Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав свого колишнього чоловіка [PERSON] відносно їхньої неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала в рареєстрованому шлюбі з 09.03.2002 по 29.04.2004. Після розірвання шлюбу дочка [PERSON], батьками якої є сторони по справі, залишилась проживати з позивачем. З часу розірвання шлюбу відповідач, не цікавиться життям дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні, упродовж всього часу жодного разу не навідував її. Вихованням та утриманням дочки займається позивач спільно з вітчимом дитини. У зв`язку з наведеним, органом опіки і піклування визначено доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Враховуючи зазначені обставини, [PERSON] звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити, слухати справу у її відсутності, не заперечує з приводу заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення в газеті «Галичина» за №79 (5228) від 13.10.2016. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник органу опіки і піклування Калуської міської ради в судове засідання подала заяву, де позовні вимоги підтримала, просила справу слухати у її відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.2005 [PERSON] народилася [INFO]. ЇЇ батьками є сторони по справі (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.04.2004 шлюб між позивачем та відповідачем - розірвано (а.с. 6). Відповідно до довідки від 05.02.2016, виданої КП „ЖЕО №1" [PERSON] та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.07.2016, остання проживає за адресою [ADDRESS]. Батько неповнолітньої не цікавиться вихованням своєї доньки (а.с. 7,9). У висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, №01-19/01/52 від 04.08.2016 зазначено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] є доцільним (а.с.11,12). Із заяви, адресованої нчальнику ССД Калуської МР від [PERSON], вбачається, що остання жодного разу не бачила свого батька - [PERSON] та ніколи не спілкувалась з ним, просить надати висновок про доцідьність позбавлення батьківських прав. (а.с. 10). Окрім цього, відповідно до педагогічної характеристики учениці 9-а класу Калуської спеціалізованої школи I-III ступенів №2 від 25.07.2016, належну увагу вихованню та навчанню [PERSON] приділяє її мати та вітчим. Рідний батько [PERSON] жодного разу не цікавився ні навчанням, ні вихованням дочки (а.с. 8). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 164 СК України регламентується, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов"язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні з`ясовано, що відповідач протягом тривалого не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням не цікавиться, по-скільки навчального закладу не відвідував. Також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, оскільки жодної матеріальної допомоги не надає. Він також не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, так як взагалі не спілкується із дитиною. Будь-яких належних доказів, що відповідач виконує свій батьківський обов'язок щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток суду не надано. Таким чином, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, чим наносить шкоду її психічному та фізичному здоров'ю. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Крім того, частиною 3 статті 88 ЦПК України, передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved