Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 3470,99 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], та є споживачем житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача. В порушення норм діючого законодавства відповідач не виконував своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за користування наданими житлово-комунальними послугами, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.04.2012 року по 17.03.2014 року у сумі 3470,99 грн., з урахуванням 3% річних та коригуванням боргу на індекс інфляції, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Птуха Є.Л. в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомленні ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги"», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно положення частин 2, 3, 4 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до статті 24 цього Закону балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Отже, слід зазначити, що балансоутримувач житлової будівлі має законне право на звернення до суду в разі несплати особами, що проживають в даній будівлі, кошів за споживання ними житлово-комунальних послуг. Відповідно п. 2.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту», затвердженого Загальними Зборами Учасників, Протокол № 31/08-2011 від 31.08.2011 року, предметом діяльності Товариства є, серед іншого, виконання функцій житлово-експлуатаційної контори по комплексному обслуговуванню та експлуатації житлового та не житлового фонду, надання комунальних та інших послуг. Відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-ВВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту» Договору управління житловим комплексом № 22/12-К від 22.12.2008 року, ТОВ «Інтер-ВВ» зобов'язалося передати житловий комплекс по вул.. Краківської, 15/17 в управління для здійснення функцій з утримання та експлуатації, а також функції з надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень ТОВ «Світ Побуту», а ТОВ «Світ Побуту» зобов'язався прийняти на себе вищеозначені функції. Згідно Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 07.05.2012 року, будинок по [ADDRESS] в м. Києві передано з балансу ТОВ «Світ Побуту» на баланс ОСББ «Краківська15-17». Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації"», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. (ст. 162 Житлового кодексу Української РСР) Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Відповідно до положення ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно положення статті 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Стаття 322 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки майно, яке перебуває на праві спільної часткової власності, належить усім співвласникам, цілком очевидно, що останні зобов'язані нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів та інших обов'язкових платежів та нести відповідальність за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном, у межах своєї частки у праві спільної часткової власності. Участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобов'язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Правило ст. 360 Цивільного кодексу України застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов'язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір. Із змісту статті 360 Цивільного кодексу України чітко випливає висновок про те, що нести відповідальність за зобов'язаннями щодо відшкодування шкоди будуть усі співвласники в межах своїх часток. 28.01.2014 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено в прийнятті заяви ТОВ «Світ Побуту» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] та повернуто матеріали заявнику. (а.с. 25) Відповідно до розрахунку, наданому позивачем, відповідач заборгував підприємству позивача по сплаті за житлово-комунальні послуги на загальну суму 3470,99 грн., з урахуванням 3% річних та коригуванням боргу на індекс інфляції, що підтверджується наданими підприємством позивача розрахунками, долученими до матеріалів справи. На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, щодо правомірності заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту» та присуджує до стягнення з відповідача суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 3470,99 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 99 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням вимог статті 99 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved