Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду 12.03.2014 року з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17 листопада 2012 року було укладено Договір споживчого кредиту між сторонами, за яким позичальнику було надано кредит в розмірі 4000,00 гривень під 54 % річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов»язком погасити кредит до 17.11.2014 року. Згідно п.4.2. Договору протягом дії кредитного договору або до повного погашення заборгованості по кредиту позичальник зобов»язується отримувати пенсію у Первомайському відділенні Ощадбанку та щомісячно сплачувати кредит в сумі по 275,00 грн. протягом 24 місяці, починаючи з наступного місяця після укладання кредитного договору. Відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Станом по березень 2014 року включно заборгованість за основною сумою кредиту, що підлягає сплаті складає 439,49 гривень, за відсотками за користування кредитом в сумі 313,18 грн., суму штрафу в розмірі 800,00 грн., а тому представник позивача звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість, суму сплаченого судового збору та зобов»язати відповідача сплачувати кредит в Первомайському відділенні АТ «Ощадбанк». У судове засідання представник позивача Шаповалова Я.І., яка діє на підставі довіреності № 14/01/4, надала суду письмову заяву, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та прохала слухати цивільну справу за її відсутності. В разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення за позовними вимогами. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з»явилася жодного разу, тоді як про день, час та місце слухання справи, судом повідомлялася своєчасно та належним чином. Однак, про причини своєї неявки суду не повідомила. Судом також вживалися заходи в порядку ст.132 ЦПК України, шляхом винесення Ухвали від 08.04.2014 року та направлення її для виконання до Первомайського міськрайонного суду Харківської області за місцем проживання відповідача щодо допиту останньої. Однак, вищевказаним судом, за підписом судді Росохи А.В., дану Ухвалу суду, повернуто листом без виконання, в якому вказано, що нормами ЦПК України така процесуальна дія не передбачена. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з"ясовано, що 17 листопада 2012 року, між позивачем та відповідачем було укладено Договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 841 (а.с.№4), далі за текстом (Договір). Відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 4000,00 гривень під 54 % річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов»язком погасити кредит до 17 листопада 2014 року. Згідно до ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобов»язання. Згідно п. 4.2 Договору Відповідач прийняв на себе зобов»язання, що протягом дії кредитного договору або до повного погашення заборгованості по кредиту зобов»язується щомісячно сплачувати кредит в сумі 275,00 грн. з рахунку відкритого в Первомайському відділенні АТ «Ощадбанку» протягом 24 місяців (а.с.№4, 5). В зв»язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань Відповідачем, станом по березень 2014 року включно виникла заборгованість за несплату кредиту у розмірі 439,49 гривень, суми заборгованості по відсотках по кредиту за січень-березень 2014 року включно в сумі 313,18 грн. та суму штрафу за невиконання п. 4.2 договору споживчого кредиту (пенсійний) ПС № 841 від 17.11.2012 року в розмірі 20% від суми наданого їй кредиту, а саме - 800,00 гривень. Вищевикладене підтверджується як положенням п. 6.3 Договору (а.с.№4), так і Довідками про стан заборгованості по кредиту за договором (а.с.№7) і про нарахування та сплату відсотків по кредиту (а.с.№8) станом на березень 2014 року. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивачем, на адресу відповідача, було направлено Вимогу про виконання забов"язання на суму в 179 грн. 97 коп. станом на січень 2014 року (а.с.№9), про що свідчить поштова квитанція (а.с.№10). Проте, дана Вимога позивача, відповідачем залишилася без задоволення, про що свідчать Довідки про нарахування заборгованості за Договором (а.с.№7,8). Тобто, з огляду на матеріали цивільної справи, судом встановлено, що відповідач не виконує взятих на себе зобов»язань за Договором. Отже, на підставі викладеного, суд знаходить позовну вимогу позивача, щодо стягнення на його користь з відповідача сум заборгованості як по кредиту, повідсотках та штрафу, такою, що підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача відносно зобов'язання відповідача щомісячно сплачувати кредит в сумі 275,00 грн. з рахунку відкритому в Первомайському відділенні «Ощадбанк», суд знаходить необхідним відмовити позивачу в задоволенні даних позовних вимог, оскільки дана вимога не грунтується на вимогах чинного законодавства, незважаючи на те, що вона передбачена умовами даного Договору. Крім того, рішенням суду, заборгованість по Договору з відповідача стягнута. Відповідно до вимог ст.ст.2,20 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені законом. Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах не території, на яку поширюється юрисдикція України. Згідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У позовній заяві позивачем заявлено про стягнення на його користь з відповідача судових витрат. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, в цій частині, позовні вимоги позивача, підлягають задоволенню.

Outcome: partial