Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду 20 січня 2014 року з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 13 березня 1987 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у Панютинській селищній раді м. Лозова, актовий запис № 10. Від даного шлюбу, вони дітей не мають. З відповідачем по справі сумісне життя не склалося, так як вони мають різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинилися у листопаді 2013 року. А тому позивач вимушений звернутися до суду - заявою про розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження сім»ї, неможливе та суперечить його інтересам. Через РАГС, відповідач відмовляється розлучатися. В судових засіданнях позивач наполягав на задоволенні його позовних вимог та зазначив, що немає жодного наміру примирятися з відповідачем, оскільки остання, відсторонилася від виконання своїх обов"язків дружини - вона не готує їжу, не пере одяг, не прибирає в кімнатах; вчиняє сварки та навіть застосувала до нього фізичне насилля, із-за чого, він був змушений залишити своє власне житло і піти проживати до своєї сестри. Відповідач у судовому засіданні вказала, що вона визнає позов позивача, проте, бажає повідомити суду справжню причину з якої відповідач вирішив з нею розлучитися - це зловживання позивачем алкогольними напоями та те, що в нього є інша жінка, з якою він має інтимні стосунки. Про його зраду вона дізналася нещодавно, коли підслухала трьох годинну розмову її чоловіка з його коханкою, якою звати Валентина. Відповідач вказала, що вона ввжає за необхідне розподілити з позивачем все майно, тому суд має надати їм для цього строк для примирення в шість місяців. Крім того, відповідач зазначила, що вона не згодна з тим, яку дату реєстрації їх шлюбу, позивач вказав у позові, оскільки, згідно до Свідоцтва про укладення шлюбу, яке наявне в неї на руках, шлюб вони зареєстрували саме 12 брезня 1987 року, а не 13 березня 1987 року. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 13 березня 1987 року, перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Панютинською селищною радою Лозівського району Харківської області, про що зроблений відповідний актовий запис за №10 (а.с.№4, 27-28,29). Згідно відомостей зазначених сторонами в судовому засіданні, від даного шлюбу подружжя дітей не має. Згідно даних зазначеними сторонами в своїх поясненнях, у судовому засіданні, судом вбачається, що сторони, за час спільного проживання, створити міцної сім'ї, не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть і проживають за різними адресами. З приводу заявленого відповідачем клопотання про надання сторонам строку для примирення в шість календарних місяців, з метою вирішити всі їх проблеми та розподілити добровільно спільно нажите майно, суд знаходть за необхідне зазначити наступне. Згідго до ст.111 СК України встановлено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В свою чергу, вжиття судом конкретних заходів примирення подружжя має обгрунтовуватися обставинами їхнього життя. Суд не зобов"язаний призначати строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, на тому, що є моральноправовою основою шлюбу. Як було з"ясовано у судовому засіданні із пояснень сторін, вони не проживають однією сім"єю; мешкають за різними адресами; між ними немає взаємопорозумніння; висловлюються в бік одне одного, образливими словами; між ними виникають сварки, які переходять у конфлікти із застосуванням фізичного насилля по відношенню одне до одного; у результаті чого, кожен з подружжя звертається до правоохоронних органів із заявами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одного з них. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. Суд, питання про судовий збір, вирішує відповідно до ст.11 ЦПК України.

Outcome: approved