Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №82 в будинку №201-А по вулиці Робочій у м. Херсоні, мотивуючи тим, що їй належить спірне житлове приміщення, в якому зареєстрований відповідач, який є колишнім чоловіком її дочки - [PERSON], шлюб з яким розірвано за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 12.03.2015 року, відповідачеві неодноразово пропонувалось самостійно виписатися із зазначеної квартири, але відповідач ігнорує вимоги позивача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, згідно даних поштового повідомлення вищевказані документи були отримані відповідачем 01.02.2018 року, однак відзив на позовну заяву у встановлений строк відповідачем суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 29.01.2010 року за реєстровим №169 (2/3 частини квартири) та свідоцтва про право власності виданого Фондом комунального майна м. Херсона 03.04.2007 року, згідно з розпорядженням №21816-ж від 03.04.2007 року (1/3 частина квартири). Відповідно до довідки за вих. №12/12 від 12.12.2017 року виданої ОСББ "Червень" в квартирі №82 за адресою: м. Херсон, вул. Робоча, буд. 201-А прописані 5 осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], власником вказаної квартири є [PERSON]. Згідно копії рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 12.03.2015 року по справі №667/9288/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовні вимоги позивача задоволено - шлюб розірвано. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК Українита ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд. Вимоги щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 320 грн. На\~ підставі викладеного,

Outcome: partial