Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Представник Підволочиського районного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 2058,43 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що [PERSON] 15 червня 2018 року зареєструвався у Підволочиській районній філії Тернопільського ОЦЗ в якості шукача роботи. Відповідно до наказу районного центру зайнятості від 20 червня 2018 року № НТ180620 статус безробітного йому наданий з 15 червня 2018 року. Призначення та виплата допомоги по безробіттю розпочато з 22 червня 2018 року у розмірі 544 грн. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття», «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним», затвердженого спільним Наказом міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62 від 13.02.2009 року, п.26 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ №1266 від 26 вересня 2001 року (із змінами та доповненнями), Підволочиською районною філією Тернопільського ОЦЗ проводилась перевірка (звірка) достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. За результатами звіряння був складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» від 16 жовтня 2018 року №40. Розслідуванням виявлено, що [PERSON] під час реєстрації в Підволочиській районній філії Тернопільського ОЦЗ надав трудову книжку [NUMBER] , згідно якої звільнений з останнього місця роботи 28.04.2017 р. за ст. 36. п.1 КЗпПУ. В результаті звірки з ДРЗДСС було виявлено, що Волочиською філією ТзОВ «Агробізнес» прозвітовано про дату припинення трудових відносин - 15.05.2017 р. за ст. 38 КЗпПУ. 10.10.2018 року [PERSON] подав трудову книжку [NUMBER], згідно якої дата звільнення з останнього місця роботи - 15.05.2017 р. за ст.38 КЗпПУ. Згідно наказу Підволочиської районної філії Тернопільського ОЦЗ від 16.10.2018р. №НТ181016 [PERSON] з 16.10.2018р. припинено виплату допомогу по безробіттю у зв`язку з поданням особою недостовірних даних відповідно до п. 1 ст. 45 ЗУ "Про зайнятість населення", п. 1 ст. 31 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" та пп. 2 п. 1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності. Згідно вищезазначеного наказу припинено реєстрацію [PERSON] як безробітного, у зв`язку з встановленням факту поданням особою недостовірних даних відповідно до абз. 19 пп.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу. Тернопільським обласним центром зайнятості був виданий наказ від 18.10.2018 року № 294 «Д» про повернення виплати допомоги по безробіттю в сумі 2058, 43 грн. На адресу [PERSON] 18.10.2018р. був надісланий лист №.26-02/2605 про повернення допомоги по безробіттю в сумі 2058, 43 грн. 23.01.2019р. Підволочиською районною філією Тернопільського ОЦЗ направлено претензію № 26-02/274 від 24.01.2019р. [PERSON] про повернення виплати допомоги по безробіттю. Зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку кошти не повернув, представник позивача просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 01 квітня 2019 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить справу розглянути у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзив на позов на надав, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, причини його неявки суду не відомі, а тому у відповідності до ст.281 ЦПК України, слід ухвалити заочне рішення по справі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247,179 ЦПК України, виходячи з наступного: 15 червня 2018 року [PERSON] звернувся до відділу надання соціальних послуг із заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198. З правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття», - ознайомлений, а також відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» проінформований про обробку його персональних даних з метою здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття, що стверджується заявою [PERSON] від 15 червня 2018 року. У відповідності до трудової книжки серії [NUMBER] від 27 червня 2003 року, пред`явленої заявником , останній звільнений з роботи за згодою сторін згідно Наказу № 5 від 28 квітня 2017 року. Відповідно до наказу Підволочиської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 20 червня 2018 року № НТ180620 [PERSON] надано статус безробітного з 15 червня 2018 року. Згідно наказу № НТ180622 від 22 червня 2018 року [PERSON] призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату з 22 червня 2018 року. У відповідності до Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» від 16 жовтня 2018 року №40 розслідуванням виявлено, що [PERSON] , під час реєстрації в Підволочиській районній філії Тернопільського ОЦЗ надав трудову книжку [NUMBER] , згідно якої звільнений з останнього місця роботи 28.04.2017 р. за ст. 36. п.1 КЗпПУ. В результаті звірки з ДРЗДСС було виявлено, що Волочиською філією ТзОВ «Агробізнес» прозвітовано про дату припинення трудових відносин - 15.05.2017 р. за ст. 38 КЗпПУ. 10.10.2018 року [PERSON] подав трудову книжку [NUMBER], згідно якої дата звільнення з останнього місця роботи - 15.05.2017 р. за ст.38 КЗпПУ. У зв`язку із поданням недостовірних даних, безробітному [PERSON] необхідно повернути незаконну нараховану допомогу по безробіттю за період з 22 червня 2018 року по 15 жовтня 2018 року в розмірі 2058, 43 грн. Наказом Підволочиської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 16 жовтня 2018 року № НТ181016 у зв`язку з постановленням факту подання особою недостовірних даних та документів на підставі яких було прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення відповідно до пп.8 ст. 45 ЗУ пЗН, пп.8 п. 1 ст. 31 ЗУпЗДССВБ, та пп.2п. 1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницькою діяльністю - припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного. Згідно ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законом, доходів. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009року, Постанови правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за №232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного. Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати йому матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктом 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: «сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг». Ч.3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. передбачає, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Пунктом 8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого постановою КМУ № 219 від 14.02.2007 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку. Згідно з п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. На виконання ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, Тернопільським обласним центром зайнятості видано наказ про повернення гр. [PERSON] коштів у сумі 2058,43 грн за період перебування на обліку як безробітного з 22 червня 2018 року по 15 жовтня 2018 року. Копію наказу та повідомлення про повернення коштів направлено [PERSON] . Крім того, 24 січня 2019 року Підволочиським районним центром зайнятості на адресу [PERSON] направлено претензійний лист з проханням перерахувати на рахунок Тернопільського обласного центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 2058 грн 43 коп за період з 22 червня 2018 року по 15 жовтня 2018 року. Як убачається із повідомлення про вручення поштового відправлення претензійний лист отримано адресатом 28 січня 2019 року, проте на час подання позовної заяви сума незаконно отриманої допомоги Відповідачем на рахунок Тернопільського обласного центру зайнятості не повернута. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що спори, які виникають із правовідносин за цим законом, вирішуються в судовому порядку. Згідно ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі наведеного, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставним та підлягають до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved