Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

позивач уточнила свої позовні вимоги та просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця с. Мирівка Кагарлицького району Київської області, на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку на місяць на дитину, посилаючись на те, що 21 червня 1997 року вона уклала шлюб із [PERSON], який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 21 червня 1997 року зроблено відповідний актовий запис. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Між нею та відповідачем було розірвано шлюб 10 січня 2001 року та стягнуто з останнього сплату аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. [INFO] року [PERSON] виповнилося 18 років. Він є студентом Київського коледжу будівництва, архітектури та дизайну, навчається за контрактом, тобто за платною формою навчання. Стаття 199 Сімейного кодексу України передбачає та вказує на те, що повнолітні дочка, син, коли продовжують навчання, потребують матеріальної допомоги, а батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Наразі відповідач працездатний та здоровий. На даний час їхній син повністю перебуває на її утриманні, що також підтверджується довідкою Кагарлицької міської ради № 78 від 11.01.2016 р. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач уточнені позовні вимоги позивача не визнає та в судове засідання на 17 лютого 2016 року не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, так як не може бути присутнім на розгляді цивільної справи за сімейними обставинами. Просить прийняти до уваги його позицію, яка грунтується на сімейному кодексі чинного законодавства України, а саме: ст.182.1,2) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; ст.198.1 батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати; ст.199.1 якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років зо умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; на розгляд суду передана справка з податкової інспекції про те, що в нього, як у підприємця, немає доходу за останній рік; кожна сім'я плануючи вступ дитини до навчального закладу враховує не тільки бажання, а в першу чергу можливості. Хоча позивач, [PERSON], розраховувала на його матеріальну допомогу, йому про це стало відомо лише з позовної заяви. До цього з ним ніхто не радився з приводу його можливостей надавати матеріальну допомогу на навчання [PERSON], їхнього сина; [PERSON] перший курс навчання [PERSON] проходив у Ржищівському коледжі і не потребував такої матеріальної допомоги. Але з 1-го вересня 2015 року був переведений у Київський коледж на платне навчання за таким же фахом. Про це з ним з приводу його матеріальних можливостей ніхто не радився; в зв'язку з вище сказаним, а також враховуючи його матеріальне становище на даний момент, вважає, що в нього не має можливості надавати матеріальну допомогу. Також він розуміє, що його матеріальний стан може змінитися, як про це зазначено у ст.192.1, і якщо він буду в змозі таку матеріальну допомогу надавати, то буду це робити залюбки. Просить не давати можливості позивачці впливати на рішення суду надмірною емоційністю та спробами визивати співчуття аби схилити суд до бажаного їй результату. Просить суд відмовити позивачці у стягненні з нього аліментів на її користь до покращення його матеріального стану. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги позивача задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 1 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою, зокрема, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст. 199 СК України обовязок утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, покладено на обох батьків до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови). Матеріалами справи встановлено, що 21 червня 1997 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про що зроблено відповідний актовий запис. Від сумісного шлюбу у позивача - [PERSON] та відповідача [PERSON] [INFO] року народився син - [PERSON]. 10 січня 2001 р. рішенням Кагарлицького районного суду Київської області, шлюб між сторонами був розірваний. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні про що свідчить довідка видана виконкомом Кагарлицької міської ради Київської області від 11.01.2016 року № 78. Син, [PERSON], [INFO], навчається на денному відділенні Київського коледжу будівництва, архітектури та дизайну на другому курсі за оплату і стипендію не отримує ( а.с. 14). Позивач [PERSON] працює у редакції газети «Вісник Кагарличчини» та отримує заробітну плату. Відповідач [PERSON] є Фізичною особою підприємцем, про що ним була надана довідка, з якої вбачається, що з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року він не отримував дохід. Згідно з приміткою - інформація потребує уточнення у джерел доходів. Окрім того встановлено, що відповідач особа працездатного віку, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Доводи відповідача про те, що він не в змозі утримувати сина суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Не приймаються до уваги і доводи відповідача про те, що потрібно було враховувати можливість батьків, а не тільки бажання та вибирати навчатися по можливостях, оскільки вони безпідставні. Послання відповідача на те, що не має матеріальної можливості утримувати свого сина, який навчається, суд прийняти не може, оскільки відповідач є людиною працездатного віку і той факт, що він тимчасово не має доходу, суд не може взяти до уваги в якості обставини, що свідчить про його неспроможність надавати допомогу синові, який продовжує навчання, та не є правовою підставою для відмови в заявлених вимогах, оскільки довідка із Державної фіскальної служби лише за певний період, в той же час він в цей же період платив аліменти позивачу на дитину до досягнення 18 років. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що син відповідача потребує матеріальної допомоги, а відповідач має матеріальну можливість його утримувати на період його навчання. Оцінивши матеріальне становище позивача, з урахуванням потреб дитини, виходячи з наведених позивачем доводів, наданих відповідачем заперечень, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині розміру аліментів та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дочки аліменти в ? частині всіх видів заробітку, кожного місяця, оскільки було враховано ч.1 ст. 182 СК України та відповідач може надавати матеріальну допомогу лише у визначеному судом розмірі, тому в іншій частині суд позивачу відмовляє. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а у даному випадку з 18.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволено чи відхиленої частини вимог. Як роз'яснив, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову ( частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже, з урахуванням наведених норм закону, суд враховує той факт, що позов [PERSON] було задоволено частково, а тому з відповідача [PERSON] слід стягнути 275,60 грн. судового збору в дохід держави, виходячи з пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial