Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача, в якому зазначила, що на підставі постанови Харківської митниці від 03.11.2009 р. вона, [PERSON] працюючи митним брокером ФОП "[PERSON]", була піддана штрафу в розмірі 15000 грн. за порушення митних правил. Постанову митниці було направлено на виконання до Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції, у зв'язку з чим постановою від 31.03.2010 року було накладено арешт на належну їй на праві власності однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,8 кв. м, житловою площею 19,2 кв. м в будинку [ADDRESS]. За скаргою позивача Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07 липня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2010, постанову митниці було скасовано. Постановою Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2011 касаційна скарга митниці залишена без задоволення, а постанова суду без зміни. Однак, Постанова Московського ВДВС про арешт квартири позивача скасована не була. Крім того, виконавче провадження, відкрите на підставі постанови від 03.11.2009 року № 654 було закрито 15.10.2010 року, а її заяву, направлену до ВДВС про скасування арешту на квартиру залишено без задоволення. На підставі викладеного просить суд зняти з арешт з належної квартири [ADDRESS]. Позивач надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, справу розглянути за її відсутністю. Представник відповідача про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, направив суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Московського ВДВС ХМУЮ. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Харківської митниці ДМС України від 03.11.2009 року на [PERSON], яка працювала митним брокером ФОП "[PERSON]", накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 15000 грн. за порушення митних правил (а.с. 6-8). Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 31.03.2010 року було накладено арешт на належну їй на праві власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 5). Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07 липня 2010 року постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача від 03.11.2009 року скасовано, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2010 року вказану постанову місцевого суду залишено без змін. Постановою Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2011 касаційна скарга митниці залишена без задоволення (а.с. 9-17). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 18). Позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про скасування арешту, проте листом від 21.05.2014 року їй було повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту та у вказаному листі зазначено, що в Московському ВДВС ХМУЮ перебувало на виконанні виконавче провадження № 16944585 з виконання постанови № 654, видної 03.11.2009 року ДМС України про стягнення суми боргу з [PERSON] на користь держави у розмірі 15000 грн. 15.10.2010 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу у зв'язку з тим, що стягувач не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій. На даний час вказане виконавче провадження знищено (а.с. 21, 22). Суд не може погодитися з висновком відповідача про відсутність підстав для зняття арешту, оскільки згідно ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно ч. 2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, судом встановлено, що постанова ДМС України від 03.11.2009 року, на підставі якої було відкрито виконавче провадження та накладений арешт на майно позивача, скасована, виконавчий документ постановою державного виконавця від 15.10.2010 року повернутий ДМС України, проте арешт на квартиру позивача, всупереч ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» не знятий, в зв'язку з чим суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved