Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2008 року відповідачка отримала кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2 і п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п. 5.3 договору передбачена можливість змін тарифів та інших невід`ємних частин договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Згідно до п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором позичальник повинен на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 умов кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Згідно до п. 5.7 договору, банк має право вимоги дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Відповідно до п. 9.12 договору він діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Незважаючи на це, відповідачка умови договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 31.01.2019 року утворилась заборгованість в сумі 45645,89 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 4272,88 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 37761,30 грн., нарахованої пені в сумі 1200,00 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та штрафу (процентна ставка) в розмірі 2161,71 грн. у відповідності до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг. У зв`язку з цим просять стягнути з відповідачки заборгованість за даним кредитним договором в сумі 45645,89 грн. та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Відповідачка надала до суду відзив на позов, в якому позов не визнала та прохала відмовити в його задоволенні з тих підстав, що наданий банком розрахунок заборгованості по відсотках не відповідає її дійсним зобов`язанням по кредитному договору, а нараховані відсотки є завищеними та документально необґрунтованими. Станом на 31.03.2010 року вона виконала зобов`язання перед банком та погасила заборгованість за кредитом, подавши заяву про закриття кредиту та здавши до банку кредитну картку. Також відповідачкою подано заяву про застосування строку позовної давності та закриття провадження у справі з тих підстав, що відповідно до п. 5.7 Правил користування кредитною карткою банк має право вимоги дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. А як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, право вимагати дострокового погашення боргу виникло у позивача з 04.01.2014 року, тобто, з часу виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Виходячи з цього, строк позовної давності сплинув 05.01.2014 року, а до суду позивач звернувся 20.02.2019 року. А тому просить застосувати у справі наслідки спливу строків позовної давності. Позивач подав до суду відповідь на відзив, зазначивши, що відповідно до виписки по рахунку відповідачка періодично користувалась кредитними коштами, знімаючи їх з рахунку, а потім частково погашала заборгованість, тобто, була обізнаною про умови договору і порядок надання банківських послуг. Що стосується підвищення процентної ставки, то п. 5.3 кредитного договору передбачено право банку проводити зміни тарифів, а в п. 6.3 договору зазначено, що в обов`язки клієнта входить отримання виписок про стан картрахунку та проведені операції по ньому. При цьому повідомлення про підвищення процентної ставки направлялися на адресу відповідачки 15.08.2014 року та 15.03.2015 року і будь-яких заяв щодо розірвання кредитного договору від неї не надходило. У зв`язку з цим просять задовольнити позовні вимог в повному обсязі. Сторони в судове засідання не викликалися. Вивчивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено судом, між сторонами було укладено кредитний договір № б/н від 19.09.2008 року, згідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, по відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Однак відповідачкою умови договору не виконувалися, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 45645,89 грн. В цьому разі у відповідності до положень п. 5.7 договору банк має право, зокрема, вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому. Також, згідно до п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку невиконання зобов`язань за договором банк вправі вимагати виконання зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплаті винагороди банку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. А, згідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач свої зобов`язання перед відповідачкою, передбачені кредитним договором, виконав в повному обсязі. Відповідачка ж в порушення умов договору та вимог ст., ст. 526, 1054 ЦК України, як вже зазначалося вище, кредит не повернула і проценти за його користування не сплатила, у зв`язку з чим настають правові наслідки, встановлені договором. Крім того, відповідно до п. 8.6 умов кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Судячи з довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 29.03.2019 року, відкрита на ім`я відповідачки внаслідок укладення кредитного договору № б/н від 19.09.2008 року кредитна картка має термін дії до останнього дня 11.2018 року, тобто строк дії картки закінчився. Відповідно до статті 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, за умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом до останнього дня листопада 2018 року. Відтак, у межах строку кредитування до останнього дня листопада 2018 року відповідачка мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами, а починаючи з 1 грудня 2018 року, відповідачка мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Дана обставина підтверджується також і правовою позицією Верховного Суду яка викладена у постанові № 14-10 цс 18 від 28 березня 2018 року. З огляду на це, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося з 1 грудня 2018 року, а заборгованість відповідачки за відсотками, нарахована станом на 30.11.2018 року, складає 34642,91 грн. Що стосується посилання відповідачки на необізнаність з умовами договору та з підвищенням процентної ставки по кредиту, то остання, підписуючи 19.09.2008 року заяву про оформлення на своє ім`я кредитної картки підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування банківською карткою та Тарифами банку, які викладені на банкіському сайті, складає між нею та банком договір, що спростовує її посилання на необізнаність з умовами договору і порядком надання банківських послуг. А судячи з виписки по картковому рахунку, відповідачка періодично користувалась кредитними коштами, знімаючи їх з рахунку та погашаючи заборгованість, що також свідчить про прийняття нею правил користування банківською карткою. В заяві про відкриття карткового рахунку також зазначено, що відповідачка отримала кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць (36% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, де погашення заборгованості здійснюється шляхом внесення коштів на картку клієнта або шляхом списання коштів з дебетової картки. Як передбачено п. 5.3 кредитного договору, банк має право проводити зміни тарифів, а згідно до п. 6.3 договору, в обов`язки клієнта входить отримання виписок про стан картрахунку та проведені операції по ньому. При цьому в п. 8.1 Правил передбачено, що неотримання клієнтом виписки по рахунку або несвоєчасне її отримання не звільняє держателя карти від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, відповідачка, ознайомлюючись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування банківською карткою та Тарифами банку під час підписання заяви, мала можливість відмовитись від отримання кредиту у разі незгоди з умовами договору, чого останньою, судячи з усього, зроблено не було, як і не направила на адресу банку заяви про розірвання договору після підвищення процентної ставки, як це передбачено п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг. Судячи з наданих позивачем даних, на адресу відповідачки 15.08.2014 року та 15.03.2015 року направлялися повідомлення про підвищення процентної ставки, що також спростовує її посилання на необізнаність зі змінами в кредитному тарифі. Щодо застосування строку позовної давності, то загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентами) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). У кредитному договорі від 19 вересня 2008 року встановлено обов`язкові щомісячні платежі у вигляді відсотків як плату за користування кредитом, проте договір чи додатки до нього не містять деталізації повернення боргу частинами, зокрема у формі графіка погашення суми боргу. Відповідно до пункту 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) зазначено на ній, вона є дійсною до останнього календарного дня такого місяця відповідного року, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, зазначеного на картці (поле «MONTH»). Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Враховуючи те, що кредитним договором не встановлено обов`язку позичальника щомісячно вносити платіж з повернення суми кредиту у конкретно визначеному розмірі та не передбачено самостійної відповідальності за невиконання цього обов`язку, а строк погашення кредиту в повному обсязі у договорі визначено останнім днем місяця, зазначеного на картці (строку кредитування), то в такому випадку позовна давність обраховується з моменту закінчення строку кредитування, який збігається зі строком дії картки. Зазначена правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду у справі № 332/1907/17 від 31.10.2018 року і є обов`язковою для виконання. А, як зазначалося вище та вбачається з довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 29.03.2019 року, відкрита на ім`я відповідачки внаслідок укладення кредитного договору № б/н від 19.09.2008 року кредитна картка має термін дії до останнього дня 11.2018 року, тобто, з цього часу слід обраховувати перебіг строку позовної давності, який ще не закінчився. Крім того відповідачкою всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, не надано належних доказів, які б підтвердили факт того, що станом на 31.03.2010 року нею були припинені кредитні відносини з банком, до того ж це спростовується випискою з банку за період з 01.09.2008 року по 05.04.2019 року, з якої слідує, що відповідачка після 31.03.2010 року продовжувала користуватися вище вказаною карткою, при цьому в заяві про застосування строку позовної давності відповідачка зазначає, що строк позовної давності сплив 05.01.2014 року, що не узгоджується з її твердженням про розірвання з банком кредитних відносин з 31.03.2010 року. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 42527,50 грн., куди входить заборгованість по кредиту в сумі 4272,88 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 34642,91 грн., пеня в сумі 1200,00 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та штраф (процентна ставка) в розмірі 2161,71 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: partial