Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 08.08.2015 року між нею та позивачем був укладений шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району, актовий запис № 25. Від шлюбу в них народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] .. Підставою для розірвання шлюбу є те, що між подружжям відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач і відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Зазначає, що спільного господарства з відповідачем не веде. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливе, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. На даний час, позивач разом з дитиною проживає в будинку своїх батьків. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їхньої дитини, тому позивач ставить питання про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 2500 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні (а. с. 48). Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача, проти задоволення позовних вимог у частині розірвання шлюбу не заперечує. Однак заперечує проти задоволення позовних вимог в частині розміру аліментів та просить визначити розмір аліментів, враховуючи подані ним докази, щодо утримання дитини (а. с. 49). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 08.08.2015 р., шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано 08.08.2015 року Виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району, актовий запис №25, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.10.2016 р., батьками [PERSON] , [INFO] записані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а. с. 7). Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім`ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, шлюбне прізвище позивача після розірвання шлюбу зміненню не підлягає. Щодо стягнення аліментів суд дійшов наступного висновку. За ст. 150 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Позивач просить стягувати аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обгрунтування зазначеної суми наводить пояснення, що відповідач офіційно не працює, проте отримує стабільний і високий дохід від здійснення діяльності по ремонту та обслуговуванню комп`ютерної техніки. Відповідно до довідки №875 від 01.10.2020 року, [PERSON] зареєстрований як безробітній в Ужгородському МЦЗ з 18.07.2019 року та його дохід за період 16.07.2019 року по 30.09.2020 року становить 69789,2 грн. (а. с. 35). На час постановлення рішення доказів щодо подальшого перебування відповідача на обліку у Ужгородському МЦЗ не надано і таких не здобуто протягом розгляду справи. За ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Надані відповідачем фіскальні чеки на суму 6597,2 грн. за придбання іграшок, продуктів харчування та грошових переказів у період 24.07.2020 року по 10.10.2020 року, на думку суду не можуть слугувати підставою для зменшення заявленої позивачем аліментної суми. (а. с. 36-38, 40, 42- 45) Окрім того, відповідачем надані чеки на суму 766,12 грн. за придбання пального для автомобіля, що не стосується предмету доказування (а. с. 36, 39, 41) Зважаючи на вищевикладене, виходячи з принципів розумності та справедливості аліменти необхідно встановитиу у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Outcome: approved