Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 21.04.2008 р. він був прийнятий на роботу в Приватну виробничо-комерційну фірму «Дніпро-Десна» згідно наказу №548-К від 21.04.2008 року; 04 лютого 2013 року він був звільнений за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, утім, на день звільнення з роботи Приватна виробничо-комерційна фірма «Дніпро- Десна» нарахувала заробітну плату за період з 01 січня 2012 р. по 31 січня 2013 р. в сумі 25 866,79 грн., але виплатити її внаслідок відсутності коштів відмовилася. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, з цього приводу він неодноразово звертався до генерального директора підприємства Вряшника О.А. та до головного бухгалтера Полянської Т.М., тако з цього питання мли місце звернення до прокурора АНД району м. Дніпропетровська, але відповіді не було. Позивач посилається на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, проводиться в день його звільнення. У разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу, належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, згідно із ч.І ст.117 КЗпП України повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки, по день фактичного розрахунку, тобто з 01.01.2012 по 31.01.2013 роки. Середньомісячний заробіток позивача за два останніх місяці перед звільненням становить 3 708 гривень 35 коп. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в розмірі 25 866,79 грн. за період з 01.01.2012 р. по 31.01.2013 р., про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 39 548,40 грн. за період затримки розрахунку з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. У судове засідання, в якому ухвалено рішення, позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки не повідомив, не скористався право надання заперечень проти позову, та суд вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які у порядку ст. 11 ЦПК України та врахувавши заяви позивача про розгляд справи у його відсутності, для суду вбачаються підстави для ухвалення для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працював у ПрВК «Дніпро-Десна» згідно наказу від 21.04.2008 р. на посаді виконувача робіт, та 04.02.2013 р. був звільнений з передбаченої п. 1 ст. 36 КЗпП України підстави. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, статті 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць. Судом встановлено, що відповідач не виконував вимоги закону у частині обов'язку дотримання строків та періодичності виплати заробітної плати, що призвело до утворення заборгованості по виплаті заробітної плати (станом на 22.02.2013 р. розмір заборгованості по заробітній платі відповідно до наданої позивачем довідки /а.с. 6/ складає 25 866,79 грн., з яких: заборгованість за січень 2012 р. - 2 550,38 грн., лютий 2012 р. - 3 000, 45 грн., березень 2012 р. - 2 839,71 грн., квітень 2012 р. - 3 287,94 грн., травень 2012 р. - 2 991,43 грн., червень 2012 р. - липень 2012 р. - серпень 2012 р. - відсутня, вересень 2012 р. - 290,98 грн., жовтень 2012 р. - 3 010,41 грн., листопад 2012 р. - 3 010,41 грн., грудень 2012 р. - 2 542,68 грн., січень 2013 р. - 2 342,40 грн.) та не провів розрахунок із позивачем при звільненні відповідно до ст. 116 КЗпП України, яка передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, оскільки в позасудовому порядку сторони не досягли згоди з означеного питання зазначена вище заборгованість повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в розмірі, зазначеному вище. Що стосується вимоги позову про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то за статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно наданої позивачем довідки про доходи розмір нарахованої заробітної плати за грудень 2012 р. становить 3 697,40 грн., за січень 2013 р. - 2 893,99 грн. Таким чином, за період з 04.02.2013 р. по 28.04.2014 р. (включно) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням індексації заробітної плати складає 54 919,06 грн., виходячи з наступного розрахунку: робочих днів у 2013 році - 229, робочих днів у 2014 р. - 80, усього 309; середньоденна заробітна плата становить 22,14 х 8 = 177,12 грн. 309 (кількість днів затримки розрахунку при звільненні) х 8 годин х 22,14 (заробіток за годину) = 54 730,08 грн. Разом з тим, при здійсненні розрахунку індексації заробітної плати суд виходить з наступного: за квітень 2014 р. індекс інфляції становить 103,3% х 19 робочих днів х 8 годин х 22,14 грн./год. = 111,05 грн.; за березень 2014 р. індекс інфляції 102,2% х 20 робочих днів х 8 годин х 22,14 грн./год = 77,93 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 54 919,06 грн. (54 730,08 грн. + 111,05 грн. + 77,93 грн.). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виконуючи обов'язок доказування, позивач, на переконання суду, довів слушність доводів, надав докази відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України; відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову, через що суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі, яка розглядалася, тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial