Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього заборгованість за договором на обслуговування міжнародної платіжної картки № 09433 від 22.12.2009 року в розмірі 30999,68 гривень. При цьому позивач посилається на те, що 22.12.2009 року між АКБ „Порто-Франко", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк „Порто-Франко" та [PERSON] було укладено договір на обслуговування міжнародної платіжної картки № 09433, відповідно до якого, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, видав міжнародну платіжну картку та прийняв на себе зобов'язання по веденню карткового рахунку. 19.07.2013 року між банком та відповідачем було укладено Додаткову угоду 1 до Договору, згідно положень якої банк прийняв на себе зобов'язання по видачі санкціонованого овердрафта на поточні потреби з лімітом 50000,00 гривень з 19 липня 2013 р. зі сплатою 25% річних, а відповідач прийняв на себе зобов'язання належним чином сплачувати банку плату за користування овердрафтом, погашати заборгованість в рамках ліміту овердрафта, що виникатиме в поточному місяці не пізніше 17 числа місяці, наступного за розрахунковим та в кінці строку користування овердрафтом, а також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Договором. Зобов'язання у строк відповідач не виконав, а саме: не повернув фактично використану суму в рамках ліміту овердрафта та не сплатив відсотки за користування овердрафтом, тим самим порушуючи умови Договору (пп. 4.6 - 5.4.) та вимоги діючого законодавства. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.07.2015 року по справі № 235/739/15-ц позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «ПОРТО-ФРАНКО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором були задоволені, стягнуто заборгованість за користування коштами станом на 30.01.2015 року. У зв'язку з тим, що рішення суду відповідачем було виконано в повному обсязі лише 01.09.2016 року, в нього виникла заборгованість за користування кредитними коштами у розмірі 30999,68 гривень. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, також надав суду письмові заперечення на позов. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.12.2009 року між АКБ „Порто-Франко", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк „Порто-Франко" та [PERSON] було укладено договір на обслуговування міжнародної платіжної картки № 09433, відповідно до якого, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, видав міжнародну платіжну картку та прийняв на себе зобов'язання по веденню карткового рахунку. 19.07.2013 року між банком та відповідачем було укладено Додаткову угоду 1 до Договору, згідно положень якої банк прийняв на себе зобов'язання по видачі санкціонованого овердрафта на поточні потреби з лімітом 50000,00 гривень з 19 липня 2013 р. зі сплатою 25% річних, а відповідач прийняв на себе зобов'язання належним чином сплачувати банку плату за користування овердрафтом, погашати заборгованість в рамках ліміту овердрафта, що виникатиме в поточному місяці не пізніше 17 числа місяці, наступного за розрахунковим та в кінці строку користування овердрафтом, а також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Договором. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.07.2015 року по справі № 235/739/15-ц позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «ПОРТО-ФРАНКО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором були задоволені, стягнуто заборгованість за договором станом на 30.01.2015 року в розмірі 62438,57 гривень. Згідно виписки за договором на обслуговування міжнародної платіжної картки № 09433 за період з 01.02.2015 р. по 02.09.2016 р. рішення суду відповідачем було виконано у повному обсязі лише 01 вересня 2016 року. Згідно розрахунків наданих позивачем, у зв'язку з тим, що рішення суду відповідачем було виконано у повному обсязі лише 01.09.2016 року, на його користь підлягає стягненню з відповідача заборгованість за користування кредитними коштами у розмірі 30999,68 гривень. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідно до вимог статей 599, 611 ЦК Кодексу та відповідних пунктів кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості з боржника. Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного суду України від 21.09.2016 року по справі № 6-1252цс16. Таким чином суд вважає, що на користь позивача слід стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованість за договором на обслуговування міжнародної платіжної картки № 09433 від 22.12.2009 року в розмірі 30999,68 гривень. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved