Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-313-8 від 04 серпня 2008 року, яка станом на 22 січня 2019 року складається з заборгованості: сума заборгованості за кредитом - 88498,48 дол. США.; сума заборгованості за відсотками - 137725,30 дол. США, звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на будинок, загальною площею 262.7 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 999311 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь витрати по сплаті судового збору у сумі 14989,67 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 04.08.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-313-8. \~ \~ \~ \~10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на АТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк». У відповідності до п. 1.1. договору банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 123800 дол. США. У порушення умов Договору, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 22 січня 2019 року має прострочену заборгованість, а саме: сума заборгованості за кредитом - 88498,48 дол. США.; сума заборгованості за відсотками - 137725,30 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 04 серпня 2008 року банк та [PERSON] уклали Іпотечний договір № 105/24-196-8, відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку будинок, загальною площею 262,7 кв.м., що складається з наступного: А-2- житловий будинок, 1-зливна яма, 2-4 огорожа, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість предмету іпотеки визначена незалежним експертом та становить 999311 грн. У листопаді 2018 року банку стало відомо, що право власності на іпотечний будинок зареєстровано за [PERSON] . Право власності на іпотечний будинок у [PERSON] виникло внаслідок укладання договору купівлі-продажу, виданого 20 січня 2017 року, приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцевим В.О. Отже, продаж будинку [ADDRESS] , є неправомірним, та таким, що порушує права АТ «Укрсоцбанк» як іпотекодержателя, оскільки зазначений будинок є предметом іпотеки і відчуження таких об`єктів заборонено законом. Зазначають, що на підставі ст. 23 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавцем будинку [ADDRESS] , є [PERSON] , тому банк звернувся до нього з вимогою звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно в рахунок виконання Третьою особою зобов`язань за Кредитним договором. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 19 березня 2019 року заяву\~ представника АТ "Укрсоцбанк" про забезпечення позову\~було\~задоволено та накладено арешт на будинок [ADDRESS] , право власності на який зареєстроване за [PERSON] . Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 01 листопада 2019 року позивача АТ «Укрсоцбанк» було замінено його правонаступником - Акціонерне товариство "Альфа-Банк". Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року підготовче провадження у справі було закрито. Ухвалою від 21 травня 2020 року у якості представника третьої особи [PERSON] було залучено її опікуна [PERSON] . Відповідач [PERSON] 05 вересня 2019 року подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування відзиву на позов зазначив, що позивач, звернувшись до Третейського суду при Асоціації банків України 02 серпня 2010 року, змінив строк виконання кредитного договору та з того часу почався строк відрахування позовної давності. Звернувшись до суду з позовом 21 лютого 2019 року, позивачем був пропущений строк позовної давності, а тому просив застосувати строк позовної давності та у задоволенні позовних вимог слід відмовити. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з`явились. \~ \~ \~ \~Представник позивача неодноразово подавав до суду клопотання про розгляд справи в цілому без його участі на підставі наявних доказів та матеріалів, у разі неявки відповідача не заперечував ухвалити заочне рішення (том 1. а.с. 8, том 1 а.с. 227, том 2 а.с. 112). \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення розгляду справи повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~В порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~В ході судового розгляду встановлено, що 04 серпня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-313-8, відповідно до якого [PERSON] надавався кредит окремими частинами зі сплатою 14% річних та комісій в межах максимального ліміту заборгованості до 123800 дол. США з кінцевим терміном повернення кредиту - 03 серпня 2018 року, що підтверджується копією вказаного договору (том І а.с. 14-17, 84-87). У якості забезпечення виконання зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 105/6-313-8 від 04 серпня 2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір № 105/24-196-8 від 24 серпня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] передає в іпотеку, належний їй на праві власності, будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією іпотечного договору (том 1 а.с. 22-24, 90-92) та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно серії ССК № 706430 (том 1 а.с. 25, 93). На підставі іпотечного до говору, житловий будинок [ADDRESS] був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 серпня 2008 (том 1 а.с. 26, 94-95) та копією витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 04 серпня 2008 року (том 1 а.с. 35, 96-97), посвідчених приватним нотаріусом Прожуган М.А. \~ \~ \~ \~Ринкова вартість предмету іпотеки - житлового будинку [ADDRESS] становить 999311 грн., вартість земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер 1210400000:01:024:0140) складає 297780 грн., що підтверджується копією звіту № ВА190128-009 від 28 січня 2019 року (том І а.с. 44-64, 113-188). \~ \~ \~ \~Через те, що [PERSON] належним чином не виконувала умов кредитного договору станом, позивач звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 серпня 2010 року у справі № 958/10 позов було повністю задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №105/6-313-8 від 04 серпня 2008 року в сумі 940388, 23 грн. та 9803,88 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 серпня 2010 року набрало законної сили і є чинним на теперішній час, що не заперечувалося представником позивача у відповіді на відзив. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2013 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа. Видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 серпня 2010 року по справі № 958/10 про стягнення з [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, звернувшись до Третейського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, що утворилася станом на 12 квітня 2010 року, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, змінив строк виконання зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 105/6-313-8 від 04 серпня 2008 року з 03 серпня 2018 року на 12 квітня 2010 року (день нарахування заборгованості за кредитом) та отримав право звернутися до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків, пені та штрафів. Вказані обставини підтверджуються рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року у цивільній справі № 209/5124/14-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 105/6-313-8 від 04 серпня 2008 року (том ІІ а.с. 33-36), яке відповідно до Постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2019 року залишено без змін (том ІІ а.с. 37-39). Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки після звернення до Третейського суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача в повному обсязі заборгованості за кредитним договором, що утворилася станом на 12 квітня 2010року, позичальник був зобов`язаний в повному обсязі повернути кредит протягом одного робочого дня з моменту нарахування заборгованості. Тому всі наступні щомісячні платежі за графіком після спливу одного робочого дня з моменту нарахування заборгованості не підлягали виконанню. Зазначене вище свідчить про те, що при звернненні позивача до відповідача з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 105/6-313-8 від 04 серпня 2008 року, цей договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків поза строком дії кредитного договору не передбачено. Зазначене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена у постановах від 02 грудня 2015 року № 6-1707цс15 та № 6-249цс15, та у постанові від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц. \~ \~ \~ \~За договором купівлі-продажу від 20 січня 2017 року [PERSON] набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20 листопада 2018 року (том 1 а.с. 36-37, 98-99). 09 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на АТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( том І а.с.27-34, 104-111). \~ \~ \~ \~15 жовтня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» на виконання плану реорганізації приєднався до АТ «Альфа-банк», що підтверджується копією протоколу № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-банк» від 15 жовтня 2019 року (том ІІ а.с.85-89), рішенням ; 5/2019 єдиного АТ «Укрсоцбанк» (том ІІ а.с. 90), передавальним актом (том ІІ а.с. 91-94). Таким чином АТ «Альфа-банк» став правонаступником АТ «Укрсоцбанк». \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами 1,\~2\~ст.\~23\~Закону України\~«Про іпотеку»,\~передбачено,\~що у\~разі переходу\~права власності\~(права\~господарського відання)\~на предмет\~іпотеки від\~іпотекодавця до\~іншої особи,\~у тому\~числі в\~порядку спадкування\~чи правонаступництва,\~іпотека є\~дійсною для\~набувача відповідного\~нерухомого майна,\~навіть у\~тому випадку,\~якщо до\~його відома\~не доведена\~інформація про\~обтяження майна\~іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. 21 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5\~ст.\~261\~ЦК України\~визначено,\~що за\~зобов`язаннями\~з визначеним\~строком виконання\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтею 262 ЦК України зазначено, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15 зазначено, що «…Якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання й був зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення боржником встановленого банком строку для повернення кредиту…» З моменту ухвалення рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 серпня 2010 року, яке є чинним та яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов`язань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину площину виконання судового рішення, які врегульовані спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, після звернення до Третейського суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача та ухвалення Третейським судом 02 серпня 2010 року рішення про стягнення всієї суми заборгованості на вказаний період часу, банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 03 серпня 2018 року на 12 квітня 2010 року, кредитний договір припинив свою дію та банк втратив можливість нарахування та стягнення з відповідачів відсотків за кредитним договором, комісії та пені, оскільки, нарахування відсотків за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. Виходячи з вище викладеного, позивач звертаючись з вказаним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 21 лютого 2019 року пропустив строки позовної давності. Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Альфа-банк» у зв`язку зі спливом позовної давності. \~ \~ \~ \~З огляду на вимоги\~п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України,\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed