Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11183219000 від 13.07.2007 року укладеним строком до 13.07.2012 року на загальну суму 39 200 (тридцять дев'ять тисяч двісті) доларів США 00 центів , несплачених процентів, нарахованої пені, а також стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Посилається на те, що відповідач [PERSON] за кредитним договором взяла у кредит грошові кошти у валюті, але не повертає їх позивачеві та не сплачує процент за їх користування. З метою забезпечення зобов'язань ,13.07.2007 оку між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №127080 від 13.07.2007 року. Станом на 27.08.2013 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 11183219000 від 13.07.2007 року склала 27 461,76 (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят одна) гривня 76 центів, що за курсом НБУ складає 219 501,85 (двісті дев'ятнадцять тисяч п'ятсот одна) гривня 85 копійок. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутністю, позовні вимоги підтримав, на винесення заочного рішення погоджується, але відповідач не повертає кредит за умовами договору. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце були повідомлені, поважних причин неявки суду не представили. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] до оператора поштового зв'язку не звертались. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання відповідачами своїх процесуальних обов'язків, тому суд вважає, що останні про розгляд справи були сповіщені належним чином. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на вимогах законну та підтверджуються наданими доказами, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. У судовому засіданні встановлено, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11183219000 від 13.07.2007 року, відповідно до якого АКІБ " УкрСиббанк " надав їй кредит у сумі 39 200 (тридцять дев'ять тисяч двісті) доларів США 00 центів терміном з 13.07.2007 року по 13.07.2012 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно Графіку погашення кредиту та відсотків. У забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, 13.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]. був укладений договір поруки. Згідно з яким [PERSON] виступає поручителем, та зобов'язується перед банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань перед банком, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11183219000 від 13.07.2007. 12.12.2011 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1 та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, у відповідності до яких відбувся перехід права вимоги, у тому числі і за зобов'язаннями [PERSON], яке виникло на підставі кредитного договору № 11183219000 від 13.07.2007 року. Відповідачі порушили умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту, а також не виконала вимогу банку щодо дострокового погашення заборгованості. Заборгованість відповідача за кредитом станом на 27.08.2013 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 11183219000 від 13.07.2007 року склала 27 461,76 (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят одна) гривня 76 центів, що за курсом НБУ складає 219 501,85 (двісті дев'ятнадцять тисяч п'ятсот одна) гривня 85 копійок, що включає в себе: - заборгованість за кредитом - 20 958 доларів США 22 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 167 519 (сто п'ятдесят сім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) гривень 05 копійок; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 503 доларів США 54 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 51 982 (п'ятдесят одна тисяча дев'ятсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок; Суд враховує, що банк приймає до уваги матеріальний стан відповідача та не заявляє вимог по стягненню пені. Частина 2 ст.192 ЦК України встановлює, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.193 ЦК України порядок вчинення правочинів з валютними цінностями встановлюється законом. На сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум наданняодержання кредитів в іноземної валюті, таким чином, операція з наданням банками кредитів в іноземної валюті не потребує індивідуальної ліцензії . Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно п.1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Крім того, внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved