Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, зазначивши, що до 22.03.2013 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду від 22.03.2013 року, спільно придбали майно: квартиру [ADDRESS], набір кухонних меблів, кухонний куточок, холодильник, пральну машину, набір меблів, набір м'яких меблів, телевізор, набір меблів для спальні, набір меблів для вітальні, комп'ютер. Відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні спільною квартирою та майном, не допускаючи її до квартири. Просила усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], вселити її в квартиру з малолітньою дитиною, встановити порядок користування квартирою, виділивши їй з дитиною житлові кімнати площею 12,3 кв.м та 10,6 кв.м, зі спільного майна виділити їй холодильник, набір меблів, набір м'яких меблів, комп'ютер. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, однак змінила вимогу щодо порядку користування квартирою та просила виділити в користування їй з дитиною кімнату площею 17,3 кв.м. Пояснила, що перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2005 року, спільне проживання припинили в 2011 році, шлюб розірвали в 2013 році. В 2006 році разом зі спільною дитиною та батьком відповідача приватизували квартиру. Після розлучення [PERSON] змінив замки в квартирі, її в квартиру не допускає, поділити майно добровільно відмовляється. Проживати в спірній квартирі наміру не має, однак бажає, щоб було визначено порядок користування її приміщеннями. До відповідача [PERSON] з вимогою про допуск до квартири не зверталась. Зі спільного майна просила виділити їй набір меблів "стінка", набір м'яких меблів, холодильник, частину набору меблів для вітальні: тумбу для взуття та шафу-купе. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що співвласниками спірної квартири є чотири особи, тому він заперечує, щоб позивачеві з дитиною було виділено дві кімнати, перешкоди в користуванні квартирою він не чинить, оскільки сам в ній не проживає, ключів не має. Пропонував забрати потрібні їй речі, крім холодильника, яким користується і його батько, який проживає в квартирі. Комп'ютер зламався і він розібрав його на запчастини. В дебатах погодився на виділення позивачеві однієї кімнати та запропонованого нею майна. Залучений до участі в справі співвідповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що як співвласник спірної квартири проживає в ній. Позивач до нього з приводу доступу до квартири не зверталась, особисто він не заперечує, щоб позивач з дитиною проживали в квартирі. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON] та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо користування спільним майном, який регулюється ст.ст.358,386,391 ЦК України, та щодо поділу спільного майна подружжя, який регулюється положеннями глави 7 Сімейного кодексу України (далі: СК України), ст.368 Цивільного кодексу України (далі: ЦК України). Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Вони можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю, та кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Закон передбачає право власника на звернення до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його права, усунення перешкод в здійсненні прав користування та розпорядження своїм майном (ст. ст. 386, 391 ЦК України) . Сторони мають в спільній частковій власності квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею відповідно 12,3 м2, 10,6 м2, 17,3 м2, кухні, коридору, ванної кімнати, санвузла, балкону та лоджії. Всі кімнати є ізольованими. Житлова площа вказаної квартири становить 40,2 м2, на кожного зі співвласників умовно припадає по 10,05 м2. Спільне користування відповідачами однією житловою кімнатою неможливо, тому суд вважає доцільним виділення в користування позивача з дитиною кімнати розміром 17,3 м2 з балконом, в користування відповідачів кімнат площею 10,6 м2 та площею 12,3 м2, оскільки вони не заперечили щодо спільного користування ними. Решта приміщень має залишатись в спільному користуванні всіх співвласників. Свідок [PERSON] (мати позивача) дала показання про те, що в спірній квартирі дочка проживати не бажає, однак хоче мати доступ до неї, отримати ключі. До колишнього свекра вона не зверталась, колишній зять в квартирі не проживає. Заяв про чинення позивачеві перешкод не писали. Враховуючи, що позивачем не подано доказів того, що відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням та не допускають проживати в ньому, оскільки сама позивач зазначила, що наміру проживати в квартирі вона не має, до відповідача [PERSON] з вимогами про допуск до квартири взагалі не зверталась, то вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення в неї є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Згідно ст.60,ч.2 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Закон (ст.368,ч.3 ЦК України) зазначає, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Сторонами визнано, що під час їхнього перебування в шлюбі ними було придбано наступне майно: набір кухонних меблів вартістю 3000 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., холодильник вартістю 4000 грн., пральну машину вартістю 2000 грн., набір меблів "стінка" вартістю 1500 грн., набір м'яких меблів вартістю 2000 грн., телевізор вартістю 1000 грн., набір меблів для спальні вартістю 3000 грн., набір меблів для вітальні вартістю 3000 грн., комп'ютер вартістю 4000 грн.. На момент вирішення питання про поділ майна наявні всі речі, крім комп'ютера. Загальна вартість спільного майна сторін становить 17500 грн., відповідно вартість частки кожної сторони - 8750 грн.. Враховуючи що відповідач [PERSON] погодився на запропонований позивачем варіант поділу майна, вимога в цій частині підлягає задоволенню. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial