Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стаханівського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №593, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу "[PERSON]". В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, починаючи з 23.11.2013 року. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем склалися неприязнені відносини, відповідач вчиняє вдома сварки, все це призвело до того, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Спільне життя стало неможливим, подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у зв'язку з чим вона звертається до суду з цим позовом. Спір про майно та місце проживання дитини відсутній. В судове засідання позивач не з'явилася, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр», причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 23 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стаханівського міського управління юстиції у Луганської області, між позивачем та відповідачем 23.11.2013 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 593. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стаханівського міського управління юстиції у Луганської області. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У чинність ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved