Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому просить стягнути з ПАТ «Українська залізниця» (далі - Товариство) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2018 року по 30.01.2018 року в сумі 5404 грн. 41 коп. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.01.2018 року його поновлено на посаді начальника станції Новоград-Волинський-1 другого класу виробничого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» Державного територіального галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 04.07.2017 року, стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідачем протягом часу з 16.01.2018 року по 30.01.2018 року рішення суду в частині поновлення на роботі не виконувалось. Просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2018 року по 30.01.2018 року у розмірі 5404 грн. 41 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити його, пославшись на викладені в ньому обставини. Представник відповідача заперечила щодо позову та просила відмовити у його задоволенні. Посилались на те, що у рішенні суду було невірно зазначено посаду на яку необхідно було поновити позивача, тому на наступний день після оприлюднення 30.01.2017 року судом ухвали про виправлення описки в ЄДРСР, видано наказ про поновлення [PERSON] на роботі. Крім того зазначила, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2018 року, у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, визнання незаконними наказів та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позовні вимоги задоволено. Визнано незаконними наказ в.о. начальника дирекції Виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 294 від 27.04.2017 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та наказ начальника дирекції Виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 622/ос від 03.07.2017 року про припинення трудового договору (контракту) щодо [PERSON] Поновлено [PERSON] на посаді начальника станції Новоград-Волинський-1 другого класу Виробничого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 04 липня 2017 року. Стягнуто з Виробничого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.07.2017 року по 15.01.2018 року у розмірі 66 326 грн. 85 коп. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Ухвалою суду від 25 січня 2018 року виправлено описки допущені у рішенні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2018 року, а саме зазначивши в третьому абзаці резолютивної частини рішення " ... Виробничого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» в четвертому абзаці резолютивної частини рішення "з ПАТ «Українська залізниця». 16 березня 2018 року винесено додаткове рішення, яким стягнуто з Виробничого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір в сумі 1280 грн. 00 коп. Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов`язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов`язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов`язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, статті 18, 430 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною 7 цієї статті встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Це зазначено і в правовій позиції,яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-435 цс15 , відповідно якої за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Наказом №106/ос від 31.01.2018 року [PERSON] поновлено на посаді начальника станції Новоград-Волинський - 1 другого класу з 04.07.2018 року з посадовим окладом 6875 грн. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Затримка виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі (невидання власником (уповноваженим ним органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення) зумовлює відповідальність роботодавця, передбачену ст. 236 КЗпП України. До правовідносин, що виникають на підставі ст. ст. 235, 236 КЗпП України, застосовується тримісячний строк звернення до суду, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Як убачається з матеріалів справи, рішення суду про поновлення позивача на роботі було ухвалене 15 січня 2018 року. Позивач був поновлений на роботі 31 січня 2018 року. Наказ про поновлення його на посаді позивачеві було доведено до відома 06 лютого 2018 року. Отже, 06 лютого 2018 року почався перебіг строку звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення працівника на роботі. Позивач звернувся до суду з цим позовом 26 квітня 2018 року, тобто без пропуску строк звернення до суду. У судовому засіданні представником відповідача не наведено доказів у розумінні ст. ст.77-78,80 ЦПК України, що свідчили б про поважність причин не видання наказу про поновлення позивача на роботі після проголошення рішення суду. З огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 18, 430 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. За таких обставин судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення представника відповідача в частині невірного зазначення у резолютивній частині рішення посади, на яку необхідно було поновити позивача з наступних підстав. Позивач звернулась до суду з позовними вимогами щодо визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення його на посаді саме начальника станції Новоград-Волинський - 1 другого класу Виробничого підрозділу «Коростенська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». У ході розгляду справи саме ці позовні вимоги були предметом розгляду, представник відповідача безпосередньо був присутнім у судовому засіданні. Тому очевидна описка у резолютивній частині рішення щодо посади, яка згодом ухвалою суду від 25 січня 2018 року була виправлена, не могла слугувати обє`ктивною причиною для затримки в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення позивача на посаді. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 ЦПК України). Статтею 236 ЦПК України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини,встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2018 року по цивільній справі №2852/2623/17 встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 491 грн. 31 коп. Затримка виконання рішення суду складає 11 днів, а саме період з 16 січня 2018 року по 30 січня 2018 року: 491,31 грн. х11 днів = 5404 грн. 41 коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 5404 грн. 41 коп., з відповідним утриманням податків та інших обов`язкових платежів. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved