Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, в якому зазначили, що вони є власниками [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, в якій також зареєстрована їх донька [PERSON]. Фактично відповідачка не проживає у квартирі з 2012 року, тобто більше року. Просили визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, вул. Лавицького, б. 10-А кв. 91. В суді позивачі [PERSON] та [PERSON] надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявилась, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталась, тому суд, за згодою позивачів, здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи КСН "Приморський" в судове засідання не зявився, хоча про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є власниками [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31.01. 2011 року, витягом про державну реєстрацію права власності № 29176698 від 02.03. 2011 року. (а.с. 5,6) Відповідно до довідки-акту № 92 від 15.05.2015 року, виданої Комітетом самоорганізації населення "Приморський", відповідачка [PERSON] в [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполі тільки зареєстрована, але фактично не мешкає з 2012 року, оскільки проживає за межами України, з зазначеного часу в квартирі не зявлялась, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації на протязі більш ніж одного року. (а.с. 4) Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 383 ЦК України та ст.. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод\~в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що право користування квартирою відповідачки [PERSON], як члена сімї власників вищезазначеної квартири, перестало існувати. Таким чином, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, а тому позов задовольняє. На підставі викладеного,

Outcome: approved