Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивачі звернулися до Центрального райнного суду м.Миколаєва із позовом до Миколаївської міської ради про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку № 40 з господарскими будівлями та спорудами, що розташований в м.Миколаєві по вулиці Гастелло, дійсним та визнати за позивачами право власності на вказаний житловий будинок по 1/2 частині за кожним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 13.06.2012 року. В обгрунтування позовних вимог позивачі вказали, що на Універсальній біржі "Південь", 23.02.2001 року згідно договору купівлі-продажу № 2077, [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] придбала житловий будинок № 40, що розташований в м.Миколаєві по вулиці Гастелло у [PERSON]. Договір зареєстровано у Миколаївському БТІ за реєстровим номером 2790 від 14.03.2001 року. Посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 40, що розташований в м.Миколаєві по вулиці Гастелло, позивачі у встановлений законом строк звернулися до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, проте нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з тим, що договір-купівлі продажу спірної частини домоволодіння є недійсним, оскільки немає нотаріального посвідчення договору. Враховуючи вищевикладене позивачі просили позов задовольнити. Протокольною ухвалою суду від 21 березня 2016 року первісного відповідача [PERSON] комітету Миколаївської міської ради замінено на належного Миколаївську міську раду. У судове засідання 22.07.2016 року сторони не з'явилися, позивачі надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. просили суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення просив прийняти за наявними матеріалами у справі та відповідно до норм діючого законодавства. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив, заперечь проти позову не надав. Суд, оглянувши письмові докази по справі та спадкову справу № 823/2012 до майна померлої [PERSON], яка померла 13.06.2012 року, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.02.2001 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON] на Універсальній біржі "Південь" був укладений договір № 2077 купівлі-продажу житлового будинку № 40 з господарскими будівлями та спорудами, що розташований в м.Миколаєві по вулиці Гастелло, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.02.2001, виданого Виконкомом Центрального району м.Миколаєва на підставі рішення виконкому Варварівської ради народних депутатів трудящих № 243 від 08.05.1958 року та рішення виконкому Центрального району № 198 від 17.08.1990 року, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ за реєстровим № 2790 /а.с.11/. Цей Договір купівлі-продажу житлового будинку був зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 2077 від 23.02.2001 року, право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] у БТІ 14.03.2001 року за № 2790 /а.с.11 оборот/. Судом досліджено, що [PERSON] помер 11.10.2001 року, спадкова справа після його смерті не знайдена, згідно інформаційної довідки від 22.06.2016 року, яка була надана Державним нотаріальним архівом Головного територільного управління юстиції у Миколаївській області /а.с.139/. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ч. 2 ст.47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч.2 ст.220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом досліджено, що [PERSON] померла 13.06.2012 року, згідно свідоцтва про смерть, серії І-ФП № 162187 /а.с.9/. Позивачі у встановлений законом строк звернулися до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері /а.с.54, 55/. 26 листопада 2016 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з тим, що договір-купівлі продажу спірного домоволодіння є недійсним, оскільки договір не має нотаріального посвідчення /а.с.19/. Судом встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є її доньки [PERSON]М та [PERSON], які мають право на спадщину за законом після смерті своєї матері у розмірі по 1/2 частині житлового будинку, який розташований за адресою: м.Миколаїв. вул.Гастелло 40. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивачі є спадкоємцями 1 черги за законом, та вони своєчасно у 6-місячний строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved