Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідач порушує зобов'язання за кредитним договором та добровільно не згоден сплатити суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився проте, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги.\~ Відповідачі\~ у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 07 грудня 2005 року\~ між публічним акціонерним товариством КБ «Надра» та [PERSON]\~укладено кредитний договір згідно якого, позичальнику [PERSON] було надано кредит у розмірі 25000 дол. США\~ зі сплатою процентів визначених у договорі строк 240 місяців, відповідно до умов кредитного договору. У відповідності до п.3.3.3. додаткового договору №2 позичальник зобовязаний повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, згідно договору. У відповідності до додаткового договору №2 відсотки за користування кредитом встановлюється у розмірі 12% річних. В забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та [PERSON], укладено договір поруки. Відповідач порушує зобов'язання за кредитним договором станом на 06 серпня 2015 року має заборгованість\~ - 2546,26 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на зазначену дату 54912, 30 грн.. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №07/12/2005/840 К/375 від 07.12.2005 року; розрахунками заборгованості; графіком повернення кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Згыдно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 554 ЦК України «У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки». За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Постановою Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі №6-53цс/14 визначено, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, прострочення сплати кредиту виникло у позичальника ще 04 грудня 2014 року проте, з вимогою до суду звернувся 01 вересня 2015 року. Умовами договору кредиту передбачено черговість платежів за договором. При цьому, судом враховано, те, що зобовязанням боржника, а відтак і поручителя є повернення суми кредиту та процентів за кредитом, сплачуючи його частинами (внесення щомісячних платежів) згідно з графіком платежів. Системний аналіз вищезазначеної постанови Верховного Суду України, а також постанови Верховного Суду України від 19.03.2014 року в справі 6-20цс/14, свідчить про те, що терміном виконання зобовязань в такому випадку є дата внесення чергового щомісячного платежу у відповідності до графіку погашення. Тобто недотримання графіку платежів слід вважати невиконанням зобовязання за договором. Умова договору поруки про визначення строку її дії до повного виконання зобовязань, не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Таким чином, солідарне зобовязання [PERSON] понад шестимісячний строк звернення до суду є припиненними тому позовні вимоги до нього не підлягають до задоволення. Суд вважає, що особисті зобовязання [PERSON] перед банком складають у розмірі 2546,26 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 06.08.2015 року становить 54912, 30 грн. з яких заборгованість по тілу, відсотках та комісії складає 2442,58 дол. США, що еквівалентно курсу НБУ складає 52676,35 грн., заборгованість по пені 2235,95 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 1218 грн. підлягає стягненню на\~ користь держави з відповідача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial