Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Диканської селищної ради Полтавської області про визнання за ним права власності на житловий будинок, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , має статус колишнього колгоспного двору. Головою вказаного колгоспного двору була нині померла [PERSON] , інших членів не було. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіла все своє майно позивачу по справі. За життя остання у встановленому законом порядку, зареєструвала своє право власності на спірне будинковолодіння та отримала відповідний правовстановлюючий документ, який в подальшому нею втрачено, що унеможливлює на даний час отримання позивачем отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] . В підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Репало Д.О. не з`явились, подали заяву в якій вказано про підтримання позовних вимог, а розгляд справи по суті просять провести у їх відсутність. Представник відповідача Диканської селищної ради Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, вказаним органом надіслано на адресу суду відзив на позов, згідно якого відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника. Представник Диканської державної нотаріальної контори, як третя особа по справі, яка не заявляє самостійних позовних вимог, до суду не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, заперечення щодо позову відсутні. Враховуючи те, що позивач позов підтримав, відповідачем було подано відзив на позов, у якому він зазначив про визнання позову, його визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи, інтереси інших осіб, третя особа заперечень щодо заявленого позову не подала, судом розгляд справи по суті проведено в підготовчому засіданні з ухваленням рішення, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с. Байрак Диканського району Полтавської області померла [PERSON] (а.с.7). 20.12.1989 виконавчим комітетом Байрацької сільської ради народних депутатів на ім`я [PERSON] видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , яка визначена головою колгоспного двору. (а.с. 10). Згідно запису погосподарської книги № 2 (1987-1990 роки), особовий рахунок № [NUMBER] , головою вказаного вище домогосподарства була нині померла [PERSON] .. Інші члени домогосподарства відсутні. Відповідно до наданої Диканською селищною радою Полтавського району Полтавської області, довідки померла [PERSON] постійно проживала та була зареєстрованою за вказаною до дня своє смерті за вказаною вище адресою. Разом з [PERSON] був зареєстрований [PERSON] - позивач по справі. Згідно технічного паспорта, виготовленого 31.03.2020 приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , в цілому складається з житлового будинку літ. Е-1, літньої кухні літ. А, а, Д, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, колодязя питного №1. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.а п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Окрім цього, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент набуття права власності померлою [PERSON] на вказаний будинок, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. З досліджених матеріалів справи, встановлено, що нині померла [PERSON] , не втратила своє право на майно колгоспного двору, здійснила реєстрацію свого права власності на нього у встановленому на той час законом порядку, отримавши відповідний правовстановлюючий документ, хоча такий в подальшому було втрачено, а отже є її власністю, тому відповідно є спадковим майном, яке відкрилось після її смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Як вбачається з належно завіреної копії заповіту, посвідченого 08.05.2003 секретарем Байрацької сільської ради Диканського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 72, [PERSON] на випадок своєї смерті, заповіла все своє майно [PERSON] - позивачу по справі (а.с.113). Вказаний заповіт, не скасовувався та недійсним не визнавався. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої третьою особою по справі, що після смерті [PERSON] , була заведена спадкова справа. У вказаній спадковій справі мається заява про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON] - позивача по справі. Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Однак, позивачу, відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через неможливість встановлення дійсного складу спадкового майна, оскільки втрачено правовстановлюючий документ, на спірне будинковолодіння, виданий на ім`я спадкодавця. Враховуючи викладене та те, що спадкодавцем [PERSON] правомірно набуто право власності на будинковолоідння, однак за життя втрачено правовстановлюючий документ, виданий на це майно, внаслідок чого не можливо вирішити питання прийняття спадщини в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на спірне нерухоме майно, що належало померлій. На підставі викладеного,

Outcome: approved