Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В позовній заяві позивач вказує, що вона в період з 31 березня 2007 року по 25 березня 2010 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що вона працювала лікарем дерматовенерологом в шкіряно-венерологічному відділенні Мелітопольської самостійної поліклініки, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. Індустріальна, 89. Позивач зазначає, що 02 січня 2013 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ранку вона проводила прийом пацієнтів на робочому місці в своєму кабінеті № 2, розташованому на 1 поверсі за адресою: м. Мелітополь, вул. Індустріальна, 89. Під час прийому в її кабінет зайшов відповідач з букетом троянд і запропонував помиритися з ним. Вона відмовилася. Після цього, через дві години він появився у нетверезому стані, в присутності колег позивача по роботі та пацієнтів почав кричати, погрожував убити позивача, ображав її нецензурними словами; казав, що у неї близькі стосунки з іншими чоловіками. Відповідач буцав меблі, з погрозами та брудною лайкою увірвався до кабінету завідуючого № 13, розташованому також на 1 поверсі по вулиці Індустріальній, 89 в місті Мелітополі. Співробітники були вимушені викликати наряд міліції, щоб якось привести до тями відповідача. По факту хуліганських дій складений протокол про адміністративне порушення та на відповідача було накладене адміністративне стягнення. Крім того, позивач вказує, що 04 лютого 2013 року приблизно о 14 годині 00 хвилин вона поверталася з роботи додому по вулиці Індустріальній. Позаду неї йшли медична сестра - [PERSON] та акушерка [PERSON] Відповідач під'їхав до неї на машині, почав хапати її за руки, за сумку та тягнути до машини. При цьому він ображав її нецензурними словами, розірвав шубу. Вона насилу вирвалася від нього. До позивача підійшли [PERSON] та [PERSON] Далі вони йшли втрьох, а відповідач їхав поруч та продовжував ображати позивача нецензурними словами. Вона відразу ж написала заяву про скоєне відповідачем до Мелітопольського МВ УМВС в Запорізькій області. Позивач зазначає, що відповідач поширював про неї негативну інформацію та ображав її нецензурними словами в присутності її пацієнтів, лікарського та молодшого медичного персоналу; поширення такої інформації та образи ганьблять її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки вона добросовісно працює лікарем, має добру репутацію за місцем роботи в шкіряно-венеричному відділенні та місті в цілому. Позивач також вказує, що неправомірними діями відповідача принижені не тільки мої честь та гідність, ділова репутація, а також заподіяна їй і моральна шкода, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач принизив її перед іншими людьми (колегами та пацієнтами) та поширив недостовірні відомості стосовно неї. Вона дуже сильно переживає та хвилюється з цього приводу. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 25 000 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., завдану приниженням її честі, гідності та ділової репутації. В судове засідання сторони з'явилась позивач та її представник. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просять суд задовольнити позов. У зв'язку з відсутністю відповідача не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи є заперечення відповідача проти позову, в якому він вказує, що вимоги позивача є недостовірними та необґрунтованими. Відповідач зазначив, що він дійсно 02 січня 2013 року приходив на роботу до позивача і хотів помиритися із нею, але вона йому відмовила. Нецензурними словами він її не ображав та не погрожував її життю, а просто розмовляв з нею на підвищеному тоні. Конфіденційної інформації щодо позивача у присутності клієнтів та персоналу він не розголошував, а тільки висловлював свою думку щодо позивача. Також відповідач вважає, що своїми діями він не завдав моральних страждань позивачу, оскільки ніякої зміни у способі її життя від цього не відбулося. Відповідач вважає, що обставини, про які стверджує позивач, не мають юридичного значення та доказів. Тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, зі згоди позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач та відповідач 31 березня 2007 року уклали шлюб. а.с. 6 об.а. [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON]. а.с. 7 25 жовтня 2010 року вказаний шлюб розірваний. а.с. 6 10 квітня 2013 року [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». а.с. 14 Згідно Довідки з КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 03 березня 2014 року, [PERSON] працювала на посаді лікаря-дерматовенеролога в КУ «Мелітопольська міська поліклініка № 3» ММР ЗО з 05 серпня 2009 року по 01 серпня 2013 року. Згідно Характеристики головного лікаря вказаного закладу, [PERSON] за час роботи в поліклініці зарекомендувала себе як гарний фахівець та дисциплінована особа. В колективі користувалася повагою, виконувала всі завдання головного лікаря. Врівноважена, мала добрі стосунки з лікарями відділення та середнім медичним персоналом. Згідно Висновку дільничного інспектора Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області Кадирова С.С. від 02 січня 2013 року, 02 січня 2013 року о 13 годині 30 хвилин до чергової частини Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області надійшла заява [PERSON] про те, що [PERSON], знаходячись в приміщенні МП № 3 висловлювався на його адресу брудною лайкою та погрожував фізичною розправою. Згідно Висновку дільничного інспектора Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області Сазонова О.Н. від 04 лютого 2013 року, 04 лютого 2013 року до чергової частини Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області надійшла заява від [PERSON] про те, що 04 лютого 2013 року приблизно о 14 годині 25 хвилин її колишній чоловік - [PERSON], знаходячись біля 3-ї міської поліклініки по вул.. Індустріальної, буд. 89 в м. Мелітополі, висловлювався на її адресу брудною лайкою, погрожував фізичною розправою та хватав за одяг. Допитана в судовому засіданні 20 лютого 2014 року свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка - її колишня співробітниця, а відповідач - колишній чоловік позивачки. Свідок зазначила, що 02 січня 2013 року відповідач у нетверезому стані зайшов до кабінету позивачки, де ще знаходилась свідок та медична сестра. [PERSON] приніс квіти та спочатку визнавався у своїх почуттях [PERSON] та просив повернутися її додому. Коли остання йому відмовила, він почав виражатися брудною лайкою та пішов з кабінету. Через 2 години відповідач повернувся, але кабінет позивачки був зачинений, і він спитав у свідка, де позивачка, та вийшов з кабінету. Після цього свідок зателефонувала позивачці та повідомила про це, остання сказала, що потрібно викликати міліцію. Коли свідок вийшла в коридор, [PERSON] стояв біля дверей завідуючого - кабінету № 13 і намагався туди увійти. [PERSON] у коридорі виражався нецензурною лайкою та з кабінету вийшла [PERSON]. Він почав казати, що вона - його дружина, не повинна гуляти та вести розпусний спосіб життя, і він хоче зберегти сім'ю. Свідок зазначила, що в той момент в коридорі були пацієнти. Потім приїхав наряд міліції і склали адміністративний протокол на [PERSON] Свідок також пояснила, що їй відомо, що 04 лютого 2014 року [PERSON] також викликала міліцію щодо дій [PERSON] Допитана в судовому засіданні 20 лютого 2014 року свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює разом із позивачкою, яка є лікарем. Свідок зазначила, що 02 січня 2013 року вона була в кабінеті разом із [PERSON]. Коли з кабінету вийшов пацієнт, зайшов [PERSON], якого свідок бачила вперше, у нетверезому стані і з квітами. Квіти він поклав на стіл свідка, сів на стілець та почав грімко говорити, чому [PERSON] не бере слухавку та при цьому висловлювався брудною лайкою. Позивачка попросила його вийти з кабінету, він вийшов та голосно грюкнув дверима. Біля дверей були пацієнти. Свідок зазначила, що відповідач підійшов до кабінету завідуючого, висловлювався брудною лайкою та звинувачував [PERSON] у якихось зв'язках із лікарем. Потім відповідач повернувся до кабінету лікаря, свідок закрилася всередині, оскільки його боялася. В реєстратурі викликали наряд міліції. Свідок також зазначила, що їй відомо про те, що відповідач 04 лютого 2013 року силком затягував [PERSON] до автомобіля. Свідок повідомила, що іноді бувають дзвінки [PERSON] від [PERSON], вона після них плаче та дуже переживає. Допитана в судовому засіданні 20 лютого 2014 року свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює разом із позивачкою, відповідача в лікарні не бачила. Свідок пояснила, що 04 лютого 2013 року приблизно о 14-00 годині вона разом із [PERSON] поверталися з роботи, [PERSON] також йшла попереду них метрів на 100 м по вул. Індустріальній і була в їх полі зору. Свідок пояснила, що до позивачки під'їхала машина, вийшов молодий чоловік та вів себе агресивно: хватав її за сумку та заштовхував в машину. [PERSON] плакала, відштовхувалася від нього та просила викликати міліцію. Свідок та [PERSON] підійшли до них. [PERSON] сказав, що він чоловік [PERSON], хоче з нею поговорити та при цьому висловлювався брудною лайкою. Потім [PERSON] зателефонувала з мобільного телефону до бухгалтерії поліклініки та попросила викликати міліцію. Після цього [PERSON] відпустив [PERSON] і далі вони пішли втрьох, а відповідач їхав рядом на автомобілі та посміхався. Допитана в судовому засіданні 20 лютого 2014 року свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка - її колега, відповідача не знає, їй відомо, що він колишній чоловік [PERSON]. Свідок пояснила, що 04 лютого 2013 року вона разом із [PERSON] поверталися з роботи по вул.. Індустріальній, [PERSON] йшла попереду них метрів на 50 м. Свідок пояснила, що біля позивачки зупинилася машина, вийшов молодий чоловік та став хватати її за сумку та заштовхувати в машину. [PERSON] плакала, відштовхувалася від нього та просила викликати міліцію. [PERSON] сказав, що він чоловік [PERSON] та хоче з нею поговорити. Потім свідок зателефонувала з мобільного телефону до бухгалтерії поліклініки та попросила викликати міліцію. Після цього [PERSON] відпустив [PERSON] і далі вони пішли втрьох, а відповідач їхав рядом на автомобілі. Свідок зазначила, що [PERSON] на адресу [PERSON] висловлювався брудною лайкою і схоже був у нетверезому стані. Свідок також пояснила, що при ній таких інцидентів в лікарні не було. Згідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 28 Конституції України та ст. 270 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Згідно до ч.ч. 1, 2 ЦК України, кожен має право на повагу його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Як зазначено у роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь(поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Частинами 1, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача принижені честь, гідність та ділова репутація позивача. А тому суд вважає, що є достатньо підстав для стягнення на користь позивача з відповідача моральної шкоди. Отже, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає можливим визначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 15 000 грн. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що при подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 250 грн. 00 коп. а.с. 3 Оскільки позов задоволено частково, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача також суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial