Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, який обґрунтувала тим, що [INFO] в селі Щаслива Липовецького району померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом. Позивач, будучи спадкоємцем першої черги, та за рішенням суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини від 07 квітня 2014 року, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки згідно довідки поданої органом місцевого самоврядування, з померлою були зареєстровані й інші особи, які увійшли до першої черги на спадкування. Ураховуючи те, що пережилий чоловік спадкодавця [PERSON] та їх спільні діти, а її, [PERSON], рідні брати та сестри подали заяви про відмову від своїх часток у спадщині, хоча й були зареєстровані, однак не проживали значний час із спадкодавцем, тому позивач просила суд здійснити захист її порушених прав шляхом визнання за нею права власності на усе спадкове майно, що увійшло до складу спадкової маси після смерті її матері. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує у заявленому обсязі, просила суд його задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідачі та їх представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в заяві від своїх довірителів, яку останній адресував суду через канцелярію, зазначив, що вони позовні вимоги у повному обсязі визнають, просив розгляд справи проводити за їх відсутності. Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів в загальному порядку, не здійснюючи фіксування цивільного процесу технічними засобами, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. [INFO] в селі Щаслива Липовецького району Вінницької області померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] Після її смерті відкрилась спадщина. При дослідженні документів, наявних у спадковій справі до майна померлої [PERSON], яка була витребувана судом, було встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась позивач [PERSON], будучи дочкою спадкодавця, а відтак спадкоємцем першої черги за законом, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини після визначення їй за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07.04.2014 року додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Інші спадкоємці: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовились від своїх часток у спадщині, їх відмови були засвідчені секретарем сільської ради у межах шестимісячного строку, та такі заяви направлені нотаріусу до матеріалів спадкової справи. Аналізуючи матеріали Спадкової справи, суд дійшов до переконання, що єдиним спадкоємцем на майно померлої [PERSON] є позивач, однак реалізувати свого права на спадщину вона не має можливості за відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а саме: 12.08.2014 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, яке належить померлій [INFO] [PERSON], оскільки як слідує із довідки Щасливської сільської ради від 25.06.2014 року за №260, на день смерті [INFO] [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] за вказаною адресою були зареєстровані із спадкодавцем : чоловік [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], як спадкоємці першої черги. Позивач не погоджуючись із рішенням нотаріуса звернулась до суду із даним позовом. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", судам надано наступні роз'яснення. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, позивач скористався наданим йому правом на звернення до суду за захистом порушеного права, яке оспорюється шляхом звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами цього спору є спадковими, спадщина відкрилась після 2004 року, а відтак до застосування підлягають норми ЦК України, зокрема Книга Шоста «Спадкове право». Відповідно до положень ст.1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (1261 ЦК України). Згідно правил ст.1273 ЦК України, визначено право спадкоємців на відмову від прийняття спадщини, відповідно до якої спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Зі змісту ст.1268, 1269, 1270 ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як убачається із Витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель виданої Відділом Держземагенства у Липовецькому районі від 02.02.2015 року, [PERSON] згідно державного акта серія [NUMBER] належить земельна ділянка площею 2,9657 га, що розташована на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серія [NUMBER], [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП «Земля Подільська» реорганізованого в ТОВ «Сільськогосподарське орендне підприємство «Щасливе» с. Щаслива Липовецького району, загальна вартість майна становить 2 015 954 гривень, розмір [PERSON] 4010 гривень або 0,198913 %.. Отже, судом встановлено, що за життя спадкодавцеві належало вищевказане майно, яке успадкувала позивач, однак оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлена можливості, у зв'язку із встановленням нотаріусом наявності інших спадкоємців цієї ж черги. Однак зібрані у справі докази спростовують обставини наведені нотаріусом у постанові, оскільки засвідчені секретарем відмови інших спадкоємців, які були оформленні в установленому законом порядку, є безумовною відмовою спадкоємців від спадщини, поскільки не були відкликані у визначений законодавцем шестимісячний строк. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві належними та допустимими доказами, відтак вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а невизнане право позивача підлягає захисту судом шляхом визнання за ним права власності на об'єкти, які увійшли до спадкової маси, відтак позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідачі надали суду заяви про визнання позову. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1223, 1225, 1261, 1268 -1270 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",

Outcome: approved