Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, в якому просив змінити місце проживання малолітніх дітей, визначивши місце проживання дітей за місцем проживання їх батька. В обґрунтування позову зазначив, що 17.10.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу в них народилося двоє дітей, а саме: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Рішенням Володимирецького районного суду від 14 березня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано, малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишено проживати разом з відповідачем. Однак, після розірвання шлюбу спільні діти позивача та відповідача проживають разом із батьком. Мати повністю відмовляється брати участь у вихованні дітей, не виконує свого обов`язку щодо їх утримання, не забезпечує гармонійний розвиток дітей. Обов`язок щодо виховання та утримання дітей виконує виключно їх батько. Відповідач вкрай негативно впливає на виховання дітей, не опікується ними належним чином та не здійснює догляд за ними. Відповідач не забезпечує дітям будь-якої дисципліни. Разом з тим, позивач має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися їх вихованням. Діти виражають прихильність до проживання разом з батьком. Вказаний позов [PERSON] надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 28.08.2019 року. 26.09.2019 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 24.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] О. позовні вимоги підтримала та просили їх задоволити з мотивів, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні визнала позов частково, пояснила, що спільні діти сторін в даний час фактично проживають з батьком, позивачем [PERSON] . Вона не заперечує проти цього, також згідна сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, визначеному судом, однак окремі фактичні обставини позивачем викладено невірно. Зокрема, після розлучення син та дочка до січня 2018 року проживали разом з нею, ходили в дитячий садок, син поступив до школи. Вона приймає участь у вихованні дітей, бачиться та спілкується з ними, має таке бажання та змогу. Будь-якого негативного впливу на дітей не здійснює, позитивно характеризується, працює, не перебуває на обліках у лікарів нарколога чи психіатра. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. За час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , та донька [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 14 березня 2016 року рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матір`ю - [PERSON] . Згідно довідок № 468, 469 від 08.02.2018 року виданих Городоцькою міською радою, малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з характеристики №183 від 05.08.2019 року [PERSON] є учнем 4-го класу Городоцького ліцею №2 Городоцької міської ради Хмельницької області. Відповідно до висновку №42/21-25-2154/2015 від 21.10.2019 року Городоцької районної державної адміністрації, прийнято рішення: - рекомендувати проживання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] батьком, оскільки громадяни [PERSON] та [PERSON] дійшли спільної згоди, щодо визначення місця проживання дітей. Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 30.10.2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі\~ст. 160 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За\~ст. 161 Сімейного кодексу України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За\~п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що місцем проживання\~ [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , слід визначити місце проживання батька - [PERSON] . При цьому суд також приймає до уваги пояснення відповідача [PERSON] та визнання нею позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved