Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на земельну часту (пай) розміром 4,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності Асоціації пайовиків «Нове життя» с. Заньки Радомишльського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Теклянівка Радомишльського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] він являється спадкоємцем за заповітом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої серед іншого входить право на вказану вище земельну частку (пай), але у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно втрачений, позивач не має можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку, що і стало підставою його звернення до суду за захистом своїх прав. Позивач в підготовче засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. З матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась у 1997 році, тобто до [INFO] , тому правовідносини сторін урегульовані нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із статтею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" регламентовано, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадкування. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved