Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати за ним право власності на 1/4 частину земельної ділянки розміром 14,85 гектарів, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, в порядку спадкування, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом № 268 від 09 жовтня 2009 року, після смерті рідного батька [PERSON], померлого [INFO] в с. Новогорівка Токмацького району Запорізької області. В обґрунтування позову зазначає, що за життя його батько [PERSON] отримав спадщину за законом після померлої матері [PERSON], у вигляді 1/4 частки земельної ділянки, розміром 14,85 гектарів, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом № 268 від 09 жовтня 2009 року. Проте, батько за життя не встиг отримати державний акт на право власності на дану 1/4 частину земельної ділянки, оскільки помер [INFO] в с. Новогорівка Токмацького району Запорізької області. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме на 1/4 частину земельної ділянки розміром 14,85 гектарів, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Спадкоємцем за законом першої черги є він та його мати, [PERSON], яка на підставі нотаріально посвідченої заяви від 14 травня 2014 року від прийняття спадщини відмовилася на його користь. Інших спадкоємців не має. Він своєчасно звернувся до Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Згодом звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте йому було відмовлено в цьому, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що не зміг надати правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на дане нерухоме майно. Правовстановлюючі документи у нього відсутні, оскільки його батько за життя державний акт на дану земельну ділянку не отримав, а на померлого такі документи не видаються, а тому змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідач Таврійська сільська рада Токмацького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надано заяву до суду про розгляд справи за відсутності представника Таврійської сільської ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять їх задовольнити. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи положення ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом встановлено, що 14 квітня 2014 року позивач звернувся до Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, [PERSON] В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] у віці 50 років, про що в книзі реєстрації смертей 16 грудня 2013 року зроблено відповідний актовий запис № 261, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 грудня 2013 року, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. За життя батько позивача, [PERSON] отримав спадщину за законом після померлої матері [PERSON], у вигляді 1/4 частки земельної ділянки, розміром 14,85 гектарів, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом № 268 від 09 жовтня 2009 року. [PERSON], була власницею земельної ділянки, площею 14,85 гектарів, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, згідно державного акту І-ЗП № 048967, нормативна грошова оцінка якої становить 178128,76 грн., що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07 серпня 2014 року № 225, відповіддю відділу Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області за № 01-01-04/2116 від 20.08.2014 року наданою на запит суду, та інформаційним листом відділу Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області за № 01-01-04/2118 від 20.08.2014 року. За життя батько позивача, [PERSON], не встиг отримати державний акт на право власності на 1/4 частину земельної ділянки, оскільки помер [INFO] в с. Новогорівка Токмацького району Запорізької області. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме на 1/4 частину земельної ділянки площею 14,85 гектарів, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Позивач при зверненні до Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини, а саме на 1/4 частину земельної ділянки, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 серпня 2014 року № 729/02-31. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що за життя батько позивача не встиг отримати державний акт на право власності на дану 1/4 частину земельної ділянки, оскільки помер [INFO] в с. Новогорівка Токмацького району Запорізької області. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме на 1/4 частину земельної ділянки розміром 14,85 гектарів, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Правовстановлюючі документи у позивача на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини, а саме на 1/4 частину земельної ділянки відсутні, оскільки його батько за життя державний акт на дану земельну ділянку не отримав, а на померлого такі документи не видаються. Спадкоємцем за законом першої черги є він та його мати, [PERSON], яка на підставі нотаріально посвідченої заяви від 14 травня 2014 року від прийняття спадщини відмовилася на користь позивача, [PERSON] Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має. Дані обставини визнаються відповідачем, згідно заяви, яка додана до матеріалів справи, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановчого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Судом встановлено, що спір виник в зв'язку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позовні вимоги є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved