Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,посилаючись на те, що вона проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (гуртожиток), з 20.07.1992 по 8.07.1994 року та з 23.08.1994 по 14.09.2010 року, що підтверджується довідками № 135 та № 136 від 5 жовтня 2020 року, виданими КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області». Після того, як будинок змінив свій статус з гуртожитку на житловий будинок , було здійснено зміну реєстрації її місця проживання. Згідно довідки № 794 від 5 жовтня 2020 року з 14.09.2010 року по даний час позивачка зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Не зважаючи на те, що статус будівлі було змінено, сама кімната, яку вона займала жодних змін не зазнала. Вказана кімната (в подальшому квартира) у гуртожитку була виділена батькові позивачки [PERSON] , позивачка була вселена туди як його донька. На час виділення кімнати батькові, гуртожиток перебував на балансі ТОВ «ЖЕД». Відповідно акта приймання-передачі від 20.12.2004 року ВАТ "Полтавська ПМК-242" передало Щербанівській сільській раді 99,95 % статутного фонду ТОВ «ЖЕД». З моменту підписання акту приймання-передачі до Щербанівської сільської ради перейшли всі права учасника (засновника) ТОВ «ЖЕД». 05.08.2005 року рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було прийнято до комунальної власності сільської ради об`єкти ТОВ «ЖЕД» у тому числі будинок [ADDRESS] . 03.03.2010 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно якого територіальна громада в особі Щербанівської сільської ради є власником 2-поверхового 5-квартирного житлового будинку [ADDRESS] . 16.03.2010 року здійснено державну реєстрацію права власності будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25578936 від 16.03.2010 року виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району». Позивачки намагалася приватизувати квартиру, в якій вона мешкає, однак розпочавши процедуру не закінчила її, що підтверджується копіями розпоряджень. Згідно довідки № 796 від 06.10.2020 року, виданої КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради» будинок за адресою [ADDRESS] є власністю територіальної громади Щербанівської сільської ради та знаходиться на балансі КП ОК ЖКК Щербанівської сільської ради. Згідно довідки № 658 від 07.10.2020 року, виданої філією Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] приватизація не проводилась, житлові чеки не використано, в списках не зазначено. 04.06.2019 року Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було надано листа № 02-29/1244 щодо відмови позивачці в приватизації квартири у зв`язку з наступним: згідно Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» п. 18 громадянин надає пакет документів, вказаних в Положенні, в тому числі копію ордеру на жиле приміщення. В разі відсутності, для подальшого вирішення питання, пропонують звернутись до суду. На даний час позивачка не може віднайти відповідний ордер на вселення, а тому не може приватизувати квартиру, у якій прожила все життя. Вказане вселення було здійснено на підставі ордеру підприємства «ПМК- 242» у 1982 році,у зв`язку з перебуванням її батька - [PERSON] , у трудових відносинах із вказаним підприємством, що підтверджується записом трудової книжки про прийом на роботу. Позивачка проживає в даній квартирі з 1982 року по теперішній час. Підприємство, якому належало дане житло, ліквідовано, тобто строк набувальної давності розпочався раніше 1 січня 2001 року, тому до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. З 2001 року пройшло більше 10 років коли позивачка добросовісно, відкрито, безперервно володіє майном, проживає та зареєстрована у вказаному вище житлі, оплачує комунальні послуги. Позивачка та її представник - адвокат Болдарєв В.С. в судове засідання не з`явилися, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити. Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позов визнали просили задовольнити. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунального підприємства «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (гуртожиток), з 20.07.1992 по 8.07.1994 року та з 23.08.1994 по 14.09.2010 року, що підтверджується довідками № 135 та № 136 від 5 жовтня 2020 року, виданими КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області». Після того, як будинок змінив свій статус з гуртожитку на житловий будинок , було здійснено зміну реєстрації її місця проживання. Згідно довідки № 794 від 5 жовтня 2020 року з 14.09.2010 року по даний час позивачка зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Не зважаючи на те, що статус будівлі було змінено, сама кімната, яку вона займала жодних змін не зазнала. Вказана кімната (в подальшому квартира) у гуртожитку була виділена батькові позивачки [PERSON] , позивачка була вселена туди як його донька. На час виділення кімнати батькові, гуртожиток перебував на балансі ТОВ «ЖЕД». Відповідно акта приймання-передачі від 20.12.2004 року ВАТ "Полтавська ПМК-242" передало Щербанівській сільській раді 99,95 % статутного фонду ТОВ «ЖЕД». З моменту підписання акту приймання-передачі до Щербанівської сільської ради перейшли всі права учасника (засновника) ТОВ «ЖЕД». 05.08.2005 року рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було прийнято до комунальної власності сільської ради об`єкти ТОВ «ЖЕД» у тому числі будинок [ADDRESS] . 03.03.2010 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно якого територіальна громада в особі Щербанівської сільської ради є власником 2-поверхового 5-квартирного житлового будинку [ADDRESS] . 16.03.2010 року здійснено державну реєстрацію права власності будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25578936 від 16.03.2010 року виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району». Позивачка намагалася приватизувати квартиру, в якій вона мешкає, однак розпочавши процедуру не закінчила її, що підтверджується копіями розпоряджень. Згідно довідки № 796 від 06.10.2020 року, виданої КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради» будинок за адресою [ADDRESS] є власністю територіальної громади Щербанівської сільської ради та знаходиться на балансі КП ОК ЖКК Щербанівської сільської ради. Згідно довідки № 658 від 07.10.2020 року, виданої філією Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] приватизація не проводилась, житлові чеки не використано, в списках не зазначено. 04.06.2019 року Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було надано листа № 02-29/1244 щодо відмови позивачці в приватизації квартири у зв`язку з наступним: згідно Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» п. 18 громадянин надає пакет документів, вказаних в Положенні, в тому числі копію ордеру на жиле приміщення. В разі відсутності, для подальшого вирішення питання, пропонують звернутись до суду. На даний час позивачка не може віднайти відповідний ордер на вселення, а тому не може приватизувати квартиру, у якій прожила все життя. Вказане вселення було здійснено на підставі ордеру підприємства «ПМК- 242» у 1982 році,у зв`язку з перебуванням її батька - [PERSON] , у трудових відносинах із вказаним підприємством, що підтверджується записом трудової книжки про прийом на роботу. Позивачка проживає в даній квартирі з 1982 року по теперішній час. Підприємство, якому належало дане житло, ліквідовано, тобто строк набувальної давності розпочався раніше 1 січня 2001 року, тому до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. З 2001 року пройшло більше 10 років коли позивачка добросовісно, відкрито, безперервно володіє майном, проживає та зареєстрована у вказаному вище житлі, оплачує комунальні послуги. Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Стаття 16 ЦК України передбачає право суду захистити цивільне право чи інтерес іншим способом, ніж встановлений договором чи законом. Відповідно до ст. 4 ЖК України, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 16 ЖК України до компетенції виконавчих комітетів селищних, сільських рад належить видача ордерів на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (частина 1 ст. 58). Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнішим володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до вимоги положень ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦК України). На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved