Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 03 червня 2016 року у Кіровському районному у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 172; після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]"; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві зазначила, що 03 червня 2016 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем у Кіровському районному у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 172. Від сумісного подружнього життя вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Протягом останнього року сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З ініціативи відповідача постійно виникають сварки, свідком яких стає їхня спільна дитина, якій ще навіть не виповнилося два роки. Спільна дочка є ще маленькою і багато речей не усвідомлює, але в подальшому поведінка відповідача може суттєво вплинути на психіку дитини, про що вона неодноразово звертала увагу свого чоловіка, але останній повністю ігнорував зауваження, проявляючи агресивну поведінку у її бік, не зважаючи на наявність дитини поряд. При цьому, подружжя має різні погляди на життя та сімейні відносини, через що в родині постійно відбувалися сварки, які поступово призвели до насильства в сім'ї з боку чоловіка. Відповідач, із застосуванням грубої фізичної сили, наніс їй тілесні ушкодження у голову та обличчя. Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1013 від 10 квітня 2018 року, у [PERSON] виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця на обличчі, розміром 10,8 х 4,2 см. З огляду на викладене, сумісне життя подружжя у шлюбі і збереження сім'ї стали неможливими, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання подружжя припинено. Вона заперечує проти примирення і вважає необхідним розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище «[PERSON]». Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, зокрема таких як вагітність або ж недосягнення спільною дитиною одного року, відсутні. 16 липня 2018 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 31 липня 2018 року відповідач надав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що за час їхнього спільного проживання з позивачем, у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO], інтереси якої порушені у зв'язку з неможливістю дитини зростати у повноцінній родині. Фактичні взаємовідносини подружжя припинені з квітня 2018 року, сторони окремо проживають нетривалий час. За бажанням позивача по справі проживати у м. Дніпро ним та його родиною було створено усі необхідні умови щодо переїзду у м. Дніпро, відповідачем було змінено місце проживання. Ухвалою від 08 серпня 2018 року було відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою від 14 вересня 2018 року було зупинено провадження у справі з наданням сторонам строку для примирення до 14 листопада 2018 року. Ухвалою від 19 листопада 2018 року цивільна справа прийнята до свого провадження суддею Шендриком К.Л. та призначена до розгляду на 04 грудня 2018 року. Ухвалою від 04 грудня 2018 року було відкладено розгляд справи через поведінку відповідача, яка не дала змоги провести судове засідання. Ухвалою від 17 грудня 2018 року було відкладено розгляд справи через неявку відповідача. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов в повному обсязі. В обгрунтування позову позивач пояснила, що сімейне життя з відповідачем у них не склалось через різні погляди на спільне життя та різні погляди на віросповідання. Відповідач не давав їй грошей, примушував ходити до церкви, та застосовував до неї грубу фізичну силу. З приводу останього вона зверталася до поліції та проходила обстеження судово-медичним експертом. З квітня 2018 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Дитина проживає з нею. Суддею Замковою Я.В. їм з відповідачем надавався строк два місяці для примирення, але за вказаний період відповідач не вчинив жодної спроби для примирення. Вважає, що почуття любові між нею та відповідачем відсутнє, їх родина розпалася повністю та остаточно, та відновлення шлюбних стосунків неможливе. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що під час укладення шлюбу вони з позивачкою давали обіцянку жити разом в радості та горі. Вони проживали разом до квітня 2018 року. Він створював для позивача всі умови для проживання. Навіть була придбана квартира в м. Дніпропетровську, та він переїхав з м. Запоріжжя. Крім того, у них з відповідачем є малолітня дочка [PERSON], яку він сильно любить і вважає, що дитина повина рости в повноцінній родині, з батьком та матір'ю. Він бажає зберегти родину. Під час двомісячного строку для примирення, наданого суддею Замковою Я.В., він намагався відновити шлюбні стосунки, він писав позивачці смс, щоб остання подумала про дитину, та дзвонив по телефону, але відповідачка відмовлялася йти на примирення. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що наявні законні підстави ухвалення рішення про задоволення позову. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 03 червня 2016 року у Кіровському районному у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, від сумісного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб актовий запис № 172 (а.с. 23), паспортами сторін (а.с. 21-22, 36-37), копією свідоцтва про народження, актовий запис № 1707 (а.с. 24). Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння, втрату почуття любові. З 17 квітня 2018 сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, дочка [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом про проживання від 02 червня 2018 року (а.с. 29). Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року сторонам судом було надано двомісячний строк для примирення, але позивач в категоричній формі відмовляється йти на примирення. Вказані обставини також визнано сторонами у судовому засіданні. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені та відновлювати подружні відносини позивач категорично не бажає, заходи примирення, вжиті судом ніяких результатів не дали, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їхньої дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що примирення між сторонами бути не може, шлюб розпався остаточно, оскільки втрачена його морально-правова основа, і підлягає розірванню. На підставі ст. 113 СК України позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]", тому позовні вимоги в цій частині теж підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved