Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] помер їх з відповідачем рідний батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 3,4709 га, що розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач та відповідач, будучи дітьми спадкодавця, отож спадкоємцями першої черги спадкування, спадщину прийняли за законом, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на майно, що увійшло до складу спадкової маси позбавлені можливості, оскільки правовстановлюючий документ на майно втрачено, що стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просить проводити за його відсутності. Ухвалою суду від 25.05.2020 було витребувано за клопотанням представника позивача матеріали спадкової справи до майна померлого спадкодавця. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, утім у позові просили суд про розгляд справи у їх відсутність. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] помер [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи, які були витребувані судом встановлено, що своїм правом на спадкування скористались сторони спору - діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги спадкування за законом, подавши заяви в межах визначеного законодавцем строку. За життя, 19.12.2014, [PERSON] на випадок своєї смерті, вчинив заповідальне розпорядження, яким заповів житловий будинок з господарськими будівлями і усім майном, що розташований в [ADDRESS] , земельну ділянку своїм дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах кожному, земельну ділянку, площею 3, 4709 га, що розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку [PERSON] заповів своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] , однак останні пропустили строк для прийняття спадщини, не подавши нотаріусу заяв відповідного змісту в межах строку визначеного законодавством. Факт родинних відносин сторін із спадкодавцем підтверджено належними та допустимими доказами. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що сторони цього спору спадщину прийняли, отож вона їм належить у рівних частках, тобто по 1/2 кожному. Судом встановлено, що до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка, площею 3,4709 га, що розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ВН №002196. Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що правовстановлюючий документ на підтвердження належності майна спадкодавцеві втрачено, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем в нотаріальному порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідач подав заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved