Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Реєстраційного сектору Ємільчинської РДА, в якому просив визнати недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно за №26336451, яке видане 03.09.2014 року реєстраційною службою Ємільчинського районного управління юстиції Житомирської області [PERSON], витребувати із незаконного володіння на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у [PERSON] та зобовязати його повернути земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 1821780400:05:000:0011, розташовану за межами Барашівської сільської ради Ємільчинського району та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Житомирської області судові витрати. Вимоги мотивує тим, що реєстраційною службою Ємільчинського РУЮ [PERSON] 03.09.2014 року видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно за №26336451. Рішенням Ємільчинського районного суду від 23.02.2016 року визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-1275/14-14-сг від 26.08.2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність [PERSON] на території Ємільчинського району за межами населеного пункту Барашівської сільської ради з кадастровим номером 1821780400:05:000:0011, на підставі якого [PERSON] було видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно, та скасовано державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку [PERSON] №15511771 від 02.09.2014 року. Позивач також зазначив, що у подальшому на підставі договору купівлі-продажу №512 від 08.06.2016 року земельну ділянку, загальною площею 2 га, кадастровий номер 1821780400:05:000:0011 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Барашівської сільської ради Ємільчинського району у [PERSON] придбав [PERSON] 08.06.2016 року зареєстровано рішення про державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за [PERSON], у звязку з чим на даний час він є власником спірної земельної ділянки. Підставою виникнення у [PERSON] права власності на земельну ділянку є свідоцтво на право власності на нерухоме майно за №26336451 від 03.09.2014 року. Позивач вважає, що оскільки відповідачем [PERSON] право власності на земельну ділянку зареєстровано в установленому законом порядку (реєстрація скасована судом) та йому державним реєстратором видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, то відновити становище, яке існувало до порушення відповідно до ст.16 ЦК України, можливо лише шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором, і витребування земельної ділянки на користь Барашівської сільської ради в порядку ст.ст.387, 388 ЦК України. Позивач також зазначив, що земельна ділянка надана [PERSON] в порушення вимог земельного законодавства і він не вправі був її відчужувати. [PERSON] є добросовісним набувачем земельної ділянки за договором купівлі-продажу, тому у нього земельна ділянка може бути витребувана тільки шляхом подання віндикаційного позову. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, не заперечив проти заочного розгляду справи, а також просив справу розглянути без його участі. Представник ГУ Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Представник Реєстраційного сектору Ємільчинської РДА в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що підставою для скасування рішення державного реєстратора відповідно до п.9 ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.26 у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Просив розгляд справи провести без його участі. 03.01.2018 року по даній справі відкрито провадження та справу призначено до попереднього судового засідання на 25.01.2018 року. Відповідачам [PERSON], [PERSON] за адресами вказаними в позовній заяві були направлені повістки про виклик їх до суду разом з копіями позовних заяв, доданими до них документами та ухвалою про відкриття провадження, які повернулися до суду разом із поштовими довідками, в яких зазначено причини повернення документів відносно [PERSON]: «адресат за даною адресою не проживає»; відносно [PERSON] «за закінченням встановленого строку зберігання». 25.01.2018 року справу призначено до розгляду на 21.02.2018 року. Відповідачів у судове засідання викликано через засоби масової інформації. 21.02.2018 року відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися належним чином через засоби масової інформації, причину неявки суду не повідомили, не з'явилися в судове засідання без поважних причин, будь-яких клопотань, відзиву на позовну заяву суду не надали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-1275/14-14-СГ від 26 серпня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Ємільчинського району за межами населеного пункту Барашівської сільської ради з кадастровим номером 1821780400:05:000:0011 та надано у власність земельну ділянку, загальною площею 2,0 га із земель сільсьгосподарського призначення державної власності. Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених\~постановою КМ України від 17 жовтня 2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону. Реєстраційною службою Ємільчинського районного управління юстиції Житомирської області [PERSON] видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно №26336451 від 03.09.2014 р., здійснено державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 512 від 08.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу [PERSON], земельну ділянку, загальною площею 2 га, кадастровий номер 1821780400:05:000:0011 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області у [PERSON] придбав відповідач [PERSON] Цього ж дня, 08.06.2016 р., нотаріусом [PERSON] зареєстровано рішення про державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за [PERSON], №29958110. У листопаді 2016 року заступник прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Барашівської сільської ради Ємільчинського району звернувся з позовом, в якому просив визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-1275/14/14-сг від 26.08.2014р., яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON]; скасувати рішення реєстраційної служби Ємільчинського районного управління юстиції Житомирської області про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку [PERSON] № 15511771 від 02.09.2014 р.; витребувати із незаконного володіння на користь держави у [PERSON] та зобовязати його повернути вказану земельну ділянку до земель запасу Барашівської сільської ради Ємільчинського району; судові витрати покласти на відповідачів. Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2017 року позов задоволено частково. Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Житомирській області № 6-1275/14-14-сг від 26.08.2014р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність [PERSON] на території Ємільчинського району за межами населеного пункту Барашівської сільської ради з кадастровим номером 1821780400:05:000:0011; скасовано державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку [PERSON] № 15511771 від 02.09.2014 р. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18.09.2017 року рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Барашівської сільської ради Ємільчинського району щодо витребування із незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки площею 2 га за кадастровим номером № 1821780400:05:000:0011 на користь держави скасовано, у задоволенні даної вимоги відмовлено з інших підстав. Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено і набрало законної сили. В даному рішенні зазначено, що необхідно було встановити всі юридичні факти, які визначені в статтях 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. Так, свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку, на підставі якого був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 1821780400:05:000:0011, за яким право власності на спірну земельну ділянку перейшло від [PERSON] до [PERSON], не визнано в судовому порядку недійсним та є чинним. Визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.08.2014 року № 6-1275/14-14-СГ та скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку [PERSON], без визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку №26336451 від 03.09.2014 р., не є підставою для витребування у [PERSON] в порядку\~ст.388 ЦК України вказаної земельної ділянки. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З правової позиції ВСУ у справі №6-319цс15 слідує, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, які посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, а тому у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Зважаючи на те, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного наказу ГУ Держгеокадастру у Житомирській області №6-1275/14-14-сг від 26.08.2014 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Ємільчинського району за межами населеного пункту Барашівської сільської ради з кадастровим номером 1821780400:05:000:0011, на підставі якого було видано 03.09.2014 р. свідоцтво на право власності на нерухоме майно №26336451, суд приходить до висновку, що зазначене свідоцтво на право власності є недійсним. Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Щодо вимоги позивача про витребування у [PERSON] із незаконного володіння на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області та зобовязати його повернути земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 1821780400:05:000:0011, розташовану за межами Барашівської сільської ради Ємільчинського району слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом із тим відповідно до положень ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуванеу нього. Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, за положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом предявлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, загальною площею 2 га, кадастровий номер 1821780400:05:000:0011 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 08.06.2016 року між ним та [PERSON], однак відповідачі у судове засідання не зявилися та ухилилися від пояснень з приводу укладення договору купівлі-продажу даної земельної ділянки. Приймаючи до уваги, що [PERSON] набув право власності на зазначену вище земельну ділянку на підставі незаконного наказу ГУ Держгеокадастру у Житомирській області №6-1275/14-14-сг від 26.08.2014 року і свідоцтво про право власності на нерухоме майно є недійсним, суд приходить до висновку про можливість витребування земельної ділянки у [PERSON], який є останнім набувачем, на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого ним при подачі позову судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved