Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19 жовтня 2012 року позивач придбав в інтернет-магазині ТОВ «FotoMag.соm.uа» кавоварку «Zelmer 13Z012», яка коштувала 1337,00 грн., що підтверджується товарним чеком та гарантійним талоном. Кавоварка була отримана у вінницькому представництві ТОВ «FotoMag.соm.uа» ФОП [PERSON] за адресою: м.Вінниця, вул. Келецька, 84. Згідно гарантійного талону виробником встановлено гарантійний строк 24 місяці з дати придбання товару. Оскільки кавоварка вийшла з ладу, позивач 23 вересня 2013 року вимушений був звернутися до авторизованого сервісного центру «Спеціаліст» ТОВ «СИ Гелиос ЛТД» з приводу гарантійного ремонту. Сервісним центром 25 вересня 2013 року була проведена експертиза та видано акт дефектовки товара Zelmer відповідно до якого ремонт кавоварки провести неможливо через відсутність деталей. Позивач 30 вересня 2013 року звернувся до ФОП «FotoMag.соm.uа» [PERSON] з вимогою розірвати договір купівлі-продажу та повернути сплачені за товар кошти. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням та письмовими претензіями, щодо повернення коштів, проте вимогу позивача ТОВ «FotoMag.соm.uа» ФОП [PERSON] не виконав, кошти не повернув, внаслідок чого позивачу також заподіяна моральна шкода в розмірі 2000,00 грн. Добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється, тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19 жовтня 2012 року позивачем придбано кавоварку «Zelmer 13Z012» через інтернет-магазин FotoMag.соm.uа. фактично у ФОП [PERSON] за ціною 1337,00 грн., що підтверджується товарним чеком № PH-0428139 (648945) від 19 жовтня 2012 року (а.с. 5). Згідно акта дефектовки товара Zelmer від 25 вересня 2013 року, фірмою ТОВ «СИ Геліос ЛТД» проведена експертиза кавоварки «Zelmer 13Z012» відповідно до якої встановлено дефект захисту камери пара та рожка у звязку з чим проведення ремонту неможливо через відсутність деталей (а.с. 7). Згідно листа інспекції з питань захисту прав споживачів у ніпропетровській області ( на ас.19) ФОП [PERSON] в ТОВ " Фотомаг Ком Юей" не працює, а лише, по взаємній домовленомсті, використовує в своїх діяльності товарний знак ТОВ "Фотомаг Ком ЮЕЙ" та відповілдний са Отже позивач саме у відповідача придбам товар не належної якості. 30.09.2013 року ФОП [PERSON] прийняв у [PERSON] дефектний товар ( квитанція на а.с. 8) , про те досі не повернув йоговартості. Стаття 6 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлює обовязок продавця (виробника, виконавця) передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ст. 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно із ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до ФОП [PERSON] з проханням повернути кошти які були сплачені за придбану кавоварку та сплатити неустойку, починаючи з 30 жовтня 2013 року, у розмірі 1% від вартості товару за кожний день затримки повернення сплачених коштів (а.с. 10). Відповідно до розрахунків наданих позивачем загальна сума заборгованості становить 2091,88 грн., заборгованість по процентам 60,98 грн., інфляційні 693,9 грн. (а.с.22-23). Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 2000,00 грн., то у відповідності до вимог ст.1167 ЦК України суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково з наступних підстав. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В той же час, ч.1 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (ч.1 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що протиправними діями відповідача у звязку із неповерненням коштів за товар неналежної якості, йому завдано моральні страждання, які полягали в тому, що відповідач не повертав кошти, але визначаючи загальний розмір моральної шкоди, позивач не надав суду доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди, завданої йому відповідачем ФОП [PERSON], яка б відповідала загальній сумі розміру моральної шкоди, викладеній у позовних вимогах, а саме -2000,00 грн. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, суд, з врахуванням обставин у справі та

Outcome: approved