Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в сумі 41400,00 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.05.2014 року о 16 год. 00 хв. в с. Станишівка Житомирського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мітсубіші», яким керував [PERSON] та автомобілем потерпілого, який отримав механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована Полісом № АС 3359893 від 31.07.2013 року, за яким позивач застрахував відповідальність. Потерпілий звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та позивачем було здійснено виплату в сумі 41400,00 грн. 29.03.2017 року позивачем відповідачу було надіслано лист-претензію з вимогою сплатити борг, однак даний лист залишений без відповіді, борг не сплачений, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, 30.01.2018 року надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надсилання повісток за місцем реєстрації. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 31.07.2013 року між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було оформлено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії полісу до 30.07.2017 року (а.с. 4). 22.05.2014 року о 16 год. 00 хв. в с. Станишівка Житомирського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мітсубіші», яким керував [PERSON] та автомобілем [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7), заявою про страхове відшкодування (а.с. 8). Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративну справу закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 5). Відповідно до страхового акту № 2194113/07/2014 від 20.10.2014 року розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті склав 41400,00 грн. (а.с. 15). Згідно платіжного доручення № 26652 від 20.10.2014 року ПАТ «СГ «ТАС» здійснила виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 41400,00 грн. (а.с. 16). Згідно положень ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до частини 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Постановою ВСУ України від 30.03.2016 року у справі №6-186 цс16 зроблено правовий висновок, в якому зазначено, що в разі , якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, в наслідок чого в останнього виникли необгрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Верховний Суд України у постанові від 12.12.2014 року у справі № 6-1ЦС14 зробив правовий висновок про те, що виходячи з аналізу ст.ст.33,38 Закону України " Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" слід зазначити, що у звязку з внесенням до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Згідно постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами, майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями джерела підвищеної небезпеки має наставати як при цілеспрямованому їх використанні так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей . Збитки відшкодовуються в повному обсязі відповідно до реальної вартості на час розгляду справи, втраченого майна. робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. З винної особи особи за регресною вимогою стягується сума майнових втрат, понесених на виконання зобовязання про відшкодування шкоди. З урахуванням встановленого, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 41400,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved