Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за використаний природний газ в сумі 530,79 грн. посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не вносить плату за надані послуги утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості та судові витрати. На початку розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив замінити відповідача по справі та стягнути з [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ в сумі 917,69 гривень та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з урахуванням уточнень та просила суд його задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 917,69 грн., з яких 779,75 гривень основний борг за спожитий природний газ, 100,71 грн. інфляційні нарахування, 37,23 грн. 3 % річних та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та просила відмовити позивачу з підстав викладених в запереченнях. Суд заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON]. 03.02.2010 року позивач уклав з [PERSON] договір про надання населенню послуг з газопостачання в якому було зазначено суму боргу 155,44 гривень. Батько відповідача [PERSON] є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується довідкою МСЕК №0141243. З моменту встановлення групи інвалідності, тобто з грудня 2005 року [PERSON] була встановлена пільга, яка нараховувалась на його дружину та неповнолітню доньку [PERSON]. Відповідно до п.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" [PERSON] має право на 100 % знижку плати за користування комунальними послугами в тому числі і за газопостачання. Відповідно до ст.51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім'ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним. 03 квітня 2012 року відповідач [PERSON] досягла повнолітня, отже пільга на неї перестала нараховуватись. Отже заборгованість, яка утворилась станом з травня 2012 року підлягає до стягнення з відповідача, а саме в сумі 624,31 грн. Заборгованість в сумі 155,44 гривень не підлягає до стягнення з відповідача, оскільки вона утворилась за період з січня 2002 року по квітень 2012 року, а в той час відповідач була неповнолітньою. Заперечення відповідача щодо відсутності договору про надання послуг на газопостачання не приймаються судом до уваги з таких підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що договір про надання послуг з газопостачання був укладений з [PERSON] батьком відповідача, а отже, не укладення договору з [PERSON] не є підставою для відмови в позові. Щодо стягнення 3% річних в сумі 37,23 гривень з відповідача суд приходить до таких висновків. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово -комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Заборгованість відповідача складає 624,31 гривня, а отже 3% річних складає 16,42 гривень, які підлягають до стягнення з відповідача. Щодо стягнення інфляційний витрат в сумі 100,71 грн., суд приходить до висновку, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не було обґрунтовано її розмір. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial