Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути в порядку регресу з [PERSON] на користь позивача шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 20731 грн. 08 коп.; стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 27.09.2013 р. сталося дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Тойота», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗИЛ 4331», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], якого було визнано у цій ДТП винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Позивач зазначає, що згідно полісу № АС/4251592 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 12.06.2013 р. між позивачем та відповідачем автомобіль «ЗИЛ 4331», державний номер [NUMBER] був застрахований. Позивач вказує, що 30.09.2013 р. [PERSON], яка є потерпілою у цьому ДТП повідомила позивача про подію, що може бути визнана страховою, та 26.12.2013 р. позивачем було прийнято рішення №519ЦВ 2013 від 26.12.2013 р. по страховій справі №705 ЦВ/13 про виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 20.731 грн. 08 коп., яке було виповнено 10.01.2014 р. та 14.01.2014 р. шляхом виплати 20.731 грн. 08 коп. Позивач зазначає, що оскільки відповідач не виконав зобов'язання перед ним відповідно до п 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач має право подати по відповідача регресний позов відповідно до п.38.1.1 п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач вказує, що він змушений звернуться до суду цим позовом, відповідачу направлялася вимога про відшкодування йому шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК україни, заперечень на позовну заяву до суду не надав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом достовірно встановлено, що 12.06.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4251592, який діяв в період з 12.06.2013 р. до 11.06.2014 р. /а.с.7/. Згідно постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України., за наслідками дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 27.09.2013 року о 18 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ЗИЛ 4331, д/н [NUMBER], на а/д М-05 36 км + 200 м в напрямку м. Одеса, не врахував дорожню обстановку, при перестроюванні не надав дорогу автомобілю Тойота, н/з [NUMBER], який рухався по тій самій смузі на яку мав намір перестроїтись, що призвело до зіткнення, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. п. 2.3 "б", 10.1, 10.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП /а.с. 6/. Відповідно до рахунку-фактури №VA-00004777 від 12.12.2013 р. та рахунку № 10840 від 24.12.2013 р. вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», д/н [NUMBER] складає 21731,08 грн./а.с.15 - 16/. Згідно повідомлення про подію, що може бути визнана страховою [PERSON], остання повідомила позивача про ДТП та відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування вона просила позивача відшкодувати шкоду, заподіяна її автомобілю /а.с.8,17-18/. На підставі заяви [PERSON] на виплату страхового відшкодування, позивач на підставі рішення №519ЦВ 2013 від 26.12.2013 р. виплатив страхове відшкодування в сумі 20731,08 грн. з урахуванням франшизи, що підтверджується платіжними дорученням від 14 січня 2014 р. № 242 та платіжного доручення від 10 січня 2014 року № 1695/а.с.21-22/. Відповідно до п 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Доказів повідомлення того, що відповідач виконав вимоги встановлені положеннями п 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суду не надано. Беручи до уваги п.п.38.1.1, 38.1, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотропних чи інших одурманюючих речовин. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, позивач виплативши страхове відшкодування, отримав право на компенсацію цих витрат з боку відповідача. У зв'язку з вищевикладеним позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved