Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що згідно з договором купівлі-продажу від 23.10.1992 року він придбав квартиру №4, яка розташована в с.Копили Полтавського району Полтавської області, по вул. Лісовій,14, яка в подальшому була переведена в статус житлового будинку. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04.09.2013 року за позивачем визнано право приватної спільної часткової власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться в с.Копили Полтавського району Полтавської області, по вул. Лісовій,14. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] відмовлено позивачу у внесенні зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки неможливо змінити форму власності ( з приватної на спільну часткову) та тип обєкту нерухомого майна (з квартири на житловий будинок). У зв'язку з тим, що позивач не може внести зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, томупросить скасувати державну реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно. У судове засідання позивач не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити . Відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 23.10.1992 року [PERSON] придбав квартиру №1, яка розташована в с.Копили Полтавського району Полтавської області, по вул. Лісовій,14 (а.с.50). Відповідно із рішенням Терешківської сільської ради Полтавського району від 29.10.2007 №146 переведено квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON], в статус житлового будинку (а.с.8). Рішенням Терешківської сільської ради Полтавського району від 22.01.2009 року №14 вирішено оформити право приватної спільної часткової власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями в с.Копили по вул. Лісовій, 14 на імя [PERSON]В.(а.с.9). Згідно з рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04.09.2013 року за [PERSON] визнано право приватної спільної часткової власності на ? частину житлового будинку , які розташовані в с.Копили Полтавського району та області по вул. Лісова,14 (а.с.15-17). Згідно із довідкою Терешківської сільської ради Полтавського району від 29.01.2018 року [PERSON] дійсно є власником ? частини домоволодіння за адресою по вул. Лісовій, 14 в с.Копили Полтавського району Полтавської області (а.с.19). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 04.12.2017 року відмовлено позивачу у внесенні зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки неможливо змінити форму власності ( з приватної на спільну часткову) та тип обєкту нерухомого майна (з квартири на житловий будинок) Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України). За змістом ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом в порядку, встановленому законом. Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.4 Закону Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на обєкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно з положеннями п.18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Відповідно до положень ст.26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних субєкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни субєкта управління обєктами державної власності, відомостей про обєкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи із наведених норм закону та враховуючи те, що дублікат договору купівлі-продажу від 23.10.1992 року, який був підставою для проведення державної реєстрації права власності в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, містить технічну описку, а саме : замість «квартира 4» , вказана «квартира №1», тому суд вважає, що державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно підлягає скасуванню. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved