Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання чи досягнення нею двадцятитрьохрічного віку у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Свої вимоги мотивує тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі із 30 серпня 1997 року, який було розірвано 26 січня 2002 року. Після розірвання шлюбу, її батько, відповідач по справі, сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. На даний час вона досягла повноліття, однак продовжує навчатися стаціонарно в Соціальній академії в м.Варшава Республіки Польща. У зв'язку з навчанням, вона потребує матеріальної допомоги, яку взмозі надавати її батько, оскільки працює на посаді директора молокозаводу та одержує пристойну заробітну плату. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю із викладених у позовній заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що на даний час він вдруге перебуває у зареєстрованому шлюбі і на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей [INFO] та [INFO]. Крім того, на його утриманні також перебуває дружина від другого шлюбу, яка не працює, так як хворіє та потребує медичної допомоги, у зв'язку з чим, він несе значні витрати на її лікування. До того ж, до досягнення донькою повноліття, він сплачував аліменти на її утримання. Тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог немає із наступних мотивів. Правовідносини, що є предметом спору між сторонами у справі, регулюються сімейним законодавством України. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Лише за наявності усіх передбачених ст.199 СК України умов, суд за приписами ст.ст.200, 182 СК України має визначити розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, при такому визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 21 листопада 1998 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження І-ГЮ №041901 (а.с.2). Позивачка [PERSON] є студентом денної форми навчання 1 курсу Соціальної академії наук м.Варшава Республіка Польща, що стверджується довідкою №8081/TiR/ST16/17 (а.с.7). З доданих у судовому засіданні відповідачем документів вбачається, що останній працює директором ТзОВ "Дубровицямолоко". З довідки про заробітну плату вбачається, що дохід відповідача за 2016 рік становить в середньому 2600 грн. З вказаної вище довідки про доходи видно, що із заробітної плати відповідача проводилося відрахування аліментів. Оцінюючи з'ясовані в судовому засіданні обставини у справі в контексті наведених вище правових норм регулювання предмету спору, суд доходить наступних висновків. Позивачка як у позовній заяві, так і ході судового розгляду не вказувала на обставини відносно того, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги їй, як повнолітній дитині, та, відповідно, не підтверджено таку обставину жодними належними допустимими доказами позивача, відтак суд визнає недоведеним у судовому засіданні факт ухиляння відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини. Офіційна заробітна плата відповідача є єдиним достеменно встановленим джерелом його доходів, позаяк жодних доказів щодо будь-яких інших його таких джерел сторони суду не надали. Такий встановлений судом розмір єдиного щомісячного доходу відповідача, з врахуванням витрат на утримання двох неповнолітніх дітей та непрацездатної хворої дружини, є значно меншим від встановлених у державі мінімального розміру заробітної плати та прожиткового мінімуму для таких особи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України, обов'язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов'язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Вимога позивачки про стягнення аліментів на її утримання, як такої, що продовжує навчання, не доведена жодними належними допустимими доказами на підтвердження потреби у матеріальній допомозі. Позивачка не навела ніяких доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Судом прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Таким чином, суд визнає встановленою обставину доводів відповідача на заперечення ним позовних вимог щодо відсутності у нього об'єктивної змоги надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, оскільки така спроможність, за приписом ст.199 СК України, є обов'язковою умовою для покладення на батька обов'язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, а тому її відсутність зумовлює висновок суду про необхідність відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,.

Outcome: dismissed