Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 02 лютого 2016 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 19 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 27000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказував, що відповідач свої зобовязання не виконав, станом на 31 грудня 2015 року загальна заборгованість перед банком складає 31631,85 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 31631,85 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, подавав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково та не заперечував щодо стягнення заборгованості за договором в розмірі 13124,85 грн., в задоволенні решти вимог просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 березня 2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 27 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти. Судом встановлено та не оспорювалося представником відповідача, що відповідач [PERSON] свого обовязку належним чином не виконав, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти не повертав. Зокрема, станом на 31 грудня 2015 року (межі позовних вимог) загальна заборгованість відповідача перед банком, розрахована за умовами кредитного договору, складає 31631,85 грн., з яких: 13670,99 грн. заборгованість за кредитом, 15016,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200 грн. заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. і 1494,37 грн. суми штрафів. Разом з тим, згідно з положеннями ст. 14 п.15, ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, тому в силу норм ст. 14 п.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з початку і до закінчення особливого періоду щодо його зобовязань штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, та триває по теперішній час. Тому суд приходить до висновку, що саме з 18 березня 2014 року за зобовязаннями відповідача не підлягали нарахуванню штрафні санкції, пеня, а також проценти за користування кредитом. Разом з тим, як вбачається з наданих до суду доказів, станом на час настання особливого періоду, тобто, до 18 березня 2014 року розмір нарахованих та не сплачених відповідачем відсотків за кредитним договором склав 699,84 грн. (17,54 грн.+5,08 грн.+677,22 грн.). Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором від 19 березня 2008 року в розмірі 14370 грн. 83 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 13670,99 грн. та 699,84 грн. нарахованих відсотків. В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, які не повинні нараховуватися в особливий період, тобто з 18.03.2014 року, слід відмовити. Також з відповідача підлягає до стягнення 1378 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: partial