Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Представник Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради (далі - КНП «ХОЗЗНПД» ХОР) звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію щодо [PERSON] Заява вмотивована тим, що пацієнтка страждає на психотичний, переважно маячний розлад, внаслідок чого він становить небезпеку для себе та оточуючих. Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав та зазначив, що у [PERSON] діагностовано захворювання у вигляді психотичного, переважно маячного розладу. У такому стані він становить небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти примусової госпіталізації. Пояснив, що він цілком здоровий. В силу особливостей своєї роботи (працює за допомогою мережі інтернет) змушений закінчити ряд справ. Додав, що лише у стані сп`яніння з ним кояться дивні речі, які з іншими людьми не відбуваються. Цю обставину він цілком визнає і готовий пройти амбулаторне лікування. Прокурор заперечив проти задоволення заяви про примусову госпіталізацію, оскільки [PERSON] готовий дати усвідомлену згоду на амбулаторне лікування та готовий його пройти, доказів небезпеки для себе та оточуючих не надано. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 10 червня 2020 року року [PERSON] був доставлений за направленням ХОЦЕМД та МК лікаря [PERSON] на приймальне відділення КНП «ХОЗЗ НПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів 10 червня 2020 року встановила наявність у нього захворювання у вигляді психотичного, переважно маячного розладу та прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар, внаслідок захворювання він становить небезпеку для себе та оточуючих. Суду не було надано доказів, що [PERSON] становить небезпеку для себе та оточуючих, тому не було доведено необхідності його примусової госпіталізації. Ні текст заяви, ні додані матеріали, ні пояснення представника медичного закладу у судовому засіданні не містять відомостей про будь-які докази, з яких можливо встановити обставину про небезпеку [PERSON] для себе чи/та оточуючих. Посилання у висновку комісії лікарів - психіатрів від 10 червня 2020 року на те, що [PERSON] у готелі агресивно себе поводив, побив меблі, душив жінку, кричав жодними доказами не підтверджено. Суду навіть не названо анкетні дані потерпілої, назву та/чи адресу готелю тощо. Згідно із ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлене законом. На підставі ст.ст. 14, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: dismissed