Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктизацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт ( далі Генеральна угода ) б\\н від 05.03.2013 р. [PERSON] ( далі відповідач ) отримав кредит у розмірі 7405.22 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана Генеральна угода разом з Умовами , Правилами користування платіжною карткою та тарифами складають між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2.ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 27.11.2016 р. має заборгованість 19046.24 грн. , яка складається з наступного: - 5658.34 грн. заборгованість за кредитом; - 2950.46 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5658.25 грн. - заборгованість за пенею та комісією ; - 4779.19 грн. штраф , відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вищезазначену заборгованість та судові витрати . Сторони в судове засідання не з"явилися. Представник позивача у судове засідання не зявився. Надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності. Згоден не прийняття заочного рішення . Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в своїй заяві від 25.01.2017 р. просить суд справу розглянути без її участі. Позов визнає частково , а саме - не погоджується з розміром пені за несвоєчасне виконання зобов"язань та стягнення штрафу . За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що між сторонами дійсно було укладено кредитний договір б/н від 05.03.2013 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карткою зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії карти . У звязку з невиконанням відповідачем кредитних зобовязань, згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором за відповідачем числиться вищезазначена сума заборгованість . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановленого договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином , суд вважає, що позивач надав достатньо доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню в частині стягненню з відповідача заборгованості за кредитом та стягненню штрафу. В той де час , суд приймає до уваги заперечення відповідача щодо суми нарахованої пені за несвоєчасне виконання договірних зобов"язань. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 цієї статті ) . Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Окрім того, ст. 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. З матеріалів справи вбачається , що позивачем нарахована сума пені , які є рівною з сумою заборгованості за кредитом. Суд погоджується з запереченням відповідача щодо даної обставини , а тому на думку суду дана сума підлягає зменшенню . При цьому суд бере до уваги ту обставину , що відповідачем , згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором , останній платіж ( 500 грн. ) було здійснено 06.03.2014 р. Тобто відповідач , достовірно знаючи , що позичальник ( відповідач ) з вказаної дати не виконує свої договірні зобов"язання , тобто не сплачує належні платежі , протягом значного часу , не вживав ніяких заходів щодо зменшення розміру збитків і своїми неправомірними діями сприяв збільшенню пені. Враховуючи вищезазначену обставину , суд вважає , що розмір пені необхідно зменшити з 5658.25 грн. до 2829 .00 грн. і дана обставина буде відповідати загальним засадам цивільного законодавства, а саме передбачених п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності. Також, суд дійшов висновку про необхідність покладення судових витрат на відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: partial