Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 23 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Сбербанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №124#00017562665, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 49900 гривень, строком до 22 квітня 2018 року зі сплатою 33,00 % річних за користування кредитом. 03 грудня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Сбербанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №124#01017562665, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 42500 гривень, строком до 02 грудня 2018 року зі сплатою 33,00 % річних за користування кредитом. Умови договорів відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, заборгованість станом на 16 березня 2017 року за кредитним договором №124#00017562665 від 23 квітня 2013 року становить 43515 гривень 52 копійка, а за кредитним договором №124#01017562665 від 03 грудня 2013 року становить 40986 гривень 23 копійки. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» та [PERSON] 23 квітня 2013 року уклали кредитний договір №124#00017562665, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 49900 гривень, строком до 22 квітня 2018 року зі сплатою 33,00 % річних за користування кредитом (а.с.8-13). Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» та [PERSON] 03 грудня 2013 року уклали кредитний договір №124#01017562665, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 42500 гривень, строком до 02 грудня 2018 року зі сплатою 33,00 % річних за користування кредитом (а.с.21-26). Станом на 16 березня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ «Сбербанк» за кредитним договором №124#00017562665 від 23 квітня 2013 року в сумі 43515 гривень 52 копійка, яка складається з: - 42962 гривні 37 копійок заборгованість за кредитом; - 553 гривні 14 копійок проценти за користування кредитом (а.с.14-15). Станом на 16 березня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ «Сбербанк» за кредитним договором №124#01017562665 від 03 грудня 2013 року становить 40986 гривень 23 копійки, яка складається з: - 39996 гривень 30 копійок - заборгованість за кредитом; - 985 гривень 11 копійок проценти за користування кредитом; - 1 гривня 32 копійки пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; - 3 гривні 50 копійок пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом (а.с.27-28). Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти та пеня позичальнику за порушення умов кредитних договорів не нараховувалась. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи, що відповідач допустила неналежне виконання зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved