Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, чим ставить в позивача в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявились, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме в розмірі 800 гривень. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №305 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку, [PERSON], [INFO].(а.с.6). Статтею 60 зазначеного Кодексу передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3ст.51 Конституції України). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до шести років з 01 січня 2017 пo 30 квітня -1355 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1426 грн., з 01грудня -1492 грн., віком з 6 до 18 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня -1689 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня -1860 грн. Розмір прожиткового мінімуму на дитину збільшується кожного року з прийняттям бюджету держави. Окрім того діти ростуть і потребують більших витрат на їх утримання. Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку. В ході судового розгляду судом не здобуто жодних доказів того, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти. Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обовязків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобовзаний забезпечувати утримання дитини не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів. Виходячи із віку дітей сторін, такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць станом на час винесення рішення повинен бути не меншим встановленого законом прожиткового мінімуму на кожну дитину у відповідності її віку. Доводи представника позивача про можливість відповідачем сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. на місяць не підтверджені і не доведені належними допустимими доказами, а тому судом до уваги не приймаються. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відтак, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і розяснення, що містяться у п.17 у Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановивши, що доходи відповідача мають мінливий та нерегулярний характер суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 11.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Outcome: partial