Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що 10.06.2009 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 0244-а/09ко, за яким позивач взяв на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки FORD FIESTA, державний номер [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 16.08.2009 року мала місце ДТП, під час якої відбулося зіткнення вищезазначеного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля марки OPEL, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Соломянського районного суду міста Києва винуватцем даної ДТП визнано [PERSON] Відповідно до умов договору страхування та на підставі акту № 0244-а/09ко-1 від 10.06.2009 року та розрахунку суми страхового відшкодування позивач відшкодував Страхувальнику витрати на ремонт автомобіля в сумі 33958,03 грн. Позивач зазначив, що таким чином до нього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної у заподіяних збитках особи, тобто до [PERSON] Тому просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу матеріальні збитки в сумі 33\~958,03 грн., а також суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову. Крім того, 02.12.2016 року [PERSON] подав суду заяву про застосування позовної давності, оскільки ДТП за його участю мала місце 16.08.2009 року, а позивач звернувся до суду з позовом 18.09.2012 року, тобто з пропуском передбаченого 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Також відповідач зазначив, що згідно поданої позовної заяви право вимоги позивача ґрунтується на суброгації, а не на регресі, оскільки між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування. З огляду на це посилання позивача на ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» як на підставу задоволення позову є помилковим, оскільки право регресної вимоги встановлено для страховика за договором обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів до особи, яка заподіяла шкоду, у разі, якщо шкода заподіяна життю та здоров'ю умисно, внаслідок вчинення ДТП у стані алкогольного чи наркотичного спяніння тощо. Представник третьої особи ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позов не визнає та просить врахувати при розгляді справи його заяву про застосування наслідків пропущення строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 10.06.2009 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 0244-а/09ко, за яким позивач взяв на себе зобовязання відшкодувати шкоду, що може бути заподіяна майновим інтересам страхувальника внаслідок пошкодження автомобіля марки FORD FIESTA, державний номер [NUMBER] (а.с. 6-9). 16.08.2009 року о 18год.10хв. автомобіль марки «Опель», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], потрапив у ДТП, та допустив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номер [NUMBER]. Постановою Солом'янського районного суду міста Києва [PERSON] був визнаний винним за ст. 124 КУпАП (а.с. 5). [PERSON], потерпіла внаслідок вищезазначеного ДТП, звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страховго випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12-17). 18.08.2009 року був здійснений огляд пошкодженого транспортного засобу та 07.10.2009 року складено Звіт № 1775 про оцінку автомобіля марки FORD FIESTA, державний номер [NUMBER]. Матеріальний збиток, що був завданий власнику автомобіля внаслідок його пошкодження, склав 65474,98 грн. (а.с. 38, 23-37). На підставі страхового акту № 0244-а/09ко-1 та розрахунку суми страхового відшкодування (а.с. 10-11, 18) було визначено розмір завданої страхувальнику шкоди 33958,03 грн. Згідно платіжного доручення № 16812 від 14.10.2009 року ЗАТ «СК «АХА Страхування» сплатило [PERSON] 3958,03 грн. страхового відшкодування (а.с. 4). Як передбачено ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-ІV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як передбачено ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином суд вважає, що так як між сторонами мають місце відносини суброгації, а не регресу, тому початок перебіг строку позовної давності слід рахувати з моменту виникнення страхового випадку 16.08.2009 року. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди 18.09.2012 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в звязку з пропуском строку позовної давності, так як [PERSON] подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. На підставі наведеного, ст.ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст.256, 257, 267, 993, 1191 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed