Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Верховинського районного суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2014 року було частково задоволено її позовні вимоги у справі за її позовом до Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, а саме: визнано незаконним та скасовано наказ директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №63 від 15 вересня 2014 року в частині встановлення їй педагогічного навантаження в кількості 14,5 годин протягом навчального тижня та зобов'язано директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів поновити попередні умови праці шляхом встановлення повного тижневого навантаження в кількості 18 годин, в тому числі 15 годин за рахунок інваріантної складової. Разом з цим, судом було з'ясовано, що Ільцівська ЗОШ І-ІІІ ступенів не має власної бухгалтерії і що заробітна плата педагогам школи нараховується та виплачується не адміністрацією школи, а відділом освіти Верховинської районної державної. Тому рішенням Верховинського районного суду від 17.02.2015 року було задоволено її позов та стягнуто із відділу освіти на її користь різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Вважає, що незаконні дії адміністрації школи призвели до її значних моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації життя, що завдало їй моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях, порушенні спокою і хвилюваннях, яких вона зазнала у зв'язку з виконанням нижчеоплачуваної роботи та у зв'язку з участю в судових процесах для захисту своїх прав. Цю моральну шкоду вона оцінює в 7000 грн., яку просить стягнути на її користь із відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просять його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2014 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] у справі за її позовом до Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, а саме: визнано незаконним та скасовано наказ директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №63 від 15 вересня 2014 року в частині встановлення їй педагогічного навантаження в кількості 14,5 годин протягом навчального тижня та зобов'язано директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів поновити попередні умови праці шляхом встановлення повного тижневого навантаження в кількості 18 годин, в тому числі 15 годин за рахунок інваріантної складової. В задоволенні позовної вимоги про зобов'язання директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів виплатити [PERSON] різницю в заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи було відмовлено, у зв'язку з тим, що ця вимога заявлена до неналежного відповідача(а.с.5-9). Рішенням Верховинського районного суду від 17.02.2015 року було задоволено позов [PERSON] та стягнуто із відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації на її користь заробітну плату за час виконання нижчеоплачуваної роботи в період з 15.09.2014 року по 17.12.2014 року у сумі 1231,13 грн.(а.с.10,11). Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, чи близьких родичів, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'зку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації. Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу відшкодувати моральну шкоду працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 13 Постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем [PERSON] в позовній заяві зазначено, що незаконні дії адміністрації Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, завдали їй моральну шкоду в сумі 7000 грн., яка виражається у душевних стражданнях, порушенні спокою і хвилюваннях, яких вона зазнала у зв'язку з виконанням нижчеоплачуваної роботи в період з 15.09.2014 року по 17.12.2014 року та у зв'язку з участю в судових процесах для захисту своїх прав, однак позивачем при цьому не надано в судовому засіданні належних доказів на підтвердження перенесених нею моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та даних про прикладення додаткових зусиль для організації свого життя. Також позивачем не доведено факт заподіяння моральної шкоди саме з вини відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації, якого навіть не було залучено в якості відповідача у справі за її позовом про визнання незаконним та скасування наказу директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №63 від 15 вересня 2014 року, зобов'язання поновити попередні умови праці шляхом встановлення повного тижневого навантаження в кількості 18 годин, в тому числі 15 годин за рахунок інваріантної складової(а.с.5-9). За таких обставин, суд проаналізувавши в сукупності досліджені по справі докази приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення із відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації на її користь моральної шкоди до задоволення не підлягає і в позові слід відмовити за його безпідставністю та необгрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed