Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано 31.08.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського міськвиконкому Житомирської області, актовий запис № 254. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. В обґрунтування позову вказує, що різні погляди на права та обов'язки подружжя, відсутність спільних інтересів, порозуміння під час вирішення сімейних проблем, ставлення відповідачем власних інтересів вище сімейних, зневажливе ставлення до неї призвело до виникнення конфліктних ситуацій, скандалів та поступового погіршення стосунків між ними. Спроби налагодити стосунки позитивних результатів не дали і тому на даний час вона припинила подружні відносини з відповідачем. За таких обставин шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, однак від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, оскільки наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи. В судове засідання не з'явився, клопотань та заперечень не надав. За таких обставин, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами у справі з постановленням заочного рішення згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для них. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого він підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо утримання та виховання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що згідно ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження, позивачка при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]», та після розірвання шлюбу просить прізвище не змінювати.

Outcome: approved