Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх з підстав вказаних в матеріалах справи. Відповідач до судового засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач перебуває на пенсійному обліку в Шевченківському об'єднаному УПФУ міста Запоріжжя та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Так з 01.10.2014 року на підставі заяви [PERSON]. [INFO], до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонд України м. Запоріжжя про поновлення виплати пенсії від 10.09.2014, паспорту серії [NUMBER] виданого Шевченківським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 16.05.2013, довідки про навчання №971 від 08.09.2014, виданої Державним вищим навчальним закладом «Запорізький будівельний коледж», [PERSON] було поновлено пенсію по втраті годувальника у зв'язку із поновленням навчання. Відповідно до ч.І ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (надалі - Закон № 1058) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), -незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Згідно з нормами п.2 ч.2 ст.36 Закону №1058, непрацездатними членами сім'ї вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього вік), якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчанні за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Статтею 38 Закону №1058 передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії. 13.10.2015 за вих. №13808/03 позивачем було направлено до ДВНЗ «Запорізький будівельний коледж» запит про підтвердження факту навчання на денному відділенні в коледжі [PERSON]. 16.11.2015 позивачем отримано лист від 11.11.2015 №01-8/752, в якому повідомлялось, що [PERSON] згідно наказу №115-ОС від 30.12.2014 відраховано з коледжу з 01.01.2015 у зв'язку із академічними заборгованостями. Внаслідок того, що відповідач не мав права на отримання пенсії у разі втрати годувальника з часу відрахування його з ДВНЗ «Запорізький будівельний коледж, після проведеної перевірки матеріалів пенсійної справи та на підставі отриманих документів, виникла переплата пенсії за січень 2015 у сумі 619,40 грн. Так, відповідно до Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; № 1058-IV від 09.07.2003"ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення; "Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Згідно п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Таким чином, наявні докази зловживань з боку відповідача, як особи, що отримує пенсію по втраті годувальника, що є підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії. За змістом ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимогу правлінню Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя слід відмовити.

Outcome: approved