Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Новокаховського міського центру зайнятості суму боргу у загальному розмірі 2487,28 грн. Свою заяву мотивує тим, що відповідач перебувала на обліку в Новокаховському міському центрі зайнятості з 21.08.2001 року по 04.03.2003 року як безробітня. Під час проведення Новокаховським міським центром зайнятості перевірки достовірності даних, які є підставою для виплати матеріального забезпечення під час перебування на обліку центру зайнятості за даними УПФУ виявлено, що [PERSON] в період перебування на обліку центру зайнятості працювала за трудовим договором на підприємстві ДП «Тріграм фармадент інтернешнл» у період часу з 01.10.2001 року по 31.03.2002 року та в ДП «Осіан Фарма» компанії з обмеженою відповідальністю «Нікокардія Фарма Лімітед» з 01.04.2002 року по 30.09.2002 року, що підтверджується відомостями про сплату страхових внесків зазначеними підприємствами. Цей факт підтвердився також [PERSON] № 73 від 26.10.2017 року розслідування випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із наведених підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши що у трудових відносинах з ДП «Тріграм фармадент інтернешнл» та ДП «Осіан Фарма» компанії з обмеженою відповідальністю «Нікокардія Фарма Лімітед» вона не перебувала, трудових договорів не укладала та ніяких коштів в якості заробітної плати від вказаних компаній не отримувала. Наявність страхових внесків пояснила обізнаністю зазначених підприємств про її особу, оскільки під час пошуку роботи протягом періоду часу 2001-2002 років вона залишала ряду компаній ідентифікаційні відомості своєї особи з метою подальшого працевлаштування, що фактично не відбулося. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в судовому засіданні при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі своєї заяви перебувала на обліку в Новокаховському міському центрі зайнятості в якості безробітної особи з виплатою допомоги по безробіттю у період часу з 21.08.2001 року по 04.03.2003 року. (а.с. 4,5, 30, 31). На виконання вимог пункту 18 частини 2 статті 22 ЗУ «Про зайнятість населення» Новокаховським міським центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку відносно [PERSON] шляхом звірки обміну даних з Управлінням Пенсійного фонду України. Провідним фахівцем з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Новокаховського міського центру зайнятості [PERSON] було проведено звірку з ДП «Осіан Фарма» та ДП «Тріграм Фармадент Інтернешнл» з питань підтвердження періодів роботи [PERSON] та характеру отриманих нею доходів на підставі даних ПФУ за 2001-2002 роки., що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування їм випадок безробіття» №73 від 26.10.2017 року (а.с. 6-7). Наказом директора Новокаховського міського центру зайнятості від 26.10.2017 року за №28 прийнято рішення про повернення незаконно отриманої [PERSON] допомоги по безробіттю за період з 01.10.2001 року по 04.03.2003 року (а.с. 8). 06.11.2017 року за вих. № 01-17/950 [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність повернення нею виплаченої допомоги по безробіттю, яке було нею отримано 10.11.2017 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 9-10). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 6.2. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом (далі - Порядок), діючого на час виникнення спірних правовідносин, допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин (п. 6.14 Порядку). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про безробіття населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Згідно зі ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, працевлаштування безробітного. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 2 КЗпП України працівники реалізують своє право на працю за допомогою укладання трудового договору про роботу на підприємстві, в організації або у фізичної особи. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, ? також документ про освіту, про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За правилами ст. 24-1 КЗпП України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Як вбачається з акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування їм випадок безробіття» № 73 від 26.10.2017 року, розслідуванням з питань підтвердження періодів роботи [PERSON] та характеру отриманих нею доходів на підставі даних ПФУ за 2001-2002 роки встановлено, що на підставі отриманих даних ПФУ виявлено факт роботи [PERSON] в ДП «Осіан Фарма». На запит НКМЦЗ підприємство відповіді не надало, тому, на виконання ст. 22 Закону та п. п. 6, 14 Порядку, запит направлено до Одеського міського центру зайнятості для організації проведення розслідування страхового випадку безпосередньо на підприємстві. (а.с. 6-7). Згідно висновків акту № 296м від 03.10.2017 року Одеського МЦЗ, провести перевірку факту перебування у трудових відносинах [PERSON] з ДП «Осіан Фарма» у 2001-2002 роках немає можливості, тому що на момент проведення перевірки за юридичною адресою підприємство відсутнє. (а.с. 26-27). Згідно висновків акту № 364 від 20.10.2017 року Соломянського РЦЗ, проведених за запитом Новокаховського МЦЗ на виконання приписів ст. 22 Закону та п. п. 6, 14 Порядку, провести перевірку факту перебування у трудових відносинах [PERSON] з ДПП «Тріграм Фармадент Інтернешнл» немає можливості тому, що на момент проведення перевірки за юридичною адресою підприємство відсутнє. (а.с. 29). У трудовій книжці [PERSON], дослідженої під час судового розгляду, відомості про роботу останньої у ДП «Тріграм фармадент інтернешнл» та у ДП «Осіан Фарма» компанії з обмеженою відповідальністю «Нікокардія Фарма Лімітед» відсутні. (а.с. 33). За таких обставин, доводи позивача про відсутність підстав для одержання [PERSON] виплат по безробіттю, мають ґрунтуватися на належних та допустимих доказах укладення останньою трудового договору (контракту) та реєстрації трудової угоди в установленому порядку. Законодавство повязує припинення реєстрації у центрі зайнятості та отримання виплат по безробіттю саме з фактом укладення трудового договору, а не фактом сплати підприємствами, установами чи організаціями платежів на пенсійне забезпечення. Частиною 3 статті 36 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт укладення відповідачем трудового договору з ДП «Осіан Фарма» та ДПП «Тріграм Фармадент Інтернешнл» та реєстрації його в установленому порядку. Крім того, матеріали справи не містять доказів умисного невиконання [PERSON] своїх обовязків та зловживання ними, що могло б потягнути стягнення з неї сум виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг. Таким чином, позовні вимоги Новокаховського міського центру зайнятості є необґрунтованими.

Outcome: dismissed