Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач, ТДВ СК «Альфа-Гарант», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 3704,69 грн. та судові витрати, які складаються з витрат на розміщення оголошення в пресі у розмірі 420 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.02.2013р. у м. Харкові відбулась ДТП за участю забезпеченого автомобіля ДЕУ Ланос, д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля ВАЗ 2107, д.н. [NUMBER]. Водій забезпеченого автомобіля [PERSON] не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2013р. відповідача визнано винним у скоєнні даної ДТП. Позивачем на підставі страхового акту потерпілому [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 3204,69 грн. Крім того, позивачем здійснено витрати для визначення розміру шкоди у сумі 500 грн. Виходячи з викладеного, а також із положень ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до суду із регресним позовом про відшкодування шкоди до відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечував про заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно інформації АДП ГУ ДМС України в Харківській області [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання в Харківській області, однак в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності зазначена його адреса: [ADDRESS] Конверти, які направлялись судом на вказану адресу повернулись до суду не врученими за закінченням терміну зберігання. Крім того, відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, тому, виходячи з ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу в заочному порядку. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. 02 лютого 2013 року о 14 годині 00 хвилин на пр. 50 років ВЛКСМ в м. Харкові біля будинку № 44 відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були [PERSON], відповідач по справі, який керував автомобілем ДЕУ Ланос, д.н. [NUMBER], та [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н. [NUMBER]. Позивач стверджує, що [PERSON], як водій забезпеченого транспортного засобу, згідно вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був зобов'язаний повідомити страхову компанію про настання страхового випадку із наданням визначеної законом інформації. Однак, відповідач цього обов'язку не виконав, про ДТП страхову компанію не повідомив, визначених законом документів не надав. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2013р. за фактом даної ДТП [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Постанова набрала законної сили (а.с. 5). Транспортний засіб ДЕУ Ланос, д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], був застрахований його власником [PERSON] у ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом № АВ/3664250 від 19.09.2012р. (а.с. 4). Строк дії договору визначений з 19.09.2012р. по 18.09.2013р. Згідно звіту № 2476 оцінки вартості матеріального збитку (а.с. 9-28), завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н. [NUMBER], матеріальний збиток, завданий власникові даного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 5045,63 грн. На підставі проведеної оцінки ТДВ СК «Альфа-Гарант» визначила суму страхового відшкодування у розмірі 3204,69 грн., про що складено страховий акт № ЦВ/13/0094 (а.с. 30). Страхове відшкодування у розмірі 3204,69 грн. було виплачено власнику автомобіля [PERSON] 28 травня 2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 938 (а.с. 32). Крім того, позивачем були сплачені послуги з автотоварознавчого дослідження автомобіля ВАЗ 2107, д.н. [NUMBER], на користь ТОВ «Експертум-АВЕ» у розмірі 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 657 від 16.05.2013р. (а.с. 29). Згідно пп. 33.1.4, п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до пп. г) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 12 лютого 2014 року по справі № 6-1цс14, який є обов'язковим для застосування згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 3204,69 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог про стягнення витрат, пов'язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження автомобіля потерпілого, у розмірі 500 грн. суд виходить з того, що у даному випадку шкода відшкодовується в загальному порядку, встановленому у ст. 1191 ЦК України, яка надає право вимагати в порядку регресу відшкодування шкоди тільки у розмірі виплаченого відшкодування, а не фактично понесених витрат. [PERSON] із тим, витрати, пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження автомобіля потерпілого, не можуть вважатись шкодою, а є витратами, пов'язаними з діяльністю страхової компанії. В зв'язку з викладеним, вимоги в частині стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження автомобіля потерпілого, у розмірі 500 грн. не підлягають задоволенню. Судові витрати, які складаються з витрат, пов'язаних з розміщенням оголошення у пресі, та судового збору, з огляду на положення ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial