Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 2059 грн 50 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». [PERSON] звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із позовом до УПФУ в Солом'янському районі м. Києва про зобов'язання провести перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.40, 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2009 рік. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 18.04.2011 позов задоволено та зобов'язано УПФУ зробити перерахунок та виплатити [PERSON] пенсію виходячи з показника середньої заробітної плати за 2009 рік з 01.10.2010. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2012 (отримана Управлінням 02.01.2014 вх.№58/05) постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 18.04.2011 було скасовано, та відмовлено в задоволені позову [PERSON], у зв'язку з чим виникла переплата пенсійних коштів. 14.03.2014 листом №647 Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві звернулося до УПФУ в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера - [PERSON] Переплата виникла за період 02.01.2014 по 31.03.2014, в сумі 2059,50 грн. виникла у зв'язку зі скасуванням рішення суду. Також зазначено, що відповідача було повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 16.10.2014 вих.№13402/09, проте до цього часу [PERSON] до Управління не зверталась та не відшкодував коштів отриманих, ним, у зв'язку з переплатою. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та на підставі наявних у справі доказів вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Cудом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 18.04.2011 визнано неправомірними дії УПФУ в Солом'янському районі м. Києва щодо застосування у 2010 році при проведенні перерахунку пенсії [PERSON] показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік. Зобов'язано УПФУ в Солом'янському районі м. Києва перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік на підставі статей 40, 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.10.2010. На підставі розпорядження УПФУ в Солом'янському районі м. Києва №834513 від 09.06.2011 [PERSON] здійснювалось перерахування пенсії згідно вказаного рішення суду. В подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2012 апеляційну скаргу УПФУ в Солом'янському районі м. Києва задоволено. Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 18.04.2011 було скасовано, та прийнято нову, якою у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Представник позивача зазначив, що вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2012 була отримана Управлінням 02.01.2014 вх.№58/05. На підставі чого, 14.03.2014 листом №647 Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві звернулося до УПФУ в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера - [PERSON] Розпорядженням УПФУ в Солом'янському районі м. Києва, на підставі протоколу №418 від 22.10.2014 було вирішено утримати переплату пенсії [PERSON] за період з 02.01.2014 по 31.03.2014 в сумі 2059 грн 50 коп. шляхом звернення до суду. Листом-повідомленням від 16.10.2014 вих. №13402/09 [PERSON] було повідомлено про наявність факту переплати пенсії, однак до цього часу переплата пенсії залишилась не відшкодованою. Відповідно до п.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду. Пунктом 2 цієї статті передбачено, що Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Пенсійний фонд набуває статусу юридичної особи з дня реєстрації статуту в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації (легалізації) статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Згідно до норм ст.329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 № 6-91 цс 14, а саме: за змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено ст.50 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003. Разом з тим відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Позивачем у встановленому законом порядку доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, що підтверджується письмовими доказами по справі. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги УПФУ в Солом'янському районі м. Києва про стягнення з відповідача надміру виплачених коштів у розмірі 2059 грн 50 коп. знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved