Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно в якому зазначив, що 09 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками виступає Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-15/1251-35, за умовами якого Позичальнику надано кредит в розмірі 67 500 гривень зі сплатою 16,500 % відсотків річних на строк по 09.08.2011 року - для використання на споживчі цілі. Відповідно до н. 3.1. Кредитного договору Кредитор ([PERSON]) надав кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно до п.4.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язаний відкрити Позичальнику позичковий рахунок та надати кредитні кошти за умови надання позичальником забезпечення повернення кредиту. Свої зобов'язання за Кредитним договором [PERSON] виконав в повному обсязі, кредитні кошти видано, позичальником отримано. Натомість Позичальником порушено вимоги п. 5,1 Кредитного договору, відповідно до якого сплата кредиту повинна здійснюватись щомісячно відповідно до графіку погашення; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно. В забезпечення повернення кредитних коштів за Кредитним договором між Банком та Позичальником було укладено договір застави транспортного засобу від 09 серпня 2006 року. Предметом Договору застави є автомобіль марки «SCODA» модель FABIA 2006 року випуску, колір синій, кузов № ТМВРYI6Y57В450963, державний реєстраційний № [NUMBER], який належить Відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АРС 000357, виданого Запорізьким МРЕВ ДА1 УМВС України в Запорізькій області 08.08.2006р. Кредит, наданий Кредитором, забезпечується також всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на терміни, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернене стягнення в порядку, встановленому законодавством України (п. 3.6. Кредитного договору). Як визначено Договором застави, Заставодержатель має право задовольнити за рахунок заставленого майна свої вимоги, визначені на момент задоволення, у повному обсязі, включаючи відсотки, неустойку, пеню, відшкодування збитків, втрат, які необхідні для утримання та реалізації заставленого майна. Застава, відповідно до п.1.1. Договору застави, забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Позичальника, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з кредитного договору № 014/17-15/1251 -35 від 09.08.2006 року. 29 квітня 2009р. до договору застави транспортного засобу, у зв'язку з укладанням додаткової угоди до кредитного договору, також було укладено додаткову угоду. Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положенням Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов'язань за Кредитним договором. Впродовж дії Кредитного договору Позичальником неодноразово порушувались умови п.п. 3.3 Кредитного договору, щодо своєчасного часткового погашення кредиту та відсотків за фактичне використання кредитних коштів. Станом на 11.12.2014 року заборгованість Позичальника по кредитному договору становить 37 442 (тридцять сім тисяч чотириста сорок дві) грн. 16 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту складає - 16 243,35 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 1 173,40 грн.; пеня за несвоєчасну сплату планового платежу по тілу кредиту та відсотках - 20 025,41 грн.. 29 квітня 2009р., з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої було збільшено строк кредитування, а саме з 09.08.2006р. по 09.04.2016р. Також, тимчасово, на період з 29.04.2009р. по 29.04.2010р. було зменшено розмір щомісячного платежу. Однак, відповідач продовжує не виконувати умови кредитного договору та додаткового договору, у звязку з чим, банк змушений звернутися до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивача наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві, просив суд в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль» за кредитним договором № 014/17-15/1251-35 від 09.08.2006 року в розмірі - 37 442 гривень, звернути стягнення на предмет договору застави транспортного засобу від 09.08.2006 року, а саме: автомобіль марки «SCODA» модель FABIA 2006 року випуску, колір синій, кузов № ТМВРYI6Y57В450963, державний реєстраційний № [NUMBER], який належить Відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АРС 000357, виданого Запорізьким МРЕВ ДА1 УМВС України в Запорізькій області 08.08.2006р. Також стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу у позові, посилаючись на те, що сума заборгованості на час звернення позивача до суду не перевищувала 10% суми кредиту, тобто [PERSON] виконує умови договору. Також, [PERSON] не отримував листів з банка про наявну у нього заборгованість. Крім того, представник відповідача доводив суду, що за умовами договору застави, при частковому виконанні зобовязань, предмет застави зберігається у заставодавця, якій зобовязується створити належні умови для його збереження та експлуатації, тому ставити питання щодо звернення стягнення на предмет застави є передчасним та необґрунтованим. Крім того, відповідач наполягав на тому, що розмір неустойки має бути зменшеним, оскільки позовна давність до вимог про стягнення неустойки встановлюється один рік. Суд, зясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками виступає Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-15/1251-35, за умовами якого Позичальнику надано кредит в розмірі 67 500 гривень зі сплатою 16,500 % відсотків річних на строк по 09.08.2011 року - для використання на споживчі цілі. Відповідно до н. 3.1. Кредитного договору Кредитор ([PERSON]) надав кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно до п.4.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язаний відкрити Позичальнику позичковий рахунок та надати кредитні кошти за умови надання позичальником забезпечення повернення кредиту. Свої зобов'язання за Кредитним договором [PERSON] виконав в повному обсязі, кредитні кошти видано, позичальником отримано. Натомість Позичальником порушено вимоги п. 5,1 Кредитного договору, відповідно до якого сплата кредиту повинна здійснюватись щомісячно відповідно до графіку погашення; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно. В забезпечення повернення кредитних коштів за Кредитним договором між Банком та Позичальником було укладено договір застави транспортного засобу від 09 серпня 2006 року. Предметом Договору застави є автомобіль марки SCODA модель FABIA 2006 року випуску, колір синій, кузов № ТМВРYI6Y57В450963, державний реєстраційний № [NUMBER], який належить Відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АРС 000357, виданого Запорізьким МРЕВ ДА1 УМВС України в Запорізькій області 08.08.2006р. Кредит, наданий Кредитором, забезпечується також всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на терміни, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернене стягнення в порядку, встановленому законодавством України (п. 3.6. Кредитного договору). Як визначено Договором застави, Заставодержатель має право задовольнити за рахунок заставленого майна свої вимоги, визначені на момент задоволення, у повному обсязі, включаючи відсотки, неустойку, пеню, відшкодування збитків, втрат, які необхідні для утримання та реалізації заставленого майна. Застава, відповідно до п.1.1. Договору застави, забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Позичальника, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з кредитного договору № 014/17-15/1251 -35 від 09.08.2006 року. У судовому засіданні було доведено та підтверджено належними письмовими доказами про порушення відповідачем умов кредитного договору та додаткового договору до нього. Станом на 11.12.2014 року заборгованість Позичальника по кредитному договору становить 37 442 (тридцять сім тисяч чотириста сорок дві) грн. 16 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту складає - 16 243,35 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 1 173,40 грн.; пеня за несвоєчасну сплату планового платежу по тілу кредиту та відсотках - 20 025,41 грн.. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч.1\~ст.20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. \~\~\~\~ Згідно\~ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення,\~\~в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. \~Отже, згідно ч.1\~ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. \~ Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. \~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.590 ЦК України\~передбачено, що звернення стягнення на предмет застави\~\~здійснюється\~\~за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з аналізу вищезазначених норм діючого законодавства, суд дійшов до висновку, що у позивача були правові підставі для звернення до суду з даним позовом, відповідачем не доведено факту належного виконання умов вищевказаного Кредитного договору, натомість, в ході судового розгляду встановлено, що останній порушував свої зобов'язання за Кредитним договором і існує наявна заборгованість перед Банком, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах даної справи, а тому вищевикладене дає позивачу право звернути стягнення на рухоме майно, передане відповідачем в заставу згідно Кредитного договору, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved