Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по неповернутому кредиту, відсотків за користування кредитом та пені посилаючись на те, що 26.05.2006 р. відповідачка [PERSON] уклала з ними письмовий кредитний договір за яким отримав кредит в сумі 65000 доларів США. Порядок повернення кредиту та сплати відсотків, передбачені Договором. Кредит надавався на термін до 25.05.2013 р.. Однак враховуючи те, що зобов'язання має виконуватися належним та не припиняє свою дію до повного його виконання, відповідачу по теперішній час продовжується нарахування відсотків за користування кредитом та пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань згідно умов кредитного договору. Таким чином станом на 27.05.2014 р. сума заборгованості за кредитним договором збільшилася та становить 1523138,85 грн. А тому просив стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 3654,00 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення в сумі 120,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій просив задовольнити позов частково, та справу розглянути в його відсутність. .Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 26.05.2006 р між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір відповідно до якого йому було надано кредит в сумі 65000 доларів США з оплатою по процентній ставці 13 % річних терміном погашення до 25.05.2013 р. оскільки [PERSON] не виконувала умови кредитного договору, AT "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованостей з відповідача станом на 13.07.2010 р. по неповернутому кредиту, відсотків за користування кредитом та пені на загальну суму 410 169,37 грн. та повернення судових витрат. 02.06.2014 р. позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог до суми 1523138,85 грн. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування : при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р. положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу кожна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог Тобто, законодавством передбачено дві підстави для зменшення неустойки за рішенням суду: 1) значне перевищення розміру збитків та 2) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Слід зазначити, що кредит частково погашено, розмір неустойки у вигляді пені в сумі 129 615,75 дол. США (еквівалент дол. США/ грн. = 1 523 134,38 гривень) значно перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом та відсотками, яка становить 0,38 дол. США (еквівалент дол. США/грн. = 4,47 гривень). Таким чином, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, нарахованої позивачем і стягнути з відповідача неустойку передбачену п. 9.1 кредитного договору в розмірі 4,47 гривень, оскільки відповідно до ч .З ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011р. у справі №1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положень п.п.22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту та відсотках. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також умови кредитного договору, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача має бути стягнено нараховані і несплачені відсотки за користування кредитом в розмірі 4,47 гривень (еквівалент дол. США/грн. = 0,38 дол. США) та 04,47 гривень (еквівалент дол. США/грн. = 0,38 дол. США) пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредитних коштів та судові витрати по справі в сумі 3654 грн. та 120 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial