Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] Позов мотивує тим, що вона має право користування квартирою [ADDRESS] з 2003 року у якій вона зареєстрована та постійно проживає. Крім неї у зазначеній квартирі також зареєстровані: відповідач, її дядько, та третя особа, її мати. Відповідач з 1997 року у квартирі [ADDRESS] не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, що позбавляє можливості позивача оформити субсидії. Ухвалою суду від 27 червня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. Під час підготовчого засідання було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON]. Ухвалою суду від 29 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибув із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим шляхом надсилання судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, розміщення оголошення про його виклик на сайті Личаківського районного суду м. Львова та в газеті «Урядовий кур'єр», від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Від третьої особи [PERSON] у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов [PERSON] підтримує. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 265, 281, 282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав Судом встановлено, що відповідно до витягу з розпорядження Личаківської районної адміністрації від 12.09.2003 року за №967 позивачу [PERSON], відповідачу [PERSON] та третій особі [PERSON] надано дозвіл на проживання в квартирі [ADDRESS] у зв'язку із смертю основного квартиронаймача - [PERSON] Згідно довідки про склад сім'ї від 23.05.2018 року за №255, виданої ЛКП "Господар" у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] (основний квартиронаймач), [PERSON] (мати основного квартиронаймач)а та [PERSON] (дядько основного квартиронаймача). Форма власності житла - комунальна. Як вбачається із актів від 24.05.2018 року та від 22.08.2018 року, складених комісією ЛКП «Господар», [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але фактично там не проживає з 1997 року. Оплату за надані житлово-комунальні послуги здійснює позивач, що підтверджується долученими до позову квитанціями. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо права користування відповідачем квартирою. Вирішуючи питання про те, які норми норм матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить з того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у комунальній власності, а тому застосуванню підлягають відповідні норми Житлового кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Випадків, які визначені у частині третій цієї статті щодо поважних причин відсутності відповідача понад шість місяців у спірному житлі, а відповідно і підстав для збереження за відповідачем спірного житла, судом не встановлено. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом беззаперечно установлено, що відповідач з 1997 року не проживає у спірному житловому приміщенні, що перевищує шестимісячний строк, який визначений у ч. 1 ст. 71 ЖК України, а тому такий, втратив право користування квартирою [ADDRESS] При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved