Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Савчук Роман Романович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак Іван Іванович про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 13958 від 21.12.2020 РОКУ, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1205007 від 09.01.2019 року у розмірі 14 450,00 грн. та 930,00 грн. оплати за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на адресу [PERSON] надійшла копія постанови приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І.І. від 23.02.2021 року (ВП № 64602446) про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 450,00 грн., 930,00 грн. оплати за вчинення виконавчого напису нотаріусом та основної винагороди приватного виконавця в сумі 1538,00 грн. Згідно із вказаною постановою підставою для її винесення став виконавчий напис № 13958 від 21.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. Вважає, що виконавчий напис № 13958 від 21.12.2020 року не відповідає вимогам норм чинного законодавства України. Так, як слідує із оскаржуваного виконавчого напису, такий вчинений на підставі кредитного договору № 1205007 від 09.01.2019 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Згідно із змісту виконавчого напису вбачається, що на підставі відповідного договору про відступлення права вимоги - права за вказаним кредитним договором були відступлені на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Як зазначається, [PERSON] будь-яких договорів із ТОВ «Мілоан», а також з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не укладав, грошові кошти від зазначених юридичних осіб не отримував. Кредитний договір від 09.01.2019 року позивачем не підписувався, про будь-яке право вимоги та його відступлення на користь третіх осіб позивачу повідомлено не було. Зазначена угода не є нотаріально посвідчена, а отже вчинення на ній виконавчого напису суперечить чинному законодавству України. Представник позивача вказує, що ні відповідач в особі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ні ТОВ «Мілоан» не надсилали на адресу позивача письмову вимогу про сплату ним заборгованості за кредитним договором, як це передбачено підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Оскільки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не є банківською установою, очевидно, що відповідач не володіє випискою з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, адже така виписка є необхідною умовою для вчинення виконавчого напису. Згідно із виконавчим написом стягнення заборгованості проводиться за період з 31.05.2019 року по 23.11.2020 року. Водночас до суми заборгованості включено строкову заборгованість за штрафами і пенями з 03.02.2019 року до 31.05.2019 року, тобто за період, який виходить за межі строку, за який нарахована загальна заборгованості згідно із виконавчим написом. Як свідчить виконавчий напис, кредитний договір, на підставі якого він вчинений, укладений 09.01.2019 року. Строк кредитування за цим договором достовірно невідомий, оскільки з текстом такого правочину позивач не ознайомлювався, а у матеріалах виконавчого провадження, які розміщені в Автоматизованій системі виконавчого провадження в мережі Інтернет, такий документ відсутній. Попри це, наскільки йому відомо, фінансові організації такі як ТОВ «Мілоан» видають кредит строком до 30 днів. За таких обставин строк кредитування за кредитним договором від 09.01.2019 року повинен спливати 09.02.2019 року. З огляду на викладене нарахування відсотків за користування кредитом після 09.02.2019 року, тобто після спливу строку кредитування, за період який вказаний у виконавчому написі - з 31.05.2019 року по 23.11.2020 року є неправомірним. Позивач не прибув у судове засідання, подавши суду заяву про розгляд справи його участі. Просить задовольнити позовні вимоги. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача - ТОВ «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від відповідача не надходив відзив на позов. Треті особи - в судове засідання не прибули. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом при розгляді справи встановлено, що 21.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем було вчинено виконавчий напис за номером № 13958, за заявою ТОВ ФК «Кредит-Капітал», про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з [PERSON] , який є Боржником за Кредитним договором № 1205007 від 09.01.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», ідентифікаційний код юридичної особи 40484607, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 31-МЛ від 31.05.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ідентифікаційний код юридичної особи 35234236 (Новий Кредитор), місцезнаходження: 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, ІВАN [NUMBER] в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО; 380805, заборгованості за Кредитним договором № 1205007 від 09.01.2019 року. Строк платежу за Кредитним договором № 1205007 від 09.01.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31.05.2019 року по 23.11.2020 року. Сума заборгованості становить 14 450,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 000,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією становить 1 050,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7600,00 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 03.02.2019 року до 31.05.2019 року) становить 800,00 гривень; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача в розмірі 930,00 гривень, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна заборгованість Боржника становить 15 380,00 гривень. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. від 23.02.2021 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Пп. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів, Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~ від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18), від 19 березня 2021 року в справі № 750/3781/20 (провадження № 61-14943св20). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження\~\~ № 61-48504св18), від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19(провадження № 61-6141св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 761/6923/17 (провадження № 61-27333 св 18), 19 березня 2021 року у справі № 750/3781/20 (провадження № 61-14943св20). У позовній заяві вказується на те, що документи, які були передані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Зокрема, строк кредитування за кредитним договором від 09.01.2019 року повинен спливати 09.02.2019 року, з огляду на що нарахування відсотків за користування кредитом після 09.02.2019 року, тобто після спливу строку кредитування, за період який вказаний у виконавчому написі - з 31.05.2019 року по 23.11.2020 року є неправомірним. Згідно із виконавчим написом стягнення заборгованості проводиться за період з 31.05.2019 року по 23.11.2020 року. Водночас до суми заборгованості включено строкову заборгованість за штрафами і пенями з 03.02.2019 року до 31.05.2019 року, тобто за період, який виходить за межі строку, за який нарахована загальна заборгованості згідно із виконавчим написом. Окрім того, представник позивача вказує, що ні відповідач в особі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ні ТОВ «Мілоан» не надсилали на адресу позивача письмову вимогу про сплату ним заборгованості за кредитним договором, як це передбачено підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. На спростування твердження позивача про наявний спір між сторонами щодо наявності заборгованості, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, доказів відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України суду відповідач ТОВ ФК «Кредит-Капітал» не надав. Окрім цього, ТОВ ФК «Кредит-Капітал», згідно положень ст. 82 ЦПК України, не звільнено від обов`язку доказування цих обставин. Таким чином, на переконання суду, наявність зазначених вище розбіжностей свідчить про спірний характер заборгованості, а надані докази не підтверджують її безспірність. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише у випадку, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Отже, всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, а тому з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Згідно ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що вчинивши виконавчий напис, нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви до суду, та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved