Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 21.08.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» і [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2005348680, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 24 038 грн. зі строком погашення не пізніше 21.08.2016 року. Оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість. 14.08.2017 р. позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, у відповідності до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 10.08.2017 р. складає 30 332, 54 грн., з яких: тіло кредиту - 19 652, 27 грн., відсотки - 3, 52 грн., комісія 10 676, 69 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» просить провести судовий розгляд за відсутності представника, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином, про що свідчать матеріали справи, однак, конверти із судовими повістками про виклик повернулись до суду з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання". З огляду на викладене, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 21.08.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2005348680 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 24038 грн., з терміном користування до 21.08.2016 року зі сплатою 0,01% річних. Згідно з п. 1.2.1. вказаного договору, для придбання товару та послуг банк надає позичальнику кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що банком вимоги договору виконані в повному обсязі, а саме відповідачу надались кредитні кошти, що підтверджується меморіальними ордерами наявними в матеріалах справи. При цьому відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Договором не виконує. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 10.08.2017 року заборгованість відповідача становить 30 332, 54 грн., з яких: тіло кредиту - 19 652, 27 грн., відсотки - 3, 52 грн., комісія 10 676, 69 грн. Зазначені обставини стали підставою для направлення рекомендованим листом 09.02.2017 року позивачем відповідачу вимоги про дострокове повернення . Проте, у визначений ПАТ «ОТП Банк» строк, [PERSON] не виконала вимоги щодо дострокового повернення кредиту. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодного належного, допустимого та достатнього доказу на спростування викладених позивачем обставин та наданих ним доказів, розрахунку. Оцінивши зібрані по справі докази з урахуванням вищенаведених правових норм, суд вважає вимоги позивача ПАТ "ОТП Банк" про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 30 332, 54 грн., з яких: тіло кредиту - 19 652, 27 грн., відсотки - 3, 52 грн., комісія 10 676, 69 грн., такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 639, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved