Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Анисівської об'єднаної територіальної громади в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON], третя особа: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 143: на 1/3 частину як за членом колишнього колгоспного двору, на 1/3 як за спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 14 січня 2010 року та 1/3 частину домоволодіння як за спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON], який помер 04 листопада 2011 року. Зазначила, що є єдиним спадкоємцем після смерті батька та звернулась до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у звязку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок було порване та в даному свідоцтві, виданому на імя померлого [PERSON], який був головою колгоспного двору, не зазначена інформація про інших членів колгоспного двору нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому виникла необхідність звернення до суду. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Анисівської об'єднаної територіальної громади в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про їх права та взаємовідносини. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 14 січня 2010 року, про що виконкомом Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 02 (а.с.12). Згідно довідки № 130 від 03 лютого 2017 року виконкому Анисівської сільської ради, згідно записів у погосподарських книгах станом на 01 липня 1990 - 15 серпня 1991 роки за адресою: с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області по вул.. Шевченка, 143 були зареєстровані та проживали - [PERSON] власник будинку, [PERSON] дружина, [PERSON] - дочка. Господарство відносилося до категорії «колгоспний двір», де [PERSON] був головою господарства, а [PERSON] та [PERSON] членами колгоспного двору, які мали рівне право на майно колгоспного двору, а отже і на житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/3. (а.с. 21). За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність" кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 10 жовтня 1990 року на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів від 14 вересня 1990 року за № 243, як голові колгоспного двору (а.с.15). За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори після померлої 14 січня 2010 року [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки № 400 від 12 квітня 2017 року виконкому Анисівської сільської ради на день смерті [PERSON], 14 січня 2010 року, за адресою с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 143 були зареєстровані та проживали : [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка та [PERSON] - дочка. Тобто спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які фактично прийняли спадщину, оскільки проживали разом з померлою за однією адресою на день її смерті, кожен з них має право на 1/9 частку у майні колгоспного двору ( 1/3 :3). Тому [PERSON] та [PERSON] мали право по 4/9 заначеного домоволодіння у майні колгоспного двору( 1/3 як члени колишнього колгоспного двору та 1/9 у порядку спадкування ). [PERSON] має право на 1/9 частина спірного домоволодіння в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], проте з відповідним позовом до суду не зверталась. 04 листопада 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 28 (а.с.13). Після його смерті відкрилась спадщина на 4/9 частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Шевченка, буд 143, с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області. За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори 13 березня 2012 року була відкрита спадкова справа № 139 після померлого 04 листопада 2011 року [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини 13 березня 2012 року до нотаріальної контори звернулась дочка спадкодавця [PERSON], яка прийняла спадщину за законом. Відповідно довідки № 129 від 03 лютого 2017 року виконкому Анисівської сільської ради, на день смерті, 04 листопада 2011 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], разом з ним була зареєстрована та проживала його дочка [PERSON] (а.с.18). Згідно з положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились до його смерті. Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок видано [PERSON], як голові колгоспного двору, тому реалізувати своє право у позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може \~пред'явити \~позов \~про \~визнання \~його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. \~Отже, виходячи з наведеного, оскільки позивачка позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку та отримати свідоцтво про право власності на будинок, бо відсутній правовстановлюючий документ, тому право позивачки \~підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на відповідну частку спірного домоволодіння. Суд вважає, що позивачка у відповідності з вимогами ст. 328, 1233, 1261, 1268 \~ЦК України має право на визнання за нею права власності на відповідну частку спірного домоволодіння. \~ За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 143 в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, як за членом колишнього колгоспного двору, на 4/9 частини зазначеного домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] та на 1/9 в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], а всього нак 8/9 частини домоволодіння. [PERSON] має право на 1/9 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], проте з відповідним позовом до суду не зверталась та не позбавлена права реалізувати своє право у майбутньому. На підставі викладеного,

Outcome: partial