Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбалення батьківських прав. Заяву мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2003 року, який 07.07.2009 року було розірвано. [INFO] у них народився син [PERSON]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.07.2009 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з нею. Спорів стосовно місця проживання між нею та відповідачем не було. [PERSON] ніколи не заперечував, щоб син проживав із нею. Увесь цей час він життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні. З 2011 року син постійно хворіє. Він переніс складну операцію з видалення пухлини на мозку, також йому була зроблена операція на лицьовий нерв. Окрім цього встановлено діагноз «Двобічна плоскостопість ІІ ступеня, прогресуюча гідроцефалія, інвалід дитинства». Син потребує протезування зимовим ортопедичним взуттям. За усі ці роки лікування, оперування, реабілітаційних періодів батько не поцікавився станом здоров»я сина, не провідував його та не надавав коштів на його лікування. Згідно довідки Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 19.09.2016 року № 808 заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2016 року становить 11846,87 грн. Окрім того, згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09.10.2015 року з [PERSON] у її користь стягнуто фактично понесені додаткові витрати на утримання дитини в сумі 7960,16 грн, а саме витрати на операцію та лікування. Також 19.01.2016 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області з відповідача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2866,07 грн. Ні перше рішення суд про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, ні друге про стягнення пені не виконані боржником. 24.01.2012 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від якого [INFO] у них народилася донька [PERSON]. Усі вони разом проживають у її квартирі. Між сином та її чоловіком [PERSON] склалися гармонійні стосунки, дитині створені гідні умови проживання. Гарні та доброзичливі стосунки між чоловіком та дітьми сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному розвитку. На даний час вона планує обстежити сина у Республіці Польща, однак на її неодноразові прохання щодо видачі письмового дозволу на виїзд дитини за кордон дитини відповідач не реагує. Він взагалі не відповідає на дзвінки, уникає зустрічей з нею та сином. Син потребує постійного та особливо догляду, оскільки є інвалідом дитинства. За усі ці роки відповідач не допомагав їм ні матеріально, ні фізично, ні морально. З сином він не спілкується, не відвідує його, не цікавиться ні його здоров»ям, ні фізичним, духовним та моральним розвитком. Усе це свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов»язків. Просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, виходячи з інтересів дитини, в своїх поясненнях послалась на обставини, викладені у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання для участі у розгляді справи повторно не з»явився з невідомих причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за доцільне розгляд справи провести у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Представник органу опіки та піклування Якимюк Т.А. висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] підтримала, вважає, що це є доцільним та відповідає інтересам дитини. Заслухавши пояснення позивача, з»ясувавши думку представника органу опіки та піклування, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно ст. 164 СК України, батько (мати) може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та духовний, моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, згідно ч.1 ст. 152 СК України, діти мають право на належне батьківське виховання, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину. Зібраними у справі доказами стверджується, що відповідач не здійснює належного батьківського піклування, не виконує своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням дитини та не дбає про здоров'я своєї дитини, не виявляє будь-якого інтересу до дитини з протягом останніх п»яти років. Дані висновки суду базуються на матеріалах справи і стверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, висновком про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав від 17.11.2016 року, довідками про заборгованість зі сплати аліментів, характеристикою зі школи, виписками з історії хвороби дитини. Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ у до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], а саме не відвідує його вдома, не дбає про його здоров"я, фізичний, моральний та духовний розвиток, не забезпечує матеріально, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Крім того, з врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved