Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , представником якого є [PERSON] , 30 липня 2019 року звернулись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про захист прав споживачів, в якому просили зобов`язати відповідача здійснити підключення зовнішньої розподільної газової мережі до їхнього житла, стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду в розмірі 3600 грн. на день подання позову з розрахунку по 200 грн. на користь кожного позивача за шкоду, заподіяну фактом припинення газопостачання, та додатково по 10 грн. за кожну добу після припинення газопостачання до його відновлення. Крім того, позивачі просили зобов`язати відповідача надати споживачу [PERSON] копії всіх документів: акту від 01.03.2019 року перевірки димових та вентиляційних каналів, листа КУГГ від 22.04.2019 року за вих..№ 02/452, копії заяв споживача [PERSON] на проведення перевірки фахівцями КУГГ димових та вентиляційних каналів протягом 2015-2019 років разом з копіями відповідних платіжних документів, докази існування після реконструкції системи газифікації димових та вентиляційних каналів або докази надання таких документів споживачу під розписку у 2012 році, наказу ПАТ «Донецькоблгаз» та кошторисного рахунку, якими було встановлено і обчислено суми витрат на припинення та майбутнє відновлення газопостачання. Також просили зобов`язати відповідача належним чином оформити проект газопостачання житла за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Всі позивачі отримували послуги з газопостачання. У 2007 році замовнику [PERSON] був наданий проект, який був виконаний фахівцями управління газифікації. В 2012 році позивачі отримали газовий опалювальний двоконтурний турбований котел торгівельної марки «Вайлант», відповідні зміни до проекту газифікації було узгоджено з газопостачальником, але не відображено в проекті. Згодом було демонтовано цегляні димові канали, заґратований отвір у верхній частині зовнішньої стіни кухні, в якій і встановлено газове обладнання - плита та опалювальний котел. 20.05.2019 року невідомою особою з числа службовців Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» було безпідставно припинено газопостачання в їхньому будинку. В поштовій скринці був залишений акт від 20.05.2019 року з претензією про нібито здійснене споживачем порушення правил безпеки систем газопостачання. Підпис споживача [PERSON] в акті відсутній. На електронне звернення [PERSON] керівник ПАТ «Донецькоблгаз» повідомив про те, що набіто 01.03.2019 року в будинку за адресою: [ADDRESS] були виконані роботи з перевірки димових і вентиляційних каналів, про що складено Акт перевірки технічного стану димових та вентиляційних каналів від 01.03.2019 року. Листом КУГГ № 02/452 від 22.04.2019 року було попереджено [PERSON] про необхідність надання газопостачальнику акту перевірки згаданих каналів спеціалізованою організацією, а також про припинення газопостачання 20.05.2019 року у разі невиконання цієї вимоги, через ненадання КУГГ у відповідних строк витребуваного акту та\\або несплату споживачем його відповідних послуг 20.05.29019 року припинено газопостачання усіх будівель за зазначеною адресою. 30 липня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 02 серпня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 13 серпня 2019 року судом було отримано відзив відповідача на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно Правил безпеки систем газопостачання, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.06.2015 року за № 674/27119 (пункт 6.1) безпечну експлуатацію та технічне обслуговування димових і вентиляційних каналів житлових будинків забезпечує власник. Пункт 5.7 р. 5 цих Правил встановлює, що підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових будинків за умови: несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; не забезпечення власником технічного обслуговування, невідповідності ДВК проектній документації. Всі ці умови створюють небезпеку для життя та здоров`я людей. Після письмового попередження КУГГ від 22.04.2019 року № 02/452 власника житлового будинку по [ADDRESS] - [PERSON] про необхідність в строк до 17.05.2019 року провести перевірку ДВК та надати до управління акт з перевірки технічного стану димових і вентиляційних каналів в його житловому будинку, власник акт перевірки технічного стану ДВК не надала в КУГГ у встановлений строк. Тому на підставі вимог Правил безпеки систем газопостачання житловий будинок [PERSON] був відключений від системи газопостачання 20.05.2019 року, складено акт від 20.05.2019 року про відключення від газопостачання споживача. Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/27827 (пункт 15) встановлюють, що відновлення газопостачання здійснюється за погодженням постачальника та після відшкодування споживачем витрат на припинення та відновлення газопостачання, що понесені постачальником та/або Оператором ГРМ/ГТС. Діючий в теперішній час договір постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника, не передбачає проведення технічного обслуговування димових і вентиляційних каналів споживача за рахунок газорозподільного підприємства. Після письмового звернення від 27.05.2019 року споживача [PERSON] про відновлення газопостачання в її будинку та після відшкодування нею витрат на припинення та відновлення газопостачання, газове обладнання житлового будинку [ADDRESS] можливо було б підключити до системи газопостачання. Замовним листом з повідомленням на адресу [PERSON] 27.05.2019 року № 10/к-28 управлінням направлено дві квитанції відносно вартості витрат газопостачального підприємства на припинення та відновлення газопостачання у її житловому будинку. На даний час ці дві квитанції [PERSON] оплачені. Але заборгованість споживача за спожитий природний газ станом на 10.06.2019 року за показниками 18518 м куб, які вказала в квитанції від 10.06.2019 року [PERSON] , складала 77,42 грн., що унеможливлювало підключення житлового будинку до системи газопостачання. Крім того, другою причиною неможливості здійснити підключення є невідповідність вентиляційного каналу за адресою: вул . Хутірська, 16 проектній документації (встановлено актом від 23.05.2019 року). Станом на 12.08.2019 року споживачем сплачено заборгованість за спожитий природний газ згідно розрахунку від 12.08.2019 року, тому єдиною перешкодою щодо підключення споживача до системи газопостачання є невідповідність вентиляційного каналу за адресою: [ADDRESS] проектній документації. З`ясуваши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів» від 2 травня 1991 року № 1023-XII (далі Закон № 1023-XII). За правилом частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Судом встановлено, що позивачі у справі є споживачами послуг з газопостачання в будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11). Між позивачем [PERSON] та відповідачем Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» 24.08.2008 року був укладений договір 2625 про надання послуг з газопостачання (а.с. 13-16). Згідно пункту 6.1 Правил безпеки систем газопостачання, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.06.2015 року за № 674/27119 безпечну експлуатацію та технічне обслуговування димових і вентиляційних каналів житлових будинків забезпечує власник. Пункт 5.7 р. 5 зазначених Правил встановлює, що підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових будинків за умови: несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; не забезпечення власником технічного обслуговування, невідповідності димових і вентиляційних каналів проектній документації. Всі ці умови створюють небезпеку для життя та здоров`я людей. Доказів того, що відповідачем було вручено письмове попередження КУГГ від 22.04.2019 року № 02/452 власнику житлового будинку по [ADDRESS] - [PERSON] про необхідність в строк до 17.05.2019 року провести перевірку димових і вентиляційних каналів та надати до управління акт з перевірки технічного стану димових і вентиляційних каналів в його житловому будинку суду не надано (а.с. 55). Судом встановлено, 20 травня 2019 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] був відключений від системи газопостачання, про що було складено акт від 20.05.2019 року про відключення від газопостачання споживача. Причому акт містить підписи лише працівників Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз», підпис споживача в зазначеному акті відсутній. Як зазначено в акті причиною відключення є порушення правил з ПБСГ розділ 5 номер пункту містить виправлення, що робить його неможливим для прочитання (а.с. 20). З письмових пояснень представника відповідача вбачається, що причиною відключення є Пункт 5.7 р. 5 зазначених Правил, згідно якому підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових будинків за умови: несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; не забезпечення власником технічного обслуговування, невідповідності димових і вентиляційних каналів проектній документації. Разом з тим самим відповідачем суду надана копія проектної документації № РП 1207.2007-ГСВ на будинок за адресою [ADDRESS] від 04.05.2007 року, з якої вбачається, що 20.08.2012 року зміни, які були внесені до проекту (перепідключення БСГ 0-4, ПГ-4 та установка опалювального апарату W-24кВт) з КУГГ погоджена (а.с. 57). Тому причина відключення будинку від газопостачального обладнання, зазначена в акті від 20.05.2019 року, не підтверджена належними доказами. Дійсно Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/27827 (пункт 15) встановлюють, що відновлення газопостачання здійснюється за погодженням постачальника та після відшкодування споживачем витрат на припинення та відновлення газопостачання, що понесені постачальником та/або Оператором ГРМ/ГТС. Судом встановлено, що замовним листом з повідомленням на адресу [PERSON] 27.05.2019 року № 10/к-28 відповідачем було направлено дві квитанції відносно вартості витрат газопостачального підприємства на припинення та відновлення газопостачання у її житловому будинку (а.с. 59 зворотна сторона). Зазначені суми [PERSON] оплачені, що визнається сторонами у справі. Крім того позивачем [PERSON] була оплачена заборгованість за спожитий природний газ в сумі 77,42 грн., що також визнається відповідачем, відсутність заборгованості підтверджується випискою по особистому рахунку № [NUMBER] (а.с. 58). Вже після відключення споживачів від газопостачання в будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме, 23 травня 2019 року, комісією у складі головного інженера Красноармійського УГГ, начальника АДС КУГГ, начальника служби ЕВО КУГГ було складено акт про невідповідність вентиляційного каналу за адресою: м . Покровськ , вул. Хутірська, 16 проектній документації РП 1207.2007- КУГГ (а.с. 56). Але суд знову звертає увагу на те, що згідно копії проектної документації № РП 1207.2007-ГСВ на будинок за адресою [ADDRESS] від 04.05.2007 року, вбачається, що 20.08.2012 року зміни, які були внесені до проекту (перепідключення БСГ 0-4, ПГ-4 та установка опалювального апарату W-24кВт) з КУГГ погоджені (а.с. 57). Зазначене підтверджує, що зміни до проекту були внесені в 2012 році та були погоджені. Не внесення зазначених змін до проекту (не відображення оновленими кресленнями проекту) сталося з незалежних від позивачів причин, оскільки відповідач погодив зміни та зазначив про їх внесення, але не проконтролював, чи дійсно вони були внесені. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відключення зовнішньої розподільної газової мережі до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] відповідачем було проведено безпідставно та з порушенням норм діючого законодавства. Тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити підключення зовнішньої розподільної газової мережі до житла позивачів та зобов`язання відповідача належним чином оформити проект газопостачання житла за адресою: [ADDRESS] , законні , обргунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди в розмірі 3600 грн. на день подання позову з розрахунку по 200 грн. на користь кожного позивача за шкоду, заподіяну фактом припинення газопостачання, та додатково по 10 грн. за кожну добу після припинення газопостачання до його відновлення задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 5 частини першої статті 5 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції Закону України від 19.05.2011 року № 3390-VI) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної шкоди лише у разі, якщо така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Відповідно до статті 1 Закону України від 19.05.2011 року № 3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Тобто, у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Оскільки така шкода позивачам не завдана, їхні вимоги про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача надати споживачу [PERSON] копії всіх документів: акту від 01.03.2019 року перевірки димових та вентиляційних каналів, листа КУГГ від 22.04.2019 року за вих..№ 02/452, копії заяв споживача [PERSON] на проведення перевірки фахівцями КУГГ димових та вентиляційних каналів протягом 2015-2019 років разом з копіями відповідних платіжних документів, докази існування після реконструкції системи газифікації димових та вентиляційних каналів або докази надання таких документів споживачу під розписку у 2012 році, наказу ПАТ «Донецькоблгаз» та кошторисного рахунку, якими було встановлено і обчислено суми витрат на припинення та майбутнє відновлення газопостачання, які позивачі обґрунтовували Законом України «Про інформацію», Законом України «Про доступ до публічної інформації», Законом України «Про звернення громадян», то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів» від 2 травня 1991 року № 1023-XII (далі Закон № 1023-XII). Відповідно до ч. 1 ст. ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» Споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Відповідно до частини 7 зазначеної статті у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: 1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; 2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; 3) заподіяння шкоди життю, здоров`ю або майну споживача - споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об`єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором. Тобто інформація, яку просять позивачі зобов`язати надати їм, не є інформацією в розумінні Закону України «про захист прав споживачів». Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі звільнені від сплати судового збру, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial