Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №38 в будинку №8-а по вулиці Залаегерсег у м. Херсоні, мотивуючи тим, що їй належить спірне житлове приміщення, в якому зареєстрований відповідач, який є колишнім власником квартири, та в порушення умов договору купівлі-продажу квартири не знявся за адресою місця реєстрації. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.09.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2018 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Відзив від відповідача не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачеві [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 05.12.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі №1870. Вказаний договір купівлі-продажу квартири укладений між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] Пунктом 13 вказаного вище договору передбачено, що продавець зобов'язується знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі до двадцятого грудня дві тисячі шістнадцятого року, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали, і передати квартиру покупцю в день підписання цього договору. Відповідно до довідки №3707 від 05.12.2016 року виданої КП "Дніпровський", за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] колишній власник. Непроживання відповідача [PERSON] підтверджено актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 24.10.2017 року складеного заступником директора КП "Дніпровський" [PERSON], гол. інженера [PERSON], юриста Хом'ячука Ю.П. та сусідами. У вказаному акті встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак не проживає у вказаній квартирі. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, \~спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі\~ ст. 71 ЖК України\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 9 ЖК України\~ визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У п. 10\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня\~ 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України\~ судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав обєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній кватирі, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.

Outcome: approved