Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору від 20 грудня 2010 року відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за його користування. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконав. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 19764,02 грн. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 20 грудня 2010 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (яке змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК") та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту (а.с. 27-54). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування карти відповідачу 13.10.2011 встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 грн; 24.02.2012 - збільшено до 3100 грн; 12.03.2012 - збільшено до 3600 грн; 03.07.2012 - збільшено до 4000 грн; 13.10.2014 - зменшено до 4000 грн; 31.01.2017 - збільшено до 4700 грн; 30.05.2019 - знижено до 0 грн (а.с. 25). З виписки за рахунком вбачаються операції за картками, зокрема, зняття готівкових коштів в банкоматах, поповнення карткового рахунку, списання процентів та пені тощо (а.с. 15-24). Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 22 березня 2020 року становить 19764,02 грн, з яких: -заборгованість за тілом кредиту - 9201,51 грн; -заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України - 3663,78 грн; -пеня - 5481,40 грн; -штрафи в загальному розмірі - 1417,33 грн (а.с. 4-14). Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Щодо вимог про стягнення штрафів суд дійшов таких висновків. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач просить стягнути з відповідача у зв`язку з порушенням кредитного зобов`язання одночасно пеню та штраф. Враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування при порушенні строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс 15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам, а тому вони задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Разом з тим, розмір пені, який позивач просить стягнути з відповідача, є сталим з 01.10.2019, а тому зазначена сума підлягає стягненню, оскільки нарахована не в період дії карантину. Таким чином, у зв`язку з тим, що судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача на користь позивача тіла кредиту, заборгованості за відсотками, пені у загальному розмірі 18346,69 грн. У решті позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому позовна заява подавалась, а саме 2102 грн.

Outcome: partial