Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути солідарно із відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 18030,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.03.2020 року складає 446064,18 гривень та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 24 жовтня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір N/V071978, відповідно до якого банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 50000 доларів США на термін до 10.10.2017 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зазначає, що відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. При цьому, згідно договору, у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Так, вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 50000,00 доларів США. Однак, відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, своїх зобов`язань не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, тому станом на 06.03.2020 року має заборгованість 107248,92 долари США, яка складається із наступного: 18030,08 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 30112,24 долари США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 59106,60 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. При цьому, враховуючи, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, то кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 18030,08 доларів США, яка складається із наступного: 18030,08 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту). Крім того, в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за Договором N/V071978 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки. Зазначає, що відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5, банком було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором N/V071978, однак дана вимога залишилася без задоволення. На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити заявлені АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовні вимоги про стягнення заборгованості та судових витрат. 26 серпня 2020 року на адресу Хотинського районного суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просять у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі, посилаючись на викладене у відзиві. В судовому засіданні представник позивача Бацей Т.М. просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнути із відповідачів зазначену в ньому суму заборгованості в повному обсязі, а також судові витрати. Представник відповідачів Снігур Н.М. у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, що зазначені у відзиві, а також стягнути на користь відповідачів понесені судові витрати за надану професійну правничу допомогу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позовних вимог слід відмовити в повному обсязі із наступних підстав. Так, судом встановлено, що 24 жовтня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № N/V071978, згідно умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 50 000,00 (Долар США) з терміном повернення до 10.10.2017 року. Також судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язання по видачі кредиту виконав належним чином, надавши відповідачу [PERSON] кредит, хоча він свої обов`язки за договором згідно умов кредитного договору належним чином не виконав, у зв`язку чим станом на 06.03.2020 року має заборгованість 107248,92 долари США, яка складається із наступного: 18030,08 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 30112,24 долари США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 59106,60 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В свою чергу позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 18030,08 (Долар США), яка складається з наступного: 18030,08 (Долар США) - заборгованість за кредитом (тілом кредиту). При цьому, судом встановлено, що в рахунок забезпечення виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором № N/V071978 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір поруки, згідно умов якого [PERSON] виступила загальномайновим поручителем, при цьому зобов`язалася перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідати за грошовим зобов`язанням в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , які випливають з кредитного договору № N/V071978 від 24 жовтня 2007 року. Відповідно до умов Договору поруки, а саме: п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № N/V071978, вказана вимога залишилась відповідачами не виконана, тому позивач і просить стягнути на свою користь заборгованість в розмірі 18030,08 (Долар США). Проте, суд не погоджується із такими доводами представника позивача та вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити, виходячи з таких підстав. Так, судом встановлено, що позивач вже звертався до відповідачів [PERSON] та [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № N/V071978 від 24.10.2007 року та згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2013 року (справа № 724/2623/13-ц, провадження № 2/724/930/13) (а.с. 83), позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість згідно кредитного договору № N/V071978 від 24.10.2007 року, яка складається з наступного: 32967,60 дол. США - заборгованість за кредитом; 329,06 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 30,36 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а разом 33327,02 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.10.2013 року складає 266282,89 (двісті шістдесят шість тисяч двісті вісімдесят два гривні вісімдесят дев`ять копійок) грн., також було стягнуто і судовий збір в розмірі 2662,82 гривень в рівних частках з кожного. При цьому, згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 54333223 від 19.07.2017 року (а.с. 85) встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 724/2623/13-ц виданого 04.12.2013 року Хотинським районним судом Чернівецької області про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість згідно кредитного договору № N/V071978 від 24.10.2007 року, на загальну суму 33327,02 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.10.2013 року складає 266282,89 (двісті шістдесят шість тисяч двісті вісімдесят два гривні вісімдесят дев`ять копійок) грн. та судовий збір у розмірі 2662,82 гривень в рівних частках з кожного - закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, що підтверджується вказаною постановою. Отже, як встановлено судом, згідно матеріалів справи, кредитний договір № N/V071978 від 24.10.2007 року було достроково розірвано та вищевказаною постановою державного виконавця Хотинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Семенчука В.М. виконавче провадження ВП № 54333223 закінчено у зв`язку з повним його виконанням. В свою чергу, відповідачі [PERSON] та [PERSON] також заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що банк вже звертався з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № N/V071978 від 24.10.2007 року, по якому ухвалено рішення від 04 грудня 2013 року. Суд, врахувавши всі обставини справи та беручи до уваги висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), при цьому враховуючи наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав в повному обсязі, вважає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. При цьому, суд вважає, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, оскільки на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в якій передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із вимогами про стягнення інфляційних втрат позивач до суду не звертався. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним, тим більше тіло кредиту. На підставі вище викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 18030,08 доларів США, яка складається із наступного: 18030,08 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) є безпідставними та неправомірними, у зв`язку з чим у їх задоволенні необхідно відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України у задоволені вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору також слід відмовити. Крім того, судом встановлено, що 18 серпня 2020 року між відповідачами [PERSON] , [PERSON] із однієї сторони та адвокатом Снігур Н.М. із іншої сторони було укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 101). При цьому, згідно Актів прийому-передачі виконаних робіт по Договору про надання правничої допомоги від 18.08.2020 року, складених 29.08.2020 року та 19.10.2020 року, відповідачами було сплачено гонорари адвокату Снігур Неллі Миколаївні, а саме: 29.08.2020 року в сумі 2720 грн. та 19.10.2020 року в сумі 1450 грн., а всього в загальній сумі 4170 (чотири тисячі сто сімдесят) гривень, що підтверджується квитанціями № 27 та 26 (а.с. 106, 137). Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи те, що відповідачами було понесено витрати на правничу допомогу, відповідно ст. 141 ЦПК України, та з урахуванням обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення стягнення суми витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 4170,00 гривень, які слід стягнути з позивача на користь відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed