Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

позивачка звернулася до відповідача з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої в [ADDRESS], який укладений 02.02.2006р. між Дашавською селищною радою Стрийського району Львівської області та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що в провадженні Стрийського міськрайонного суду є адміністративний позов [PERSON] до Дашавської селищної ради Стрийського району і до неї як третьої особи, про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинили певні дії (укласти договір оренди земельної ділянки строком на п'ять років). Вимоги за цим адміністративним позовом [PERSON] обґрунтовує укладеним між ним та Дашавською селищною радою Стрийського району 02.02.2006р. договором оренди земельної ділянки площею 0.06 га, розташованої в [ADDRESS], який укладений на п'ять років. Незважаючи на те, що термін дії договору оренди закінчився 01.02.2011р., посилаючись саме на цей договір, відповідач [PERSON] претендує на спірну земельну ділянку, звертається до Дашавської селищної ради із заявами про продовження договору оренди, про надання спірної земельної ділянки в користування та власність. Дашавська селищна рада Стрийського району визнала, що оспорюваний договір оренди був укладений із [PERSON] шляхом обману, тому повернула спірну земельну ділянку до земель запасу. При укладенні оспорюваного договору [PERSON] навмисно ввів Дашавську селищну раду в оману щодо фактів, які впливають на укладення договору, а саме: щоб отримати спірну земельну ділянку в оренду відповідач підробив заяву, датовану 24.01.2006р., написавши її на ім'я Дашавської селищної ради від імені попереднього користувача земельної ділянки [PERSON], в якій остання просила припинити її право користування спірною ділянкою. Спірна земельна ділянка була в користуванні [PERSON] згідно із записами земельно-кадастрових книг відповідно до укладеного 01.04.2004р. із [PERSON] підставі рішення Дашавської селищної ради від 01.04.2004р. договору оренди № 820 терміном на 5 років. Після того як до Дашавської селищної ради надійшла написана відповідачем імені [PERSON] заява про припинення права користування спірною земельною ділянкою, Дашавська селищна рада уклала договір оренди цієї ділянки з відповідачем. По факту незаконного отримання [PERSON] в оренду земельної ділянки проводилася дослідча перевірка Стрийською міжрайонною прокуратурою. Факт підробки [PERSON] заяви від імені [PERSON] був доведений Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 06.05.2011р., висновком спеціаліста НДКЦЕ за № 38 від 06.05.2011р.; нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 18.10.2011р., якою вона підтвердила, що не подавала жодних заяв про припинення права користування спірною земельною ділянкою. Лише в липні 2009р. [PERSON] звернулася до селищної ради із заявою про припинення права користування земельними ділянками для обслуговування житлового будинку та ведення городництва. Оскільки [PERSON] відчужила своє господарство їй - позивачці, вона не заперечувала щоб й спірна земельна ділянка перейшла в користування новому власнику будівель. 30.05.2011р. Дашавська селищна рада Стрийського району уклала з нею договір оренди спірної земельної ділянки. Але вона не може нею користуватися, оскільки відповідач надалі претендує на спірну земельну ділянку. Окрім цього, оспорюваний договір оренди не пройшов державної реєстрації. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], покликаючись на викладенві в позовній заяві обставини, позов підтримав. Окрім наведеного пояснив, що передумовою та підставою укладення оспорюваного договору було - припинення права користування спірною земельною ділянкою попереднім користувачем - [PERSON] згідно з рішенням Дашавської селищної ради №378 від 26.01.2006р., яке прийняте на підставі заяви від 24.01.2006р., написаної від імені «[PERSON]», та заяви [PERSON] від 24.01.2006р. Зазначеним рішення № 374 від 26.01.2006р. відповідачу надано в оренду земельну ділянку площею 0,06 га в [ADDRESS]. Проте, як згодом встановлено [PERSON] у 2006р. заяви про припинення права користування спірною ділянкою не подавала, подала таку заяву лише у 2009р., що й підтверджує нотаріально завірена заява останньої від 18.10.2012р. Про зазначені обставини позивачка дізналася у жовтні 2010р. після придбання у [PERSON] та [PERSON] будинку. У зв'язку з тим, що після закінчення терміну оспорюваного договору оренди між [PERSON] як попереднім користувачем спірної земельної ділянки, та [PERSON], яка виявила бажання отримати право користування спірною земельною ділянкою, виник спір щодо переважного права на користування такою, у 2011р. [PERSON] звернулась до правоохоронних органів з метою підтвердження факту протиправних дій, зокрема: підроблення заяви від 24.01.2006р. від імені «[PERSON]», отриманої Дашавською селищною радою 25.01.2006р. про припинення права користування земельною ділянка, що надало можливість відповідачу здійснювати дії щодо отримання в оренду земельної ділянки. СДІМ Стрийсього РВ ГУ МВС України у Львівській області при здійснення дослідчої перевірки надала на експертизу заяву від імені [PERSON] на імя селищного голови [PERSON] від 24.01.2006р. про припинення право користування земельною ділянкою. Висновком спеціаліста НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області Богдан Є.З. №38 від 06.05.2011р. встановлено, що рукописний текст в заяві від імені [PERSON] на ім'я селищного голови [PERSON] від 24.01.2006р. виконаний [PERSON]; підпис від імені [PERSON] у вказаній заяві виконаний ймовірно [PERSON]. Листами СДІМ Стрийського РВ ГУ МВС України у Львівській області та Стрийською прокуратурою Львівської області листами повідомлено позивачку про встановлений дослідчою перевіркою факт. Однак в порушенні кримінальної справи за підробку та використання підробленого документу щодо відповідача за ч.1 та ч.3 ст.358 КК України (підроблення та використання завідомо підробленого документа) відмовлено, так як зазначено у постанові від 11.05.2011р., підроблена заява не відноситься до документів, що складають склад злочину, передбаченого ст.358 КК України. З огляду на зазначені обставини Дашавською селищною радою на підставі акту постійної комісії по врегулюванню земельних відносин по Дашавській селищній раді від 26.05.2011р. та згідно рішення №305 від 23.12.2011р. відмовлено відповідачу у надані в оренду спірної земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ст.230 цього Кодексу якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із вимог п.п.19,20 Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Умисел у діях відповідача доведений результатом дослідчої перевірки правоохоронного органу та підтверджується відповідноми доказами: листами, постановою від 11.05.2010р., висновком спеціаліста. Відповідач, підробивши письмову заяву від імені [PERSON] від 24.01.2006р., замовчував існування цієї обставини, яка вплинула на вчинення оспрюваного правочину, таким чином навмисно ввів в оману Дашавську селищну раду, що в подальшому призвело до припинення права [PERSON] на користування спірною земельною ділянкою та укладення договору оренди на цю земельну ділянку між Дашавською селищною радою і відповідачем. Згідно з п.5 Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Законні права та інтереси позивача порушуються оспорюваним правочином, оскільки відповідач, посилаючись на даний договір оренди, оскаржує в суді право позивача користуватись зазначеною земельною ділянкою. За таких обставин договір оренди земельної ділянки площею 0,06 га для ведення особливого селянського господарства, укладений між Дашавською селищною радою та [PERSON] на терміном 02.02.2006р. по 01.02.2011р. слід визнати недійсним як такий, що вчинений під впливом обману. Окрім цього зазначив, що на даний час в провадженні Стрийського міськрайонного суду знаходиться справа №2а-813/2011 за позовом [PERSON] до Дашавської селищної ради, який оспорює рішення про надання позивачці у користування спірної земельної ділянки. Визнання оспорюваного договору недійсним позбавляє відповідача як особу, з якою був укладений договір оренди землі, переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Відповідач та його представник позов заперечили з тих підстав, що договір оренди спірної земельної ділянки був укладений між ним (відповідачем) та Дашавською селищною Радою терміном на п'ять років - з 02.02.2006р. до 01.02.2011р. Це значить, що на час подання позовної заяви позивачкою термін дії договору оренди закінчився, тому визнання його недійсним не тягне жодих правових наслідків для сторін. В позовній заяві позивач не вказує на наслідки визнання договору оренди недійсним, хоча при визнанні договору недійсним суд повинен вказати, які наслідки наступають для сторін у випадку визнання договору оренди недійсним. Договір оренди був укладений між ним (відповідачем) і Дашавською селищною радою. Позивачка не була стороною договору, предметом якого є земельна ділянка, власником останньої є Дашавська селищна Рада, тому позивачка є неналежним позивачем. Укладеним договором позивачці жодної шкоди не завдано, з позовної заяви не зрозуміло, в чому полягає порушення її прав. Щодо обставини ніби-то незаконного отримання в оренду спірної земельної ділянки, сама ж позивачка в позовній заяві посилається на постанову Стрийського РВ УМВСУ від 06.05.2011р., якою відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо відповідача. [PERSON] спірною земельною ділянкою не користувалась. Земельною ділянкою користувався відповідач, про що їй було відомо і вона не заперечувала проти цього. Рішення Дашавської селищної ради №124 від 27.05.2011р. про надання в оренду спірної земельної ділянки позивачці відповідач оскаржив до Стрийського міськрайонного суду. На даний час постанова по справі не прийнята, справа знаходиться в процесі судового розгляду. Окрім цього постановою Львівського апеляційного адміністратитвного суду від 12.02.2014р. у справі за позовом [PERSON] до Дашавської селищної ради, третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про визнання нечинними рішень селищної ради №374 від 26.01.2006р. про надання в оренду змельної ділянки [PERSON] та №378 від 26.01.2006р. про припинення права [PERSON] на користування земельною ділянкою з тих підстав, що право позивача не було порушене. Представник треьої особи - Дашавської селищної ради Стрийського району Сапіщук С.А. вважала, що позов підлягає до задоволення, оскільки земельна ділянка площею 0,06 га в [ADDRESS] до 2006р. перебувала у користуванні [PERSON] Після того як відповідач подав заяву як згодом зясувалося від імені [PERSON] про припинення права користування зазначеною земельною ділянкою та заяву від свого імені про надання даної ділянки йому в користування, селищною радою було прийнято рішення, яким припинено право користуванн даною ділянкою [PERSON] і надано її в кристування [PERSON] Однак, у 2009р. зясувалося, що [PERSON] не подавала у 2006р. заяву про припинення права користування земельною ділянкою площею 0,06 га в [ADDRESS]. Спір, який виник з привроду користування зазначеною земельною ділянкою, вирішувався судом. Після того як [PERSON] придбала в 2011р. у [PERSON] житловий будинок, рішенням селищної ради земельна ділянка площею 0,06 га в [ADDRESS] була надана в коистування позивачці, оскільки ділянка межує з присадиою останньої. На даний час ця земельна ділянка приватизована позивачкою, яка вже отримала державний акт на право власності на земельну дялянку. Якщо б [PERSON] не підробив заяву від імені [PERSON] про припинення права користування зазначеною спірною ділянкою, селищна рада не прийняла б рішення про вилучення цієї ділянки у [PERSON] та не укладала б договору орендии із [PERSON] Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та з дотриманням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Положеннями ст.203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 3,5). Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору. Що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на момент укладання договору оренди землі) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форму платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; тощо. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог ст.ст. 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до Закону. Судом встановлено, що 02.02.2006р. між відповідачем та Дашавською селищною радою Стрийського району був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS]. Договір укладений на строк п'ять років (а.с.8). Укладенню зазначеного договору передувала заява «[PERSON]» датована 24.01.2006р., яка поступила 25.01.2006р. на імя селищного голови смт. Дашава. У заяві зазначено, що заявниця просить припинити право користування земельною ділянкою площею 0,06 га в [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з нотаріально завіреної заяви [PERSON] від 18.10.2012р. (а.с.10) остання не подавала до селищного голови [PERSON] заяву від 24.01.2006р., яка зареєстрована у Дашавській селищній раді Стрийського району 25.01.206р. за № 19/02-19, про припинення права користування земельною ділянкою площею 0,06 га в [ADDRESS]. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 06.05.2011р. (а.с.16) СДІМ Стрийського РВ ГУ МВСУ у Львівській області Кухтій Р.В. вбачається, що ним проводилася перевірка заяви [PERSON] щодо вчинення [PERSON] підроблення заяви від імені [PERSON] про припинення права користування земельною ділянкою площею 0,06 га в [ADDRESS]. В ході перевірки заяви встановлено, що земельна ділянка площею 0,06 га в [ADDRESS] з 1995р. належала [PERSON]. Рішенням Дашавської селищної ради від 26.01.2006р. дана земельна ділянка була вилучена згідно поданої заяви у [PERSON] і відповіно до рішення цієї ж ради від 26.01.2006р. №374 надана в оренду [PERSON] на термін 5 років, тобто до 01.02.2011р. Згідно висновку спеціаліста НДЕКЦ за №38 від 06.05.2011р. встановлено, що рукописний текст в заяві від імені «[PERSON]» на ім'я Дашавського селищного голови [PERSON] від 24.01.2006р. виконаний [PERSON], а підпис від імені «[PERSON]» у вказаній заяві виконаний ймовірно [PERSON] В порушенні кримінальної справи за підробку та використання підробленого документу щодо [PERSON] за ч.1, ч.3 ст.358 КК України відмовлено за відсутністю в діянні складу злочину. Згідно з п.п.19,20 Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач, підробивши письмову заяву від імені [PERSON], датовану від 24.01.2006р., про припинення права користування земельною ділянкою площею 0,06 га в [ADDRESS], навмисно ввів Дашавську селищну раду Стрийського району в оману щодо правового статусу цієї земельеної ділянки, тим самим спонукав Дашавську селищну раду Стрийського району, всупереч волі останньої, до вчинення з ним оспрюваного правочину, що в подальшому призвело до незаконного припинення права [PERSON] на користування спірною земельною ділянкою (вилучення рішенням селищної ради №378 від 26.01.2006р. з користування останньої цієї ділянки) та укладення договору оренди між Дашавською селищною радою і відповідачем, тобто навмисно ввів іншу сторону правочину в оману щодо обставин, які впливають на вчинення такого. Згідно з п.5 Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. На час розгляду даної справи термін дії оспорюваного договору закінчився, позивачка на підставі державного акту, виданого на підставі рішення Дашавської селищної ради Стрийського району №216 від 30.09.2011р. є власником земельної ділянки площею 0,0630 га в [ADDRESS]. В провадженні Стрийського міськрайонного суду знаходиться справа №2а-813/2011 за позовом [PERSON] до Дашавської селищної ради про визнання недійсним рішення №125 від 27.05.2011р. про надання в оренду [PERSON] спірної ділянки, провадження в якій зупинене до розгляду даної справи. Таким чином [PERSON] оспорює право [PERSON] на користування спірною земельною ділянкою, маючи на меті довести своє, передбачене ст.33 Закону України «Про оренду землі», переважне право особи, з якою був укладений договір оренди землі, перед іншими особами на укладення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк. З огляду на зазначене, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивачки є визнання недійсним оспорюваного договору оренди земельної ділянки, укладеного 02.02.2006р. між Дашавською селищною радою Стрийського району та [PERSON]

Outcome: approved