Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 07 лютого 1998 році зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу сторони мають двох доньок - [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, через різні погляди на життя, різні характери постійно виникають сварки та суперечки, сторони не підтримують ніяких стосунків, проживають окремо з серпня 2014 року. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити розірвавши шлюб між сторонами, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок в розмірі 1500 грн. на обох, оскільки відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказавши що вона не згідна на примирення, крім того вказала що вони з відповідачем проживають окремо з серпня 2014 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав , не заперечує щодо розірвання шлюбу , на примирення не погоджується. Щодо стягнення аліментів позов визнає частково в сумі 1000 грн., оскільки в нього відсутні такі кошти, вказавши що він працює не офіційно. Суд, вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 07 лютого 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського району Київської області, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-БК № 161409, виданим 07 лютого 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського району Київської області. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, на примирення не погоджуються, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні позивачка та відповідач перебували в шлюбі та проживали разом. Від сумісного проживання вони мають доньок - [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Діти проживають з позивачкою, що визнається сторонами по справі. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" на момент вирішення спору прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 1455 грн. Згідно Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Так як батько дітей, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, а вони в цьому потребують, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене та

Outcome: partial