Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач пояснив, що 06 січня 2019 року після 23 години він разом з дружиною та трьома малолітніми дітьми на автомобілі "Honda Accord" номерний знак [NUMBER] повертався домому та на [ADDRESS] був зупинений сержантом поліції [PERSON] , який склав щодо нього протоколи про адміністративну відповідальність за ст. 121 та 130 ч.1 КУпАП. Також пояснив, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 березня 2019 року та постановою Ізмаїльского міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2019 року постанова та протокол були скасовані, а провадження у справі закриті за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Разом із тим під час складання протоколів сержант поліції [PERSON] розірвав йому куртку, вартість якої складає 6000 грн., яка не підлягає поновленню. Окрім вказаного затримання його разом із сім?єю, до складу якої входили діти, спричинило моральну шкоду, розмір якої визначив 100000 грн. З урахуванням вказаного просить визнати дії службової особи [PERSON] протизаконними, а також стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] моральну шкоду 100000 грн. та матеріальну шкоду 6000 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору начальник ГУНП в Одеській області Головін Дмитро Валерійович в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Предметом дослідження є дії сержанта поліції [PERSON] під час зупинки позивача 06 січня 2019 року після 23 години на проспекті Миру,31 м. Ізмаїла Одеської області, який керував автомобілем "Honda Accord" номерний знак [NUMBER] , в якому знаходились дружина та троє малолітніх дітей. Відповідно до\~ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй. Норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року визначено, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; з урахуванням чого Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1\~ст. 51 КУпАП України\~стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Долученим до матеріалів справи рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 березня 2019 року скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №842702 від 07 січня 2019 року за ст. 121 ч.6 КУпАП відносно [PERSON] і провадження у справі закрито. Окрім вказаного, постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП у зв?язку з недоведеністю наявності в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на ст. 1173, 1174 ЦК України та ст. 1167 ч.2 ЦК України. Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Вказана інструкція передбачає перед проведенням дослідження обов?язок особи, яка проводить обстеження, використати нову трубку з упаковки без ознак порушення її цілісності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що під час перевірки знаходження позивача на стан алкогольного сп?яніння позивач відмовився продувати трубку, яка була встановлена у приборі, а після відмови співробітниками поліції замінити трубку вийняв з прибору вказану трубку та поклав до кишені своєї куртки. Співробітник поліції [PERSON] намагався забрати трубку, в результаті чого була розірвана куртка позивача. Після перевірки позивача в медичному закладі до 02 години наступної ночі підтверджена відсутність стану алкогольного сп?яніння. Відповідно до вимог ст. 1174\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. З урахуванням того, що дії працівника поліції щодо зупинки та обстеження позивача вищевказаними рішенням суду від 06 березня 2019 року та постановою суду від 19 березня 2019 року визнані незаконними, суд вважає доведеним незаконність співробітника поліції сержанта поліції [PERSON] у вимаганні до позивача повернути трубку до прибору, що потягли за собою пошкодження куртки позивача. Накладною за № 366 від 02 лютого 2018 року вартість куртки визначена у розмірі 12000 грн. Висновком від 23 грудня 2019 року, який суд досліджує в якості довідки спеціаліста визначено, що чоловіча зимова куртка з натуральної шкіри після пошкодження в районі лівого карману та правого рукава (порив шкіри) не підлягає відновленню. [PERSON] зимова куртка з натуральної шкіри після ремонту втратила свою привабливість та фактичну ціну більше ніж на 60%. З урахуванням вказаного суд вважає доведеними вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6000 грн. Разом із тим, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Вказані підстави не мають відношення до обставин, які позивача визначає за предмет спору, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди за рахунок держави. Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. З урахуванням статусу поліцейського, який своїми неправомірними діями спричинив матеріальну шкоду позивачеві, підлягає відшкодуванню матеріальна шкода, а у задоволенні моральної шкоди належить відмовити. Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: partial