Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з відповідачем 26.08.2017 року вона уклала шлюб. В шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не бачив доньки, не цікавиться її життям. У сторін різні погляди на життя, спільне господарство вони не ведуть та разом не проживають. На даний час позивачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини. Донька на даний час є малолітньою, перебуває на утриманні та вихованні позивача, відповідач жодних коштів на проживання та утримання дитини не дає та нічим не забезпечує, не турбується про її життя та здоров`я, а зароблені ним кошти витрачає на свої потреби. На сьогоднішній день дитина потребує матеріальної допомоги, оскільки зароблених позивачем коштів не вистачає на її утримання. Відповідач фізично здоровий, працює, має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно цього не робить. Тому просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що не заперечує проти сплати аліментів, однак, зазначив, що з нього вже стягуються аліменти на дитину від першого шлюбу, на даний час працює а ТОВ «Домінік 777» та має незначний заробіток. Окрім того, відповідач хворіє та потребує постійного лікування. Також, у нього на утриманні знаходиться мати, яка є пенсійного віку, отримує мінімальну пенсію і потребує матеріальної підтримки. А тому згідний сплачувати аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, та розглядати справу без її учсаті. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення частково заперечив, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2017 року. Сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження відповідач по справі є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Згідно довідки № ДК700000020 видано 15.05.2019 року ТОВ «Домінік 777» [PERSON] працює в ТОВ «Домінік 777» з 21.11.2017 року на посаді представника торговельного, середньомісячна зарплата складає 4000грн., та щомісячно з нього стягуються аліменти в розмірі 815грн. (а.с.21), що також підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.23), та квитанціями (а.с.27-28). Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] хворіє та йому рекомендоване стаціонарне та амбулаторне лікування два рази на рік (а.с.22). Згідно довідки № 02-02/1582 від 16.05.2019 року (а.с.24) [PERSON] зареєстрований та проживає з матір`ю [PERSON] , яка є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с.25) та отримує мінімальну пенсію за віком згідно довідки, виданої відділом пенсійного забезпечення (а.с.26). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач працює, розмір його доходів, стан здоров"я, наявність на утриманні неповнолітнього сина. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач на даний час працює офіційно, середньомісячна зарплата становить 4000грн. Також суд враховує, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що відповідач отримує більшу заробітну плату, оскільки довідкою з місця роботи відповідача підтверджені отримані ним доходи. З огляду на матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 900 ( дев"ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 07 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial