Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В позовній заяві зазначила, що з 02 вересня 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між сторонами припинені з березня 2014 року, вони мешкають окремо та спільного господарства не ведуть. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо та просить шлюб розірвати. Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач є підприємцем, займається бізнесом і ця сума є мінімально необхідною для утримання та виховання двох неповнолітніх дітей. У судове засіданні позивачка не зявилась, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності, з участю її представника [PERSON] Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі договору на надання юридичної допомоги, в суді позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та позов просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника [PERSON]. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору з надання правової допомоги, у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами, оскільки протягом наданого судом строку для примирення сторони такого примирення не досягли. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково, пояснивши, що відповідач згодний сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, однак заявлений позивачкою розмір аліментів не відповідає рівню доходів відповідача та є необгрунтованим. Відповідач має невеликий регулярний дохід, що підтверджено довідкою з державної податкової інспекції, а тому вважає за доцільне стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки його доходів щомісячно. Вислухавши сторони, перевірив матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 02 вересня 2005 року, який зареєстрований у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 232 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). Сімейні стосунки припинені з березня 2014 року, сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.1 ст.110, ч.2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням наданого судом часу для примирення сторонам, суд приходить до висновку, що між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання, відновлення сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, в звязку з чим позовні вимоги в цій частині задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Також судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. В позовній заяві позивачка, посилаючись на вимоги ст.184 СК України, просила суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 7000 гривень щомісячно. За умовами ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають суттєве значення, суд за заявою платника чи отримувача аліментів може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Однак дослідивш надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що підстав визначення аліментів в твердій грошовій сумі не має. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує, що стан здоров"я відповідача та дітей задовільний, відповідач інших непрацезданих осіб на своєму утриманні не має, він зареєстрований та здійснює у встановленому законом порядку діяльність як суб"єкт підприємницької діяльності, згідно довідки № 3948/к/17-613 від 20.02.15 року [PERSON] отримав за період з 01.01.14 року по 31.12.14 року дохід у сумі 15 000,00 гривень. Доказів отримання відповідачем доходу у розмірі вищому, ніж визначений в довідці Жовтневої МДПІ, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання двох неповнолітніх дітей, однак розмір аліментів визначає відповідно до положень ст.183 СК України - у частці від заробітку. При цьому суд враховує розяснення, які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів в частині того, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Стгнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі у розмірі 7000 гривень щомісячно не відповідає фактичним обставинам справи та розміру доходу відповідача, а також порушуватиме його права, а тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд визначає розмір аліментів на двох дітей у вигляді 1/3 частки доходів відповідача щомісячно. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу в суммі 1500 гривень, то суду не надано належних та дорпустимих доказів як сплати таких витрат (прибутково-касовий ордер, квитанція, чек тощо), так і акту виконаних робіт з визначенням обсягу наданої правової допомоги та часу, витраченого на її надання. Відсутність підтвердження понесення таких витрат позивачкою позбавляє суд можливості перевірити обгрунтованість цієї вимоги та заявлених до відшкодування витрат витрат на правову допомогу, а тому позовні вимоги в цій частині суд вважає недоведеними та у цій частині у задоволенні відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: partial