Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (надалі ТОВ «ФК «Прайм Альянс») 29.07.2019р звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 07 червня 2013 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №R52110428430В, у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 119171грн зі строком повернення кредитних коштів до 07.06.2018р із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави №R52110428430В-Z1 від 07.06.2013р, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - Toyota, модель Corolla 1.33L, тип седан-В, 2013 року випуску, колір сірий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м.Макіївка при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 05.06.2013 року. Зазначає, що відповідно до п.5.4. Договору застави, заставодержатель має право зареєструвати обтяження предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на підставі чого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено реєстраційний запис про обтяження вказаного автомобіля, за яким Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» виступало обтяжувачем, а відповідач - боржником. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Також, 22.06.2015р між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до відповідача за договором застави №R52110428430В-Z1 від 07.06.2013р на предмет застави. На підставі вищезазначених договорів, до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувача ПАТ «ВТБ Банк» і додано обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантів» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019р, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R52110428430В від 07.06.2013р. 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019р, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до відповідача за договором застави №R52110428430В-Z1 від 07.06.2013р на предмет застави, а саме, автомобіль марки - Toyota, модель Corolla 1.33L, номер державної реєстрації [NUMBER] . На підставі вищезазначених договорів між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», 21 березня 2019 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна №17245473 було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «ФК«Прайм Альянс». Вважає, що в порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 160826,01грн, а саме: загальної заборгованості за кредитом, яка складає 109443,92грн, а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України, що станом на 06.06.2019р становить 51382,09грн. Просить суд звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 160826,01грн перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс» за кредитним договором №R52110428430В від 07.06.2013р, а саме автомобіль марки Toyota, модель Corolla 1.33L, номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить відповідачу, шляхом надання дозволу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на укладення договору купівлі-продажу предмету застави з вчиненням подальших дій, пов`язаних з переоформленням даного транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі МВС в м.Києві, наділивши ТОВ «ФК «Прайм Альянс» правом зняття з обліку та постановленням на облік транспортного засобу, правом отримати дублікати правовстановлюючих документів, зокрема Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також зобов`язати [PERSON] передати ТОВ «ФК «Прайм Альянс» предмет застави (автомобіль) з комплектами ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на відшкодування сплаченого судового збору 2412,39грн. Крисевич В.П. , представник позивача ТОВ «ФК «Прайм Альянс», надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в клопотанні зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності із ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки. Відзив, пояснення на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавав. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ч.ч.2, 3, ст.81 ч.1 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що 07 червня 2013 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №R52110428430В, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 119 171грн зі строком повернення кредитних коштів до 07.06.2018р із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних. Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером №17549 від 07.06.2013р. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем 07 червня 2013 року було укладено договір застави №R52110428430В-Z1, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - Toyota, модель Corolla 1.33L, тип седан-В, 2013 року випуску, колір сірий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м.Макіївка при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 05.06.2013 року. Заставу зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом із зазначеного реєстру за №40909990 від 10.06.2013р. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» були укладені договори відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами та за договорами застави №220615нв і №220615зн, відповідно за якими ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором і договором застави. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019р, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R52110428430В від 07.06.2013р та набуло право вимоги до відповідача за договором застави №R52110428430В-Z1 від 07.06.2013р. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов вищевказаного кредитного договору по поверненню кредитних коштів, останній має заборгованість у розмірі 160826,01грн, з яких: - загальна заборгованість за кредитом 109443,92грн; - індекс інфляції та 3% річних 51382,09грн. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено право обтяжувача на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувана в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. За умовами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Відповідач заяви про застосування позовної давності суду не подавав. Таким чином, враховуючи, що останній платіж був здійснений відповідачем 10.06.2014 року, та зобов`язання відповідачем не виконано в повному обсязі, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави. Вимоги банку про вилучення предмета застави та передачу в управління на період до його реалізації є саме такими правомірними та необхідними заходами. Незважаючи на те, що в договорі застави передбачені повноваження заставодержателя щодо вилучення у відповідача предмета застави та передачі його в управління банку, для того, щоб державний виконавець під час виконання рішення суду (відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження») вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, про це повинно бути зазначено в рішенні суду. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від жовтня 2018 року у справі №61-14188св18. Пунктом 5.8 параграфа 5 Договору застави транспортного засобу передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити предмет застави) у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за кредитним договором, в тому числі при повному або частковому неповерненні кредитних коштів (чергового платежу) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісій, та будь-яких інших платежів у строки, встановлені кредитним договором. Пунктом 5.10 параграфа 5 Договору застави звернення стягнення та реалізація Предмету застави відбувається у порядку, визначеному Заставодержателем, в тому числі, але не виключно на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або в позасудовому порядку згідно чинного законодавства України. Згідно зі ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові у справі №6-10цс13 від 06.03.2013р. Процедура звернення стягнення на предмет застави у судовому порядку передбачена ч.1 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яка містить лише обов`язок до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 2412,39грн покласти на відповідача. На підставі, викладеного,

Outcome: approved