Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ZPXRRX00160532 від 14.03.2007 року в сумі 59378,31 грн. та судові витрати у сумі 1600 грн. Позов обґрунтовує наступним. 14.03.2007 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір № ZPXRRX00160532. Відповідно до умов даного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 2968,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договірні зобов`язання за кредитним договором відповідач виконувала не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті кредиту станом на 13.12.2017 року в розмірі 59378,31 грн., яка складається з наступного: заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 28905 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 27169,16 грн.; штрафи - 500,00 грн.фіксована частина, процентна складова -2803,73 грн. 13.03.2018 р. заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №ZPXRRX00160532 від 14.03.2007 в розмірі 59378,31 грн., Стягнуто з [PERSON] судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 18.06.2020 р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області №328/8/18 від 13.03.2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Заочне рішення від 13.03.2018 року по цивільній справі №328/8/18 за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасоване і призначено справу до розгляду в спрощеному порядку на 10 годину 30 хвилин 28 липня 2020 року у приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28.07.2020 р. заяву [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» банківські виписки про надходження грошових коштів по погашенню кредиту №ZPXRRX00160532 від 14.03.2007 року за період з 14.03.2007 року по 15.2.2017 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, надав відповідь на відзив наступного змісту. В провадженні Токмацького районного суду Запорізької область перебуває справа №328/8/18 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Відповідач подав відзив на позовну заяву, на який вважає за необхідне надати наступну відповідь. Відповідно до укладеного договору №ZPXRRX00160532 від 14.03.2007 року відповідач 14.03.2007 року отримала кредит у розмірі 2968,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідач дещо вводить суд в оману, зазначаючи в своїх поясненнях, що отримані кошти в розмірі 2968,80 грн. вона передала своєму колишньому чоловіку. Відповідно до договору №ZPXRRX00160532 від 14.03.2007 Позичальник доручає Банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: в сумі 2474,0 на поточний рахунок [NUMBER] .... з призначенням платежу. "Перерахування коштів згідно з рахунок фактурою №328 від 14.03.2007 р..... "На підтвердження перерахування коштів в сумі 2474,0 грн. надаємо рахунок-фактуру №328 від 14.03.2007 р. в сумі 494,8 на поточний рахунок [NUMBER] ..... з призначенням платежу "Сплата єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором № ZPXRRX00160532 від 14.03.2007". Щодо строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У зв`язку з цим, оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 договір ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Одночасно ст. 526 ЦК України наголошує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надали письмову заяву про застосування позовної давності та відзив наступного змісту. Позов відповідач не визнає у повному обсязі, свою незгоду з позовною заявою відповідач обґрунтовує наступним. 13 березня 2018 року Токмацький районний суд Запорізької області повністю задовольнив позов Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до відповідача і постановив стягнути з відповідача на користь позивача - 59 тисяч 378 гривень 31 копійку. Зазначена сума боргу складається з наступного: - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 28 905 грн.; - пеня, за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 27 тисяч 169 гривень 16 копійок; - штрафи 500 гривень фіксована частина, процентна складова 2 тисячі 803 грн. 73 коп. Дійсно, 14 березня 2007 року, згідно кредитного договору №ZPXRRX00160532 відповідач отримала кредиту «Приватбанку» в сумі 2 тисячі 968 грн. 80 коп. строком на 12 місяців під 12% річних, банківська комісія за користування кредитом склала - 72 грн. 74 коп. на місяць. Погашення боргу було слід проводити з 14 по 19 число кожного місяця по 336 грн.75 коп., щоб не порушувати умови зазначеного договору, а також щоб не нараховувались штрафні санкції за несвоєчасну сплату боргу, та його несплату. Але умови зазначеного договору кредиту не виконувались, оскільки і тіло основного боргу і відповідні штрафи за несвоєчасне погашення та непогашення боргу не сплачувались. Саме з цих причин почала збільшуватись заборгованість. Відповідно, для погашення боргу без нарахування йому штрафних санкцій повинен був сплачувати щомісячно 336 грн. 75 коп., а замість цього сплачував лише 233 грн. 33 коп. щомісячно. Починаючи з березня 2007 року, на залишок поточної заборгованості за кредитом за рік було нараховано штрафних санкцій (процентів) на суму 191 грн. 02 коп., на залишок простроченої заборгованості за кредитом було нараховано процентів 1 275, 46 коп., що у сумі складає 1 466 грн. 48 коп. 27.06.2007 р. відповідачем було сплачено лише 216 грн. 56 коп. Отже, станом на початок 2008 року борг за процентами становить 1 249 грн. 92 коп. За несвоєчасну сплату грошових коштів відповідачу була нарахована пеня в сумі 206 грн. 43 коп. Відповідачем було сплачено лише 16 грн.79 коп. Отже на початок 2008 року сума пені становить 189 грн. 64 коп. Також, за порушення умов договору був нарахований комісійний збір в сумі 654 грн. 66 коп. Відповідач сплатив лише 21 грн. 22 коп. Таким чином, станом на початок 2008 року заборгованість по комісійному збору склала -436 грн. 44 коп. За один рік на залишок поточної заборгованості за кредитом було нараховано процентів 17 грн. 72 коп., на залишок простроченої заборгованості за кредитом було нараховано процентів 1 384 грн. 31 коп. 08.04.2008 р. було сплачено лише 547 грн. 56 коп. Отже борг за процентами становить 2 102 грн. 32 коп. Таким чином, починаючи з 08 квітня 2008 року по 29 грудня 2014 року відповідач не зробив жодної плати для погашення зазначеного боргу. Це грубе порушення стороною умов договору, які повинні неухильно виконуватись сторонами угоди. Необхідно зауважити, що позивач звертаючись до суду з заявою про стягнення з відповідача заборгованості по договору кредиту, про причину свого пропуску строку позовної давності до суду за захистом своїх прав взагалі не згадує. Позивач також не звертається до суду з клопотанням «Про поновлення строку позовної давності». При цьому заявник не зазначає, що стало причиною порушення закону. Необхідно вказати, що в разі пропуску строку позовної давності для позивача виникають негативні наслідки цього пропуску. «1. Особа, яка виконувала зобов`язання після пропуску позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного навіть, якщо вона в момент виконання не знала про закінчення строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. (ч.1, ч.4 ст.267 ЦК України). Таким чином суд, повинен застосувати вимоги чинного законодавства України, яке врегульовує дані правові відносини, і зокрема ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України і відмовити заявнику в задоволенні його позовних вимог. Необхідно зазначити, що ці висновки стосуються суми тіла основного боргу. Згідно даних розрахунку позивача, які додаються до заяви відповідач в 2014 році погасив прострочену заборгованість за кредитом. За рік, на залишок простроченої заборгованості за кредитом були нараховані штрафні санкції в сумі - 7 524 22 грн. 29.12.2014 року відповідач погасив 208 грн. 87 коп. За порушення строків погашення боргу відповідачу нарахована пеня в сумі 4 496, 22 грн. На початок 2015 року залишок невиплаченої пені становить 23 345 28 грн. За рік відповідач сплатив процентну заборгованість в сумі 9 тис.167 грн. 56 коп. (23.01.15 - 402 грн. 78 коп., 13.02.15 - 1 тис. 419 грн. 32 коп., 18.03.15 - 1 тис.419 грн. 32 коп., 15.04.15 - 1 тис. 419 грн. 32 коп., 13.05.15 - 1 тис. 419 грн. 32 коп., 17.11.15 - 3 тис. 87 грн. 50 коп.). Таким чином на початок 2016року борг за процентами становить 28 тис. 905 грн. 42 коп. За порушення строків сплати боргу була за рік нарахована пеня в сумі 7 тис. 667 грн. 02 коп. За 2016 рік відповідач жодного разу не сплатила заборгованість. В 2017 році борг відповідачем зовсім не погашався. Отже, відповідач не сплачувала заборгованості по штрафним санкціям ні в 2016 році, а також станом на 17 грудня 2017 року відповідач також не погашала суму боргу щодо штрафних санкцій. Таким чином, станом на 17.12.2017 року відповідач не повернув позивачу: - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 28 тис. 905 грн.76 коп., - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 27 тис. 169 грн. 16 коп. штрафні санкції: 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, відсоткова складова становить - 2 тис. 803 грн. 78 коп. Загальна сума заборгованості на 27 грудня 2017 року склала 59 тис. 378 грн. 31 коп. При цьому необхідно зазначити, що згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 13 березня 2018 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк», відповідача «Про стягнення з відповідача 59 тис. 378 грн. 31 коп.» по справі №328/8/18 р. у квітні та травні 2020 року було стягнуто 4 тис. 377 грн.74 коп. Також необхідно зазначити, що відповідач по зазначеній справі за період 2016 - по 17 грудня 2017 року не погашав заборгованість по штрафним санкціям, які виникли за несвоєчасну сплату відповідачем заборгованості. 11.08.2020 р. відповідачем надано заперечення на відповідь позивача на відзив на позовну заяву відповідача від 17.12.2017 року. Відповідач в зазначених документах вказує, що вона лише зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично, починаючи з квітня 2014 року відповідач проживає в [ADDRESS] . Відповідач також вказувала в документах засоби зв`язку. Але представник позивача продовжує відповідачу направляти кореспонденцію в [ADDRESS] . Саме тому, документи позивача або не надходять до відповідача, або відповідач їх отримує з суттєвим запізненням, і в відповідача немає часу і можливості підготувати обгрунтовану та своєчасну відповідь суду і іншим учасникам судового процесу, відповідно вимог чинного законодавства України, яке врегульовує дані правові відносини. Навіть звертаючись до суду представник позивача зазначає невірно його адресу, а саме місце розташування по вул. Леніна, яка вже декілька років перейменована на вул. Володимирську. Щодо відповіді представника позивача Меркулової В.В. на відзив відповідача на заяву позивача ПАТ КБ «Приватбанк» від 17 грудня 2017 року, відповідача «Про стягнення заборгованості» вважає за необхідне пояснити наступне. З висновками представника позивача щодо строків позовної давності відповідач не згодна з наступних підстав. Законодавець зокрема зазначає: «Позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу» (ч.1 ст.256 Цивільного кодексу України). Саме на ці, надзвичайно важливі обставини відповідач звертала увагу суду і позивача у своєму відзиві на зазначений позов від 17 грудня 2017 року до відповідача «Про стягнення боргу» В ньому відповідач зокрема зазначила, що починаючи з 08 квітня 2008 року по 29 грудня 2014 року відповідач не зробив жодної проплати для погашення зазначеного боргу. За цей період часу позивач жодного разу не намагався встановити причину відсутності платежів з боку відповідача. Зазначена обставина підтверджується наступними доказами: 1) позивач, у продовж більше 5 років жодного разу не звертався до відповідача з письмовою вимогою про погашення заборгованості. 2) не склав додаткової угоди з відповідачем про продовження дії договору кредиту від 14.03.2007 року. 3) 17 грудня 2017 року позивач, звертаючись до суду не вказав причину пропуску строку позовної давності, не звертався з клопотанням до суду, про поновлення пропущеного строку позовної давності. Позивач також не зазначив скільки грошових коштів було сплачено відповідачем за період з 14 березня 2007 року по квітень 2008 року, та з 29 грудня 2014 року по 17 грудня 2017 року. Які суми були сплачені і перераховані відповідачем в рахунок погашення суми основного боргу і які суми пішли на погашення штрафних санкцій по зазначеному договору кредиту від 14 березня 2007 року. Просить суд відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в позові у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №ZPXRRX00160532 від 4.03.2007 р. відповідач отримала кредит в розмірі 2968,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.12.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 59378,31 грн., яка складається з наступного: заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 28905 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 27169,16 грн.; штрафи - 500,00 грн., фіксована частина, процентна складова -2803,73 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Разом з тим, представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, закінчення позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦКУ). За загальним правилом, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно за ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Починаючи з 08 квітня 2008 року по 29 грудня 2014 року відповідач не зробив жодної плати для погашення зазначеного боргу. Це грубе порушення стороною умов договору, які повинні неухильно виконуватись сторонами угоди. Позивач, звертаючись до суду з заявою про стягнення з відповідача заборгованості по договору кредиту, про причину свого пропуску строку позовної давності до суду за захистом своїх прав взагалі не згадує. Позивач також не звертається до суду з клопотанням «Про поновлення строку позовної давності». При цьому заявник не зазначає, що стало причиною порушення закону. Необхідно вказати, що в разі пропуску строку позовної давності для позивача виникають негативні наслідки цього пропуску. «1. Особа, яка виконувала зобов`язання після пропуску позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного навіть, якщо вона в момент виконання не знала про закінчення строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. (ч.1, ч.4 ст.267 ЦК України). Таким чином суд, повинен застосувати вимоги чинного законодавства України, яке врегульовує дані правові відносини, і зокрема ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України і відмовити заявнику в задоволенні його позовних вимог. Ці висновки стосуються суми тіла основного боргу. Згідно даних розрахунку позивача, які додаються до заяви відповідач в 2014 році погасив прострочену заборгованість за кредитом. Також необхідно зазначити, що відповідач по зазначеній справі за період 2016 - по 17 грудня 2017 року не погашав заборгованість по штрафним санкціям, які виникли за несвоєчасну сплату відповідачем заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд застосовує позовну давність за клопотанням відповідача та відмовляє позивачу в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed