Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 16 червня 2005 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Шевченка, 46 в м. Дубровиця Рівненської області. Свої вимоги мотивує тим, що 29 січня 1992 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька, її мати [PERSON] вступила у спадщину, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину. 16 червня 2005 року померла її мати та спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є вона та відповідач [PERSON], який в порядку цивільного законодавства відмовився від прийняття спадщини. Після смерті її матері відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Шевченка, 46 в м. Дубровиця Рівненської області. При зверненні до Дубровицької районної державної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок. Нотаріусом була заведена спадкова справа на ім'я [PERSON], однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Заяву про прийняття спадщини на прізвище "Албул" нотарісом було прийнято у зв'язку із тим, що до 2010 року вона перебувала із громадянином [PERSON] у шлюбі, який був розірваний рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 01 листопада 2010 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у відповідності до вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, у відповідності до вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, які не з'явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №477007 (а.с.4) вбачається, що [PERSON] помер 29 січня 1992 року. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №003196 (а.с.5) вбачається, що [PERSON] померла 16 червня 2005 року. Факт перебування у сімейних відносинах стверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №906545 (а.с.8) з якого вбачається, що позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-ТП №073398 (а.с.18) вбачається, що після державної реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище чоловіка "Цівінська". Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Шевченка, 46 в м. Дубровиця Рівненської області. Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.11) з якого вбачається, що спадкоєцем майна після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON]. Спадковим майно є житловий будинок з господарськими приміщеннями, що розташований в м. Дубровиця, по вул. Шевченка, 46, Рівненської області. Згідно заяви, яка посвідчена 27 липня 2005 року державним нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори Рівненської області [PERSON] (а.с.) вбачається, що [PERSON] відмовився від спадщини на користь своєї сестри [PERSON]. Згідно довідки №3461 від 05.10.2015 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області (а.с.10) вбачається, що [PERSON], який помер 29 січня 1992 року був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20 жовтня 2015 року №23963564 (а.с.20), [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 46 в м. Дубровиця Рівненської області, у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON], яка померла 16 червня 2005 року, за заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] і [PERSON] була заведена спадкова справа, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця (ч.ч. 1, 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, з дотриманням вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України суд приходить до висновку про наявність у позивачки права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за неюправа власності на спадкове майно.

Outcome: approved