Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений 28.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 7069 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № VIH0GK02020460 від 19.01.2005 року в загальній сумі 14402, 81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2017 року становить 375 341, 66 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.01.2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № VIH0GK02020460, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 9800, 00 доларів США. 19.01.2005 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 80. 20.01.2005 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] на підставі Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням іпотечного договору накладено заборону на відчуження квартири № [ADDRESS]. Заборону відчуження предмету іпотеки зареєстровано в реєстрі за № 81. 06.10.2017 року Головним державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 7069 від 28.07.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 378 341, 66 грн. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), не направляв відповідні повідомлення про їх отримання, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем зазначений у виконавчому написі є безспірним. Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала той факт, що з моменту настання права вимоги Пат КБ «Приватбанк» до [PERSON] пройшло більше 3-х років, що виключало можливість здійснення вищевказаних нотаріальних дій. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, додаткових поясненнях. А також вказала, що відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження № 47183848 від 16.06.2017 року, кошти згідно виконавчого документу № 127/27367/14, виданого 02.03.2015 року в сумі 95638, 87 грн., стягнуто в повному обсязі та згідно розпорядження виконавця перераховано на рахунок стягувача ПАТ КБ «Приватбанк». Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] письмового відзиву на позовну заяву не надав, однак в судовому засіданні 19.04.2018 року щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на їх безпідставність. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак висловила свою позицію у поясненнях та додаткових поясненнях, в яких зазначила, що вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача є неспроможними, тому що вона діяла відповідно до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також заначила, що згідно ст. 13-1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальний округ територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Це вказує на те, що нотаріус має працювати, тобто його робоче місце має бути розташоване в межах територіальної одинці, яка є його нотаріальним округом, натомість вчинювати нотаріальні дії він може щодо всього майна, розташованого на будь яких осіб зареєстрованих в будь якому місці на території України. Також, просила суд, розгляд справи проводити у її відсутність. Представник третьої особи Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином судовими повістками. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі матеріалів. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.01.2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № VIH0GK02020460, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 9800, 00 доларів США (а.с.7-10). 28.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за реєстровим № 7069 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № VIH0GK02020460 від 19.01.2005 року в загальній сумі 14402, 81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2017 року становить 375 341, 66 грн. (а.с.11). 06.10.2017 року Головним державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 7069 від 28.07.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 378 341, 66 грн. (а.с.12-13). Крім того, заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № VIH0GK02020460 від 19.01.2005 року в розмірі 7162, 78 доларів США, що за курсом 13,22 за один долар США встановленим службовим розпорядженням Національного банку України від 20.08.2014 року складає 94 691, 95 грн., а також стягнуто судові витрати в розмірі 946, 92 грн. рішення суду набрало законної сили 13.02.2015 року(а.с.162-163). Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження № 47183848 від 16.06.2017 року кошти згідно виконавчого документу № 127/27367/14 виданого 02.03.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області в сумі 95638, 87 грн. стягнуто в повному обсязі та згідно розпорядження виконавця перераховано на рахунок стягувача ПАТ КБ «Приватбанк»(а. с. 164-165). Однак, незважаючи на наявність судового рішення та його повне виконання, 28 липня 2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору № VIH0GK02020460 від 19.01.2005 року. про стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 14402, 81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2017 року становить 375 341, 66 грн. (а.с.46). До заяви представником банку було додано: кредитний договір (оригінал), засвідчену виписку з особового рахунку боржника (оригінал), вимогу про усунення порушень за кредитним договором (оригінал), розрахунковий документ про оплату послуг поштового звязку (оригінал), опис вкладення в цінний лист (оригінал), установчі документи ПАТ КБ «Приватбанк» (оригінал), довіреність представника ПАТ КБ «Приватбанк» (оригінал), паспорт представника ПАТ КБ «Приватбанк» (оригінал) (а.с.46). За наслідками розгляду заяви ПАТ КБ «Приватбанк», 28 липня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинений виконавчий напис, за реєстровим № 7069 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № VIH0GK02020460 від 19.01.2005 року в загальній сумі 14402, 81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2017 року становить 375 341, 66 грн. (а.с.11). В подальшому, вказаний виконавчий напис стягувачем предявлено до примусового виконання та постановою головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] ВП №54838868 від 06.10.2017 року (а.с. 12-13). Визначаючись щодо обґрунтованості позовних вимог суд виходить з того, статтею 18 Цивільного кодексу України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису подаються: - оригінал кредитного договору; - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з пунктом 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. З вищенаведеного слідує висновок, що безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості за наданими документами. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. При цьому, нотаріус має впевнитись у тому, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Що стосується наявності документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, слід зазначити наступне. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05 липня 2017 року в справі №6-887цс17, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 13-1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальний округ територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Це вказує на те, що нотаріус має працювати, тобто його робоче місце має бути розташоване в межах територіальної одинці, яка є його нотаріальним округом, натомість вчинювати нотаріальні дії він може щодо всього майна, розташованого на будь яких осіб зареєстрованих в будь якому місці на території України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи боржника в судовому засіданні, судом встановлено, що на момент вчинення приватним нотаріусом [PERSON] виконавчого напису за №7069 від 28.07.2017 року [PERSON] безспірної заборгованості перед ПАТ КБ "Приватбанк" не мав, оскільки заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено, а постановою про закінчення виконавчого провадження № 47183848 від 16.06.2017 року кошти згідно виконавчого документу № 127/27367/14 виданого 02.03.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області в сумі 95638, 87 грн. стягнуто в повному обсязі та згідно розпорядження виконавця перераховано на рахунок стягувача ПАТ КБ «Приватбанк». Суд звертає увагу на те, нотаріус при вчиненні виконавчого напису міг не знати про наявність вищевказаного судового рішення, оскільки банком таке рішення суду нотаріусу не надавалося, однак це не спростовує факту відсутності у [PERSON] безспірної заборгованості перед ПАТ КБ "Приватбанк". Окрім того, в порушення вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», приватним нотаріусом [PERSON] не було враховано того, що з дня виникнення у стягувача права вимоги минуло більше, ніж три роки. Як встановлено судом, за кредитним договором № VIH0GK02020460 від 19.01.2005 року позивач отримав кредит в сумі 9800,00 грн. та кінцевим строком повного погашення кредиту 17.01.2010 року Як визначено у п. п. 3.3., 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, можна стверджувати, що виконавчий напис, вчинений 28.07.2017 року поза межами трирічного строку давності щодо повернення кредиту в цілому. З огляду на зазначене вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису № 7069 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № VIH0GK02020460 від 19.01.2005 року в загальній сумі 14402, 81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2017 року становить 375 341, 66 грн. таким, що не підлягає виконанню обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved