Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Селецька сільська рада Дубровицького району Рівненської області та просять суд визнати протиправною приватизацію земельної ділянки площею 0,1897 га в тому числі 0,10 га за рахунок земельно житлової та громадської забудови, що перебувають у користуванні [PERSON] по вулиці Шевченка, 60 в с. Селець, Дубровицькогор району Рівненської області, 0, 0897 га за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови на території Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, вул. Шевченка, 58 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області. Крім того протять припинити право власності [PERSON] на присадибну земельну ділянку по вул. Шевченка, 58, 60 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області та залишити все як було до приватизації у 2017 році, а також встановити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON], [PERSON] відповідно до технічної документації, розробленої приватним підприємтвом "Дубровицьке земельно-кадастрове бюро" з урахуванням проїзду. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками житлового будинку №56 по вул. Шевченка в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області та земельної ділянки площею 0, 08 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за цією ж адресою. Суміжний з ними землекористувач [PERSON], звернувся до Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області про дозвіл на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1897 га в тому числі 0,10 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у його користуванні по вул. Шевченка, 60 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області, згідно погосподарської книги, а 0.0897 га за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови на території Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області по вул. Шевченка, 58 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області і не є землею запасу, так як рахується за будинком [PERSON] по вул. Шевченка, 58 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області. Дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, було надано рішенням Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області №167 від 12 травня 2017 року. Рішенням Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області №10 від 09 грудня 2015 року, було передано у власність земельні ділянки позивачам [PERSON] та [PERSON], кадастровий номер 5621887300:02:002:0183, площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, госпорадких будівель на споруд на території Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області по вул. Шевченка, 56 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області. Вважають, що надання відповідачу [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.1897 га в тому числі 0.10 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у його користуванні, 0,0897 га за рахунок земель запасу житлової житлової та громадської забудови на території Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області по вул. Шевченка, 58,60 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області, є протиправним та прийнятим з порушенням процедури передачі земельної ділянки у приватну власність в порядку приватизації земельних ділянок. \~ \~ \~ \~Позивачі в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Вважають, що надання відповідачу [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність є протиправним та прийнятим з порушенням процедури передачі земельної ділянки у приватну власність в порядку приватизації земельних ділянок, оскільки суміжні землекористувачі і сусіди не погоджували межі земельної ділянки. Документ вони підписували, але плану земельної ділянки не бачили і не були присутні при кадастровій зйомці. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, оскільки ним відповідно до чинного законодавства та в порядку, встановленому чинним законодавством було реалізовано право на приватизацію земельної ділянки. Межі земельних ділянок були погоджені власниками суміжних земельних ділянок, в тому числі і позивачами [PERSON] та [PERSON], які на той момент, жодних претензій стосовно приватизації земельної ділянки не мали. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачами було реалізовано своє право на приватизацію земельної ділянки, а їх позовні вимоги стосовно визнання незаконною приватизації земельної ділянки відповідачем [PERSON] є необгрунтованими та безпідставними, оскільки [PERSON] у відповідності до чинного законодавства реалізував своє право на приватизацію земельної ділянки, при якій межі земельних ділянок суміжних землевласників порушені не були. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши та перевіривши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких пістав. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області №10 від 09 грудня 2015 року, було передано у власність земельні ділянки позивачам [PERSON] та [PERSON], кадастровий номер 5621887300:02:002:0183, площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, госпорадких будівель на споруд на території Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області по вул. Шевченка, 56 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області (а.с.8). Рішенням Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області №167 від 12 травня 2017 року, надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно поданої заяви та кадастрового плану земельної ділянки (а.с.20). Рішенням Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області №200 від 19 вересня 2017 року, було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON], кадастровий номер 5621887300:02:002:0232, площею 0,1897 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (02.01) за рахунок земель житлової та громадської забудови на території Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області по вул. Шевченка, 60 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області та надано у власність [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 5621887300:02:002:0232, площею 0,1897 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (02.01) за рахунок земель житлової та громадської забудови на території Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області по вул. Шевченка, 60 в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області (а.с.9). З листа №3/02.21 від 06 листопада 2017 року Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області на заяву позивача [PERSON] вбачається, що питання розмежування земельної ділянки визначається Земельним кодексом України. Власники та користувачі сусідніх земельних ділянок (сусіди) повинні обирати такі способи використання землі, які відповідають цільовому призначенню земельних ділянок та за яких власникам і землекористувачам сусідніх земельних завдаватиметься найменше клопотів. Відповідно до пунктів 2.8, 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376 вбачається, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. При кадастровій зйомці земельної ділянки землевпорядною організацією в присутності землекористувачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, було погоджено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] без заперечень з боку однієї чи іншої сторони; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; виготовлення кадастрового плану земельної ділянки. Після цього було складено Акт прийому-передачі межових знаків суміжних землекористувачів та погоджено підписами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На даний час [PERSON] дійсні фактичні межі існуючих ділянок не змінював, межа земельної ділянки залишилась в стані, погодженому суміжними землекористувачами. З листа №07/02-10 від 21 березня 2018 року Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області на заяву позивача [PERSON] вбачається, що земельна ділянка та будинок [PERSON] приватозивовані не були. Будинок [PERSON] та земельна ділянка, яка надана у приватну вланість в 2015 році, розміщені на частині земельної ділянки, що належала [PERSON] На будинок [PERSON] спадщина не оформлена. За домовленістю між [PERSON] та [PERSON], будинок підлягав знесенню або мав використовуватись як літня кухня на земельній ділянці [PERSON] Представника Дубровицького ЗКБ було проведено зйомку меж земельної ділянки, які було показано [PERSON] в присутності [PERSON] для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В замін будинку, що розміщений на земельній ділянці, яка надавалась у власність [PERSON] та [PERSON], була розділена частина господарської будівлі на межі ділянки [PERSON] (а.с.17). Згідно листа №23/01 фізичною особи-підприємця [PERSON] вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] в с. Селець по вул. Шевченка, 60, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, був розроблений на підставі заяви [PERSON] від 17 травня 2017 року та рішення Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області №167 від 12 травня 2017 року згідно чинного законодавства, погоджений (землевласником, представником сільської ради та суміжними землевласниками і землекористувачами) та затверджений у встановленому законом порядку (а.с.19). Допитаний в судовому засіданні в якості сдвіка [PERSON] суду пояснив, що у 2015 році, позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявою про приватизацію земельної ділянки. При узгодженні меж земельної ділянки, [PERSON] особисто показував межі земельної ділянки, яку він має намір приватизувати. При цьому, суміжні землекористувачі, у тому числі і [PERSON] погодили межі земельної ділянки та жодних претензій та зауважень щодо меж земельної ділянки не мали. Однак для того, Для того, щоб межі земельної ділянки [PERSON] для подальшої її приватизації були затверджені, для [PERSON] потрібно було зробити проїзд до його господарства, оскільки на генеральному плані с. Селець (вул. Шевченка), проїзд до будинку №56, що належить [PERSON], не передбачено. Пізніше, а саме 2017 році [PERSON] подав заяву про приватизацію земельної ділянки після того, як свою ділянку приватизували позивачі [PERSON] та [PERSON] При замірах меж земельної ділянки були присутні він, голова сільської ради, [PERSON] та суміжні співвласники, в тому числі і [PERSON] та [PERSON], з боку яких жодних заперень стосовно меж земельної ділянки не було. Згідно довідки №5/02-10 від 12 березня 2018 року, виданої Селецькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області вбачається, що житловий будинок в с. Селець по вул. Шевченка, 58, Дубровицького району Рівненської області, рахується за [PERSON], який помер 03 листопада 2007 року (а.с.16). Судом встановлено, що на вказаний житловий будинок спадщина не оформлена, що стверджується листом Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області №07/02-10 від 21 березня 2018 року (а.с.17), а також заявою [PERSON], в якій останній відмовився від прийняття спадщини як за законом та і за заповітом, що залишилася після смерті його діда [PERSON], який помер 03 листопада 2007 року (а.с.60). Вказаний будинок за домовленістю між [PERSON], який є батьком [PERSON] та [PERSON] повинен був стати літньою кухнею та перейшов у користування [PERSON] Будинок №58 по вул. Шевченка фактично перестав бути житловим будинком та на даний час розміщений на земельній ділянці, яка належить позивачам [PERSON] та [PERSON] Згідно пункту "а" частини 4 статті 83 Земельного кодексу України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). З дослідженого судом викопіювання із Генерального плану с. Селець (вул. Шевченка) вбачається, що на території земельних ділянок, на яких розташовані житлові будинки №56 та 60, проїзду до будинку №60 не передбачено. А тому, твердження позивача про те, що цей проїзд є проїздом загального користування, а тому на його думку було порушені вимоги статті 83 Земельного кодексу України, не відповідають дійсності. Статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно частини 1, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що позивачами не надано достатніх та належних доказів того, що відповідачем було протиправно приватизано земельну ділянку з порушенням вимог чинного законодавства, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed