Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що малолітній [PERSON], [INFO], є сином її дочки [PERSON] та відповідача [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла і з того часу дитина проживає з нею. Відповідач не проживає з сім»єю з вересня 2008 року, з цього часу життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не спілкується з ним та не займається його вихованням, негативно характеризується за місцем свого проживання, не працює. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітнього сина, з метою захисту його інтересів просила позбавити його батьківських прав відносно сина. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, в поясненнях послалась на обставини, викладені у поданій до суду заяві. Згідно із ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі та з опублікуванням оголошення про виклик вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Представник третьої особи служби у справах дітей Миронівської районної державної адміністрації Київської області вважає заявлені вимоги обґрунтованими. Представник третьої особи органу опіки та піклування Миронівської міської ради Київської області також вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими. Прокурор Половець М.В. в судовому засіданні висловила думку, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо його малолітньої дитини, оскільки він повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників третіх осіб, думку прокурора, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року) "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Право дітей на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, встановленою законом, що передбачено ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовою санкцією, яка може вважатися юридичною відповідальністю, є, в тому числі, позбавлення батьківських прав. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України підставами до позбавлення батьків батьківських прав судом є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського РУЮ Київської області. [PERSON] зареєстрованим по Києву та Київській області не значиться, власного житла не має, проживав без реєстрації в [ADDRESS] разом з співмешканкою [PERSON] та матір»ю [PERSON], за місцем проживання характеризується негативно. Він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, за вчинення корисливих злочинів засуджений вироком Миронівського районного суду Київської області від 02 лютого 2015 року до п'яти років двох місяців позбавлення волі та постановою від 06 квітня 2015 року оперуповноваженого СКР Миронівського РВ ГУМВС України в Київській області оголошений в розшук. Вказані обставини підтверджуються відомостями адресної довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в місті Києві від 08 травня 2015 року, довідки Миронівської міської ради Миронівського району Київської області № 02-50/2755 від 10 грудня 2014 року, характеристики відповідача з місця проживання від 10 грудня 2014 року, акту обстеження житлово-побутових умов № 02-50/2766 від 10 грудня 2014 року, витягу з ІІПС «Армор», вироку Миронівського районного суду від 02 лютого 2015 року та постанови оперуповноваженого СКР Миронівського РВГУ МВС України в Київській області від 06 квітня 2015 року. Відповідач з вересня 2008 року з сином не проживає, не спілкується з ним, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його навчанням, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та має заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується даними довідок КМ «Миронівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3» № 1975 від 10 грудня 2014 року та № 32 від 27 травня 2015 року, довідки начальника відділу ДВС Миронівського РУЮ Київської області від 13 січня 2014 року та акту депутата Миронівської міської ради від 11 грудня 2014 року № 02-50/2770. Мати малолітнього [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 09 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського РУЮ у Київській області. Малолітній [PERSON] після її смерті залишився проживати з бабусею [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються даними акту обстеження житлово-побутових умов сім»ї від 02 грудня 2014 року № 02-50/2767. При обстеженні умов проживання сім»ї [PERSON] 02 грудня 2014 року комісією було встановлено, що позивач проживає в квартирі на першому поверсі триповерхового будинку, яка складається з 2 кімнат, кухні, коридору та санвузла. Санітарні умови підтримуються в задовільному стані. Житло на час обстеження ремонтується, мебльоване, обладнане індивідуальним опаленням, водопровідною та каналізаційною системами. Дитина має спільну з братом та сестрою кімнату для проживання з належними умовами. Відповідно до положень ст. 19 Сімейного Кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У висновку органу опіки та піклування Миронівської РДА Київської області № 6/27-621 від 13 лютого 2015 року орган опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації визнає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], мотивуючи такий висновок тим, що відповідач безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов'язків, тривалий час не проживає з сином, не приймає участі у його вихованні. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Кожен із зазначених факторів має місце по відношення до дитини відповідача. Відповідач самоусунувся від виховання сина та його утримання, не піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Усвідомлюючи, що дитина втратила матір, не опікується сином та не спілкується з ним, свідомо нехтує своїми обов'язками. Така поведінка батька є винною по відношенню до малолітньої дитини. Ухилення від виконання батьківських обов'язків є навмисним, відомості, що відповідач не розуміє наслідки своєї винної поведінки, відсутні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина [PERSON], не забезпечує малолітнього сина мінімально необхідними благами, що потрібні для його життя та виховання, і єдиним способом захисту прав та інтересів дитини є позбавлення його батьків батьківських прав щодо неї. Вказаний захід є крайнім, проте єдиним для захисту прав малолітньої дитини з урахуванням ставлення до неї батька. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 150, 155, 164, 166 ч. 2, 167 ч. 5, 243, 245 Сімейного кодексу України, ст. 60 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved