Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог в позовній заяві посилається на те, що наказом №198-к від 19.02.2013 року вона була прийнята на роботу до дослідницької лабораторії з випробування надійсності шин в секторі стендових випробувань шин на посаду начальника у Приватне акціонерне товариство "[PERSON], ІНК". Наказом № 701-к від 01.07.2015 року вона була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення їй була видана трудова книжка та ознайомлено з наказом про звільнення, проте не виплачено заробітну плату, починаючи з квітня по липень 2015 року включно, а також вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3855 грн. 64 коп., середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки, починаючи з 08.08.2015 року по день прийняття рішення суду, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 356 грн. 90 коп., вихідну допомогу у розмірі 3948 грн. 15 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Як встановлено в судовому засіданні позивач наказом №198-к від 19.02.2013 року була прийнята на роботу до дослідницької лабораторії з випробування надійсності шин в секторі стендових випробувань шин на посаду начальника у Приватне акціонерне товариство "[PERSON], ІНК". Наказом № 701-к від 01.07.2015 року позивач була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення їй була видана трудова книжка та ознайомлено з наказом про звільнення, проте не виплачено заробітну плату, починаючи з квітня по липень 2015 року включно, а також вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку. Відповідно до довідки № 131 від 28.01.2016 року, виданої відповідачем, заборгованість по виплаті позивачці заробітної плати складає 7548,80 грн., включаючи компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Зважаючи на те, що відповідачем при звільненні не було виплачено позивачці належні їй суми у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, відповідно до ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складала 155 грн. 80 коп., кількість днів прострочення складає 281 день (з 08.07.2015 року по день розгляду справи), що становить 43 779 грн. 80 коп. (281 день х 155,80 грн.) і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Будь-яких доказів в спростування вимог позивача відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі На підставі викладеного,

Outcome: approved