Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню доньку. В заяві вказує, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 16.02.2000 року, 26.05.2005 року шлюб розірвано, що підтверджується актовим записом № 236, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України. Від спільного подружнього життя мають повнолітньою доньку: [PERSON] , [INFO] . Відповідач до 26.08.2020 року сплачував аліменти на утримання спільної дитини, після досягнення донькою повноліття відповідач припинив виплату аліментів. На теперішній час [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання Запорізького електротехнічного коледжу Національного університету «Запорізька політехніка», строк навчання до 30.06.2021 року. 27.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народився син: [PERSON] , [INFO] . На теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. У зв`язку з навчанням, вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач за станом здоров`я та матеріального становища має таку можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення 23-х років, але не більш ніж до закінчення навчання. Ухвалою суду від 01.10.2020 року справу прийнято до розгляд, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомлення) сторін, призначено судове засідання на 15.12.2020 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позову наполягала. Відповідач до суду не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевірив матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачка та відповідач по справі мають спільну повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). На теперішній час [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання Запорізь-кого електротехнічного коледжу Національного університету «Запорізька політехніка», строк навчання до 30.06.2021 року (а.с.13). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за на-явності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального за-кону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для прийняття визнання позову. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначені розміру утримання суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, їх дитини (за поясненнями сторін відповідач має постійне місце роботи, доказів інвалідізації, обмеження працездатності чи перебування когось на лікарському обліку суду надано не було), а тому, з урахуванням фактичних обставин справи, принципу розумності і справедливості, вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, зважаючи на достатність вказаного розміру та й на те, що розмір стягуваних аліментів не буде становити половини заробітку (доходу) відповідача. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з наведеною вище нормою ЦПК України, стягненню з відповідача в доход держави підлягають 50% судового збору, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved