Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить зменшити розмір стягнених з нього аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2006 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2014 року, з урахуванням змін внесених рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року, з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині його доходу на кожну дитину (а разом 1/3 частину), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку. Оскільки з нього стягнуто аліментів в розмірі 7/12 частин, що перевищує 50 % доходів та ставить його в скрутне матеріальне становище, просив зменшити розмір стягнутих з нього аліментів за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2006 року та визначити розмір стягнених аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів заробітку( доходу). В судове засідання позивач не з'явився, від нього засобом електронного зв'язку надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає в повному обсязі з тих підстав, що відповідач мешкає зі своєю цивільною дружиною та дітьми однією сім'єю, ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет. Крім того, його цивільна дружина отримує державну допомогу. При цьому, її син навчається у учбовому закладі на контрактній основі, не отримує стипендію, а вона не працює. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2006 року, на підставі якого 03 березня 2006 року видано виконавчий лист, стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця с. Одарівка Оріхівскього району Запорізької області, на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку, починаючи з 09 грудня 2005 року і до його повноліття. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2014 року, з урахуванням змін внесених рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року, стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця с. Одарівка Оріхівського району Запорізької області, на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], по 1/6 частині його доходу на кожну дитину (а разом 1/3 частину), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, починаючи з 10 липня 2014 року до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що з позивача стягнуто аліменти по вищевказаним рішенням суду в рохмірі 7/12 частин від його доходу. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Проте відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір відрахувань із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України заінтересована особа вправі в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За правилами ст. 11,60 ЦПК України, яка визначає диспозитивність сторін, суд розглядає справу у межах заявлених позивачем вимог, наданих ним доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач відповідно до вимог ст. 20 ЦК України на обирає свій спосіб захисту на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Однак, позивач більше ніяких доказів про свій матеріальний стан не наддав, єдиним доводом позивача є зміна матеріального становища, внаслідок того, що з нього стягуються аліменти у розмірі, що перевищують 50 % його доходів. Отже, позивач не представив доказів, та судом при розгляді справи не встановлено, що після ухвалення рішення суду від 03 березня 2006 року про стягнення аліментів у позивача змінився матеріальний стан, оскільки розмір його доходів, а відповідно і утримань по сплаті аліментів за цей період не визначався, а само по собі утримання в розмірі 7/12 доходів позивача не суперечить вимогам ч.4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". До означених висновків також дійшов апеляційний суд Запорізької області у рішенні суду, винесеному 30 жовтня 2014 року під час перегляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стосовно розміру стягнених аліментів. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed