Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 28 липня 2014 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 35 000,00 доларів США на строк до 25 січня 2015 року. 22 грудня 2014 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 25 000,00 доларів США. 06 квітня 2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 20 000,00 доларів США. 22 грудня 2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 9000,00 доларів США. Крім того, 22 грудня 2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 11 000,00 доларів США. На теперішній час відповідач не виконав своїх зобов'язань за договорами позики. У зв'язку з чим позивач просить про стягнення з відповідача загальну суму боргу за договорами позики у розмірі 2 795 000,00 грн., три відсотки річних у розмірі 86 457,40 грн., відсотки за користування коштами у розмірі 1 211 751,15 грн., пені у розмірі 1 077 817,08 грн., інфляційні витрати у розмірі 714 513,50 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 24 вересня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заяви позивача про витребування у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (01001, вул. Трьохсвятительська, 4-в, м. Київ) належним чином завіреної інформації щодо нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], належним чином завіреної інформації щодо реєстрації на праві власності [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] квартири [ADDRESS], належним чином завіреної інформації щодо реєстрації на праві власності [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] квартири [ADDRESS] відмовлено. Крім того, 24 вересня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 16 листопада 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 28 липня 2014 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 35 000,00 доларів США на строк до 25 січня 2015 року (а.с. 8). 22 грудня 2014 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 25 000,00 доларів США (а.с. 8). 06 квітня 2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 20 000,00 доларів США (а.с. 8). 22 грудня 2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 9000,00 доларів США (а.с. 8). Крім того, 22 грудня 2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 11 000,00 доларів США (а.с. 8). Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 28 липня 2014 року у розмірі 35 000,00 доларів США, заборгованість за договором позики від 22 грудня 2014 року у розмірі 25 000,00 доларів США, заборгованість за договором позики від 06 квітня 2016 року у розмірі 20 000,00 доларів США, заборгованість за договором позики від 22 грудня року у розмірі 9 000,00 доларів США та 11 000,00 доларів США. Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено про неповернення відповідачем позики у строки зазначені у договорі. Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржником не виконано зобов'язань, визначених Договорами, порушено умови щодо погашення позики. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання ним умов договорів позики. Станом 26 грудня 2017 року офіційний курс валют Національного банку становив за 100 доларів США - 2795,0921 грн. Отже, з урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики від 28 липня 2014 року у розмірі 978 250,00 грн. (35 000,00 доларів США х27,95 грн. :100), заборгованість за договором позики від 22 грудня 2014 року у розмірі 698 750,00 грн. (25 000,00 доларів США х 27,95 грн. : 100), заборгованість за договором позики від 06 квітня 2016 року у розмірі 559 000,00 грн. (20 000,00 доларів США х 27,95 грн. : 100), заборгованість за договором позики від 22 грудня року у розмірі 251 550,00 грн. (9 000,00 доларів США х27,95 грн. : 100) та заборгованість за договором позики від 22 грудня року у розмірі 307 450,00 грн. (11 000,00 доларів США х 27,95 грн. : 100) підлягають задоволенню повністю. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення відсотків за договором позики від 28 липня 2014 року за період з 28 липня 2014 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 602 856,61 грн., за договором позики від 22 грудня 2014 року за період з 22 грудня 2014 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 394 315,14 грн., за договором позики від 06 квітня 2014 року за період з 06 квітня 2016 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 139895,47 грн., за договором позики від 22 грудня 2016 року за період з 22 грудня 2016 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 33607,77 грн. та за договором позики від 22 грудня 2014року за період з 22 грудня 2016 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 41 076,16 грн. Підставою для нарахування відсотків позивач зазначає положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, згідно якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивач просить про стягнення відсотків за користування позикою за договором позики від 28 липня 2014 року за період з 28 липня 2014 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 602 856,61 грн. Судом перевірено розрахунок процентів за користування позикою за договором позики від 28 липня 2014 року та встановлено таке. Період/кількість днівоблікова ставка НБУКількість днів у розрахункуРозмір заборгованості Розмір нарахованих відсотків (грн.) 28.07.2014-12.11.201412,5108978 250,00 грн.36 181,85 13.11.2014-05.02.201514,0085978 250,00 грн.31 893,63 06.02.2015-03.03.201519,5026978 250,00 грн.13 588,29 04.03.2015-27.08.201530,00177978 250,00 грн.142 315,27 28.08.2015-24.09.201527,0028978 250,00 грн.20 261,84 25.09.2015-21.04.201622,00209978 250,00 грн.123 232,70 22.04.2016-26.05.201619,0035978 250,00 грн.17 822,91 27.05.2016-23.06.201618,0028978 250,00 грн.13 507,89 24.06.2016-28.07.201616,5035978 250,00 грн.15 477,79 29.07.2016-15.09.201615,5049978 250,00 грн.20 355,64 16.09.2016-27.10.201615,0042978 250,00 грн.16 884,86 28.10.2016-13.04.201714,00168978 250,00 грн.63 036,82 14.04.2017-25.05.201713,0042978 250,00 грн.14 633,55 26.05.2017-26.10.201712,50154978 250,00 грн.51 592,64 27.10.2017-14.12.201413,5049978 250,00 грн.17 729,11 15.12.2017-26.12.201713,5012978 250,00 грн.4 341,82 Всього: 602 856,61 грн. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Однак відповідно до п. 2.1 договору позики від 28 липня 2014 року Позичальник зобов'язується повністю повернути суму позики в строк до 25 січня 2015 року. Отже з урахуванням дати закінчення строку дії договору 25 січня 2015 року, позивач має право нарахування відсотків за договором позики до дня закінчення дії договору позики. Тому стягненню підлягають відсотки з дня укладення договору позики до дня закінчення дії договору позики, а саме за період з 28 липня 2014 року по 25 січня 2015 року виходячи з такого розрахунку. Період/кількість днівоблікова ставка НБУКількість днів у розрахункуРозмір заборгованості Розмір нарахованих відсотків (грн.) 28.07.2014-12.11.201412,5108978 250,00 грн.36 181,85 13.11.2014- 25.01.201514,0074978 250,00 грн.28 021,67 Отже з урахуванням викладеного позовні вимоги відсотків за користування позикою за договором позики від 28 липня 2014 року підлягають задоволенню частково, а саме за період з 28 липня 2014 року по 25 січня 2015 року у розмірі 64 203,52 грн. (36 181,85 грн. + 28 021,67 грн.). Судом перевірено розрахунок процентів за користування позикою за договором позики від 22 грудня 2014 року та встановлено таке. Період/кількість днівоблікова ставка НБУКількість днів у розрахункуРозмір заборгованості Розмір нарахованих відсотків (грн.) 22.12.2014-05.02.201514,0046698 750,00 грн.12 328,63 06.02.2015-03.03.201519,5026698 750,00 грн.9 705,92 04.03.2015-27.08.201530,00177698 750,00 грн.101 653,77 28.08.2015-24.09.201527,0028698 750,00 грн.14 472,74 25.09.2015-21.04.201622,00209698 750,00 грн.88 023,36 22.04.2016-26.05.201619,0035698 750,00 грн.12 730,65 27.05.2016-23.06.201618,0028698 750,00 грн.9 648,49 24.06.2016-28.07.201616,5035698 750,00 грн.11 055,57 29.07.2016-15.09.201615,5049698 750,00 грн.14 539,74 16.09.2016-27.10.201615,0042698 750,00 грн.12 060,62 28.10.2016-13.04.201714,00168698 750,00 грн.45 026,30 14.04.2017-25.05.201713,0042698 750,00 грн.10 452,53 26.05.2017-26.10.201712,50154698 750,00 грн.36 851,88 27.10.2017-14.12.201413,5049698 750,00 грн.12 663,64 15.12.2017-26.12.201713,5012698 750,00 грн.3 101,30 Всього: 394 315,14 грн. Отже, оскільки розрахунок процентів за користування позикою за договором позики від 22 грудня 2014 року зроблено з урахуванням вимоги законодавства України: сума процентів за користування позикою становить у розмірі 394 315,14 грн. Крім того, судом перевірено розрахунок процентів за користування позикою за договором позики від 06 квітня 2016 року та встановлено таке. Період/кількість днівоблікова ставка НБУКількість днів у розрахункуРозмір заборгованостіРозмір нарахованих відсотків (грн.) 06.04.2016-21.04.201622,0016559 000,00 грн.5 390,90 22.04.2016-26.05.201619,0035559 000,00 грн.10 184,52 27.05.2016-23.06.201618,0028559 000,00 грн.7 718,79 24.06.2016-28.07.201616,5035559 000,00 грн.8 844,45 29.07.2016-15.09.201615,5049559 000,00 грн.11 631,79 16.09.2016-27.10.201615,0042559 000,00 грн.9 648,49 28.10.2016-13.04.201714,00168559 000,00 грн.36 021,04 14.04.2017-25.05.201713,0042559 000,00 грн.8 362,03 26.05.2017-26.10.201712,50154559 000,00 грн.29 481,50 27.10.2017-14.12.201413,5049559 000,00 грн.10 130,92 15.12.2017-26.12.201713,5012559 000,00 грн.2 481,04 Всього: 139 895,47 грн. Отже, оскільки розрахунок процентів за користування позикою за договором позики від 06 квітня 2016 року зроблено з урахуванням вимоги законодавства України, тому сума процентів за користування позикою у розмірі 139 895,47 грн. підлягає стягненню. Судом також перевірено розрахунок процентів за користування позикою за договором позики від 22 грудня 2014 року та встановлено таке. Період/кількість днівоблікова ставка НБУКількість днів у розрахункуРозмір заборгованості Розмір нарахованих відсотків (грн.) 22.12.2016-13.04.201714,00113251 550,00 грн.10 902,80 14.04.2017-25.05.201713,0042251 550,00 грн.3 762,91 26.05.2017-26.10.201712,50154251 550,00 грн.13 266,68 27.10.2017-14.12.201413,5049251 550,00 грн.4 558,91 15.12.2017-26.12.201713,5012251 550,00 грн.1 116,47 Всього: 33 607,77 грн. Оскільки розрахунок процентів за користування позикою за договором позики від 22 грудня 2014 зроблено з урахуванням вимоги законодавства України, тому сума процентів за користування позикою у розмірі 33 607,77 грн. підлягає стягненню. Судом перевірено розрахунок процентів за користування позикою за договором позики від 22 грудня 2014 року та встановлено таке. Період/кількість днівоблікова ставка НБУКількість днів у розрахункуРозмір заборгованості Розмір нарахованих відсотків (грн.) 22.12.2016-13.04.201714,00113307 450,00 грн.13 325,64 14.04.2017-25.05.201713,0042307 450,00 грн.4 599,12 26.05.2017-26.10.201712,50154307 450,00 грн.16 214,83 27.10.2017-14.12.201413,5049307 450,00 грн.5 572,00 15.12.2017-26.12.201713,5012307 450,00 грн.1 364, 57 Всього: 41 076,16 грн. Оскільки розрахунок процентів за користування позикою за договором позики від 22 грудня 2014 року зроблено з урахуванням вимог законодавства України, тому сума процентів за користування позикою у розмірі 41 076,16 грн. підлягає стягненню. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язань за договором позики від 28 липня 2014 року за період з 26 січня 2015 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 1 077 817,08 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно п. 3.1 договору позики від 28 липня 2014 року у випадку порушення строку повернення суми позики Позичальник сплачує Позикодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочки, від неповернутої в строк суми, за кожен день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочки. Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором позики пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань складає у сумі 1 077 817,08 грн. за період з 26 січня 2015 року по 26 грудня 2017 року, що виходить за межі позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 29 грудня 2017 року. З урахуванням положень статті 258 ЦК України, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором підлягає стягненню за період з 26 грудня 2016 року по 26 грудня 2017 року, виходячи з наступного розрахунку. Період/кількість днівоблікова ставка НБУКількість днів у розрахункуРозмір заборгованості Розмір нарахованих відсотків (грн.) 29.12.2016-13.04.201714,00106978 250,00 грн.79 546,47 14.04.2017-25.05.201713,0042978 250,00 грн.29 267,10 26.05.2017-26.10.201712,50154978 250,00 грн.103 185,27 27.10.2017-14.12.201413,5049978 250,00 грн.35 458,21 15.12.2017-26.12.201713,5012978 250,00 грн.8 683,64 Отже, за період з 29 грудня 2016 року по 26 грудня 2017 року (в межах позовних вимог) пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором позики становить та підлягає стягненню у розмірі складає у сумі 256 140 грн. 6900 коп. (79 546,47 грн. + 29 267,10 грн. + 103 185,27 грн. +35 458,21 грн. +8 683,64грн.). Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат за прострочення виконання зобов'язань за договором позики від 28 липня 2014 року за період з лютого 2015 року по листопад 2017 року у розмірі 714 513,50 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Разом з тим у випадку порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Судом встановлено, що п. 1.1 договору позики від 28 липня 2014 року передбачено повернення грошових коштів у розмірі 35 000,00 доларів США. З урахуванням викладеного та положень статті 533 ЦК України, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат за прострочення виконання зобов'язань за договором позики від 28 липня 2014 року за період з лютого 2015 року по листопад 2017 року у розмірі 714 513,50 грн. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних за договором позики від 28 липня 2014 року за період з 26 січня 2015 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 85 710,78 грн., за договором позики від 22 грудня 2014 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 287,16 грн., за договором позики від 06 квітня 2014 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 229,73 грн., за договором позики від 22грудня 2016 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 103,38 грн. та за договором позики від 22 грудня 2014року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 126,35 грн. За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Так, з урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики від 28 липня 2014 року за період з 26 січня 2015 року по 26 грудня 2017 року та строку прострочки - (1066 днів) три відсотки річних складають: 978250,00 грн. х 1066 дн. х 3%: 365 дн. = 85710,78 грн., з урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики від 22 грудня 2014 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року та строку прострочки - (5 днів) три відсотки річних складають: 698750,00 грн. х 5 дн. х 3%: 365 дн. = 287,16 грн.,з урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики від 06 квітня 2016 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року та строку прострочки - (5 днів) три відсотки річних складають: 559 000,00 грн. х 5 дн. х 3%: 365 дн. = 229,73 грн., з урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики від 22 грудня 2016 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року та строку прострочки - (5 днів) три відсотки річних складають: 251 550,00 грн. х 5 дн. х 3%: 365 дн. = 103,38 грн., з урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики від 22 грудня 2014 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року та строку прострочки - (5 днів) три відсотки річних складають: 307 450,00 грн. х 5 дн. х 3%: 365 дн. = 126, 35 грн. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних за договором позики від 28 липня 2014 року за період з 26 січня 2015 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 85 710,78 грн., за договором позики від 22 грудня 2014 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 287,16 грн., за договором позики від 06 квітня 2014 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 229,73 грн., за договором позики від 22грудня 2016 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 103,38 грн. та за договором позики від 22 грудня 2014року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 126,35 грн., підлягають задоволенню повністю. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], заборгованість за договором позики від 28 липня 2014 року у розмірі 978 250 (дев'ятсот сімдесят вісім тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп., заборгованість за договором позики від 22 грудня 2014 року у розмірі 698 750 (шістсот дев'яносто вісім тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп., заборгованість за договором позики від 06 квітня 2016 року у розмірі 559 000 (п'ятсот п'ятдесят дев'ять тисяч) грн. 00 коп., заборгованість за договором позики від 22 грудня року у розмірі 251 550 (двісті п'ятдесят одна тисяча п'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп., заборгованість за договором позики від 22 грудня року у розмірі 307 450 (триста сім тисяч чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп., відсотки за користування позикою за договором позики від 28 липня 2014 року за період з 28 липня 2014 року по 25 січня 2015 року у розмірі 64 203 (шістдесят чотири тисячі двісті три) грн. 52 коп., відсотки за користування позикою за договором позики від 22 грудня 2014 року за період з 22 грудня 2014 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 394 315 (триста дев'яносто чотири тисячі триста п'ятнадцять) грн. 14 коп., відсотки за користування позикою за договором позики від 06 квітня 2014 року за період з 06 квітня 2016 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 139 895 (сто тридцять дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять) грн. 47 коп., відсотки за користування позикою за договором позики від 22 грудня 2016 року за період з 22 грудня 2016 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 33 607 (тридцять три тисячі шістсот сім) грн. 77 коп., відсотки за користування позикою за договором позики від 22 грудня 2014року за період з 22 грудня 2016 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 41 076 (сорок одна тисяча сімдесят шість) грн. 16 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором позики від 28 липня 2014 року за період з 29 грудня 2016 року по 26 грудня 2017 року у сумі 256 140 (двісті п'ятдесят шість тисяч сто сорок) грн. 69 коп., три відсотки річних за договором позики від 28 липня 2014 року за період з 26 січня 2015 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 85 710 (вісімдесят п'ять тисяч сімсот десять) грн. 78 коп., три відсотки річних за договором позики від 22 грудня 2014 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 287 (двісті вісімдесят сім) грн. 16 коп., три відсотки річних за договором позики від 06 квітня 2014 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн.73 коп., три відсотки річних за договором позики від 22 грудня 2016 року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 103 (сто три) грн. 38 коп., три відсотки річних за договором позики від 22 грудня 2014року за період з 21 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року у розмірі 126 (сто двадцять шість) грн. 35 коп. В решті вимог слід відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 8 000 грн. 00 коп. (а.с.1), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 3 810 696,15 грн. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 5200,00 грн. (3 810 696,15 грн. х 100% : 5 885 539,13 грн. = 65 % х 8 000,00 грн.). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 5 200,00 грн.

Outcome: partial