Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 15.02.2010 року Липовецький районний суд Вінницької області ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] ([INFO]) в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки розмір утримання, яке надає платник аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дитини, зважаючи при цьому на зміну мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач просить суд змінити розмір аліментів визначених рішенням суд, ухваливши рішення про їх стягнення з [PERSON] на її користь на утримання сина, збільшивши їх мінімальний розмір до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив до суду не подав. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 21.04.2007 року народився [PERSON], батьками якого в Свідоцтві про народження записані сторони спору. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до частини першої статті 182 СК України враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" №2037-VIII від 17.05.2017 року, що набув чинності з 08.07.2017 року, до частини другої 2 статті 182\~СК України внесено зміни, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З зазначеного слідує, що законодавець змінив мінімальну межу розміру аліментів для дитини відповідного віку з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму. Згідно абзацу 4 пункту 17 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року "Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182\~СК України, при цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15.02.2010\~року по справ №2-55/2010 стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON] ([INFO]) в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказів, на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, які впливають на збільшення розміру аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України, позивачем подано до суду не було. Зміна мінімального розміру аліментів не змінює рішення суду, оскільки такий розмір встановлюється не судовим рішенням, а законодавчими положеннями Сімейного кодексу України. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, розрахунок заборгованості по аліментах по виконавчому листу, виданому на виконання вищезазначеного рішення суду та перерахування аліментів з 08 липня 2017 року, виходячи із встановлених частиною 2 статті 182\~СК України змін щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, входить до компетенції державного виконавця, а не суду, оскільки розмір аліментів (? частини) не змінюється. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни розміру аліментів, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: dismissed