Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивував тим, що він є дідусем [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON] помела [INFO]. Батько - відповідач по справі - не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Просить про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача сплачену суму судового збору. Позивач підтримав позовні вимоги. Дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Прдставники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 16 лютого 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Згідно довідки № 2587 від 29 липня 2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов позивача, який проживає за адресою: [ADDRESS], помешкання знаходиться в задовільному стані, відповідає всім санітарним нормам (а.с.15). Згідно довідки № 522 від 29 липня 2015 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04 лютого 1981 року до дня смерті (а.с.13). Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.171 Сімейного кодексу України заслухана думка неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який пояснив, що разом з дідусем-позивачем по справі та бабусею проживає за адресою: [ADDRESS]. Він бажає, щоб його батька позбавили батьківських прав через те, що з ним давно не проживає разом, батько не займається його вихованням. Він звернувся до батька з проханням, щоб він з ним почав спілкуватися, але відповідач відмовився,посилаючь на те, що у нього десятеро дітей. 23 грудня 2015 року відповідач подав до служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації заяву про надання згоди на позбавлення батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO] (а.с.16). Згідно акту від 19 квітня 2016 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає. Участі у вихованні [PERSON], 1998 року народження, не приймає (а.с. 45). Відповідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], оскільки батько ухилився від виховання та утримання дитини, вважають доцільним позбавити відповідача батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.42-43). Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved