Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на самочинно збудований житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що [INFO] померла її мати, [PERSON]. Крім позивачки, спадкоємцем першої черги за законом є її батько [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина за законом, яка складається з вищевказаного житлового будинку. З метою оформлення спадщини вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом посвідчено свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], на ім'я позивачки, а у видачі свідоцтва на частку житлового будинку відмовлено, оскільки спадкоємцем не подано документів, які підтверджують право власності матері на вищевказане спадкове майно. В судове засідання від позивачки надійшла письмова заява, в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, розглянувши позовну заяву, письмові клопотання сторін, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON], яка доводилася матір'ю, [PERSON], позивачки по справі, (яка у зв'язку з одруженням 21.05.1992 року змінила прізивище зі «[PERSON]» на «[PERSON]») про що виконавчим комітетом Нижньовербізької сільської ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області 24.04.2017 р. складено відповідний актовий запис № 19 (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.06.1967 року відповідач [PERSON] є батьком позивачки (а.с.7). Позивачка є спадкоємцем першої черги на спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] Факт родинних зв'язків між позивачкою та померлою підтверджується свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки (а.с.7, 8). Окрім позивачки, спадкоємцем першої черги за законом є батько позивачки та чоловік померлої - відповідач по справі [PERSON]. Факт родинних зв'язків між померлою та відповідачем підтверджується свідоцтвом про народження позивачки (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку А, огорожі №, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту, виданого фізичною особою - підприємцем [PERSON] 17.05.2018 року (а.с. 11-14). З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, однак отримала відмову, оскільки не подала нотаріусу документи, які підтверджують право власності [PERSON] на вищевказане спадкове майно (а.с. 15). 22.02.2018 року вказаним приватним нотаріусом посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 477, згідно з яким спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є її дочка [PERSON] Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки, площею 0,0676 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Наведене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 114938983 від 22.02.2018 року (а.с. 9, 10). Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження, виготовленого ФОП [PERSON] 09.07.2018 року, житлового будинку, загальною площею 194,4 кв. м., житловою площею 92,4 кв. м. , розташованого в [ADDRESS], встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації ,а також готовність будинку до експлуатації (а.с. 18-24). Згідно довідки відділу архітектури та містобудування Коломийської міської ради № 2416-21 від 22.08.2018 року розміщення спірного житлового будинку на земельній ділянці відповідає вимогам державних будівельних норм України, а саме ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (а.с. 17). Згідно довідки про технічний стан нерухомого майна житловий будинок має 100% готовності. Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Як встановленому в судовому засіданні, будинок побудований на земельній ділянці,яка належала померлій,а на даний час належить позивачці. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Померла [PERSON], здійснивши самочинне будівництво, не набула на нього права власності. Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3,5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216,1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3,5ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3,5ст. 376 ЦК є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей1216,1218 ЦК. Зазначене право може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу, якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер. Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В постанові від 30.03.2016р., ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об'єкта будівництва застосовується лише у взаємозв'язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов'язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об'єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього. Позивачка надала в матеріали справи копію свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9), на якій самочинно збудований спірний будинок, тобто є обов'язкова умова про наявність у позивачки права власності на земельну ділянку,на якій збудований спірний будинок. Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження,зазначивши про це у окремій заяві. У разі визнання позивачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст.182,331,375,376,1216,1218,1269,1270 ЦК України, ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», правової позиції Верховного Суду України по справі №6-265цс16 від 30.03.2016 р.,звіту про проведення технічного обстеження будинку,довідкою про технічний стан нерухомого майна від 19 вересня 2018 року та іншими перевіреними в судовому засіданні документами та ст.ст. 197-200, 206 ч.1, 247 ч. 2, 263,264,265,268 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved