Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] року після смерті [PERSON] , 1906 року народження, її сином, [PERSON] , який помер [INFO] , встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] року після смерті [PERSON] , [INFO] , його донькою, [PERSON] та визнати право власності на 17/50 часток житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON] . Згідно ухвали суду від 28.05.19 року провадження у справі в частині вимог про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] року після смерті [PERSON] , 1906 року народження, її сином, [PERSON] , який помер [INFO] , встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] року після смерті [PERSON] , [INFO] , його донькою, [PERSON] закрито у зв`язку з відмовою від частини позовних вимог. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла бабуся, [PERSON] , якій згідно свідоцтва про право власності від 08.10.1983 року, виданого взамін свідоцтва на право власності від 13.05.1975 року, належить 17/50 частин житлового будинку [ADDRESS] . Вказана частка складається з квартири загальною площею 26,28 кв. м, в тому числі житловою - 11,73 кв. м та розташована на земельній ділянці загальною площею 681,6 кв. м., що підтверджується довідкою КООБТІ № 1538 від 29.03.2004 року. На той час в будинку [ADDRESS] проживала та була зареєстрована тільки бабуся. Батько позивача [PERSON] , поховав бабусю та на протязі шести місяців після її смерті і надалі ремонтував будинок, в тому числі дах будинку, електропроводку, нарубав дров для обігріву будинку взимку 1989-1990 року, навесні 1990 року обробив земельну ділянку, упорядкував особисті речі бабусі і надалі опікувався будинком, сплачував комунальні послуги та податки. 23.06.1988 року [PERSON] заповіла все майно, що буде належати їй на день смерті, своєму синові, [PERSON] . Батько, фактично прийнявши спадщину, за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нього до нотаріальної контори не звернувся, що не позбавляє його права на спадщину. Таким чином, [PERSON] , фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері як спадкоємець за заповітом, так як вступив в управління та володіння будинком. Спорідненість батька, [PERSON] з [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . [INFO] батько помер. Згідно відмітки в паспорті позивача про місце проживання, була зареєстрована по [ADDRESS] з 30.01.1987 року по 30.12.2003 року. Де був зареєстрований батько невідомо. З 06.01.2004 року зареєструвала місце проживання в будинку [ADDRESS] , але проживати там почала з моменту реєстрації шлюбу в 1996 році. Після смерті батька в 2000 році продовжувала постійно проживати в будинку [ADDRESS] , на протязі шести місяців після смерті батька ремонтувала будинок, обробляла земельну ділянку та інше. Таким чином, після смерті батька фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме будинком [ADDRESS] . Виникнення, зміна чи припинення майнових або особистих немайнових прав нерозривно пов`язані з певними обставинами (діями, подіями), яким закон надає правове значення (юридичні факти). Факт, який підлягає встановленню,а саме факт прийняття спадщини, має юридичне значення, так як від нього залежить виникнення права на спадщину. Вважає, що батько, [PERSON] , є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Прийнята ним спадщина на підставі частини другої статті 548 ЦК УРСР належить йому з моменту відкриття спадщини, тобто з [INFO] року . Стверджує , що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, і прийнята спадщина належить їй з моменту відкриття спадщини, тобто з [INFO] року, а тому просить задовольнити позов повністю. В судовому засіданні представником позивача позов підтримано повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність без висловлення правової позиції щодо позову ( а.с. 26). Згідно ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. 1 [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва від 14.10.89року ( а.с. 9), якій згідно свідоцтва про право власності від 08.10.1983 року, виданого взамін свідоцтва на право власності від 13.05.1975 року, належить 17/50 частин житлового будинку [ADDRESS] . Вказана частка складається з квартири загальною площею 26,28 кв. м, в тому числі житловою - 11,73 кв. м та розташована на земельній ділянці загальною площею 681,6 кв. м., що підтверджується довідкою КООБТІ № 1538 від 29.03.2004 року ( а.с. 14), та копією свідоцтва про право власності ( а.с. 8) від 08.10.83 року. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 12). Згідно заповіту від 23.06.1988 року, [PERSON] заповіла все майно, що буде належати їй на день смерті, своєму синові, [PERSON] . Згідно показів свдків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] поховав бабусю та на протязі шести місяців після її смерті і надалі ремонтував будинок, в тому числі дах будинку, електропроводку, опікувався будинком, сплачував комунальні послуги та податки, тобто фактично прийнявши спадщину, за отриманням свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не звернувся, що не позбавляє його права на спадщину. Таким чином, батько, [PERSON] , фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері як спадкоємець за заповітом, так як вступив в управління та володіння будинком. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 10). Згідно відмітки в паспорті позивача про місце проживання ( а.с. 18), була зареєстрована по [ADDRESS] з 30.01.1987 року по 30.12.2003 року. З 06.01. 2004 року зареєструвала місце проживання в будинку [ADDRESS] , але проживати там почала з моменту реєстрації шлюбу в 1996 році. Після смерті батька в 2000 році продовжувала постійно проживати в будинку [ADDRESS] , на протязі шести місяців після смерті батька ремонтувала будинок, обробляла земельну ділянку та інше. Таким чином, після смерті батька я фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме будинком [ADDRESS] . Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки . Виникнення, зміна чи припинення майнових або особистих немайнових прав нерозривно пов`язані з певними обставинами (діями, подіями), яким закон надає правове значення (юридичні факти). Факт, який підлягає встановленню,а саме факт прийняття спадщини, має юридичне значення, так як від нього залежить виникнення права на спадщину. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, тому за захистом своїх прав я звертаюся до суду з позовною вимогою про встановлення факту прийняття спадщини, що має юридичне значення. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, яка діяла на момент смерті бабусі та батька, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Стаття 534 ЦК УРСР передбачає, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений (стаття 541 ЦК УРСР). Згідно статті 548 ЦК для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК УРСР передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Таким чином, батько позивача [PERSON] , є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Прийнята ним спадщина на підставі частини другої статті 548 ЦК УРСР належить йому з моменту відкриття спадщини, тобто з [INFO] року. Позивач прийняла спадщину після смерті батька, [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, з моменту відкриття спадщини, тобто з [INFO] року. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" . Так, для отримання свідоцтва по право власності на будинок в порядку спадкування позивачу необхідно надати нотаріусу документи про прийняття мною спадщини після смерті батька. Згідно частини першої статті 68 Закону України «Про нотаріат» - «Видача свідоцтва про право на спадщину за законом», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Дослідивши матеріали справи , оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову .У зв`язку з неможливістю виконати вищевказані вимоги закону про надання документів для оформлення позивачу спадщини після смерті батька, зокрема, про склад спадкового майна, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08,1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п.2 ст.16 ЦК України, ст.15 ЦПК України, особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно заяви представника позивача судові витрати залишити по фактичному їх понесенні сторонами. Враховуючи викладене та

Outcome: approved