Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до Державної казначейської служби України, Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди, в якому вказав, що 22.04.2011 року біля 16.00 години він знаходився в парку у м. Нова Одеса. До нього підійшли працівники Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області, і посилаючись на те, що позивач є раніше судимою особою, почали запитувати про осіб які продають наркотичні засоби на території Новоодеського району. Коли позивач відповів, що йому невідомі такі особи, працівники міліції почали погрожувати, що відправлять позивача знову до тюрми. Оскільки позивач дійсно не знав таких осіб і не міг нічого повідомити працівникам міліції, працівники Новоодеського РВ УМВС України у Миколаївській області забрали його до відділу міліції. Під вартою позивач знаходився троє діб, після чого до нього було застосовано захід забезпечення у виді тримання під вартою. Органом досудового слідства позивач обвинувачувався в тому, що у невстановленому місці, у невстановлений час, у невстановленої особи незаконно придбав та невстановленим способом доставив до місця мешкання своїх батьків, а саме в будинок [ADDRESS] невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, який незаконно зберігав для особистою вживання без мети збуту. 22.04.2011 року в період часу 21.50 години до 22.30 години при проведенні обшуку за місцем мешкання батьків позивача в будинку [ADDRESS], в одній з кімнат було виявлено та вилучено рослинну речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, вагою у висушеному стані 8,046 грама. Вироком Вознесенського міськрайонного суду у Миколаївській області від 19.02.2013 року, по кримінальній справі № 1407/4190/2012 позивача було визнано невинним та виправдано у зв'язку з недовідністю обвинувачення за ст.309 ч.1 КК України. У хвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.05.2013 року, по кримінальній справі № 11/784/369/2013 вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.02.2013 року, щодо виправдання [PERSON] було залишено без змін, а апеляцію прокурора Новоодеського району Миколаївської області без задоволення. Усього під вартою позивач знаходився у період з 22.04.2011 року до 12.10.2012 року. Тобто, в результаті незаконних дій слідчих Новоодеського РВ УМВС України у Миколаївській області, виражених у проведенні слідчих дій після закінчення строків досудового слідства, фальсифікуванні доказів, незаконного проведення обшуку житлового будинку батьків позивача, безпідставному звинуваченні у вчиненні злочину, якого позивач не скоював, незаконне тримання під вартою протягом 1,5 років, позивачу була спричинена значна моральна шкода. Моральна шкода, як вказав позивач, була виражена у наступному: він переніс страшні психологічні страждання, оскільки протягом тривалого часу був обвинуваченим та підсудним, з ним поводились як зі злочинцем, ображали, погрожували тривалим ув'язненням. У значній мірі погіршився стан його здоров'я, ускладнились відносини у родині, були втрачені зв'язки з друзями та знайомими. Крім того, за цей час позивач втратив можливість працевлаштуватись на хорошу роботу та створити родину. Протягом 1,5 років був позбавлений волі. Враховуючи стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, час та зусилля необхідні для відновлення морального стану, моральну шкоду він оцінює у 200 000 гривень та просить стягнути ці кошти з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що незаконними діями органу досудового слідства [PERSON] завдано моральної шкоди, оскільки в період з 22.04.2011 року по 14.05.2013 року він незаконно знаходився під слідством та судом, оскільки було пред'явлено обвинувачення, обиралася міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Позивач довгий час повинен був доводити свою невинуватість. Він втратив можливість влаштуватися на роботу. Все це негативно відобразилося на соціальному статусі та перспективах на майбутнє. З врахуванням наведеного просив суд позов задовольнити та відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. В судовому засіданні представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області та Державної казначейської служби України позов не визнав, вважає, що наявність моральної шкоди позивачем не доведено, про що також вказав і представник відповідача Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області та прокурор. Просили відмовити позивачу в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку по задоволення позову частково. Судом встановлено, що 22.04.2011 року [PERSON], що є позивачем по справі, було затримано, як особу, що підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Та 28.04.2011 року [PERSON] було притягнуто як обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України та ч.2 ст.309 КК України. 28.04.2011 року Новоодеським районним судом відносно [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту з зарахуванням в цей строк часу перебування під вартою час затримання. 12.10.2012 року Вознесенським місьрайонним судом Миколаївської області [PERSON] було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд. Тобто [PERSON] перебував під вартою 17 місяців 20 днів. 19.02.2013 року вироком Вознесенського місьрайонного суду Миколаївської області [PERSON] було визнано невинним та виправдано у зв'язку з недоведеністю обвинувачення та скасовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Вказаний вирок 14.05.2014 року залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб, органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у випадках, передбачених законом. Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України від 01.12.1994 року "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 2 ч.1 ст.2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування моральної шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутності події злочину, відсутності у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Відповідно до положень п.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного або психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршання відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. З огляду на положення ст.23 ЦК України, Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" за наявності заподіяння громадянинові моральної шкоди її розмір визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених Законом із урахуванням вимоги розумності та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої [PERSON] незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суд бере до уваги страждання, заподіянні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, неможливості влаштуватися на роботу, незаконне проведення обшуку в будинку батьків [PERSON], інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності та справедливості. За таких обставин, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у зв'язку з незаконним порушенням кримінальної справи, довготривалим знаходженням під вартою, незаконним обшуком, що був проведений в будинку його батьків, суд вважає, що розмір відшкодування може бути в даному випадку розрахований більше ніж в розмірі мінімальної заробітної плати та повинен становити в розмірі 100 000 грн.

Outcome: partial