Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із вищеназваним позовом від 19.05.2014 року, посилається на ті обставини, що 27 лютого 2010 року вона та відповідач по справі уклали договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О., який зареєстровано в реєстрі під № 590.. Згідно з умовами укладеного договору довічного утримання [PERSON] зобов'язалася забезпечувати [PERSON] житлом, шляхом безкоштовного довічного проживання у квартирі, переданій нею відповідачці, триразовим харчуванням, ліками, надавати одяг та взуття, побутовими послугами, матеріально забезпечувати у щомісячній сумі 900,00 грн. в обмін на передану [PERSON] у власність квартиру під [ADDRESS] Між тим, відповідач не виконувала свої обов»язки згідно укладеного договору, вона сама часто хворіє, знаходиться у лікарнях і ніякої допомоги не надає, у зв»язку із вищеназваними обставинами позивач просить розірвати договір довічного утримання від 27.02.2010 року укладений між нею та відповідачем по справі і привести сторони у первісний стан. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити , посилаючись на те, що відповідач від самого укладення договору довічного утримання порушувала вимоги цього договору. Вона зареєструвала у квартирі двох своїх дітей, за яких не сплачує комунальні платежі , не надавала позивачці щоденного харчування, не забезпечувала одягом та взуттям, ліками, не сплачувала передбачену договором суму матеріального утримання. Прокурор , який вступив до процесу для захисту прав та інтересів позивача, яка є людиною похилого віку, підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, оскільки факт неналежного виконання прийнятих на себе за договором довічного утримання обов»язків визнаний самою відповідачкою, а крім того, нею також не було надано суду належних та допустимих доказів, щодо проведення щомісячних виплат в сумі 900 грн. , надання щоденного харчування, одягу, ліків [PERSON] Відповідач пояснила, що вона визнає позов , не заперечує проти розірвання договору довічного утримання. В неї є претензії матеріального характеру до позивача, які вона буде заявляти в іншому процесі. Вислухавши думку сторін , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 27 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О., який зареєстровано в реєстрі під № 590 ( а.с.6-7). Відповідно до умов вищеназваного договору, належна відчужувачу [PERSON] на праві власності квартира [ADDRESS] передається нею у власність [PERSON], а остання взамін зобов"язується надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення у вигляді: забезпечення її житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваній квартирі; забезпечення щоденним триразовим харчуванням; забезпечення одягом та взуттям; забезпечення належними лікувальними засобами; надання побутових послуг. Грошова оцінка зазначених у цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць визначена сторонами у розмірі 900 грн. Позивач [PERSON] вказує, що передбачені за договором обов»язки відповідач не виконує. Відповідач [PERSON] визнала пред»явлений до неї позов. Крім того, суд перевірив добровільність її заяви про визнання позову шляхом дослідження письмових доказів. На підставі ст.526 ЦК України зобов"язання за договором мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст.ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання невиконанням або неналежним виконанням настають правові наслідки, передбачені договором або законом, у тому числі розірвання договору. Суд вважає, що відповідачка [PERSON] відповідно до ст.60 ЦПК України не довела факт належного виконання зобов"язань за укладеним договором довічного утримання у відношенні позивачки [PERSON] і укладений між ними договір підлягає розірванню. На підставі ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане. Таким чином, задовольняючи вимоги позивачки [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, укладеного між нею та [PERSON], суд одночасно визнає за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно до ст.ст.88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме судовий збір.

Outcome: approved