Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання їх неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Городоцького районного суду Львівської області 17.03.2014 року. Від шлюбу у них народилось двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З часу припинення спільного проживання 21.06.2013 року відповідач час від часу відвідував дітей та на її неодноразові просьби надавав дітям утримання в невеликому розмірі по 100 300 грн. Починаючи з грудня 2015 року відповідач перестав надавати утримання дітям, самоусунувся від своїх батьківських обовязків по наданню коштів на утримання дітей, не цікавиться потребами дітей, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі на кожну дитину по 650, 00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу звернення в суд із цим позовом та до досягнення кожним із дітей повноліття. Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання жодного разу не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Свого відношення до позову також не висловив. А тому судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданихдо суду доказів. У відповідності до ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, проте як вбачається із копії рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17.03.2014 року такий шлюб розірвано. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] З копій свідоцтв про народження дітей вбачається, що позивачка є матірю, а відповідач їх батьком. Як вбачається із довідки Великолюбінської селищної ради від 02.02.2016 року №241, що неповнолітні діти : донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], 11.06.2008 р.н а саме, проживають разом із матір»ю позивачкою по справі [PERSON]Я та зареєстровані за адресою чмт.Великий Любінь, вул.Джерельна, 19. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд враховує те, що діти проживають разом з матірю, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дітей не виконує, тому суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дітей, які не хворіють, майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують; - стан здоровя та матеріальне становище його матері позивачки по справі, яка не хворіє, працює; - стан здоровя та матеріальне становище його батька відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, ніде не працює, є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дітей. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.ст.182,183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст.184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.02.2016 року і до досягнення ними повноліття. А також, з врахуванням того , що на час винесення рішення по справі розміру мінімальної заробітної плати /1 378 грн. 00 коп./, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. А тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей, а саме : доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 11.06.2008 р.н пропорційно понесеними позивачкою витратами на утримання дітей та в твердій грошовій сумі, в розмірі по 345 грн. 00 коп. (триста сорок пять грн. 00 коп.) щомісячно на дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved