Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

покликаючись на недостатнє виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по утриманню їх неповнолітньої доньки, позивач у поданій до суду 24 липня 2019 року позовній заяві просить стягнути з нього аліменти у розмірі 6 000 грн. щомісячно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 6 000 грн. - половина від загальних щомісячних витрат на доньку. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча знаходиться на заробітках у Республіці Литва і, на її думку, отримує заробітну плату 2 000 євро на місяць. На утриманні відповідача ніхто не перебуває, він фізично здоровий, має власний автомобіль і має можливість утримувати свою сім`ю у заявленому нею розмірі. У відзиві відповідач зазначив, що позов визнає частково у розмірі 1 500 грн. щомісячно, яка має відповідати його можливостям. Вказує, що витрати позивача на їхню доньку у вказаній нею сумі жодним доказом не підтверджені. З січня 2017 року він періодично перебуває на заробітках за межами України з метою забезпечити свою сім`ю. У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач фактично змусив їх з донькою залишити його квартиру, а тому з серпня 2019 року вони орендують житло за 3 800 грн. на місяць. Стверджує, що відповідач перебуває на консульському обліку в Литві і має вид на проживання, там офіційно працевлаштований, а тому має можливість сплачувати аліменти у запропонованому розмірі. У запереченнях відповідач вказує, що твердження позивача не відповідають дійсності, з 9 травня 2019 року не має офіційної роботи, що підтверджується долученими довідками. У суді позивач позов підтримує повністю і по аналогічних мотивах. По суті спору стверджує, що сторони проживають окремо з 01 серпня 2019 року. Вона, будучи вагітною другою дитиною, разом зі старшою дитиною залишила належне свекрусі житло і перейшла проживати в арендоване житло неподалік місця навчання дитини, де, крім арендної плати, сплачує і комунальні послуги. Якщо чоловік не може знайти роботу в [PERSON] , він завжди може працевлаштуватися в м.Рівному, щоб бачитися та забезпечувати її та дітей. Відповідач в суді погодився сплачувати аліменти у розмірі 1 500 грн. на доньку [PERSON] щомісячно. Стверджує, що кожного місяця дає дружині кошти у розмірі 3 000 грн. на утримання спільних дітей, з 15 січня 2020 року додатково оплачує доньці Вікторії приватні уроки англійської мови. Просив дружину повернутися, але вона не погодилася. Представник відповідача, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, вказав, що додаткові послуги, на які посилається позивач, є додатковими витратами на дитину і не можуть бути в складі аліментів. Відповідач не заперечує щодо проживання позивача з доньками у їхній спільній квартирі, намагається піклуватися та надавати матеріальну допомогу дітям відповідно до своїх можливостей. Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач скористався правовою допомогою. Встановлено,\~що сторони\~мають спільну\~дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, домовленості про розмір аліментів на її утримання не досягнуто. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Згідно п.1 ст.3 Конвенції про права дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141\~СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Ст.150\~цього Кодексу зобов`язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття /ст.180 СК України/. У п.17 постанови Пленуму ВС від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; \~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст.1\~Закону України\~"Про\~прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2020 року становить 2 218 грн. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Сторони не\~домовилися про\~розмір матеріального\~забезпечення дитини,\~що є\~підставою для\~стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України. Ця стаття носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивача і дітей, стан їх здоров`я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини, меншим за який за даних обставин суд призначити аліменти на утримання однієї дитини не може. Також враховується і той факт, що відповідач визнав позов частково. За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, а тому позов підлягає до часткового задоволення. На думку\~суду,\~таке рішення\~буде законним\~і справедливим,\~відповідатиме інтересам\~дитини і\~її належному\~утриманню. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляється таке. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.192\~СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позов до суду пред`явлений 24 липня 2019 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191\~СК України аліменти повинні стягуватися з указаної дати. Згідно п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.141\~ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі, визначеному на день подачі позову. З огляду на викладене,

Outcome: approved