приймання закінченого будівництвом об'єкту системи газопостачання, спорудженого згідно з проектом та вимогами цих Норм, повинно виконуватись приймальною комісією згідно з вимогами ДБН А.3.1-3., ДНАОП 0.00-1.20. Позивачем на підтвердження факту та вартості робіт, виконаних громадянином [PERSON] подано кошторис, складений у довільній формі, розписка про отримання [PERSON] грошових коштів та акт обстеження системи центрального газового опалення, складений депутатами селищної ради. Проте такі документи не відповідають вимогам, встановленим вищевказаними нормативним актам, що регламентують діяльність з проектування, виконання та приймання робіт з облаштування систем газопостачання, тому не можуть братись до уваги судом. Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 та ст.16 Закону, згідно з якими шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. Згідно до поняття «шкода», визначеного у ст.1 Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції", шкодою є завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Крім того, Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладений між сторонами Договір не передбачав відшкодування моральної шкоди у разі порушення його умов. Не передбачають такої відповідальності й нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, зокрема, Правила безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 01.10.97 №254, зареєстрованих в Мінюсті України 15.05.98 р. за №318/2758. Крім того, з наданих суду медичних документів не вбачається причинно-наслідковий зв'язок між погіршенням здоров'я Позивача та діями Відповідача. Отже, вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України, судові витрати несуть сторони, а розподіл їх відбувається пропорційно задоволенню позовних вимог. З огляду на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат, понесених Позивачем не здійснюється.

Outcome: dismissed