Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , доньки - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] фактично не виконує та самоусунулася від виконання материнських обов`язків по відношеню до своїх малолітніх дітей. Малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали разом зі своєю матір`ю [PERSON] та зареєстрвовані за адресою: [ADDRESS] , фактитчно проживали за адресою: [ADDRESS] . Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] . Довготривалий період часу відповідач [PERSON] ніде не працювала, зловживала спиртними напоями, кошти на проживання отримувала з соціальних витрат, що отримувала на своїх дітей, досить часто відповідач [PERSON] на тривалий період часу залишала малолітніх дома одних без догляду дорослих, або під нагляд своєї матері ( бабусі малолініх) яка зловживає спиртними напоями, що стало підставою того, що в серпні 2014 року малолітня [PERSON] залишившсь без належного догляду та уваги зі сторони дорослих та випала з вікна квартири ( балкону ), що розташована на третьому поверсі внаслідок чого отримала тілесні пошкодження. Службою у справах дітей та сім`ї малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були поставлені на облік, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах. Після проведення ряду профілактичних заходів та роботи з відповідачем у квітні 2017 року вказані малолітні діти були зняті з обліку. Але в подальшому 21.05.2018 р. до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації надійшло повідомлення КМДКЛ №2 про те, що 17.05.2018 р. працівниками Дніпровського УП ГУНП України в м.Києві на підставі акту внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 17.05.2018 р. з метою проходження стаціонарного лікування були влаштовані діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які на час влаштування перебували без нагляду дорослих. У травні 2018 р. вказані вище діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повторно були поставлені на облік в службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адмінітсрації, а [PERSON] з 22.05.2018 р. була влаштована до Центру реабілітації з метою проходження нею реабілітації від алкоголізму. З 24.05.2018 року малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були власштовані до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей №1 м.Києва. З 27.09.2018 року дітей перевели до приміщення Центру реабілітації «Точка опори», з метою перебування дітей разом з матір`ю де їй були створені належгні умови для проживання та виховання. Відповідач [PERSON] отримала можливість знаходитися разом з дітьми, здійснювати за ними догляд на належному рівні за допомогою фахівців Центру. З травня 2018 року по 17.02.2019 р. [PERSON] разом зі своїми дітьми переїхала до іншого Центру реабілітації жінок «Життя на всі 100%» де продовжувала проходження реабілітації від алкогольної залежності. Але 17.02.2019 р. відповідач [PERSON] не закінчила курс реабілітації та з власної ініціативи залишила Центр «Життя на всі 100%» разом зі своїми дітьми та стала проживати за фактичним місцем свого проживання: [ADDRESS] . Неналежне виконання в подальшому своїх материнських обов`язків відповідачем [PERSON] стало підставою того, що 6 квітня 2019 року о 23.20 год. працівниками Дніпровського УП ГУНП Українив м.Києві було виявлено дитину - малолітнього хлопчика віком 3 - 4 року біля будинку [ADDRESS] , про що було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту, знайдену дитину та її доставку. Вказаною дитиною виявився малолітній [PERSON] [INFO] . Малолітнього [PERSON] працівниками поліції було влаштовано для подальшого проходження обстежень та можливолго лікування до КМДКЛ №2 та в подальшому 24.04.2019 року малолітній [PERSON] був поміщений до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) де перебуває й на даний час. Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї спільно з фахівцями з центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 8 квітня 2019 р. були обстежені житлово - побутові умови дітей за адресою: [ADDRESS] та з`ясовано, що у вхідних дверях відсутній замок, двері постійно відчинені, двоє дітей мають окремі спальні місця, а молодший син [PERSON] спав разом з матір`ю, постільна білизна брудна, квартира не придбана. Також 24.04.2019 року до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м.Києві звернулася з заявою віджповідач [PERSON] про влаштування дітей [PERSON] та [PERSON] до державного закладу у зв`язку з сімейними обставинами. 6 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) де перебувають й на даний час. Відповідно до даних наданих Дніпровським УП ГУНП у м.Києві відповідач [PERSON] ,. в період часу 2018-2019 р.р. неодноразово притягуваляся до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, а саме за невиконання батьками або особами, що їх замінюють , обов`язків щодо виховання дітей. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] не виконує та не бажає виконувати материнські обв`язки по відношеню до своїх малолітніх дітей, в зв`язку з чим [PERSON] необхілдно позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей, а також стягнути з відповдіача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі Ѕ частини всіх її доходів але не менше 50% від прожиткового мінімуму для віку дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з обставин викладених в позовній заяві при цьому вказуючи, що коли діти проживали разом з відповідачем останні були не доглянуті, з останніми ніхто не займався, медичний огляд діти не проходили та задоволення позову буде відповідати інтересам дітей. Відповідач [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову обгрунтовуючи це тим, що вона сильно кохає своїх дітей та бажає їх виховувати, утримувати та піклуватися про них. Обставини, що викладені в позовній заяві частково підтверджує, але при цьому зазначає, що коли діти проживали разом з нею, останні були забезпечені всім необхідним та були доглянуті, ситуації, що виникали з її дітьми ( випадання з вікна та знаходження сина [PERSON] в вечірній час на вулиці без нагляду дорослих) називає прикрим збігом обставин. Зі слів відповідача, вона усвідомила свої помилки стосовно виховання дітей, офіційно працевлаштувалася, надає допомогу дітям, купує речі, солодощі, але пістійно своїх дітей відвідувати в Центрі не має змоги у зв`язку з працевлаштуванням та іншими сімейними обставинами, згідно пояснень приїздить до дітей 1 - 2 рази на місяць. Представник Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації - Вернигора В.Г. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з обставин викладених в позовній заяві та з врахуванням висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адмінітсрації про позбавлення батьківських прав від 10.05.2019 р. №103/4312/41/3. Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 - Мельниченко А.Є. позов підтримала зазначаючи, що малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на даний час перебувають в Центрі. При поміщені до Центру малолітні були не доглянуті, відставали в розвитку від своїх однолітків, при цьому малолітній [PERSON] потребує додаткових занять та медичного обстеження у зв`язку з психічними розладами, в своємі віці не може на даний час обслуговувати себе ( не ходить самостійно до туалету) слабо розвинута мова. Матір`ю [PERSON] не проводилися відповідні обстеження та не надавалася відповідна в тому числі й медична допомога, діти не прив`язані до своєї матері, часто її не згадують. В центі малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримують необхідний догляд, піклування, за відповідними соціальними програмами малолітні [PERSON] та [PERSON] за час перебування в Центрі двічі виїзджали за кордон. Відповідач рідко відвідує своїх дітей в Центрі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] та остання намагалася утримувати та виховувати своїх дітей, в зв`язку з чим вважає, що підстав для задоволення позову не має, при цьому пояснила, що вона ( свідок [PERSON] ) не має змоги надавати допомогу [PERSON] щодо виховання своїх внуків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] не виконувала свої батьківські обов`язки по відношеню до своїх малолітніх дітей, не займалася ними, часто залишала дітей одних не надавала останнім належного виховання, забезпечення про що з відповідачем у свідка були відповідні розмови та свідок вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей. Заслухавши думки учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи судом було встанволено, що у відповідача [PERSON] у шлюбі з [PERSON] народилися діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.12-13). Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . 21.05.2018 р. до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації надійшло повідомлення КМДКЛ №2 про те, що 17.05.2018 р. працівниками Дніпровського УП ГУНП України в м.Києві на підставі акту внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 17.05.2018 р. з метою проходження стаціонарного лікування були влаштовані діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які на час влаштування перебували без нагляду дорослих. У травні 2018 р. вказані вище діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повторно були поставлені на облік в службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адмінітсрації, а [PERSON] з 22.05.2018 р. була влаштована до Центру реабілітації з метою проходження нею реабілітації від алкоголізму. З 24.05.2018 року малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були власштовані до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей №1 м.Києва. З 27.09.2018 року дітей перевели до приміщення Центру реаьілітації «Точка опори», з метою перебування дітей разом з матір`ю де їй були створені належні умови для проживання та виховання. Відповідач [PERSON] отримала можливість знаходитися разом з дітьми, здійснювати за ними догляд на належному рівні за допомогою фахівців Центру. З травня 2018 року по 17.02.2019 р. [PERSON] разом зі своїми дітьми переїхала до іншого Центру реабілітації жінок «Життя на всі 100%» де продовжувала проходження реабілітації від алкогольної залежності. Але 17.02.2019 р. відповідач [PERSON] не закінчила курс реабілітації та з власної ініціативи залишила Центр «Життя на всі 100%» разом зі своїми дітьми та стала проживати за фактичним місцем свого проживання: [ADDRESS] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. 6 квітня 2019 року о 23.20 год. працівниками Дніпровського УП ГУНП Українив м.Києві було виявлено дитину - малолітнього хлопчика віком 3 - 4 року біля будинку [ADDRESS] , про що було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту, знайдену дитину та її доставку. Вказаною дитиною виявився малолітній [PERSON] [INFO] . Малолітнього [PERSON] працівниками поліції було влаштовано для подальшого проходження обстежень та можливолго лікування до КМДКЛ №2 та в подальшому 24.04.2019 року малолітній [PERSON] був переведений до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) де перебуває й на даний час. Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї спільно з фахівцями з центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 8 квітня 2019 р. були обстежені житлово - побутові умови дітей за адресою: [ADDRESS] та з`ясовано, що у вхідних дверях відсутній замок, двері постійно відчинені, двоє дітей мають окремі спальні місця, а молодший син [PERSON] спав разом з матір`ю, постільна білизна брудна, квартира не придбана. Також 24.04.2019 року до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м.Києві звернулася з заявою віджповідач [PERSON] про влаштування дітей [PERSON] та [PERSON] до державного закладу у зв`язку з сімейними обставинами. 6 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) де перебувають й на даний час. Відповідно до даних наданих Дніпровським УП ГУНП у м.Києві відповідач [PERSON] ,. в період часу 2018-2019 р.р. неодноразово притягуваляся до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, а саме за невиконання батьками або особами, що їх замінюють , обов`язків щодо виховання дітей ( а.с. 68,69,81). Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація у своєму висновку від 10.05.2019 року № 103/4312/41/3 вважає за доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 15 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст.ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину,піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральнийрозвиток, навчання, сторювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. В ході судового розгляду в судовому засдіання були допині свідки, за клопотанням як позивача так і відповідача , які вважали, що пояснення даних свідків обгрунтує їх правову позицію. Також як було встановлено в судовому засіданні, що відповідач не намагаєся встановити повний контакт зі своїми дітьми, також, як було встановлено в судовому засданні, що відповідач не приділяє достаньо часу на вихованя та додгляд за своїми дітьми та не змогла пояснити з ким будуть знаходитися діти та під чиїм наглядом ( дорослих) в періоди часу за її відсутності. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Також статтями 80,81 даного Кодексу визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази на підставі вказаних норм закону, суд приходить до висновку про доцільність в задоволенні заявлених вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач здатний надати таку допомогу. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до Глави 8 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 1536,80 грн. витрат пов`язаних з оплатою судового збору.

Outcome: approved