Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач - заступник прокурора області звернувся до суду із позовною заявою в інтересах держави в особі першого позивача Адміністрації Державної прикордонної служби та другого позивача Чопського прикордонного загону до першого відповідача Ужгородської районної державної адміністрації, другого відповідача [PERSON], третього відповідача [PERSON], четвертого відповідача [PERSON] та пятого відповідача - Управління Держземагентства в Ужгородському районі Закарпатської області за якою просить суд: -визнати недійсним та скасувати Розпорядження Ужгородської державної адміністрації № 175 від 16.04.2010, яким членам фермерського господарства «[PERSON] Сад» - громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га кожному земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту; -визнати недійсним та скасувати Розпорядження Ужгородської районної державної адміністрації № 493 від 16.11.2010 яким [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровим номером 2124886300:01:005:0013 нормативно грошова оцінка якої складає 21982,67 гривні, [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровим номером 2124886300:01:005:0014 нормативно грошова оцінка якої складає 21982,67 гривні та [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровим номером 2124886300:01:005:0015 нормативно грошова оцінка якої складає 21982,67 гривні; -визнати недійсним та скасувати договір між Ужгородською районною державною адміністрацією та [PERSON] щодо надання останньому у користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровим номером 2124886300:01:005:0013х нормативно грошова оцінка якої складає 21982,67 гривні; -визнати недійсним та скасувати договір між Ужгородською районною державною адміністрацією та [PERSON] щодо надання останньому у користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровим номером 2124886300:01:005:0014 нормативно грошова оцінка якої складає 21982,67 гривні; -визнати недійсним та скасувати договір між Ужгородською районною державною адміністрацією та [PERSON] щодо надання останньому у користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровим номером 2124886300:01:005:0015 нормативно грошова оцінка якої складає 21982,67 гривні; -скасувати державну реєстрацію права користування [PERSON] на земельну ділянку площею 1 га (кадастровий номер 2124886300:01:005:0013) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, прийняте 20.04.2011 управлінням Держземагентства у Ужгородському районі за № 212480004000020; -скасувати державну реєстрацію права користування [PERSON] на земельну ділянку площею 1 га (кадастровий номер 2124886300:01:005:0014) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, прийняте 20.04.2011 управлінням Держземагентства у Ужгородському районі за № 212480004000018; -скасувати державну реєстрацію права користування [PERSON] на земельну ділянку площею 1 га (кадастровий номер 2124886300:01:005:0015) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, прийняте 20.04.2011 управлінням Держземагентства у Ужгородському районі за № 212480004000019. В обґрунтування позову прокурор зазначив наступне. Згідно з Розпорядженням голови Ужгородської державної адміністрації № 175 від 16.04.2010 року членам фермерського господарства «[PERSON] Сад» - громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га кожному земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту. На підставі цього розпорядження, за замовленням вищевказаних громадян, були розроблені проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок в користування, на умовах оренди для ведення фермерського господарства вищезазначених земельних ділянок. 16.11.2010 року на підставі Розпорядження голови Ужгородської державної адміністрації № 493 громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га кожному земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровими номерами 2124886300:01:005:0013, 2124886300:01:005:0014 та 2124886300:01:005:0015. У подальшому громадяни [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали з Ужгородською районною державною адміністрацією договір оренди вказаних земельних ділянок строком на 49 років для ведення фермерського господарства із земель оборони, розташованих на території Сторожницької сільської ради, за межам населеного пункту, Ужгородського району. Прокурор вважає, що вищевказані розпорядження Ужгородської районної державної адміністрації не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягають визнанню незаконними, оскільки земельні ділянки надані у користування громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] входять до складу прикордонної смуги, розташовані між лінією державного кордону України з Словацькою Республікою та лінією інженерно-технічних споруд, що перебуває під охороною Чопського прикордонного загону. Розпорядженням № 493 від 16.11.2010, яким Ужгородська районна державна адміністрація надала у користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки вздовж державного кордону, чим позбавила Чопський прикордонний загін права відведення їх у постійне користування для облаштування та утримання інженерних споруд відповідно до ст. З Закону України „Про використання земель оборони", ст. 115 ЗК України, ст. 22 Закону України „Про державний кордон України" та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147. Оскільки вказані земельні ділянки пройшли державну реєстрацію, є необхідним зобов'язати управління Держземагентства у Ужгородському районі скасувати державну реєстрацію цих земельних ділянок та внести відомості про скасування реєстрації до Державного земельного кадастру. Прокурор та представники позивачів: Адміністрації Державної прикордонної служби України та Чопського прикордонного загону позовну заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав зазначених у письмових поясненнях, які наявні в матеріалах справи. Представники відповідачів: Ужгородської районної державної адміністрації, Управління Держземагентства в Ужгородському районі Закарпатської області, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, позов не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні, з підстав зазначених у відповідних письмових запереченнях, оскільки вважають, що державні органи які вони представляють діяли у межах своїх повноважень та відповідно до діючого законодавства. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання особисто, або їх представники, не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином. Однак надали суду докази на підтвердження того факту, що оспорювані прокурором договори оренди земельних ділянок були розірвані у встановленому законом порядку, тому вважають що відсутній предмет спору. За ухвалою від 11.04.2016 року судом було відмовлено у задоволенні заяви від 11.01.2016 року другого відповідача [PERSON] про залишення даного позову без розгляду, у звязку із розірванням договору оренди земельної ділянки, тобто відсутністю складу спору. Заслухавши прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розпорядження голови Ужгородської державної адміністрації № 175 від 16.04.2010 року членам фермерського господарства «[PERSON] Сад» - громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га кожному земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту. На підставі цього розпорядження, за замовленням вищевказаних громадян, були розроблені проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок в користування, на умовах оренди для ведення фермерського господарства вищезазначених земельних ділянок. 16.11.2010 року на підставі розпорядження голови Ужгородської державної адміністрації № 493 громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га кожному земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровими номерами 2124886300:01:005:0013, 2124886300:01:005:0014 та 2124886300:01:005:0015. У подальшому громадяни [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали із Ужгородською районною державною адміністрацією договір оренди вказаних земельних ділянок строком на 49 років для ведення фермерського господарства із земель оборони, розташованих на території Сторожницької сільської ради, за межам населеного пункту, Ужгородського району. Як вбачається із наданих суду схем та фото таблиць земельні ділянки надані у користування громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] входять до складу прикордонної смуги, розташовані між лінією державного кордону України з Словацькою Республікою та лінією інженерно-технічних споруд, що перебуває під охороною Чопського прикордонного загону. Викладена обставина також підтверджується листами управління Держземагентства в Ужгородському районі Закарпатської області № 10-709-0.3-5833/2-15 від 01.07.2015 року та Чопського прикордонного загону № 22/3886 від 05.06.2015. Згідно довідки приватного підприємця [PERSON] № 140715-01 від 14.07.2015 року нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі у Закарпатській області станом на 01.01.2015 року становить 21 982,67 гривні. Листом від 06.10.2015 року № 14-709-0.3-8062/2-15 наданим суду першим відповідачем також підтверджується, що спірні земельні ділянки із кадастровими номерами 2124886300:01:005:0013, 2124886300:01:005:0014 та 2124886300:01:005:0015 були надані для ведення фермерського господарства. Відповідно до акту приймання передачі договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладених Ужгородською райдержадміністрацією протягом 2002 2012 років, на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації від 26.05.2014 року № 137 «Про утворення комісії з приймання передачі договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності», Ужгородська райдержадміністрація передала, а Управління Держземагентства в Ужгородському районі прийняло договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, укладені райдержадміністрацією протягом 2002 2012 років, серед яких під п. 12, 14, 15 значаться і договори оренди земельних ділянок, укладені із громадянами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до наданих суду договорів від 27.11.2015 року № 80/15, № 79/15 та № 78/15 про заміну сторони у Договорах оренди земельної ділянки від 01.02.2011 року, було здійснено заміну орендодавця із Ужгородської районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області. Згідно договорів від 04.12.2015 року № 83/15, № 81/15 та № 82/15, укладених відповідно із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по дострокове розірвання Договору оренди земельної ділянки від 01.02.2011 року, були розірвані договори щодо оренди земельних ділянок із кадастровим номерами 2124886300:01:005:0013, 2124886300:01:005:0014 та 2124886300:01:005:0015. За актами приймання передачі земельної ділянки від 21.12.2015 року зазначені земельні ділянки були повернуті орендодавцю Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області. Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.12.2015 року № 50263375, від 18.12.2015 року № 50265111 та від 18.12.2015 року № 50264035, підтверджується внесення відповідних записів про розірвання договорів оренди земельних ділянок. За ухвалою від 11.04.2016 року, позовні вимоги про визнання недійсними та скасування договорів між Ужгородською районною державною адміністрацією та третім, четвертим та пятим відповідачами: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо надання останнім у користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровими номерами 2124886300:01:005:0013, 2124886300:01:005:0014 та 2124886300:01:005:0015, а також про скасування державної реєстрації права користування цими відповідачами на земельні ділянки площею 1 га, з кадастровими номерами 2124886300:01:005:0013, 2124886300:01:005:0014 та 2124886300:01:005:0015, для ведення фермерського господарства, були залишені без розгляду, оскільки відповідачі після дати звернення до суду з відповідним позовом 15 липня 2015 року, вчинили дії щодо дострокового розірвання договорів, які є предметом спору та проведи державну реєстрацію цих дій, тобто на час розгляду справи був фактично відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Що ж стосується позовних вимог про визнання недійсними та скасування розпоряджень Ужгородської державної адміністрації про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування, та затвердження проектів землеустрою щодо цих земельних ділянок, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державний кордон України», державний кордон України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, встановлюється на суші - по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах. Згідно зі ст. 4 Договору між Україною і Словацькою Республікою про спільний Державний кордон від 14.10.1993, який ратифіковано Законом № 113/94-ВР від 15.07.1994, державний кордон на місцевості позначається ясно видимими прикордонними знаками. Відповідно до п. 5 ст. 20 Земельного кодексу України, земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони». У відповідності до ст. 115 Земельного кодексу України зони особливого режиму використання земель створюються навколо військових об'єктів Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, для забезпечення функціонування цих об'єктів, збереження озброєння, військової техніки та іншого військового майна, охорони державного кордону України, а також захисту населення, господарських об'єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об'єктах. Уздовж державного кордону України встановлюється прикордонна смуга, у межах якої діє особливий режим використання земель. Розмір та правовий режим прикордонної смуги встановлюються відповідно до закону. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про використання земель оборони» передбачається, що військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України Статтею 3 Закону України «Про використання земель оборони» зазначено, що уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Землі в межах прикордонної смуги та інші землі, необхідні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об'єктів, надаються в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України. Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюються відповідно до закону. Статтею 22 Закону України «Про державний кордон України», передбачено що з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку, Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Прикордонна смуга встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону України на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм з урахуванням особливостей місцевості та умов, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 27.07.1998 «Про прикордонний режим» з урахуванням особливостей місцевості та інших умов ширина прикордонної смуги може бути змінена обласними державними адміністраціями за поданням Адміністрації Державної прикордонної служби, але вона не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прикордонної смуги необхідно виходити із її нормативних розмірів, встановлених статтею 22 Закону України «Про державний кордон України» та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 27.07.1998 «Про прикордонний режим». Відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прикордонної смуги не свідчить про її відсутність, оскільки її розміри встановлені законом та фактичним розташуванням прикордонних інженерних споруд. У відповідності до вимог ст.ст. 6, 10, 27, 28 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, який виконує завдання щодо забезпечення недоторканості державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній і морській) зоні та є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України. Прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. Забезпечення діяльності органів Держприкордонслужби, здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону, фінансування діяльності Державної прикордонної служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Із врахуванням вищенаведених вимог чинного законодавства, Чопський прикордонний загін являється органом державної влади на місцях в системі Державної прикордонної служби України, являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Судом встановлено, що при наданні Ужгородською районною державною адміністрацією у користування громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок, які розташовані між лінією державного кордону України із Словацькою Республікою та лінією інженерно-технічних споруд, що перебувають під охороною Чопського прикордонного загону, не були враховані вищенаведені вимоги законодавства України. Відповідно до п. 9 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», одним із завдань, які покладаються на Державну прикордонну службу України є виявлення причин та умов, що призводять до порушень законодавства про державний кордон України, вжиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення. Однак, на теперішній час відсутність лінії прикордонних інженерних споруд вздовж державного кордону між Україною і Словацькою Республікою створює ряд труднощів виконання функцій, покладених Законом України «Про Державну прикордонну службу України», в частині протидії незаконній міграції на державному кордоні України, транскордонній злочинності, контрабандній діяльності, контролі за дотриманням прикордонного режиму тощо. Надання дозволів на оформлення фізичним особам права користування на земельні ділянки, які розташовані між лінією державного кордону України з Словацькою Республікою та лінією інженерно-технічних споруд унеможливлює відведення земельної ділянки під лінії прикордонних інженерних споруд, що в свою чергу призводить до неналежної охорони державного кордону. Таким чином, Розпорядженням № 493 від 16.11.2010, яким Ужгородська районна державна адміністрація надала у користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки вздовж державного кордону, чим позбавила Чопський прикордонний загін права відведення їх у постійне користування для облаштування та утримання інженерних споруд відповідно до ст. 3 Закону України „Про використання земель оборони", ст. 115 ЗК України, ст. 22 Закону України „Про державний кордон України" та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147. З урахуванням викладеного суду дійшов висновку, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прикордонної смуги необхідно виходити із її нормативних розмірів, встановлєних статтею 22 Закону України «Про державний кордон України» та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 27.07.1998 р. «Про прикордонний режим». Відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прикордонної смуги не свідчить про її відсутність, оскільки її розміри встановлені законом та фактичним розташуванням прикордонних інженерних споруд. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 у справі № 6-16 цс14. Згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. За змістом ч. 1, 2 ст. 3, ст.. 4 ВК України, п. «а» ч. 1 ст. 58, ч. ч. 1», ст. 59 ст. 60 , ч. 1 ст. 84 ЗК України, у редакціях на час виникнення правовідносин, землі під водними обєктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. За системним аналізом законодавства на час виникнення правовідносин, відповідно до положень ст. 88 ВК України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 ( далі Постанова № 486), Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року (далі Наказ № 434), розмір та межі прибережних захисних смуг встановлювались за проектами землеустрою (термін та зміст за ст. 50-54 Закону України «Про землеустрій»), а населених пунктів - відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови. При наданні у користування земельних ділянок навколо зазначених та інших водних обєктів, мали врахуватися ці положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а у разі відсутності землевпорядної документації (документації з землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних обєктів, збереження водних обєктів мало бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного Кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови № 486 з урахуванням конкретної ситуації. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених\~пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Частинами 8, 9 ст. 8 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Суд вважає, що зазначений правовий висновок слід застосовувати до спірних правовідносин за аналогією закону, оскільки він регулює подібні за змістом правовідносини Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування . Як зазначено у п. 7, 8, 26 постанови пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. 8. Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред'явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред'явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом. При вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення . Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним. 26. Судам необхідно мати на увазі, що купівля-продаж, рента, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувачами, у тому числі орендарями, а також угоди, укладені власниками землі з порушенням встановленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок, відповідно до статті 210 ЗК повинні визнаватися недійсними - із наслідками, передбаченими відповідними статтями ЦК. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки вищезазначені земельні ділянки буди виділені Ужгородською районною державною адміністрацією у оренду без урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок фактичного встановлення державного кордону України та прикордонної смуги, тобто конкретної ситуації, зазначений позов слід задовольнити частково та визнати недійсними і скасувати розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області № 175 від 16.04.2010 «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування на умовах оренди», яким членам фермерського господарства «[PERSON] Сад» - громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га кожному земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту та розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області № 493 від 16.11.2010 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» яким [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровим номером 2124886300:01:005:0013 нормативно грошова оцінка якої складає 21982,67 гривні, [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровим номером 2124886300:01:005:0014 нормативно грошова оцінка якої складає 21982,67 гривні та [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, на умовах оренди терміном на 49 років площею 1 га земель сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення фермерського господарства на території Сторожницької сільської ради за межами населеного пункту Ужгородського району, з кадастровим номером 2124886300:01:005:0015 нормативно грошова оцінка якої складає 21982,67 гривні. Слід також зазначити, що у відповідності до ч. 4 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції яка діяла на час звернення до суду із відповідним позовом, заявник (прокурор) був звільнений від сплати судового збору. Відтак з урахуванням п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» та ч. 4 ст. 88 ЦПК України судом не вирішується питання щодо компенсації судових витрат позивачу або відповідачу, оскільки відповідні заяви від них до суду не надходили. На підставі наведеного та

Outcome: partial