Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Попенко Дмитро Вікторович звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в якому просив стягнути суму матеріальної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., штраф від суми відшкодування (компенсації) у розмірі 2 430,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22.05.2020 року позивач здійснив відправлення належного йому на праві власності мобільного телефону «Samsung Galaxy S9 4/64 Gb G9600 Dual Sim Midnight Black (Shapdragon) на підставі експрес-накладної № 59000515507997, відділення відповідача - ТОВ «Нова пошта» №62 по вул. Амосова, буд. 11А в м. Харкові. Дане відправлення було оформлене із оголошеною вартістю в 10 000 грн., доставкою до відділення «Нова пошта» №5 у м. Суми і зворотною доставкою оголошеного грошового еквівалента в сумі 10000,00 грн. з боку [PERSON] . Позивач вказує також, що телефон був ним придбаний особисто у магазині « Кактус » у м. Харкові по вул. Павлівській, 8 . за 17499,00 грн. Наступного дня, 23.05.2020 року, після здійснення відправки, позивач із особистих міркувань змінив своє рішення щодо відправки вказаного телефону, у зв`язку із чим замовив послугу «повернення відправлення», яка була прийнята до виконання шляхом видачі нової експрес-накладної за № 59000515507997. 24.05.2020 року, після отримання позивачем СМС повідомлення, він звернувся до відділення ТОВ «Нова пошта» №62, де в отриманні ним належного йому телефону було відмовлено, у зв`язку із тим, що посилка вже нібито отримана [PERSON] , про що свідчить надана експрес-накладна без підпису отримувача. На підставі вищевикладеного, позивач звернувся із претензією до ТОВ «Нова пошта», на що отримав відповідь про те, що керівництво ТОВ «Нова пошта» не вбачає жодних порушень з боку співробітників компанії ТОВ «Нова пошта». Після отримання відповіді ТОВ «Нова пошта» позивач був змушений звернутись до правоохоронних органів із відповідною заявою (відомості в ЄРДР внесені за №12020225460000031 від 07.07.2020 року за ч.1 ст. 190 КК України). Крім того, позивач вказує на те, що згідно умов договору перевезення, опублікованого на сайті ТОВ «Нова пошта», він має право також на виплату штрафу у розмірі 24,3% від суми оголошеної вартості майна, яке не було передано позивачеві. На підставі викладеного до суду подано відповідний позов. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020 року визначено головуючого суддю - Бондарєву І.В. Ухвалою суду від 16.09.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовчого судового засідання. 20.10.2020 року від представника ТОВ «Нова пошта» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній категорично заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Так, представником ТОВ «Нова пошта» не заперечується той факт, що позивачем було оформлене відправлення телефонного апарату до відділення №5 у м. Суми, визначивши одержувача [PERSON] із грошовим переказом 10000,00 грн. Натомість жодної детальної інформації про телефон у накладній позивач не зазначив, що не дає змогу безумовно його ідентифікувати. 23.05.2020 року по експрес накладній №59000515507997 відправником замовлено повернення відправлення. Того ж дня вантаж було повернуто відправнику. 24.05.2020 року вантаж було доставлено та одержано відправником у відділенні №62 у м. Харкові після надання номеру експрес накладної, пред`явлення посвідчення особи та оплати послуг з перевезення. Тобто вищевикладене, на думку представника відповідача, свідчить про відсутність вини перевізника у даному випадку. Представник відповідача також заперечував проти правомірності визначення позивачем суми матеріальних збитків, які він просить відшкодувати, оскільки суми є необґрунтованою та не підкріпленою жодними доказами. На підставі зазначеного просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 26.01.2021 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 21.04.2021 року на підставі доповідної помічника судді та розпорядження керівника апарату Фрунзенського районного суду м. Харкова, справу було передано на повторний авторозподіл, у зв`язку із тривалим лікарняним судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Бондарєвої І.В. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи визначеного нового головуючого суддю - Сілантьєву Е.Є. Ухвалою від 30.04.2021 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, в матеріалах справи міститься заява, в якій останні просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя (ч. 1 ст. 5 ЦПК України), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Суди, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судовим розглядом встановлено, що 22.05.2020 року [PERSON] здійснив відправлення належного йому на праві власності телефонного апарату «Samsung Galaxy S9 4/64 Gb G9600 Dual Sim Midnight Black (Shapdragon) на підставі експрес-накладної № 59000515507997, відділення відповідача - ТОВ «Нова пошта» №62 по вул. Амосова, буд. 11А в м. Харкові. Відправлення було оформлене із оголошеною вартістю в 10 000 грн., доставкою до відділення «Нова пошта» №5 у м. Суми і зворотною доставкою оголошеного грошового еквівалента в сумі 10000,00 грн. з боку [PERSON] , про що свідчить надана позивачем копія експрес-накладної, яка міститься в матеріалах справи. Згідно наданої копії товарного чеку, телефон був придбаний [PERSON] у магазині « Кактус » у м. Харкові по вул. Павлівській, 8 . за 17499,00 грн. 23.05.2020 року, після здійснення позивачем відправки, він із особистих міркувань змінив своє рішення щодо відправки вказаного телефону, у зв`язку із чим замовив послугу «повернення відправлення», яка була прийнята до виконання шляхом видачі нової експрес-накладної за № 59000515507997 (копія накладної міститься в матеріалах справи). 24.05.2020 року, позивач звернувся до відділення ТОВ «Нова пошта» №62 у м. Харкові, де в отриманні ним належного йому телефону було відмовлено, у зв`язку із тим, що посилка вже нібито отримана [PERSON] , про що свідчить надана експрес-накладна без підпису отримувача (копія накладної міститься в матеріалах справи). Не погоджуючись із вказаною обставиною, позивач 25.05.2020 року звернувся із претензією до ТОВ «Нова пошта», на що отримав відповідь про те, що керівництво ТОВ «Нова пошта» не вбачає жодних порушень з боку співробітників компанії ТОВ «Нова пошта», про що свідчить копія відповіді ТОВ «Нова пошта» №11110 від 23.06.2020 року. Після отримання відповіді ТОВ «Нова пошта» позивач був змушений звернутись до правоохоронних органів із відповідною заявою, відомості про яку в ЄРДР внесені за №12020225460000031 від 07.07.2020 року за ч.1 ст. 190 КК України (копія витягу з ЄРДР міститься в матеріалах справи). Також згідно наданої відповіді ТОВ «Нова пошта» №15 вих-21 від 11.01.2021 року, адвокату Лантінова О.В. було повідомлено про неможливість надання відеозапису отримання позивачем телефонного апарату, через те, що зберігання таких відеофайлів має обмежений строк та вже є знищеними. З аналізу вищевикладеного вбачається, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання умов договору перевезення вантажу. Відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором. Частиною 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента, або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Вказана експрес-накладна №59000515507997 від 22.05.2020 року підтверджує, що між сторонами 22.05.2020 року було укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень. Згідно з даними експрес-накладної позивач, як Відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного на офіційному сайті http://novaposhta.ua. Відповідно до п. 2.5 вказаного Публічного договору договір укладається шляхом приєднання Замовника до запропонованого Експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 Цивільного кодексу України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору. Пунктом 2.6 Публічного договору передбачено, що безумовне та повне прийняття умов Договору Замовником полягає в здійсненні Замовником дій, спрямованих на отримання послуг, а саме передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором, незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника. Відповідно до п. 3.3 Публічного договору прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про Відправника, інформація про Одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси вартість послуг Експедитора. Відповідно до п. 4.3.14 Публічного договору відправник з моменту оплати послуг Експедитора взяв на себе зобов`язання надати Експедитору повну інформацію про [PERSON] , адреса, телефон, відповідальна особа тощо). Чітко та правильно заповнити експрес-накладну є обов`язком Відправника (п. 4.3.2 Договору). Відповідно до п. 4.2.2 Публічного договору Експедитор мав право відмовити Замовнику в наданні послуг у разі порушення Замовником покладених на нього обов`язків згідно з Договором та Умовами надання послуг. Судом встановлено, що позивач, як Відправник виконав свій обов`язок належним чином згідно з умовами Договору, що підтверджується експрес-накладною. Відправником було вказано відомості про одержувача: [PERSON] , адреса: м. Суми, відділення ТОВ "Нова Пошта" № 5. В свою чергу, Експедитор, з моменту прийняття відправлення взяв на себе зобов`язання забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття до моменту його видачі Одержувачу (п. 4.1.2 Договору). Крім того, 23.05.2020 року, після здійснення позивачем відправки, він із особистих міркувань змінив своє рішення щодо відправки вказаного телефону, у зв`язку із чим замовив послугу «повернення відправлення», яка була прийнята до виконання шляхом видачі нової експрес-накладної за № 59000515507997, однак по приїзду вантажу до відділення [PERSON] останньому було відмовлено у його видачі. оскільки нібито товар було йому видано 24.05.2020 року. На підтвердження зазначеному позивачу надали експрес накладну№ 59000515507997. Стороною, що сплачує послуги з повернення зазначено Відправника, тобто позивача у справі, який, згідно з даними експрес-накладної, сплатив за послуги перевезення готівкою у розмірі 95,00 грн. Підпис, печатка Відправника, згідно з данною експрес-накладною, - відсутні в ній. Відповідачем зазначено, що Відправник для отримання відправлення повідомив працівнику вказаного відділення ТОВ "Нова Пошта" номер експрес-накладної та пред`явив документ що посвідчує особу. Працівник відділення, зважаючи на належні дії Відправника, пересвідчившись на підставі пред`явленого документу в особі Відправника видав вантаж у повному обсязі. Натомість відповідачем не вказано який саме документ було пред`явлено для отримання вантажу (його вид, номер серію тощо). Крім того, не надано інших належних доказів, які б підтвердили правомірність дій співробітників ТОВ «Нова пошта». Разом з тим, суд враховує вимоги ст. 924 ЦК України, якою передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини відправника тощо. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Втрата, нестача і пошкодження вантажу є наслідком незбереження вантажу під час перевезення, свідчить про неналежне виконання перевізником своїх обов`язків за договором перевезення вантажу. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: 1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов`язку усунення зазначених обставин; 2) перевізник не міг запобігти цим обставинам. Звідси слід зробити висновок про те, що відповідач, як перевізник повинен був пересвідчитися, що видає вантаж належному Одержувачу, вказаному в експрес-накладній. Належних доказів, які б свідчили про те, що втрата вантажу відбулася внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, - стороною відповідача не надано. Відповідно до п. 7.2.2. Публічного договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора, експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. Підпунктом 7.2.4 Публічного договору передбачено, якщо відшкодування (компенсація) здійснюється Замовнику - фізичній особі, Експедитор додатково сплачує Замовнику штраф в розмірі 24,23 % від суми відшкодування (компенсації). В даному випадку розмір штрафу складає 2423 грн. 00 коп. (24,23 % від 10 000,00 грн.). Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування вартості втраченого вантажу у розмірі, що відповідає вказаному в експрес-накладній - 10 000,00 грн., та штрафу у розмірі 2423,00 грн. є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial