Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував таким. Він, [PERSON], є власником земельної ділянки (паю) площею 3,509 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на землю серії ВН №07230 від 20.01.2002 року. 05.01.2005 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» було укладено договір оренди земельної ділянки терміном на 10 років (п.4 Договору оренди) без чіткого визначення дати його закінчення. 25 жовтня 2006 року вищевказаний договір був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 04068640204. 05.01.2015 року строк дії договору закінчився, позивач, маючи намір самостійно використовувати земельну ділянку, звернувся до відповідача із усною вимогою про припинення дії договору, а 22.06.2016 року позивач звернувся з аналогічною вимогою в письмовому вигляді, проте вони були залишені відповідачем без належного реагування, відповідач жодних дій щодо повернення земельної ділянки не вчинив, відповіді чи пропозиції про продовження договору, не надіслав. Позивач вважає, що вказані дії відповідача свідчать про протиправність та незаконність використання належної йому земельної ділянки, чим порушуються його права, які потребують захисту судом, а тому позивач ставить на вирішення суду вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного 05 січня 2005 року в с.Зозів Липовецького району Вінницької області між ним, [PERSON] Овсійовичемою, з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс - Агро», з іншої сторони, предметом якого є земельна ділянка площею 3,5090 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, і належить йому згідно державного акту на право власності на землю серії ВН №07230 від 20.01.2002 року, - припиненим в зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, а також просив суд вирішити питання судових витрат. В судове засідання позивач та його представник не зявились. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, а розгляд справи проводити за відсутності позивача та його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку за адресою місцезнаходження. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Прийнявши до уваги те, що позивач та його представник використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що визначені ст.169 ЦПК України, тому здійснює розгляд справи на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. [PERSON] Державного акта про право власності на земельну ділянку серія ВН №072302, виданого 20 січня 2002 року на підставі рішення 22 сесії 23 скликання Славнянської сільської ради народних депутатів від 19.10.2001 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.5090 га в межах згідно з планом, що розташована на території Славнянської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Судом встановлено, що 05.01.2005 року між Позивачем як орендодавцем з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс Агро» як орендарем з іншої сторони було укладено Договір оренди землі №1359, предметом якого значиться вищевказана земельна ділянка, площею 3.5090 га, нормативна грошова оцінка землі 42\~590 гривень. Строк дії такого договору сторонами узгоджено на 10 років (п.4 Договору). Волевиявлення сторін договору висловлено шляхом підписання договору. [PERSON] прийому передачі обєкта оренди від 05.01.2005 року, [PERSON] передав а ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» отримав земельну ділянку, площею 3.5090 га, що розташована на території Славнянської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний акт є невід'ємною частиною договору оренди землі, про що сторони засвідчили своїми підписами. Судом зясовано, що Договір оренди землі №1359 від 05.01.2005 року був зареєстрований у Вінницькій філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25 жовтня 2006 року за №04060640204. Як убачається із листа, що додано до матеріалів цивільної справи, 22.06.2015 року, в письмовому вигляді позивач звернувся до ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» із вимогою щодо повернення належної йому земельної ділянки (вхідний №786 від 22.06.2016 року), однак будь яких дій останній не вчинив та продовжував використовувати орендовану земельну ділянку у своїй господарській діяльності. Наведене свідчить про те, що орендар не визнає факту припинення дії договору оренди землі укладеного із позивачем, у звязку із закінченням строку на який його було укладено, в результаті чого позивач звернувся до суду із даним позовом до суду. За змістом частини другої статті 792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються спеціальними актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Відповідно до пункту 23 Договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З аналізу даної норми слідує, що сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. [PERSON] зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. За змістом цієї статті, реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім, щодо договору. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Тобто цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні правочину, набуваються після відповідної державної реєстрації. Зібрані у справі докази підтверджують, що між сторонами 05.01.2005 року було укладено Договір оренди землі, у якому визначені усі істотні умови такого договору, у тому числі «Строк дії договору». Судом встановлено, що такий договір був спрямований на реальне настання правових наслідків за цим правочином. А з моменту державної реєстрації орендар набув права оренди, яке гарантується законом на правомірне використання ним земельної ділянки отриманої у користування за договором на визначений сторонами строк. Щодо визначення початку дії строку договору оренди землі та набрання ним чинності суд враховує висновки, що містяться в постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року (справа № 6-127цс13), від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162ц13), яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, які є обов'язковими для всіх судів України. [PERSON] вказаних судових рішень встановлено, що договір оренди, укладення якого вже відбулося, набирає чинності (набуває юридичної сили) в момент державної реєстрації, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору та досягнення сторонами згоди з усіх істотних його умов. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Про те, що перебіг дії договору оренди землі слід визначати з моменту досягнення сторонами усіх істотних умов договору і зокрема строку дії договору, орієнтує і існуюча судова практика Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-7078 св14). Отже, реєстрація договору оренди землі лише легалізує правомірність договірного використання землі. Наведене свідчить, що договір оренди між сторонами цього спору, який був укладений 05.01.2005 року строком на 10 років, набрав чинності, тобто юридичної сили в момент державної реєстрації 25.10.2006 року та припинив свою дію 05.01.2015 року. Відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на якій його було укладено. Наведене кореспондується і з умовами, що містяться у Договорі, згідно якого сторони договору узгодили, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Як убачається із матеріалів цивільної справи, 27.12.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» було укладено Додаткову угоду до договору оренди землі №1359 від 05.01.2005 року, відповідно до якої пункт 4 Договору оренди землі №1359 від 05.01.2005 року визначено строк дії договору в 20 років. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди сторони узгодили, що вона набирає законної сили з моменту її державної реєстрації. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого станом на 23.12.2015 року (а.с.11), Додаткова угода від 27.12.2010 року до договору оренди землі №1359 від 05.01.2005 року була зареєстрована 23.12.2015 року. Недійсність Додаткової угоди укладеної між сторонами цього спору, на що вказав позивач у позові, мотивуючи тим, що він її не підписував, не була доведена належними та допустимими доказами. У той же час, відповідно до ст. 654 ЦК України зміна та розірвання умов договору вчиняється у такій самій формі що й договір. Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Договір оренди землі укладений в письмові формі і зареєстрований. Строк дії договору терміном у 10 років закінчився 05.01.2015 року [PERSON] до п. 3 Додаткової угоди від 27.12.2010 року вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації, зареєстрована вона була 23.12.2015 року, тобто по збігу закінчення строку дії основного договору. Наведене свідчить, що вказана Додаткова угода не давала законних підстав ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» використовувати належну позивачеві земельну ділянку після 05.01.2015 року на умовах оренди, оскільки такий Договір припинив свою дію, а додаткова угода не пройшла державну реєстрацію на момент закінчення строку дії основного договору. За правилами ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцю земельну ділянку на умовах визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що укладений між позивачем як орендодавцем та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» як орендарем Договір оренди землі від 05.01.2005 року належної позивачеві земельної ділянки є припиненим, в зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено. Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, в розумінні правил ст.58, 59 ЦПК України, щодо їх належності та допустимості, вказують на наявність порушеного права позивача зі сторони відповідача, а тому таке право потребує захисту судом у спосіб шляхом визнання договору оренди землі припиненим. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають до повного задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної суми позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved