Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 100\~000 грн. по договору позики, оформленому розпискою від 09.09.2015 року, визнати за ним право власності на частину грошових коштів у розмірі 100\~000 грн., переданих ПП «Нова надія будівництва» у користування ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі договору від 31.08.2015 року №3000131/200689/3-15 «про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класичний» в національній валюті» та стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 вересня 2015 року між ним та [PERSON] укладено договір позики. Згідно вказаного договору він передав у безпроцентну позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 100\~000 грн. з терміном їх повернення до 31 грудня 2016 року. Належне виконання [PERSON] своїх зобовязань перед ним забезпечено укладеним між ним та ПП «Нова надія будівництва» договором застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору. За умовами вказаного договору підприємством передано йому у заставу майнові права на отримання частини грошових коштів у розмірі 100\~000 грн. по договору від 31.08.2015 року №3000131/200689/3-15 «про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класичний» в національній валюті», укладеному між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та підприємством, які належать відповідачу на праві власності на дату укладення депозитного договору і будуть перераховані банком після закінчення депозитного договору відповідачу на його поточний рахунок. Оскільки в порушення умов договору позики, позичальник [PERSON] та відповідач ПП «Нова надія будівництва», як заставодавець, не повернули йому отриманої від нього позики, змушений звернутися до суду про стягнення такої шляхом звернення стягнення на предмет застави. У звязку із чим просить позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позов визнає повністю та просить позов задоволити Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов визнає та просить його задоволити. Представник третьої особи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд приходить до висновку про слухання справи у відсутності представника третьої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 9 вересня 2015 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передав у позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 100\~000 грн. з терміном їх повернення до 31 грудня 2016 року, що підтверджується розпискою від 09.09.2015р. Відповідно до ч.1\~ст.1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В судовому засіданні встановлено, що у порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] суму позики не повернула. Відповідно до принципу дизпозитивності цивільного процесу право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу. Позивач звернувся до суду із вимогою в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави депозитний вклад, у відповідності до пункту 12 договору застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору від 09.09.2015р. Як вбачається з матеріалів справи 31 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Приватним підприємством "Нова надія будівництва" був укладений договір №3000131/200689/3-15 «про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класичний» в національній валюті». 09.09.2015р. в якості забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобовязань, за договором позики від 09.09.2015 року між \~[PERSON], [PERSON] та Приватним підприємством «Нова надія будівництва» було укладено договір застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору. За умовами вказаного договору відповідач передав позивачу у заставу майнові права на отримання частини грошових коштів у розмірі 100 000 грн. по договору від 31 серпня 2015 року №3000131/200689/3-15, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Приватним підприємством "Нова надія будівництва", які належать підприємству на праві власності на дату укладення депозитного договору і будуть перераховані банком після закінчення депозитного договору підприємству на його поточний рахунок №2600.2.020747001. Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно. Вказані відомості є загальновідомими, перебувають у загальному доступі на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку \~це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015\~року у справі № 6-2001цс15 та в силу ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для застосування . З огляду на те, що уклавши договір застави грошових коштів, предметом якого є кошти банківського вкладу (депозит) позивач фактично набув права вимоги за таким договором на кошти, які є предметом договору банківського вкладу (депозиту). Проте, на даний час у банку з яким укладено договір депозиту введено тимчасову адміністрацію, що унеможливює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст.\~526,\~527,\~530,\~1046,\~1047,\~1049 ЦК України,та

Outcome: dismissed