Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому зазначила, що згідно свідоцтва про право власності їй, відповідачу , неповнолітньому [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Дана квартира складається з двох кімнат, розмірами 20, 5 кв.м. та 8.4 кв.м.. На даний час в квартирі проживає вона з неповнолітнім сином та відповідач. Протягом тривалого часу у неї з відповідачем [PERSON] виникають конфлікти по користуванню кімнатами та сплаті комунальних послуг. Фактично відповідач користується кімнатою розміром 8.4 кв.м. і не допускає її до приміщення цієї кімнати. При цьому між ними існує спір щодо користування кімнатою більшого розміру. Враховуючи те, що їй з сином належить на праві власності ? частина квартири, а відповідачу лише 1/4, ще ? належить [PERSON], просить рішенням суду встановити порядок користування квартирою, виділивши у користування відповідача [PERSON] кімнату розміром 8, 4 кв.м, а їй з дитиною кімнату, розміром 20, 5 кв.м. У спільному користуванні залишити коридор, кухню, ванну кімнату та туалет. В якості третьої особи в позовній заяві позивач зазначила [PERSON], яка є власником ? частини спірної квартири, однак фактично в квартирі не проживає, оскільки має свою сім"ю. Ухвалою суду від 21.05.2015 року [PERSON] залучена до участі в справі як співвідповідач, оскільки предметом спору є спільні права сторін щодо користування житловим приміщенням. Сторони повідомили про можливість розгляду справи в їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини пов"язані з користуванням житловим приміщенням. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак вже порушили питання про його розірвання. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На праві спільної власності [PERSON], [PERSON] , їх сину [PERSON], а також [PERSON] належить квартира [ADDRESS], тобто кожному із них належить по 1/4 частині вказаної квартири, що стверджується свідоцтвом про право власності від 21.04.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.05.2005 року. Фактично в квартирі проживають позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] має свою сім"ю та проживає окремо. З технічного паспорту слідує, що дана квартира складається з двох кімнат розмірами 20, 5 кв.м. та 8, 4 кв.м., кухні, коридора, ванної кімнати. Квартира знаходиться в багатоквартирному будинку, тому не може бути поділена в натурі шляхом обладнання окремих ізолюваних квартир. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. З п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 року (із наступними змінами) слідує, що у квартирі, яка є спільною частковою власністю може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Користування майном є однією із складових права власності (ст.ст.317, 319 ЦК України), яке гарантоване ст.41 Конституції України. Відповідно до технічного паспорту загальна площа квартири 43, 2 кв.м., жила площа 28, 9 кв.м.. Позивач, відповідач [PERSON], їх неповнолітній син та [PERSON], виходячи з розміру квартири, мають право на частку у жилій площі по 7, 225 кв.м. Варіант запропонований позивачем по справі заслуговує на увагу, оскільки максимально відповідає правам та інтересам кожного із співвласників, оскільки виходячи з належності кожній із сторін частки квартири кожному із співвласників має належити по 7, 225 кв.м. корисної площи та 10, 8 кв.м. загальної площі. [PERSON] в наданій суду заяві зазначила, що позовні вимоги позивача підтримує і просить задовольнити, чим висловила свою позицію щодо надання в користування позивача належної їй житлової площі. При цьому, враховуючи те, що ? частина спірної квартири належить їй, то незважаючи на фактичне не проживання в житловому приміщенні, є необхідність виділення житлової площі кімнати 20, 5 кв.м. також і в її користування. Відповідач [PERSON], в наданій суду заяві зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Визнання ним позову не суперечить закону. Встановлення порядку користування квартирою жодним чином не впливає на розмір часток сторін у праві власності на квартиру і не обмежує їх право власності. Допоміжні приміщення квартири: кухня, коридор, ванна кімната, загальною площею, 14, 3 кв.м. підлягають залишенню в спільному користуванні. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову . На підставі викладеного,

Outcome: approved