Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], та просив суд постановити рішення, яким з метою погашення частини заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 241-07-ПК від 11.05.2007р. пропорційно вартості предмета іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 119,0 кв.м. та житловою площею 68,1 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], місце реєстрації: [ADDRESS]) шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, буд. 60, код ЄДРПОУ 09807856) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; з метою вжиття заходів щодо забезпечення предмета іпотеки - квартири [ADDRESS], загальною площею 119,0 кв.м. та житловою площею 68,1 кв.м., передати в управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Позов обґрунтовано тим, що 11.05.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 241-07-ПК. Відповідно до умов договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 99000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит до 11.05.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,8%. 06.05.2008р. між банком та позичальником укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №241-07-ПК від 11.05.2007р., відповідно до умов якої пункт 4.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 16,0 процентів річних. 21.08.2008р. між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №241-07-ПК від 11.05.2007р., відповідно до умов якої позичальнику надаються кредитні ресурси у сумі 170745,21 доларів США з оплатою по процентній ставці 17,00 процентів річних з кінцевим строком повернення до 10.05.2022р. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 152ІФ/18.05.2007 від 17.05.2007р., відповідно до умов якого іпотекодавець передав банку в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 119,0 кв.м. та житловою площею 68,1 кв.м. В подальшому, у зв'язку з укладенням додаткової угоди №2 до кредитного договору, між сторонами укладено договір про внесення змін в іпотечний договір. З січня 2009р. позичальник ухиляється від належного виконання зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 06.06.2014р. утворилась заборгованість в розмірі 323491,70 доларів США та 6605569,71 грн., яка складається з: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 99256,93 дол. США, що є еквівалентом 1173792,61 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 67263,30 дол. США, що є еквівалентом 755442,34 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 2909,48 дол. США, що є еквівалентом 34406,93 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 154061,99 дол. США, що є еквівалентом 1821906,29 грн.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам - 6605569,71 грн. Таким чином, через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], а тому посилаючись на ст.ст. 11, 525, 526, 548, 564, 572, 610-612, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 7, 33, 37, 39 ЗУ «Про іпотеку» просили заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2014 р. підсудність цивільної справи позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], третя особа: Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки визначено Святошинському районному суду міста Києва. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень проти позову суду не надала, про поважність причин неявки суд не повідомила. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував щодо заочного розгляду справи, вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача в порядку частини 1 ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Представник третьої особи Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з'явився, суду надані пояснення з приводу заявлених позовних вимог з проханням розглянути справу у відповідності до норм матеріального і процесуального права без участі представника, що суд з урахуванням думки представника позивача вважає за можливе. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 43-47) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 241-07-ПК, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредитні ресурси на споживчі цілі у сумі 99000,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язалась повернути наданий кредит до 11.05.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,8%, крім того у період з 01 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами відповідно до графіку зниження заборгованості, який є невід'ємною частиною цього договору (а.с. 9-13, 14-17). 06.05.2008р. між банком та позичальником укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №241-07-ПК від 11.05.2007р., відповідно до умов якої процентну ставку за користування кредитними ресурсами збільшено до 16,0 процентів річних (а.с. 18, 19-20). 21.08.2008р. між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №241-07-ПК від 11.05.2007р., відповідно до умов якої позичальнику надано кредитні ресурси на споживчі цілі у сумі 170745,21 доларів США з оплатою по процентній ставці 17,00 процентів річних з кінцевим строком повернення до 10.05.2022р. (а.с. 21-24, 25-26). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №241-07-ПК від 11.05.2007р. між позивачем та [PERSON] був укладений іпотечний 152ІФ/18.05.2007 від 17.05.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Судацького міського нотаріального округу АРК [PERSON] за реєстровим № 1708, відповідно до умов якого іпотекодавець передав банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 119,0 кв.м. та житловою площею 68,1 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Судацькою міською Радою 18.04.2007р., на підставі рішення виконавчого комітету цієї ж Ради № 241 від 17.04.2007р. та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.04.2007р. за № 18572468 (а.с.27-30). Крім того, у зв'язку з укладенням додаткової угоди №2 до кредитного договору №241-07-ПК від 11.05.2007р., між сторонами 17.05.2007р. укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Судацького міського нотаріального округу АРК [PERSON] (а.с.31). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору №241-07-ПК від 11.05.2007р., вимог статей 526, 530, 625, 1054 Цивільного кодексу України, позичальник/іпотекодавець - [PERSON] з січня 2009р. ухиляється від виконання зобов'язаннь по своєчасній сплаті платежів по кредиту, процентів за користування коштами за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. З наданого позивачем розрахунку станом на 06.06.2014р. загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 323491,70 доларів США та 6605569,71 грн., яка складається з: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 99256,93 дол. США, що є еквівалентом 1173792,61 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 67263,30 дол. США, що є еквівалентом 755442,34 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 2909,48 дол. США, що є еквівалентом 34406,93 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 154061,99 дол. США, що є еквівалентом 1821906,29 грн.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам - 6605569,71 грн. (а.с. 35-38). Пунктом 8.4.3 іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання боржником зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані. Пунктом 8.4.8 іпотечного договору передбачене право позивача достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором, у тому числі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми основного зобов'язання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Згідно п. 10 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору. Зокрема п. 11.3.1 передбачено задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року. Оскільки нерухоме майно, що перебуває під іпотекою знаходиться за адресою: [ADDRESS], а тому суд вважає, що дія Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на встановлені правовідносини не розповсюджується, оскільки ч.5 визначено, що Закон не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Враховуючи вищевикладене, оскільки обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, а від відповідача заперечень на позовну заяву не надійшло, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved