Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги мотивував тим, що право власності на будинок в [ADDRESS] , зареєстроване на померлого [PERSON] . Вказав, що він фактично успадкував житловий будинок, однак не оформив спадщину юридично. Відповідач зареєструвався в будинку в 2008 році, однак не проживав там жодного дня. Позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час та місце його проведення, однак подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав повністю з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] одружився із [PERSON] , дружині після одруження присвоєно прізвище Райта. З копії свідоцтва про право особистої власності на будову від 31.12.1987 року вбачається, що домоволодіння в [ADDRESS] , в цілому належить [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З довідок № 181 від 31.01.2017 року, № 2325 від 25.11.2016 року, № 2046 від 18.12.2019 року, виданих Туринківською сільською радою, вбачається, що в домогосподарстві в [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований, але не проживає. З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25.11.2016 року вбачається, що відповідач у будинку в [ADDRESS] , зареєстрований, але не проживає. З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.12.2016 року вбачається, що відповідач у будинку в [ADDRESS] , зареєстрований, але не проживає. З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 31.01.2017 року вбачається, що відповідач у будинку в [ADDRESS] , зареєстрований, але не проживає. З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24.02.2017 року вбачається, що відповідач у будинку в [ADDRESS] , зареєстрований, але не проживає. З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.12.2019 року вбачається, що відповідач у будинку в [ADDRESS] , зареєстрований, але не проживає. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із змісту норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З Актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї вбачається, що відповідач у будинку в [ADDRESS] , зареєстрований, але не проживає. Таким чином, судом встановлено факт відсутності відповідача у житловому будинку протягом тривалого часу та суду не наведено доказів поважності такої тривалої відсутності. За таких обставин позовну вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід задовольнити. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved