Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивачка пред'явила позов в суд до відповідачів про скасування рішення сільської ради та встановлення меж суміжної земельної ділянки. Позовні вимоги мотивує тим, що вона разом з сім'єю проживає у двохповерховому житловому будинку [ADDRESS]. Вказаний будинок складається з двох окремих квартир. Рішенням Тячівського районного суду від 5 травня 2008 року за нею було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] . За відповідачем по справі [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі рішення суду Тячівським РПТІ за № 249 від 29 травня 2008 року посвідчено право власності на квартиру [ADDRESS] та видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Вона звернулась у Вонігівську сільську раду з заявою про надання їй рішення ради, про надання дозволу на розробку із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Рішенням ради № 340 від 8 грудня 2014 року їй відмовлено у данні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв'язку з тим, що для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в багатоквартирному будинку земельну ділянку надати неможливо, оскільки не можливо створити об'єкт земельних відносин, не порушуючи єдиний комплекс майна , оскільки житловий будинок належить співвласникам на праві спільної власності то і земельна ділянка має перебувати у спільній власності. Вважає рішення ради неправомірним та просить його скасувати. Позивачка позовні вимоги підтримала повністю та доповнила Вона працювала в радгоспі " Верховина". В 1987 році їй, та [PERSON] як молодим спеціалістам радгосп надав для проживання будинок спеціаліста, який складався з двох окремих входів. ? частину будинку займала вона, іншу частину будинку займав її брат [PERSON]. За вказаним будинком була закріплена земельна ділянка яка була розділена порівну. ? частину земельної ділянки використовував і продовжує використовувати [PERSON] іншу частину земельної ділянки площею 0,1769 га використовує вона. В по господарських книгах Вонігівської сільської ради зареєстровано дві дворгосподарства по [ADDRESS] та [ADDRESS]. В 2008 році вона та [PERSON] звернулись з позовом в суд про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Їхні позовні вимоги були задоволені. Відповідно до рішення суду договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] визнано дійсним та визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за нею. На підставі рішення суду Тячівське РПТІ 29 травня 2008 року видало їй свідоцтво про право приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Вона звернулась у Вонігівську сільську раду з заявою про затвердження проекту відводу земельної ділянки, але їй відмовили мотивуючи тим, що даний будинок зареєстрований як квартира, а нормами земельного законодавства не передбачена можливість передачі у власність чи користування окремих співвласників квартирних будинків земельної ділянки на якій розташований квартирний житловий будинок. Крім того [PERSON] відмовляється погоджувати межі земельної ділянки Вважає рішення сільської ради незаконним і просить його скасувати. Представник Вонігівської сільської ради позовні вимоги визнав частково та пояснив в судовому засіданні. З середини 1987 року [PERSON] та [PERSON] проживають [ADDRESS] та [ADDRESS]. Будинок був наданий їм як молодим спеціалістам. З того часу вони проживають у вказаному будинку та використовують земельну ділянку порівну, яка закріплена за вказаним будинком. У 2008 року відповідно до рішення суду будинок розділено на дві рівні частини. Одна частина будинку належить [PERSON] друга частина будинку належить [PERSON]. На підставі рішення суду Тячівське РПТІ зареєструвало ? частину будинку як квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , хоча в по господарських книгах Вонігівської сільської ради по вул. Головній зареєстровано дві дворгосподарства [ADDRESS] та [ADDRESS]. Після того як [PERSON] звернулась з заявою про надання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки, їй було відмовлено, оскільки відповідно до вимог земельного законодавства у разі приватизації громадянами багатоквартирного житлового будинку, відповідна земельна ділянка може передаватись безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню громадян, тобто у спільну сумісну власність. Вонігівська сільська рада визнає що земельною ділянкою [PERSON] користувалась з 1987 року. В по господарських книгах зареєстровані дві дворогосподарства [ADDRESS] [ADDRESS]. зареєструвати земельну ділянку за [PERSON] не можна так як по рішенню суду будинок де мешкала [PERSON] та [PERSON] поділено на дві рівні частини та зазначено що це дві квартири . А нормами земельного законодавства не передбачено передача земельних ділянок у власність за мешканцями квартир. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Заслухавши позивачку, представника Вонігівської сільської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 125, 126 3К України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як вбачається з рішення Вонігівської сільської ради № 340 від 8 лютого 2014 року " Про надання дозволу на розробку із землеустрою , щодо відведення земельної ділянки у власність " . [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою , щодо відведення земельної ділянки у власність , розташованої по [ADDRESS] площею 1769 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними спорудами , у зв'язку з тим, що надати земельну ділянку для обслуговування збудованого чи прибудованого приміщення в багатоквартирному будинку неможливо , оскільки не можливо створити об'єкт земельних відносин - земельну ділянку , не порушуючи єдиний комплекс майна, оскільки житловий будинок належить спів власникам на прав спільної власності і земельна ділянка має перебувати також у спільній власності або користуванні. Суд вважає що відмова у наданні дозволу на розробку проекту є надуманою та не законною. Як вбачається з Реєстраційного посвідчення виданого Тячівським РПТІ 29 травня 2008 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована в цілому 1/1 за [PERSON] на праві приватної власності відповідно до рішення Тячівського районного суду від 5 травня 2008 року. Довідкою № 217 від 6 березня 2014 року виданої Вонігівською сільською радою стверджується що відповідно до по господарської книги № 3 зареєстровано дві дворогсподарства [ADDRESS] та [ADDRESS]. В судовому засіданні представник Вонігівської сільської ради пояснював що чинним земельним законодавством не передбачено передача земельної ділянки у власність окремим співвласникам квартирних будинків, а тільки у спільну сумісну власність. Як вбачається з реєстраційного посвідчення [PERSON] належить квартира в цілому на праві приватної власності , а не на праві спільної сумісної власності. Крім того відповідач не надав жодних доказів що спірний будинок належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди , якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Протоколом засідання узгоджувальної комісії від 2 вересня 2013 року земельної комісії Вонігівської сільської ради по вирішенню спірного питання по погодженню меж між [PERSON] та [PERSON] вирішили земельну ділянку розділити порівну. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своєю власністю на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою до вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Нормами ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення буд-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Довідкою № 216 від 6 березня 2014 року виданою Вонігівською сільською радою стверджується що [PERSON] мешканка [ADDRESS] користується земельною ділянкою площею 0,1769 га яка становить ? від частини загальної ділянки закріпленої за квартирою [ADDRESS]. Оцінивши наявні у справі докази на підставі їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач по справі не може позбавляти права на користування земельною ділянкою позивачку.

Outcome: approved