Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням їх уточнень позивач посилається на те, що з 02 листопада 2015 року він займає посаду керуючого ТВБВ 111 типу № 10003/0640 Філії - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». 29 серпня 2016 року відповідачем видано наказ № 2089-к про його звільнення згідно ч. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обовязків. Підставою для звільнення в наказі зазначено висновки службового розслідування від 19 серпня 2016 року, пояснювальні записки та посадова інструкція [PERSON] Одноразове грубе порушення виразилось в тому, що 02 серпня 2016 року від посольства Британії до відповідача надійшов запит щодо підтвердження інформації, викладеної у двох сканованих кольорових копіях довідок АТ «Ощадбанк № 640/09-06/189 від 09 червня 2016 року та № 640/09-07/323 від 19 липня 2016 року про відкриття рахунку фізичній особі [PERSON] та залишок сум на ньому. За даним фактом було проведено службове розслідування, за результатом якого встановлено, що копії довідок № 640/09-06/189 від 09 червня 2016 року та № 640/09-07/323 від 19 липня 2016 року містять інформацію, яка не відповідає дійсності в частині відкриття рахунку та залишку сум на ньому. Даний висновок вважає передчасним, оскільки вжитих відповідачем заходів та досліджень було явно недостатньо для визнання факту надання довідок із недостовірною інформацією таким, що підтвердився. За висновком службового розслідування від 19 серпня 2016 року [PERSON] звільнено за неналежну організацію діловодства у ТВБВ 111 типу № 100003/0640 АТ «Ощадбанк», сама по собі обставина неналежної організації діловодства не є одноразовоим грубим порушенням, носить тривалий, а не разовий характер, а тому просив наказ № 2089-к від 29 серпня 2016 року скасувати, як незаконний. В обґрунтування позовних вимог про звільнення його за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України послався на те, що восени 2016 року подружжя [PERSON] вирішило змінити своє місце проживання, так 06 серпня 2016 року дружиною позивача було укладено договір оренди житла за адресою: Київська область, Києво [ADDRESS]. Так, 08 серпня 2016 року, у зв*язку із плановою зміною місця проживання позивач подав відповідачу заяву, яка була надіслана відповідачеві в електроній формі із службової поштової скриньки ТВБВ 111 типу № 10003/0640 [PERSON] Pargachova@oschadbank.ua на службову поштову скриньку головного спеціаліста відділу кадрового адміністрування [PERSON] Trubchaninovaao@ oschadbank.ua, однак данна заява була проігнорована, тому позивачем 06 вересня 2016 року повторно було подано заяву про звільнення його за власним бажанням в зв*язку зі зміною місця проживання, в якій просив звільнити його з 07 вересня 2016 року на даний час заява не розглянута, що є порушенням його прав. Окрім того позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за вимушений прогул за період з 08 вересня 2016 року по день винесення рішення. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача заперечувала проти задовлення позовних вимог, оскільки позивача було звільнення за результатами проведення службової перевірки в ході якої встановлено, що в діях [PERSON] вбачається прорушення вимог п. 10.3, п. п. 11.3, п. 11.5 Інструкції № 449 в частині контролю за вихідною документацією, неналежне виконання вимог п. 2.36 Посадової інструкції в частині організації належного ведення діловодства, виконання і збереження документів, неналежне виконання вимог п. 2.16 Посадлової інструкції в частині нездійснення контролю за виконанням працівниками відділення нормативних документів банку. На даний час трудова книга позивача знаходиться у них, та фактично позивач не звільнений, оскільки з 30 серпня 2016 року він не з*являється на робочому місці, причин поважності своєї неявки не повідомляє, тому в частині позовних вимог про звільнення позивача за власникм бажанням також заперечували. Вислухавши сторони, допитавши свідків в судовому засіданні, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується . Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Спірні правовідносини між сторонами справи виникли щодо законності звільнення з роботи позивача за п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Судом встановлено, що [PERSON] в системі банку працює з 08 жовтня 2015 року, на посаді керуючого ТВБВ 111 типу № 10003/0640 Філії Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з 02 листопада 2015 року [PERSON] 19 серпня 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» винесено наказ № 1991-к про звільнення [PERSON] з посади керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням 111 типу № 10003/0640 філії Дніпропетрвоське обласне управління АТ «Ощадбанк» 19 серпня 2016 року за одноразове грубе порушення трудових обовязків згідно ч. 1 ст. 41 КЗпП України, підстава висновок службового розслідування від 19 серпня 2016 року, пояснювальна записка та посадові інструкції [PERSON] /а.с. 46/. Того ж дня наказом № 1997-к в з*язку з тим, що [PERSON], в.о. керуючого ТВБВ № 10003/0640 повідомила про тимчасову непрацездатність [PERSON] з 19 серпня 2016 року наказ від 19 серпня 2016 року № 1991 «Про звільнення [PERSON]О.» було скасовано /а.с.47/. Згідно наказу № 2089-К від 29 серпня 2016 року, наказано звільнити [PERSON] у перший робочий день після закінчення терміну тимчасової непрацездатності за одноразове грубе порушення трудових обовязків керівником установи, згідно ч. 1 ст. 41 КЗпП України підстава висновок службового розслідування від 19 серпня 2016 року, пояснювальна записка та посадові інструкції [PERSON] /а.с.48/ В даному наказі відсутній опис порушення звільненого працівника. Підставою звільнення послужило: висновок службового розслідування від 19 серпня 2016 року, пояснювальна записка та посадові інструкції [PERSON] Так, 02 серпня 2016 року до філії надійшов запит від посольства Британії щодо підтвердження інформації наданої в двох довідках, виданих установою АТ «Ощадбанк». В сканованих кольорових копіях довідок, які були долученні до запиту, було зазначено, що Довідка від 09 червня 2016р. №640/09-06/189 надана [PERSON] [NUMBER]), про те що 11 липня 2015р. їй відкрито поточний рахунок 26201061083203, та станом на 08 червня 2016 рік залишок складав 113 800,00 грн. (4 017,44 EUR). Довідка підписана керуючим ТВБВ №10003/0640 [PERSON] та скріплена печаткою ТВБВ №10003/0640., виконавець відсутній. Довідка від 19 липня 2016р. №640/19-07/323 надана [PERSON] [NUMBER]), про те що 11 липня 2015р. їй відкрито поточний рахунок 26201061083203, та станом на 18 липня 2016 залишок складав 111 600,00 грн. (4 042,69 EUR). Довідка підписана керуючим ТВБВ №10003/0640 [PERSON] та скріплена печаткою ТВБВ №10003/0640, виконавець відсутній /а.с. 56-57/. Відповідно до службових записок начальника відділу бек-офісу [PERSON] № 34-14/1853 від 03 серпня 2016р. та № 34-14/1962 від 12 серпня 2016р. та довідки про рух коштів, сформованої станом на 05 серпня 2016 p., інформація в Довідках за рахунком, відкритим на ім'я [PERSON] є недійсною а саме: поточний рахунок №26201061083203 відкрито в ТВБВ №10003/0640 філії-Дніпропетро обласне управління AT «Ощадбанк» 08 червня 2016р., а не 11 липня 2015р., як вказано в довідці станом на 08 червня 2016р. та на 18 липня 2016р. залишок по рахунку складав 0,00 грн., а не 113 800 грн. та 111 600,00 грн. відповідно. /а.с.52-53/. За вказаним фактом згідно наказів по філії-Дніпропетровському обласному управліннк "Ощадбанк" від 02 серпня 2016 року № 3078 та від 11 серпня 2016р. № 3240 було розпочато службове розслідування /а.с.38-39/, в ході якого було встановлено: Договір №61083203 від 08 червня 2016р. між [PERSON] та AT «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ III типу №10003/0640 [PERSON] про відкриття поточного рахунку 26201061083203 в національній валюті не підписаний зі сторони установи Банку, в якому відкрито рахунок, підпис клієнта на другій сторінці договору та на заяві на відкриття рахунку візуально не відповідає зразку підпису [PERSON] на сторінці «5» паспорту з останнім фото в 45 років. Копія паспорту та ІПН не засвідчені працівником банку, який відкривав рахунок, підпис клієнта на копії першої та третьої сторінок паспорту візуально не відповідає зразку підпису [PERSON] на сторінці «5» паспорту з останнім фото в 45 років. В АБС «БАРС» рахунок відкрито 08 червня 2016р. об 11 годині 18 хвилин [PERSON] При запиті посольство Британії надало кольорові скановані копії оригінальних довідок, які містять підпис керуючого відділення [PERSON], що візуально відповідає підпису [PERSON] на його письмовому поясненні від 03 серпня 2016р., та печатку ТВБВ №10003/0640. Довідки за рахунком №26201061083203, відкритим на ім'я [PERSON] були сформовані головним економістом, що виконує функції менеджера по роботі з клієнтами роздрібного бізнесу, ТВБВ III типу №10003/0640 філії-Дніпропетровське обласне управління AT «Ощадбанк» [PERSON] CO., який відкриває рахунки в день звернення клієнтки [PERSON] з фактичним залишком на день звернення. Довідки, які він формував, він надавав для підпису лише керуючому відділенням. Згідно письмових пояснень [PERSON] справа з юридичного оформлення рахунку [PERSON] зберігалась в його кабінеті на столі для документів на час перебування [PERSON] у відпустці. Справу на підпис [PERSON] йому не передавав у зв'язку з її недооформленням. Контроль за відкриттям рахунків на відділенні [PERSON] не здійснював у зв'язку з великим навантаженням. Відсутність підписів працівників відділення та клієнта на документах пояснити не міг. Відповідно до вимог п.10.2. Інструкції з діловодства в центральному апараті та установах ВАТ «Ощадбанк", затвердженої постановою правління ВАТ „Ощадбанк" від 29 грудня 2007р. № 449, відповідальність за зміст документу, а також його підписання у керівництва несе виконавець документа. На довідках наданих [PERSON] відсутні відмітки про виконавця документа (прізвище і номер телефону). В порушення вимог п.10.3. Інструкція № 449 [PERSON] під час приймання від виконавця [PERSON]О.) вихідних документів (довідок наданих [PERSON]О.) не перевірив правильність їх оформлення і не повернув на дооформления, та здійснив реєстрування вихідних документів без додержання вимог п.11.3. Інструкція № 449 в частині належного складання реєстраційного номеру. Згідно письмових пояснень [PERSON] у відділенні відсутній журнал реєстрації вихідних документів та логіки в проставленні вихідної нумерації на відділенні відсутня. В діях [PERSON] вбачається порушення вимог п.10.3., п.11.3, п.11.5 Інструкція №449 в частині контролю за вихідною документацією, неналежне виконання вимог п. 2.36 Посадової інструкції в частині організації належного ведення діловодства, виконання і збереження документів, неналежне виконання вимог п.2.16. Посадової інструкції в частині нездійснення контролю за виконанням працівниками відділення нормативних документів банку. Згідно з Посадовою інструкцєю [PERSON] несе відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх функціональних обов'язків (п.4.1.1.), за недотримання положень, інструкції та інших розпорядчих документів банку (п.4.1.3), недотримання працівниками ТВБВ вимог чинного законодавства та нормативних документів банку при виконанні банківських та інших послуг та у випадку невиконання своїх обов'язків може бути притягнутий до дисциплінарної відальності (п.4.2.). Неналежне виконання посадових обов'язків керуючим ТВБВ №10003/0640 [PERSON] привело до можливості надання довідок з недостовірною інформацією до установи іноземної держави. За висновком службового розслідування від 19 серпня 2016 року [PERSON] звільнено за неналежну організацію діловодства у ТВБВ 111 типу № 100003/0640 АТ «Ощадбанк». За положеннями п. 1 ст. 41 КЗпП Українитрудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Як зазначив Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена у постанві від 21 травня 2014 року (справа № 6-33 цс14) вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обовязків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за якимх його вчинно, та істотності наслідків порушення трудових обюовязків. Згідно висновку службового розслідування від 19 серпян 2016 року [PERSON] звільнено за неналежну організацію діловодства у ТВБВ 111 типу № 10003/0640 АТ «Ощадбанк», сама по собі обставина неналежної організації діловодства не є одноразовоим грубим порушенням, носить тривалий, а не разовий характер та не є одноразове грубе порушення. Окрім того відповідачем не встановлено та не надано суду належних доказів на підтвердження причинно наслідкового звязку між неналежною організацією позивачем діловодства у ТВБВ 111 типу № 10003/0640 АТ «Ощадбанк» та появою у посольстві Британії довідок АТ «Ощажбанк» №640/09-06/189 від 09 червня 2016 року та № 640/09-07/323 від 19 липня 2016 року. Отже сама по собі обставина неналежної організації діловодства не є одноразовим грубим порушенням, носить тривалий, а не разовий характер, доказів на підтвердження підстав вважати будь яке з порушень грубим немає, а тому у відповідача були відсутні передбачені п.1ч. 1 ст. 41 КЗпП України підстави для звільнення [PERSON] за одноразове грубе порушення трудових обовязків. Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу № 2089-к від 29 серпня 2016 року про звільнення з роботи [PERSON] з посади керуючого територіально відокремленим без балансовим відділенням 111 типу № 10003/0640 філії Дніпропетрвоське обласне управління АТ «Ощадбанк» за одноразове грубе порушення трудових обов'язків за п.1 ст.41 КЗпП України - підлягають задоволенню, оскільки звільнення здійснено відповідачем без законної підстави та з порушенням порядку, установленого законом. Відповідно ст. 7 Конвенції Міжнародної Організації Праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року» трудові відносини з працівником не припиняються з причин, повязаних з його поведінкою або роботою, доти доки йому не нададуть можливість захищатись у звязку з висунутими проти нього звинуваченнями, та ст. 9 вказаної конвенції встановлює, що тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, лежить на роботодавцеві. Таким чином саме відповідач повинен був довести що позивача було звільнено правомірно.\~ Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції Українита статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Оскільки суд прийшов до висновку про незаконність звільнення позивача, то він підлягає поновленню на роботі і на його користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день розгляду справи у суді виходячи з середньої місячної заробітної плати. Відповідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.\~ Відповідно ч. 1 ст. 116 КЗпП У країни при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст.117.КЗпПУ у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, Наказ про звільнення позивача винесено 29 серпня 2016 року, в період з 19 серпня 2016 року по 29 серпня 2016 року [PERSON] знаходився на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності /а.с. 70/, однак [PERSON] просить суд стягнути середню заробітну плату за вимушений прогул за період з 08 вересня 2016 року по день винесення рішення, тобто з дня коли він просив звільнити його за власним бажжаням. Оскільки суд не має права виходити за межі позовних вимог тому період нарахування судом середнього заробітку за час вимущеного прогулу починається 08 вересня 2016 року. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 троку № 100: 8\~571,01 грн. (заробітна плата за серпень 2016р.) + 8\~025,60 грн. (заробітна плата за липень 2016 р.) = 16\~596,62 грн. (заробітна плата за два останні місяці, що передували звільненню) 16\~596,62 грн. (заробітна плата за два останні місяці, що передували звільненню) : 44 день (кількість відпрацьованих днів) = 377,2 грн. (середній заробіток). 377,2 грн. (середній заробіток) х 153 днів (кількість робочих днів в період з 08 вересня 2016 року по 18 квітня 2017 рік) = 57\~711, 60 грн. (компенсація за час затримки розрахунку при звільненні). Відповідно п. 8 Постанови від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку становить 57\~711,60 грн. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08 вересня 2016 року по день винесення рішення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позвних вимог про зобовязання відповідача звільнити [PERSON] з 07 вересня 2016 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України суд виходить з наступного. Згідно листка непрацездатності від 19 серпня 2016 року [PERSON] з 19 серпня 2016 року по 29 серпня 2016 року знаходвся на лікарняному /а.с. 70/ 06 серпня 2016 року дружиною позивача було укладено договір оренди житла за адресою: Київська область, Києво [ADDRESS] /а.с. 19/. 08 серпня 2016 року, у зв*язку із плановою зміною місця проживання [PERSON] подав відповідачу заяву про звільнення його за власним бажанням, яка була надіслана відповідачеві в електроній формі із службової поштової скриньки ТВБВ 111 типу № 10003/0640 [PERSON] Pargachova@oschadbank.ua на службову поштову скриньку головного спеціаліста відділу кадрового адміністрування [PERSON] Trubchaninovaao@ oschadbank.ua, однак данна заява відповідачем розглянута не була, тому позивачем 06 вересня 2016 року повторно було подано заяву про звільнення його за власним бажанням в зв*язку зі зміною місця проживання, в якій просив звільнити його з 07 вересня 2016 року. Дані обставини не заперечувалися представником відповідача. Стаття 38 КЗпП України передбачає, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Враховуючи те, що звільнення працівника віднесено до компетенції роботодавця та інший порядок звільнення працівника за власним бажанням не передбачено діючим законодавством, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині зобовязання відповідача звільнити його за власним бажанням необґрунтованими та такими що не підлягають задовленню. \~ Відповідно до ст.88 ЦПК України\~\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial