Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна подружжя, мотивуючи тим, що 23.01.2011 зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням суду від 12.09.2018 було розірвано. За час подружніх відносин за спільні кошти сторонами було придбано автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, який був зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] , однак 25.10.2017 вказаний автомобіль без згоди позивачки було перереєстровано на [PERSON] . Коштів від реалізації автомобіля не отримувала, залишити транспортний засіб у спільній власності подружжя не можливо, а тому звертається до суду та просить стягнути з відповідача 1/2 частину вартості відчуженого автомобіля. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та стягнути з відповідача 62830,00 грн, як половину вартості автомобіля Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, який був придбаний ними у 2012, тобто під час перебування у шлюбі, за спільні кошти, в тому числі за ті, що зароблені нею, подаровані на весілля та отриманні за народження дитини. Вказала, що автомобіль був відчужений без її згоди 25.10.2017, оскільки з 01.10.2021 разом не проживали, в зв`язку з чим 20.11.2017 подала до суду позовну заяву про розлучення. Будь-яких коштів від відповідача не отримувала. Представник позивачки - адвокат Пілінський С.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, вказуючи, що сторони під час перебування у шлюбі придбали спірний автомобіль, який 10.07.2012 було пригнано з закордону, однак 25.10.2021 відповідач без згоди іншого з подружжя - позивачки [PERSON] відчужив авто свої матері [PERSON] . Зауважив, що сторони придбали автомобіль за спільні кошти, оскільки мали спільний сімейний бюджет. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак направив до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, а обставини, викладені в позові, такими, що не відповідають дійсності, оскільки дійсно перебував у шлюбі з позивачкою, з якою під час перебування у подружніх відносинах придбали автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який було зареєстровано на його ім`я. Однак в жовтні 2017 року, ще перебуваючи в шлюбі, в зв`язку з погіршенням відносин, вирішили фактично здійснити розподіл майна та домовились про продаж спірного автомобіля та поділ навпіл одержаних від продажу коштів. Оскільки одразу транспортний засіб реалізувати не вдалось, звернувся за допомогою до батьків, в результаті чого автомобіль Volkswagen Caddy було відчужено його матері [PERSON] за 41000,00 грн на підставі договору купівлі-продажу та 25.10.2017 зареєстровано за останньою. Про даний факт [PERSON] було достеменно відомо, а тому жодних претензій з її сторони з приводу відчуження автомобіля не було, правочин нею не оспорювався, а отримані від продажу кошти одразу поділили з позивачкою у рівних частках. На момент розірвання шлюбу право власності на транспортний засіб майже рік було зареєстровано за [PERSON] . У задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідача - адвокат Ткач Я.С. у судовому засіданні проти позову заперечила, вказавши, що позов не визнають, та пояснила суду, що у 2011 році [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, а в 2017 році, ще перебуваючи у шлюбі та фактично спільно проживаючи, сторони вирішили відчужити належний їм автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, після чого в подальшому автомобіль зі згоди позивачки було продано. Після перереєстрації транспортного засобу [PERSON] отримала кошти, однак звертаючись з даним позовом до суду остання фактично має намір повторно отримати кошти за свою частку у спільному майні - автомобілі Volkswagen Caddy. А тому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду письмові пояснення у справі, у яких вказала, що їй достовірно відомо, що її син [PERSON] з дружиною [PERSON] під час перебування у шлюбі придбали автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску. У жовтні 2017 останні звернулись до неї з пропозицією придбати вказаний автомобіль, оскільки спільне життя не склалось, мають намір розлучатись, а тому вирішити відчужити автомобіль та поділити виручені кошти, однак не вдається швидко знайти покупців. Пояснила, що погодилась придбати авто, в зв`язку з чим в подальшому між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого 25.10.2017 здійснено реєстрацію транспортного засобу на її ім`я. Після переоформлення автомобіля передала сину [PERSON] та його дружині [PERSON] кошти у сумі 41000,00 грн, які вони одразу розділили навпіл. Позивачка [PERSON] жодних заперечень проти укладення договору купівлі-продажу не вказувала, тому усі її твердження про те, що їй не було відомо про продаж автомобіля, і що автомобіль було продано без її згоди, є надуманими. У задоволенні позову просила відмовити, а розгляд справи здійснювати без її участі. Суд, заслухавши думку учасників провадження та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 23.01.2011 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12.09.2018 шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі 25.10.2017 придбали автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] , який було зареєстровано на ім`я відповідача [PERSON] . Вказаний автомобіль придбали за спільні кошти. Дана обставина визнається сторонами і не підлягає доказуванню в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України. Із наданих на ухвалу суду Територіальним сервісним центром №6842 МВС України інформації та документів вбачається, що станом на 27.03.2019 згідно Єдиного державного реєстру МВС в Хмельницькій області за [PERSON] , [INFO] , транспортні засоби не зареєстровані; з 11.07.2012 по 25.10.2017 за [PERSON] був зареєстрований автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, однак 25.10.2017 по договору укладеному в ТСЦ було здійснено перереєстрацію транспортного засобу на нового власника [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується доданими копіями договору купівлі-продажу транспортного засобу 6842/2017/679982 від 25.10.2021 та заяви №128439209 від 25.10.2017. Так, зокрема, із копії договору купівлі-продажу транспортного засобу 6842/2017/679982 від 25.10.2021 встановлено, що за умовами вказаного договору відповідач [PERSON] продав, а [PERSON] придбала автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] , за 41000,00 грн. Відповідно до висновку експерта №12.2-0004:20 від 24.03.2020 середня ринкова вартість по Україні легкового / пасажирського автомобіля Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896 м3, дизель, VIN [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] складає 125660,00 грн. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно із ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 СК України, ч.2 ст.364 ЦК України поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно п.22, 30 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Так судом встановлено, що спірний автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, був придбаний сторонами за спільні грошові кошти в період перебування у зареєстрованому шлюбі та згідно зі ст.60 СК України вважається спільним сумісним майном подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач здійснив відчуження спірного автомобілю, який є спільною сумісною власністю подружжя, без згоди позивачки, оскільки у судовому засіданні встановлено, що сторони на час продажу автомобіля припинили сімейні відносини, адже ще з 01.10.2021 разом не проживають, крім того, [PERSON] заперечила ту обставину, що вона у будь-якій формі давала згоду на продаж транспортного засобу та що нею були отримані будь-які кошти від колишнього чоловіка в рахунок компенсації за проданий автомобіль, на даний час автомобіль перебуває у власності іншої особи, а тому позивачка має право на грошову компенсацію 1/2 частини вартості спірного транспортного засобу. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично відноситься, до наведених відповідачем у відзиві та вказаних у судовому засіданні його представником заперечень, а також наданих третьою особою пояснень, оскільки такі заперечення та пояснення не підтверджуються жодними належними та достовірними доказами, доводи [PERSON] про усну домовленість із позивачкою щодо продажу спірного автомобіля є надуманими, а факт поділу з останньою виручених за його продаж коштів у судовому засіданні не доведено. А тому, враховуючи те, що спірний транспортний засіб сторони придбали під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відповідач здійснив продаж вказаного майна без без отримання згоди позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки "Volkswagen Caddy", 2005 року випуску, в розмірі 62830,00 грн (125660,00 грн / 2). При вирішенні спору суд в порядку ст.141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов [PERSON] задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved