Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 03.11.2017 року звернулася до суду з вищевказаним позовом в інтересах позивача та просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, розташовану на території Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої увійшла земельна ділянка площею 1,8376 га, розташована на території Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області. За свого життя [PERSON] своїм майном на випадок смерті не розпорядилася, у зв'язку з чим спадкування майна останньої здійснюється за законом почергово. [PERSON] на день смерті постійно проживала із спадкодавцем та вважається такою, яка фактично прийняла спадщину на вказане спадкове майно. Проте вона не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку - державний акт на право приватної власності на земельну ділянку був втрачений. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 29.11.2017 року через канцелярію суду надійшла заява від останнього про розгляд справи у його відсутності, але заява не підписана заявником, тому така судом до уваги не приймається. Представник відповідача - Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій вказав, що вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі даних і доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.05.1986 року, [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON], змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка « [PERSON]». [INFO] року [PERSON] померла, до складу спадкової маси після смерті якої, серед іншого, увійшло право власності на земельну ділянку площею 1,8376 га, розташовану на території Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка належала померлій на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.04.2005 року. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. Статями 1216 та 1217 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), і що спадкування здійснюється за заповітом або за законом Статтями 1268 та 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Позивач зазначає, що являється єдиним спадкоємцем майна померлої та вважається такою, що фактично прийняла спадщину померлої, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала з померлою без реєстрації та вела з нею спільний побут, пославшись на довідку виконкому Чорнушовицької сільської ради № 885 від 01.11.2017 року. Однак таким доводам позивача суд не надає віри, оскільки єдиним підтвердженням факту прийняття спадщини позивачем являється надана ним ксерокопія довідки Чорнушовицької сільської ради № 885 від 01.11.2017 року, яка не завірена належним чином. Тому така не може вважатися належним та допустимим доказом, що підтверджує проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки згідно відмітки про реєстрацію у паспорті позивача, остання з 17.12.1998 року зареєстрована у [ADDRESS] Окрім цього, Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відповідно до частини 3 пункту 23 якої, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З вище зазначеного слідує, що тільки в разі обґрунтованої відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину, що узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Даних про можливе звернення позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та відсутність умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суду не надано, як і не надано доказів, що підтверджують втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.04.2005 року. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження у встановлених судом фактичних обставинах справи, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed