Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на автомобіль Daewoo Lanos ТF69Y, випуску 2006 року, шасі(рама) №[NUMBER], ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ММРЕВ УДАІ УМВС в Миколаївській області 03 липня 2006 року, а також зняття арешту з автомобіля, накладеного Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області від 21.01.2014 року. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за вказаний автомобіль він передав відповідачці [PERSON] грошові кошти, отримав автомобіль, ключі та документи, а також письмову розписку про передачу коштів, однак на даний час через боргові зобов'язання відповідачки [PERSON], до яких позивач не має відношення, накладено арешт, що перешкоджає позивачеві користуватися та розпорядитися автомобілем, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав власника. У судове засідання позивач подав заяву, згідно якої підтримав вимоги за позовом у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення їм матеріалів справи, а також заявами відповідачки [PERSON] та представника банку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що автомобіль Daewoo Lanos ТF69Y, випуску 2006 року, шасі(рама) №[NUMBER], ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ММРЕВ УДАІ УМВС в Миколаївській області 03 липня 2006 року за [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ММРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області. 26 травня 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] була укладена угода про відчуження автомобіля на користь позивача, відповідачка отримала грошові кошти за вказаний автомобіль та надала письмову розписку, в якій зазначено про отримання нею кошти за автомобіль. Переоформити автомобіль позивач можливості не мав, оскільки не були повністю виплачені кошти по кредитному договору, укладеному між власником автомобіля та банком. У підтвердження відчуження автомобіля відповідачка надала нотаріально посвідчену довіреність від 27.02.2009 року, при цьому, для надання довіреності позивачеві, банк видав довідку, згідно якої не заперечував проти передання автомобіля позивачеві. За спірний автомобіль позивач виплатив залишок кредиту та користувався автомобілем безперешкодно понад п'ять років. 06.05.2014 року у позивача було вилучено автомобіль працівниками ДАІ та поміщено на арешт майданчик, оскільки у відповідачки [PERSON] перед цим же банком виникли боргові зобов'язання за іншим кредитним договором по іншому автомобілю, у зв'язку з чим ДВС Жовтневого РУЮ Миколаївської області на вказаний автомобіль, що по цей час зареєстрований за відповідачкою, був накладений арешт постановою від 21.01.2014 року. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст.202-205, 316, 317, 319, 321, 328, 655 ЦК України та ст.60 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 205 даного кодексу передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном.Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1ст.319ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Транспортний засіб є рухомою річчю (майном), право власності на таке майно набувається на підставі правочинів. Договір купівлі-продажу транспортного засобу як правочин опосередковує перехід транспортного засобу як майна у власність. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Договір купівлі-продажу є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, правочин, зокрема, має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч.4, 5 ст.203 ЦК України). Правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі (п.3 ч.1 ст.208 ЦК України). Таким чином, для договору купівлі-продажу транспортного засобу обов'язковою є письмова форма. Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Отже, купівля-продаж як двосторонній правочин є погоджена дія двох (трьох) осіб на припинення і, відповідно, набуття цивільного права власності на транспортний засіб та цивільного обов'язку, обумовленого цим правом. За таких обставин є підстави вважати, що сторони вчинили правочин купівлі-продажу транспортного засобу з реальним настанням правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved