Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів та просив суд стягнути солідарно із останніх заборгованість за кредитним договором у сумі 9562,38 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, а [PERSON] виступив у якості поручителя за вказаним договором, проте зобов'язання за договором не виконано, а тому виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Позивач свого представника в судове засідання не направили, проте суду надано письмове клопотання про розгляд справи без участі представника позивача в якому позивач зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги (а.с.21). Відповідачі в судове засідання не з'явились, однак повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач [PERSON] до суду надала письмову заяву в якій просила справу розглянути без її участі, а позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.29). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1049 частиною 1 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Судом встановлено, що 20.08.2007 року між кредитною спілкою "Простір" та [PERSON] укладено кредитний договір №227, згідно якого остання отримала грошові кошти в сумі 1500 грн. для споживчих потреб строком на 24 місяці, тобто до 20.08.2009 року, під 72% річних (а.с.3). Кредитна спілка свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, виконала повністю, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 20.08.2007 року про видачу коштів в сумі 1500 грн., які отримано через касу [PERSON] (а.с.4). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати платежі в рахунок погашення кредитного зобов'язання протягом строку чинності договору на умовах та в порядку, передбаченому договором. Крім цього, пунктом 8.3 Договору сторонами визначено, що до правовідносин, пов'язаних із укладанням та виконанням цього Договору, застосовується позовна давність тривалістю у 6 (шість) років. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON], які виникають за умовами вказаного кредитного договору, був укладений договір поруки №227 від 20.08.2007 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем і зобов'язався відповідати перед кредитною спілкою у повному обсязі по зобов'язаннях [PERSON] (а.с.5). Зобов'язання за кредитним договором не виконано, а тому утворилась заборгованість, яка станом на 07.11.2013 року, згідно розрахунку позивача, складає 9562 грн. 38 коп., а саме: основний борг (тіло кредиту) - 1062 грн. 50 коп., відсотки за користування кредитом - 8499 грн. 88 коп. Зваживши у сукупності докази у справі, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а тому з неї на користь кредитної спілки "Простір" підлягає стягненню вказана заборгованість. Відповідно до вимог ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договір поруки, а саме пункт 4.1, свідчить, що сторони домовились, що договір поруки вступає в силу з моменту його підписання та втрачає дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання. Тобто, договором поруки не встановлено конкретного строку, після якого порука припиняється, що суперечить положенням частини першої статті 251 ЦК України та частини першої статті 252 ЦК України, а тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Матеріали справи свідчать, що зобов'язання за кредитним договором повинні бути виконаними у строк до 20.08.2009 року, а тому саме з цього часу обраховується шестимісячний строк пред'явлення позовних вимог до поручителя, проте позов подано до суду лише 21.02.2014 року. За таких обставин, позивачем пропущено визначений строк для пред'явлення позову до поручителя, а тому не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення із поручителя [PERSON], який виступає співвідповідачем по справі, виниклої заборгованості. Судовий збір у сумі 243,60 грн. суд вважає необхідним стягнути із відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial