Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вільнянської районної державної адміністрації, в якому вимагає скасувати розпорядження голови РДА № 600 від 07.10.2016 року про звільнення її від обов'язків піклувальника відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], та зобов'язати повернути їй дитину. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, у травні 2009 року вона була призначена опікуном малолітнього [PERSON], дитина прожила з нею близько 7-ми років. У вересні 2009 року [PERSON], який став дорослішати, став проявляти самостійність, самовільно уходити з дому. 23.09.2016 року [PERSON], який пішов з дому, забрали в неї до реабілітаційного центру в м.Запоріжжі, а оспорюваним розпорядженням від 07.10.2016 року її звільнили від обов'язків піклувальника. Позивачка вважає, що вона, тим не менше, здатна забезпечити належні умови виховання дитини, у зв'язку з цим й звернулася до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлений позов, просить його задовольнити. Суду позивачка пояснила, що [PERSON] тривалий час виховувався в її сім'ї, навчався у Вільнянській загальноосвітній школі-інтернаті, вона намагалася забезпечити належні умови його виховання; у вересні 2016 року [PERSON] кілька разів йшов з дому, вона пов'язує це з його дорослішанням, але вважає, що дитину погрозами змусили погодитися поїхати від неї, сама вона здатна забезпечити належні умови її виховання. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, пояснила суду, що [PERSON] страждає на легку розумову відсталість та є інвалідом дитинства. У вересні 2016 року сама позивачка зверталася до них з приводу поведінки [PERSON], який її не слухає та залишає місце проживання. Такі випадки бродяжництва з боку [PERSON] мали місце 15.09.2016 року та 23.09.2016 року, останнього разу [PERSON] повідомив педагогам навчального закладу, в якому він навчався, що позивачка до нього погано ставиться, після чого він був направлений до реабілітаційного центру в м.Запоріжжі. У зв'язку з цим представник відповідача вважає, що рішення про звільнення позивачки від обов'язків піклувальника є обґрунтованим, просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов має бути задоволений частково. Так, згідно розпорядження голови Вільнянської райдержадміністрації № 600 від 07.10.2016 року (а.с.7), позивачку [PERSON] звільнено від обов'язків піклувальника відносно неповнолітнього [PERSON] у зв'язку із невиконанням своїх обов'язків та виявленням обставин, які перешкоджають перебуванню дитини під піклуванням. Підстави та порядок звільнення особи від обов'язків піклувальника врегульовані ст.75 ЦК України. Так, згідно ч.1 цієї статті, суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Згідно ч.2 цієї статті, суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування. Згідно ж ч.3 тієї ж статті, за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту. Таким чином, у випадку невиконання піклувальника своїх обов'язків і відсутності від нього заяви про звільнення від обов'язків піклувальника, таке звільнення може мати місце виключно за рішенням суду, незалежно від того, яким саме чином особу було призначено піклувальником. Тобто, оспорюване розпорядження голови райдержадміністрації є таким, що явно та грубо суперечить вимогам закону, тому наявні підстави для його скасування, а вимоги позивачки в цій частині є обґрунтованими. Це не перешкоджає органу опіки та піклування звернутися до суду з відповідним позовом про звільнення [PERSON] від обов'язків піклувальника. Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки [PERSON] щодо повернення їй дитини. Так, під час судового розгляду встановлено, що дитина [PERSON] перебуває та постійно проживає у КЗ "Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат" Запорізької обласної Ради. Відповідно до ст.245 СК України, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Таким чином, за суб'єктним складом правовідносин, які є предметом судового розгляду, заявлена вимога про повернення дитини безпосередньо оспорює права та інтереси КЗ "Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат" Запорізької обласної Ради; проте позивачка при пред'явленні позову та під час судового розгляду, клопотання про залучення цього закладу в якості співвідповідача не заявляла, позовні вимоги відповідним чином не уточнювала. За змістом ст.ст.10, 33 ЦПК України, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, не може за власною ініціативою залучити співвідповідача. З урахуванням цього, суд не може задовольнити позов в частині вимог про повернення дитини позивачці. На підставі викладеного та

Outcome: partial