Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 березня 2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 800 грн., зі сплатою 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов закону та договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим, станом на 31 липня 2013 року він має заборгованість за кредитним договором у сумі 25 847,88 грн., що складається: 6 422,53 грн. - заборгованість за кредитом, 17 718,31 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 12 250 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф ( фіксована частина), 1 207,04 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість та судовий збір у сумі 258,48 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та суду пояснила, що відповідно до п.6.7 Умов та Правил надання банківських послуг, тримач зобов'язаний слідкувати за використанням коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п.9.3 Умов та Правил надання банківських послуг, картрахунок відкривається на необмежений термін. Як зазначено у заявці на отримання кредиту строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг, строк дії картки зазначено на лицьовій стороні Карти. Карта діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Відповідно до п.п.3.1.3 п.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг по закінченню строку дії відповідна Карта продовжується банком на новий строк , якщо раніше не надійшла письмова заява тримача про закриття Картрахунку. Крім того, відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Тому просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та суду пояснила, що між позивачем та відповідачем 14 березня 2006 року було укладено договір кредиту. Строком виконання зобов'язань є строк дії кредитної картки, тобто березень 2009 рік і саме з цієї дати починається перебіг позовної давності. Однак позивач звернувся до суду лише 03 вересня 2013 року. Він здійснив платіж по картковому рахунку 04 лютого 2009 року. У листопаді 2009 року на його адресу було позивачем надіслано лист від 17 листопада 2009 року, де визначено день, коли позивач довідався або міг довідатись про порушення свого права. У цьому листі позивач встановлює наявність сумарної заборгованості за кредитним лімітом станом на 17 листопада 2009 року в сумі 8691,43 грн. Тому вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Вислухав представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 березня 2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 800 грн., зі сплатою 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов закону та договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим, станом на 31 липня 2013 року він має заборгованість за кредитним договором у сумі 25 847,88 грн., що складається: 6 422,53 грн. - заборгованість за кредитом, 17 718,31 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 12 250 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф ( фіксована частина), 1 207,04 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-13). Правовідносини по даній справі регулюються вимогами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору. Якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей же строк (термін) - ст. 530 ЦК України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суминесвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ч. 2,3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач обов'язки по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування Кредитом не виконав, чим порушив вимоги ст. ст. 525, 526 ЦК України. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору. Якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей же строк (термін) - ст. 530 ЦК України. Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє 12 місяців з моменту його підписання. Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Такого договору між сторонами укладено не було. Із матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір б/н від 14 березня 2006 року передбачає строк дії з 14 березня 2006 року по 14 березня 2007 року, позивач же до суду з позовом звернувся лише 03 вересня 2013 року, тобто після того як сплив передбачений ст. 257 ЦК України строк позовної давності. Питання про поновлення пропущеного строку позовної давності позивачем не ставилося. Як роз'яснив у п. 31 Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що строк для звернення до суду з позовом ним пропущено з поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" слід відмовити у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. Тому,

Outcome: dismissed