Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивуються тим, що позивачі являються учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Хорольське райенерго», яке з 2009 року, тобто уже понад десять років відкрито та безперервно володіє об`єктом нерухомого майна, що розташований у [ADDRESS] , де користується даним об`єктом, здійснює за ним догляд, зберігає його, охороняє, проводить капітальні та поточні ремонти будівель, комунікацій даного об`єкту, несе матеріальні витрати на обслуговування об`єкту нерухомого майна, ремонт, оплачує вартість послуг з електропостачання та орендну плату за земельну ділянку на якій знаходиться даний об`єкт. Тому на підставі ч.1 ст.344 ЦК України, а саме в порядку набувальної давностіпрохають визнати за ними право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з"явилися, в позовній заяві прохали розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Хорольської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про дату й час розгляду справи, але надав суду заяву в якій прохав справу розглядати без його участі та вказав, що не заперечує проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі являються учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Хорольське райенерго», що розташоване за адресою: вул.Небесної сотні 120 А м.Хорол Полтавської області, яке з початку свого існування в 2009 року, добросовісно заволоділо об`єктом нерухомого майна за вказаною адресою. Відповідно до технічного паспорту який виготовлено на замовлення ТОВ «Хорольське райенерго» спірний об`єкт нерухомого майна складається з адмінбудівлі А-2, складу Б-1, гаража В-1, огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, воріт № 4, вимощення І. ТОВ «Хорольське райенерго» , продовжує по даний час відкрито та безперервно володіти вищевказаним об`єктом нерухомого майна користується даним об`єктом, здійснює за ним догляд, зберігає його, охороняє, проводить капітальні та поточні ремонти будівель, комунікацій даного об`єкту, несе матеріальні витрати на обслуговування об`єкту нерухомого майна, ремонт, оплачує вартість послуг з електропостачання та орендну плату за земельну ділянку на якій знаходиться даний об`єкт. Земельна ділянка на якій розташовано спірний об`єкт нерухомого майна, відповідно до договору оренди землі між Хорольською міською радою та ТОВ «Хорольське райенерго» від 16.08.2010 року та угоди про зміну до договору оренди землі від 16.08.2010 року за реєстраційним номером 041056300798 від 23.11.2010 року зі змінами від 11.08.2015 року за реєстраційним № 23ю від 19.08.2015 року, перебуває в користуванні ТОВ Хорольське райенерго». Відповідно до установчих документів майнові частки учасників ТОВ "Хорольське райенерго» розподілені наступним чином: [PERSON] - 12,5 % - 1/8 частка; [PERSON] - 12,5 % - 1/8 частка; [PERSON] 12,5 % - 1/8 частка; [PERSON] 62,5 % - 5/8 частки. Позивачі бажають розпоряджатися даним об`єктом нерухомого майна по [ADDRESS] , але не мають правовстановлюючих документів на цей об`єкт, тому і звернулися до суду з цим позовом. Судом встановлено, що позивачі починаючи з 2009 року по даний час фактично володіють і користуються вказаним нерухомим майном та продовжують відкрито, безперервно володіти ним більше десяти років. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності обєкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у ч.1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, відповідно до вищевказних норм чинного законодавства України, набувачеві достатньо володіти чужим нерухомим майном протягом 10 років із дотриманням вимог, встановлених законом, набуває право власності на це майно. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Згідно з п.п. 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу він набирає чинності з 1 січня 2004 року, а правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 1 січня 2001 року. Отже, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном (в тому числі нерухомим) почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися з 01.01.2001 року, тому право на звернення до суду в порядку ст.344 ЦК України з вимогою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю виникає тільки після 1 січня 2011 року. Таким чином позивачі, добросовісно заволоділи чужим майном - об`єктом нерухомого майна по [ADDRESS] і продовжують відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном по даний час, тобто більше десяти років, починаючи з 2009 року по даний час, тому у відповідності до частин 1, 4 статті 344 ЦК України набули право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення своїх прав у іншому порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Хорольської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, слід задовольнити.

Outcome: approved