Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 17904,91 грн. В обґрунтування позову зазначив, що за період з 01.04.2012 року ОКВП «Дніпро - Кіровоград» відповідачу, який є споживачем послуг, надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] на підставі наявних між сторонами фактичних договірних відносин, що підтверджується відкриттям особового рахунку та видачею абонентської книжки. Зокрема, за період з 01.06.2015 року по 31.03.2020 року було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 14763,44 грн., за яку відповідачем сплачено не було, у зв`язку з чим у відповідача [PERSON] виникла заборгованість з оплати за надані вище послуги. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2015 року по 31.03.2020 року в розмірі 14763,44 грн., а також 3% річних, що становить 906,13 грн., індекс інфляції, що становить 2235,34 грн., а всього 17904,91 грн., а також сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.08.2020 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, з копією позовної заяви та доданими до неї документами були направлені по місцю проживання відповідача зареєстрованому у встановленому законом порядку. 15.12.2020 року за вх. № 28801 від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджено зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 25), про причини неявки суду не повідомила, станом на 26.02.2021 року відзиву на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надійшло. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград», яке з 01.04.2012 року є правонаступником прав і обов`язків КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 28.08.2020 року та довідки № 014772/1 виданої 03.09.2020 року відділом реєстрації місця проживання особи Управління у сфері державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради м. Кропивницького, [PERSON] , [INFO] , з 20.01.1993 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14,15). Шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки між сторонами склались фактичні договірні відносини, згідно яких підприємство зобов`язалось надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач своєчасно їх оплачувати. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання, опалення та ін.), а відповідач отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" №2918- ІІІ від 10.01.2002 року, п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконує, що підтверджено розрахунком заборгованості по сплаті за водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2015 року по 30.04.2017 року та довідкою про нарахування плати та розмір платежів за період з 01.05.2017 року по 31.03.2020рік за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . Згідно розрахунку наданого позивачем борг відповідача перед позивачем за період з 01.06.2015 року по 31.03.2020 року становить - 14763,44 грн. (а.с. 4,5). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. А відтак, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, приймаючи до уваги, що борг нарахований з 01.06.2015 року по 31.03.2020 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 2235,34 грн. та суму 3 % річних в розмірі 906,13 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим розрахунком (а.с.6). Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги, що позивач просить стягнути заборгованість починаючи з 01.06.2015року, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, тому за відсутності такої заяви у матеріалах даної цивільної справи позовна давність не застосовується. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved