Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., в твердій грошовій сумі по 406грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з 14 лютого 1998 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство. Діти залишилися проживати з нею та повністю перебувають на її утриманні, відповідач жодної матеріальної допомоги не надає. Вона не працює, потребує матеріальної допомоги, їй тяжко забезпечити навіть першочергові потреби неповнолітніх дітей. У зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні до змісту позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, пояснив суду, що твердження позивача про те, що він не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей є надуманими та жодними доказами не підтверджені. Ствердив, що офіційно працює у ПАТ «Львівське АТП -14630», отримує невисоку заробітну плату та по можливості надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Ствердив, що визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 406грн. на кожну дитину є непомірно високим для нього. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимогами ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 184 СК України передбачає що, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що з 14 лютого 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають чотирьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]. (а.с.2-6). Як вбачається з пояснень сторін, вже протягом року часу вони проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство, усі четверо дітей залишились проживати з позивачем, та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, перебуває на обліку в Сихівському відділі соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини (а.с.10); відповідач [PERSON] працює на посаді водія у ПАТ «Львівське АТП -143630» (а.с.9), стабільно отримує заробітну плату (а.с.11), у нього задовільній стан здоров'я, інших утриманців немає та стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться, що сторонами не заперечується. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Як вбачається з довідки №1018 від 05.11.2014 року відповідач [PERSON] отримує стабільний дохід, його сукупний дохід за період квітень 2014 року - вересень 2014 року становить 6468,30грн. (а.с.11). При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що четверо неповнолітніх дітей сторін проживають та перебувають на утриманні позивача, стан здоров'я сторін, неповнолітніх дітей (наявність якихось захворювань жодними доказами не підтверджена), а також їх матеріальне становище. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що можливість для відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 406грн. на кожну дитину, щомісячно, позивачем не доведена. Суд також вважає, жодним чином не обґрунтованими покликання позивача на визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що відповідач має постійне місце праці, отримує стабільний та офіційний дохід. А відтак, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають до задоволення частково, а саме, слід визначити аліменти на утримання дітей у частці від доходу батька, в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 243,60грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved