Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

позивач подав до суду позов та просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, на те що вона є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2003 року. Н аданий час у квартирі було зареєстровано 4 особи: позивач, відповідач, син та чоловік позивача. Відповідач тривалий час, а саме близько дванадцяти років не проживає у зазначеній квартирі, оскільки виїхала за межі України. Відповідач не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, проведенні поточного ремонту, тощо.Тобто вона фактично у вказаному домоволодінні не мешкає, але продовжує бути зареєстрованою, що заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися ним, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, позивач просить зняти відповідача з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, а також повідомленням у прессі (газета «Слобідський край» № 38 від 31.03.2015р). (а.с.28, 31). Заяв від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, позивач є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.06.2003 року (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідки про склад сім'ї та прописку, виданої Комунальним підприємством "Жилкомсервіс" дільниця № 28 від 24.02.2015 року (а.с. 8), [PERSON] зареєстрована в домоволодінні розташованому за адресою: [ADDRESS]. Відповідач фактично не мешкає у вищевказаному домоволодінні з 24.07.2003 року що підтверджується актами обстеження домоволодіння, складеними уповноваженими особами КП "Жилкомсервіс" від 26.02.2015 року (а.с.11) Крім того, відповідачем у якості доказів надано копії квитанцій про сплату комунальних послуг ( а.с. 12-16) Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування приватною власністю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача, особою що втратила право користування домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS], зобов'язавши Ленінський РВ ДМС в Харківській області зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою. На підставі викладеного та

Outcome: approved