Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

позивач у жовтні 2013 року звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що належав його матері, [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги він обґрунтував тим, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті матері, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Представник позивача у суді позов підтримав та просила його задовольнити. Позивач та представник Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, яких належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, не повідомили суд про поважні причини неявки. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Тобто право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розмір будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської, селищної сільської ради народних депутатів. Оскільки спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1965 році, до введення в дію діючого ЦК України, факт належності будинку матері позивача [PERSON] підтверджується випискою з погосподарської книги Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 14-15). Згідно довідки Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] збудований та введений в експлуатацію в 1965 році, відповідає установленим санітарним та будівельним нормам, розташований на земельній ділянці площею 0,2227 га, яка належить [PERSON].(а.с.24-25). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 485211 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,2227 га, розташована по [ADDRESS] і призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.21). Згідно технічного паспорту дійсна вартість будинку складає 46009 гривень (а.с.8-13). Ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 1 ст.1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 17 травня 2013 року встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] є матір'ю [PERSON] (а.с.28-29). Рішення набрало законної сили 28 травня 2013 року (а.с.28-29). 29 листопада 2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим № 37, згідно з яким позивача призначено спадкоємцем належного їй майна, що складається з житлового будинку під [ADDRESS] (а.с.6). Даний заповіт не змінено та не відмінено, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.7). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 13 січня 2014 року встановлено, що заповіт, посвідчений 29 листопада 2005 року секретарем Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, реєстровий № 37, від імені [PERSON], померлої [INFO], в частині призначення [PERSON] спадкоємцем житлового будинку та земельної ділянки, дійсно складений на користь та на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с. 63). Рішення набрало законної сили 02 лютого 2014 року. [PERSON] до дня своєї смерті проживала в [ADDRESS], та померла [INFO]. Вказані обставини підтверджуються довідкою Ярославської сільської ради Саратського району та свідоцтвом про смерть (а.с. 22, 24). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на таке майно: земельну ділянку площею 0,2227 га, належну спадкодавцю на підставі державного акту серії ЯК № 485211 та житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] (а.с.8-13, 21). Позивач, як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с.38-51). З відповіді нотаріуса вбачається, що він відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.19). Оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його матері [PERSON], тому суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Outcome: approved