Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Диканської селищної ради Полтавської області про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом, права власності на житловий будинок. В обґрунтування позову вказує, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина, яка окрім іншого, складається з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] та має статус колгоспного двору, головою якого був нині померлий. Іншими членами вказаного колгоспного двору являлись нині померлі дружина спадкодавця [PERSON] та [PERSON] - мати останньої, які, як зазначає позивач [PERSON] , не здійснили виділення належних їм часток у майні колгоспного двору та відповідної державної реєстрації не провели. Саме через те, що спадковий будинок має статус колгоспного двору, позивач як спадкоємець за заповітом позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне будинковолодіння. Вказані вище обставини і слугували підставою для звернення позивача [PERSON] до суду з даним позовом. 08.04.2021 відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~28.04.2021 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. В судовому засідання представник позивача [PERSON] адвокат Таран Р.Ф. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Крім того пояснив, що вказане будинковолодіння придбане нині померлим [PERSON] за особисті кошти, відповідно до договору купівлі-продажу будинку. Саме на підставі вказаного договору було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок. В той же час, представник позивача пояснив, що нині померлі [PERSON] та [PERSON] фактично не були членами колгоспного двору, а являлись наймачами спірного будинковолодіння. Останні за життя не виділяли частки належні їм у колгоспному дворі, не скористались правом на частку у такому, тому вважає, що нині померлий [PERSON] на праві особистої власності володів житловим будинком, а отже його син позивач по справі, як спадкоємець за заповітом, має право на все спірне нерухоме майно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення свого представника. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив в якому вказав, що проти позову не заперечує, тобто позов фактично визнав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, вказавши, що не мають наміру оформляти право власності на частину спірного житлового будинку. Також зазначили, що після смерті матері прийняли спадщину у виді земельної ділянки, а після смерті батька [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог приватний нотаріус Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Хіцан Т.В. подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. Заперечення проти позову відсутні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Тарана Р.Ф., позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~19.12.1965 [PERSON] та [PERSON] (до шлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб у Андріївській сільській раді Диканського району Полтавської області, що підтверджено належно завіреною копією свідоцтва про одруження. (а.с.11). 07.04.1972 між правлінням колгоспу ім. Енгельса Диканського району Полтавської області та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу будинку. Згідно вказаного договору останній придбав у даному колгоспі житловий будинок, розташований в с. Андріївка Диканського району Полтавської області. (а.с.17). Судом встановлено, що 17.06.1989 Андріївською сільською радою народних депутатів Диканського району Полтавської області видано Свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок на ім`я [PERSON] .. В даному свідоцтві вказано, що житловий будинок розташований за вказаною адресою належить до колгоспного двору, голова якого є [PERSON] . Згідно довідки Диканської селищної ради, відповідно до даних будинкової книги № 2, особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 15.04.1991 рік, домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] відносилось до колгоспного двору. Головою колгоспного двору являвся [PERSON] , а його членами дружина останнього [PERSON] та її мати [PERSON] (а.с. 25). \~ \~ \~ \~Статтею 120 ЦК Української РСР, який діяв на момент виникнення майнових прав на спірне будинковолодіння визначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 121 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних - ст. 123 ЦК Української РСР. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. а п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Досліджені матеріали справи не містять відомостей щодо втрати [PERSON] , [PERSON] , або ж [PERSON] , права на свою частку у майні колгоспного двору. В той же час, суд не приймає доводи представника позивача по справі про те, що нині померлі [PERSON] та [PERSON] являлись наймачами спірного житлового будинку, а не його членами, оскільки, вказане повністю спростовується належними та допустимими доказами по справі. При цьому, на підтвердження протилежного адвокатом Тараном Р.Ф. доказів не надано. Отже, виходячи з принципу рівності часток у колгоспному дворі, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожному, належало по 1/3 частині спірного житлового будинку. [INFO] в с. Андріївка Диканського району Полтавської області померла [PERSON] , що вбачається з належно завіреної копії свідоцтва про її смерть. Спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , як спадкоємець за законом, прийняла її дочка [PERSON] , яка отримала в подальшому відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) (а.с.26). \~ \~ \~ \~Однак у встановленому законом порядку своє право власності на 1/3 частину спадкового будинковолодіння, яке належало її померлій матері [PERSON] - [PERSON] зареєструвати не встигла, оскільки померла [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про смерть. Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~316\~та ст.\~328 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи належну [PERSON] 1/3 частину житлового будинку, як члену колгоспного двору та успадковану нею 1/3 частину такого після смерті матері [PERSON] , належна їй частка в спірному будинку фактично становить 2/3 частини. \~ \~ \~ \~За таких обставин, хоча нині померла [PERSON] належним чином і не зареєструвала за собою право власності на 2/3 частини вказаного вище нерухомого майна, однак такою часткою володіла на законних підставах, користувалась ним як власник, тому суд приходить до висновку, що таке майно є спадковим. З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи встановлено, що після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, як спадкоємці за законом першої черги, спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] відповідачі по справі, які являються дочками нині померлої [PERSON] .. В той же час, сином нині померлої [PERSON] позивачем [PERSON] та її чоловіком нині померлим [PERSON] , подано заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.54-70). В подальшому, відповідачами [PERSON] та [PERSON] здійснено оформлення своїх спадкових прав на майно, яке відкрилось після смерті їх матері [PERSON] , зокрема на земельну ділянку (пай). [INFO] в с. Андріївка Диканського району Полтавської області, помер [PERSON] , що вбачається з відповідної копії свідоцтва про його смерть. З належно завіреної копії заповіту, посвідченого 23.11.2016 Андріївською сільською радою Диканського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 43, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті, заповів все своє майно сину [PERSON] позивачу по справі. Вказаний заповіт, не скасовувався та недійсним не визнавався. Як вбачається з довідки, виданої приватним нотаріусом Хіцан Т.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спірний житловий будинок, оскільки останній має статус колгоспного двору. Згідно технічного паспорта, виданого 23.02.2021 приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні літ. Б, б, погреба літ. б1, сараїв літ. В, в, Г, Ж, гаража літ. Е, вбиральні літ. Д, огорожі №1, воріт огорожі №2, колодязя питного №3. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що спірне господарство, яке розташоване по [ADDRESS] , відносилось до типу колгоспного двору, в якому станом на 15.04.1991р. головою був [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] членами такого двору. Відповідно кожному з них належало по 1/3 частині спірного майна. Після смерті [PERSON] спадкоємцем її 1/3 частини у спірному майні колгоспного двору стала донька [PERSON] , внаслідок чого її частка у даному майні збільшилась до 2/3 частин та фактично така частка є спадковим майном, яка відкрилося після смерті [PERSON] . За вказаних підстав, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , якому належала така частка як голові колгоспного двору. Разом з тим, суд

Outcome: partial