Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 114744 грн. 98 коп. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики від 26 березня 2014 року (далі Договір), зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав відповідачу позику в сумі 3060 доларів США на строк один рік (з 25.03.2014 року по 24.03.2015 року, за умови її повернення протягом року та сплати 42% річних, а відповідач свої вищевказані зобов'язання не виконав належним чином, у зв»язку з чим, станом на 25.04.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить суму 114744 грн. 98 коп., яка складається: з суми 3060 доларів США, що за твердженням позивача станом на 21.04.2016 року еквівалентно 77540 грн. 40 коп. за курсом 1 долар США - 25 грн. 32 коп.; вказаних річних процентів - 33566 грн. 97 коп.; суми інфляційних нарахувань у розмірі 2438 грн. 26 коп., а також з вказаної пені за період 25.03.2015 року - 25.04.2016 року у розмірі 1199 грн. 35 коп. У письмовій заяві позивач просив задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечував справу, просив розглянути справу у його відсутність. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона - позикодавець передає у власність другій стороні - позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі, копію вказаного Договору позики (копія а.с.8) та розрахунок заборгованості, враховуючи положення ч.2 ст.64 ЦПК України, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики від 26 березня 2014 року (далі Договір), зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав відповідачу позику в сумі 3060 доларів США на строк один рік (з 25.03.2014 року по 24.03.2015 року, за умови її повернення протягом року та сплати 42% річних, а відповідач свої вищевказані зобов'язання не виконав належним чином, у зв»язку з чим, станом на 25.04.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить суму 112306 грн. 72 коп., яка складається: з 3060 доларів США, що за курсом НБУ (як станом на 21.04.2016 року, 25.04.2016 року, так і станом на 26.09.2016 року - 25,990626 грн. за 1 долар США) становить суму в гривнях не меншу в еквіваленті, ніж зазначив позивач - 77540 грн. 40 коп.; вказаних річних процентів, сума яких складає суму не меншу ніж зазначив позивач 33566 грн. 97 коп., а також з вказаної пені, яка за вказаний період складає суму не меншу ніж зазначив позивач - 1199 грн. 35 коп., що вбачається з відповідного офіційного курсу НБУ та вищевказаного розрахунку, наданого позивачем. Проте, суд вважає, що оскільки вказана сума основного боргу за Договором нарахована у еквіваленті до доларів США - за курсом НБУ, при цьому, обгрунтування та доказів щодо інфляції долару США позивачем не наведено (навпаки - позивач наполягає на інфляції гривні), то вимога щодо стягнення вказаних інфляційних нарахувань є необгрунтованою та безпідставною. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме належить: стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 112306 грн. 72 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовити як у необгрунтованих та безпідставних. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, належить: стягнути на користь [PERSON] з [PERSON], судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 1123 грн. 07 коп.; решту судового збору зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial