Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПІВІСЕНС ПЛЮС» про визнання договору недійсним та стягнення коштів. За зміненими позовними вимогами позивач просить стягнути з ТОВ «ПІВІСЕНС ПЛЮС» 73000 грн., сплачених позивачем згідно умов попереднього договору, перерахувавши на рахунок [NUMBER] АТ КБ «ПриватБанк». Позивач мотивує свої позовні вимоги тим,що 21 серпня 2018 року між ним (як споживачем) і ТОВ «ТРАСТМОТОРС», як професійним надавачем послуг по продажу легкових автомобілів, у простій письмовій формі був укладений попередній договір купівлі-продажу №2103, відповідно до якого: 1.1. сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти Договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах встановлених у цьому попередньому договорі; 1.2. Транспортний засіб, який продавець зобов`язується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за основним договором має наступні ознаки: марка Беларус , модель 1221, рік випуску 2016, синій. У пункті 1.5 Попереднього договору передбачено, що сторони зобов`язуються укласти договір 29 серпня 2018 року за умови повного виконання п. 2.1. Попереднього договору. В п.2.1 Попереднього договору передбачено,що він, позивач, мав сплатити аванс в сумі 73 000 гривень. Він виконав умови договору,а саме: на рахунок відповідача відповідно до квитанції № N1DH640527 від 21.08.2018 р. перерахував кошти в розмірі 73000 грн., які відповідно до п.2.2 попереднього договору розцінюються як аванс за основним договором. Також ним за переказ коштів сплачено комісію в розмірі 876 грн. Однак, після настання дати поставки автомобіля - 29 серпня 2018 р. представники відповідача почали зволікати з поставкою трактора, а в подальшому перестали відповідати на його телефонні дзвінки. В подальшому він дізнався, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «ТРАСТМОТОРС» змінило назву та юридичну адресу на ТОВ "ПІВІСЕНС ПЛЮС", натомість код ЄДРПОУ відповідача не змінився. Відповідно п.6 положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код. У разі припинення юридичної особи шляхом приєднання до іншої юридичної особи та створення на базі юридичної особи, що припинилася, відокремленого підрозділу ідентифікаційний код такої юридичної особи залишається за відокремленим підрозділом. В інших випадках припинення юридичної особи присвоєння її ідентифікаційного коду новоствореним суб`єктам забороняється. Таким чином, він вважає,що з боку відповідача має місце грубе порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не лише у процесі виконання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2103 від 21.08.18, але і під час його укладення. Зі змісту попереднього договору неможливо ідентифікувати предмет купівлі-продажу, оскільки не зазначено більш детальних ознак майна, крім марки трактора, його кольору та року випуску, зокрема: номерний знак, ідентифікаційний номер транспортного засобу ( VIN -код), що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу. Оскаржуваний договір не містить і умови переходу права власності на майно до позивала від ТОВ «Трастмоторс». Враховуючи, що в попередньому договорі купівлі-продажу предметом визначено неіснуюче майно, спірний договір суперечить нормам ст. ст. 655, 656 ЦК України, ст. 182 ГК України, а тому в силу ст. 215, 236 зазначеного Кодексу, даний договір є недійсним з моменту його вчинення у зв`язку із недодержанням в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України. Крім того, умови попереднього договору між сторонами не містять відповідальності продавця, а також прав покупця в разі отримання товару неналежної якості, що є обмеженням прав позивача, як споживача, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». Попередній договір містить умови, які не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін договору, положення останнього в цілому містять істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін договору на шкоду споживача, є несправедливими. На думку позивача, також порушено вимоги ч. 4 ст. 203 ЦК України щодо форми правочину, оскільки попередній договір укладено у простій письмовій формі, без присутності адміністратора сервісного центру МВС і нотаріально не посвідчено. Позивач просить: 1. Розірвати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2103 від 21 серпня 2018 року. 2. Стягнути з відповідача 73000 грн. сплачених ним до умов попереднього договору, перерахувавши на рахунок [NUMBER] АТ КБ «ПРИВАТБАНК». За зміненими позовними вимогами позивач просить стягнути з ТОВ «ПІВІСЕНС ПЛЮС» 73000 грн., сплачених позивачем згідно умов попереднього договору, перерахувавши на рахунок [NUMBER] АТ КБ «ПриватБанк»,оскільки вважає,що договір між сторонами припинений в силу закону. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов. Дав пояснення по суті позову. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом повідомлений відповідно до вимог ч.7 ст. 128 ЦПК України, відповідно до якої: судові повістки юридичним особам та фізичним особам-підприємцям направляються за адресою місцезнаходження(місця проживання),що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Повідомлення про час та місце розгляду справи відповідачу направлено за місцем реєстрації підприємства та шляхом оголошення на сайті суду. Вислухавши позивача,представника позивача,дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. З Попереднього договору №2103 купівлі-продажу транспортного засобу від 21 серпня 2018 року слідує,що гр.України [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ),далі за текстом »Покупець,з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАСТМОТОРС»,код ЄДРПОУ 41945751(місцезнаходження :Харківська область,м.Харків, пров. Театральний, буд.2, надалі »Продавець»),у особі директора,який діє на підставі Статуту,з іншої сторони, в подальшому разом іменуються «Сторони», ОСКІЛЬКИ Покупець має бажання купити у Продавця,а Продавець має бажання продати транспортний засіб, ТОМУ ,маючи намір бути юридично зобов`язаними, відповідно до статті 635 Цивільного кодексу України Сторони уклали цей Попередній договір про наступне: 1.1. Сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти Договір купівлі-продажу транспортного засобу, (надалі також як «Основний договір») на умовах, встановлених у цьому Попередньому договорі. 1.2. Транспортний засіб (далі за текстом також як «Майно»), який Продавець зобов`язується придбати у третіх осіб для його відчуження Покупцеві за Основним договором, та який являтиметься предметом Основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: Марка Беларус; Модель 1221 Рік випуску 2016 ; Інші характеристики синій(колір, пробіг тощо). 1.3 Основний договір укладається шляхом пропозиції однієї Сторони укласти Основний договір і прийняття пропозиції другою Стороною. 1.4 Пропозицію укласти Основний договір може зробити кожна із Сторін такого договору. Пропозиція укласти Основний договір має містити істотні умови Основного договору, включаючи умови, обумовлені цим договором. 1.5 Сторони зобов`язуються укласти Основний договір «29»серпня 2018 р., за умови повного виконання п. 2.1. цього Попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату Майно не буде придбано Продавцем з метою його відчуження Покупцеві, то Сторони визначили, що Основний договір буде укладено на 5 (п`ятий) день після придбання Продавцем Майна, про що останній зобов`язується повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили "31" Грудня 2019 р. 1.6 Істотні умови Основного договору: Продавець зобов`язується передати Майно у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти Майно та оплатити його вартість у сукупності [730 000,00] [сімсот тридцять тисяч)] грн. Право власності на Майно переходить Покупцю з моменту сплати повної вартості Майна, зазначеної вище, на підставі Основного договору. Майно передається Продавцю з моменту сплати повної вартості Майна, зазначеної в цьому Попередньому договорі,після укладення Основного договору,якщо сторони не домовляться про інше при укладенні Основного договору. Відповідно до п.2 ч.4 Попереднього договору(Прикінцеві положення) усі правовідносини,що виникають у зв`язку з виконанням цього Попереднього договору і не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства України. Відповідно до стаття 202 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. З Попереднього договору №2103 купівлі-продажу транспортного засобу від 21 серпня 2018 року слідує,що даний правочин є двосторонній. Відповідно до стаття 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 208 ЦПК України, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, укладаються у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно частини 2 ст. 635 ЦК України, законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Отже, Попередній договір купівлі-продажу від 21.08. 2018 року укладений в письмовій формі, містить істотні умови,передбачає строки його виконання,а саме: Сторони зобов`язуються укласти основний договір до 29 серпня 2018 року,за умови повного виконання п.2.1 цього Попереднього договору,тобто, у разі перерахування Покупцем на рахунок Продавця грошових коштів у розмірі 73 000 гривень. Зазначена сума розцінюється як АВАНС (пункт 2.1 Договору-а.с. 5). З абз.2 п.1.5 Попереднього договору слідує,що «Якщо на зазначену вище дату(тобто станом на 29 серпня 2018 року),Майно не буде придбано Продавцем з метою його відчуження Покупцеві,то Сторони визначили,що основний Договір буде укладено на 5(п`ятий)день після придбання Продавцем Майна, про що останній зобов`язуэться повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням календарної дати,часу і місця укладення Основного договору. В ТАКОМУ ВИПАДКУ кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 року. З Пункту 1.6 Попереднього договору слідує: Істотні умови Основного договору: Продавець зобов`язується передати Майно у власність Покупця,а Покупець зобов`язується прийняти майно та оплатити його вартість у сукупності (730 000)грн. ПРАВО власності на Майно переходить Покупцю з моменту сплати повної вартості Майна,зазначеної вище,на підставі Основного договору. Майно передається Продавцю з моменту сплати повної вартості Майна,зазначеної в цьому Попередньому договорі,після укладення Основного договору, якщо сторонни не домовляться про інше при укладенні Основного договору(а.с. 4-5). Отже, посилання позивача в позовній заяві,що в Попередньому договорі не оговорено момент переходу права власності на Майно,не відповідає дійсності,оскільки в п.1.6 чітко вказано,що Покупець набуває права власності після повної сплати вартості транспортного засобу- 730 000 (Сімсот тридцять тисяч) гривень. Також двічі вказано,що Продавець передає Покупцю Майно у власність, а також,що «Майно передається Продавцю з моменту сплати повної вартості Майна», тобто, мається плутанина у деталях: хто і що кому має передавати. Безпідставними є доводи позивача,що за змістом Попереднього договору неможливо ідентифікувати предмет купівлі-прордажу,оскільки не зазначено детальні ознаки майна,а лише марка,рік випуску,колір,зокрема,не вказано його номерний знак,ідентифікаційний номер транспортного засобу,що застосовується в автомобільному транспорті для індивідувального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, оскільки сторони уклали Попередній договір, а деталі мали оговорити в Основному договорі, як вказано в Попередньому договорі від 21 серпня 2018 року, що не суперечить ст. 635 ЦК України. Позивач вказує, що відповідач після сплати ним коштів(авансу 73000 грн.), мав поставити йому трактор 29 серпня 2018 року , але почав зволікати з його поставкою,однак, такі твердження не відповідають умовам Попереднього договору,так як в п. 1.5 договору вказано,що 29 серпня 2018 року сторони лише укладуть Основний договір,при умові,що Покупець сплатить суму авансу, а якщо до цього часу Продавець не придбає для Покупця транспортний засіб, то кінцевий строк укладення Основного договору - 31 грудня 2019 року. З Квитанції №1DН640527 від 21 серпня 2018 року слідує,що [PERSON] перерахував по договору №2103 від 21.08. 2018 кошти в сумі 73000 гривень(а.с. 7). Згідно вимог ЦК України, договір купівлі -продажу транспортного засобу між фізичною особою та юридичною особою ( [PERSON] та ТОВ» ТРАНСМОТОРС») мав бути укладений у письмовій формі, а отже, форма Попереднього договору №2103 купівлі-продажу транспортного засобу від 21 серпня 2018 року відповідає вимогам ст. 208 ЦК України,оскільки укладена у письмовій формі. Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.2,ч.3 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Як слідує з Попереднього договору від 21 серпня 2018 року строк його дії ще не закінчився-31 грудня 2019 року,-однак, з дій відповідача вбачається,що останній не обґрунтовано ухиляється від виконання укладеного 21.08.2018 року договору, а то і з самого початку не мав наміру його виконувати, оскільки в тексті Попереднього договору переплутані обов`язки Покупця і Продавця(п.1.6),а сам Попередній договір від імені ТОВ »ТРАНСМОТОРС» укладено невідомо ким. З Попереднього договору купівлі-продажу транспортних засобів від 21 серпня 2018 року слідує,що договір підписав директор [PERSON] , однак, із змісту договору не вбачається,хто діяв від імені ТОВ «ТРАНСМОТОРС» під час підписання вказаного договору,оскільки не вказано прізвище, ім`я та по батькові особи, яка укладала Попередній договір від 21 серпня 2018 року, і оскільки Попередній договір про купівлю-продаж транспортних засобів від 21 серпня 2018 року відповідачем не виконується, позовні вимоги позивача слід задовольнити: відшкодувати позивачу за рахунок відповідача збитки, понесені позивачем,стягнувши з відповідача кошти в сумі 73 000 грн. Згідно Закону України «Про захист прав споживачів»,позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду,тому,згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 202,203,205,207,208 635 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved