Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач в судове засідання не з?явилась, повідомлена про дату, час і місце судового збору, про причину неявки не повідомила. Представник позивача пояснив, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 травня 2016 року з відповідача на користь позивача для утримання сина [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти щомісяця в розмірі 2000 грн. Разом із тим після рішення суду відповідач з 01 вересня 2016 року, 01 вересня 2017 року та 22 серпня 2018 року знаходився в рейсах на судах закордонного плавання та отримав заробіток 58992 долара США, що еквівалентно 1636348,6 грн. З урахуванням вказаного просить збільшити розмір стягнення аліментів до 20000 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, пояснила, що відповідач в наступний час через стан здоров?я працевлаштований в України та отримує заробітку плату в розмірі 6000 грн. Разом із тим позивач є власником автомобіля, також працює, з урахуванням чого вважає неможливим збільшувати розмір стягнення аліментів. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 травня 2016 року з відповідача на користь позивача для утримання сина [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти щомісяця в розмірі 2000 грн. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Відповідно до вимог ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них. Разом із тим після рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 травня 2016 року відповідач з 01 вересня 2016 року, 01 вересня 2017 року та 22 серпня 2018 року знаходився в рейсах на судах іноземних власників та отримав заробіток 58992 долара США, що еквівалентно 1636348,6 грн. Вказані обставини підтверджені контрактами та довідками з банку, інформація представником відповідача не оскаржується, що у відповідності до вимог ст. 82 ч.1 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню. Довідками державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02 липня 2019 року та 09 грудня 2019 року визначено про відсутність заборгованості боржника по сплаті аліментів та наявність переплати. Роз?ясненнями п.17 ч.4 постанови №3 пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сторони пояснили, що у свою чергу доведено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 травня 2016 року з відповідача на користь позивача для утримання сина [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти щомісяця в розмірі 2000 грн., а сума визначена з урахуванням думки боржника без наведення обгрунтування про майновий стан. Довідками банку про отримання грошових коштів по 30 листопада 2018 року та трудовим договором від 09 квітня 2019 року із встановленням оплати праці в розмірі 5000 грн. визначено про наявність за період 53 місяців у позивача грошових коштів у сумі 1756348,6 грн., що складає на місяць 33138,65 грн. Між тим, у відповідності до вимог ст. 183 СК України та ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. З урахуванням вказаного позивачем розміру 20000 грн., ця сума значно перевищує 50 відсотків від отриманого доходу. Окрім того, розрахунок позивача не визначає розмір мінімального неоподатковуваного мінімуму, з якого не можуть бути стягнуті податки. Разом із тим відсутні докази про наявність майна у позивача, а довідкою територіального сервісного центру 5144 Регіонального сервісного центру в Одеській області за № 31/15/514-26аз від 31 жовтня 2019 року визначено про наявність у стягувача транспортного засобу "FORD FOCUS" реєстраційний номер [NUMBER] 2011 року випуску, прізвище якої на [PERSON] пов?язано з новою реєстрацією шлюбу . Наявність у стягувача роботи із встановленням оплати праці в розмірі 5000 грн. представник позивача визнає доведеною обставиною. З урахуванням вказаного сума у розмірі 20000 грн., про стягнення якої наполягає представник позивача, не можуть бути задоволенні за вимогами чинного законодавства. Інші варіанти стягнення позивач та її представник не визначають, що у свою чергу не надає можливості суду визначати інший розмір, аніж вказаний у позові. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: dismissed