Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Представник заявниці звернулася до суду з заявою, в якій вказала, що 11 лютого 2011 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №2 від 14 лютого 2011 року. Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки, що розташовані на території Струпківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, які вона заповіла заявниці. У встановлений законом шестимісячний строк після її смерті вона звернулась до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус у поданих документах виявив, що у державному акті про право власності на земельну ділянку допущена помилка в написанні прізвища «Левицька» замість «Левіцька». На теперішній час виникла необхідність встановити факт належності [PERSON] правостановлюючих документів, а саме Державних актів для оформлення спадщини. В судове засідання представник заявника подала письмове клопотання,в якому вимоги заяви підтримала повністю, просить їх задовольнити, розгляд справи провести без її участі та участі заявниці. Представник заінтересованої особи Коломийської районної державної адміністрації в судове засідання подав клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника, вимоги заяви підтримує. Розглянувши письмові клопотання представника заявниці та представника заінтересованої особи, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається із копій державних актів на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 001203 та серії ІФ № 001202 [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,247 га та площею 0,876 га, які розташовані в Струпківській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, із цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане також підтверджується копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № 2602424872017 та №2602424882017 від 03.04.2017 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Шейбсак», а.с.12) народилась 12 червня 1989 року, а її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11), а згідно свідоцтва про народження серії VII-УР № 0725691 10 червня 1967 року народилась [PERSON], а її матірю записана [PERSON](а.с. 10). Згідно заповіту посвідченого Струпківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 07 лютого 2005 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження:все майно та належні їй права, які належать їй на момент складання цього заповіту та майно і права, які належатимуть їй в майбутньому, заповіла [PERSON] (а.с.6). 11 лютого 2011 року [PERSON] померла, про що зроблено відповідний актовий запис за №2 (а.с. 7). Згідно повідомлення Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 24.11.2017 року №02-14/358, [PERSON] розяснено, що для видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом необхідно встановити в судовому порядку, що державні акти на право власності на земельні ділянки ІФ № 001203, ІФ № 001202 видані [PERSON] дійсно належать [PERSON] (а.с.25). У зв'язку з такими розбіжностями написання прізвища, заявниця не зможе оформити спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а тому змушена звернутися до суду. Згідно з вимогами ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Відповідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки. Той факт, що прізвище спадкодавиці «Левіцька» підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-УР № 0725691 від 18 липня 1967 року. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву про встановлення факту належності документу слід задовольнити. На підставі наведеного та п.1постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року,

Outcome: approved