Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з цим позовом з тих підстав, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 08.06.2007 року було розірвано шлюб між її дочкою - [PERSON] та відповідачем [PERSON] Останній зареєстрований у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], що належить їй на праві приватної власності, й до червня 2007 року проживав у вказаному будинку. З моменту добровільної зміни відповідачем свого місця проживання, вона неодноразово зверталася до нього з вимогою знятися з реєстраційного обліку за даною адресою, однак добровільно це зробити він не бажає. На даний час зв'язок з відповідачем втрачений, вже більше року місце його перебування їй невідоме, а реєстрація останнього створює їй незручності. У подальшому, шляхом подання відповідної заяви, позивачка уточнила позовні вимоги, додатково зазначивши, що відповідач після розлучення з її дочкою втратив статус члена сім'ї, у її будинку не проживає більше року, а будь-яких домовленостей з приводу проживання, реєстрації чи користування її будинком у відповідності до ст. 156 ч.4 ЖК України про платне користування будинком згідно угоди у відповідності до ст. 162 ЖК України між нею та відповідачем не було. За таких обставин, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], як такого, що не проживає у ньому більше року, та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Також долучила до матеріалів позовної заяви довідку Малоберезнянської сільської ради № 453 від 29.05.2014 року про перенумерацію її житлового будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] У судове засідання позивачка не з'явилася, у поданій заяві про уточнення позовних вимог просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча належним чином, відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України, був повідомлений про час і місце розгляду справи, тому суд розглянув справу без його участі в порядку заочного провадження, на підставі доказів, що є в ній. - 2 - Завідувач Великоберезнянського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області Ганько І.В. надіслала до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Із тексту та вимог позовної заяви вбачається, що позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку, що є похідним від наявності права користування житловим приміщенням. У добровільному порядку відповідач знятись з реєстраційного обліку не бажає. Із поданих суду доказів вбачається, що відповідач є зареєстрованим у будинку позивачки, що належить їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.10.2008 року, однак більше року в даному будинку не проживає, не є членом сім'ї позивачки і договору найму житла між ним та позивачкою або договору оренди житла, не укладено. За таких обставин, суд констатує, що правовідносини які виникли між сторонами регулюються нормами ЖК УРСР та ЦК України, і вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Подібну позицію висловив і Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року № 6-57цс11, прийнятої за - 3 - результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України. Так, згідно частин 2, 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст. 156 ч.4 ЖК України, у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Стаття 162 ЖК України визначає, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно довідки Малоберезнянської сільської ради № 416 від 08.05.2014 року, відповідач [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], дійсно більше року не проживає за даною адресою. Як встановлено в судовому засіданні відповідач після розірвання шлюбу з [PERSON] (рішення суду від 08.06.2007 року, яке набрало законної сили) не являється членом сім'ї позивачки, угоди між останньою та відповідачем, як колишнім членом сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням не було, в подальшому позивачка не бажає проживати з відповідачем у своєму будинку і укладати з ним таку угоду. Так, у відповідності до ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також, як вбачаєтся з довідки Малоберезнянської сільської ради № 453 від 29.05.2014 року, в зв'язку з перенумерацією номерів житлових будинків та перейменуванням вулиць в [ADDRESS] перенумеровано на будинок [ADDRESS] На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач у спірному будинку не проживає більше року, не несе витрат по утриманню спірного будинку, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Оскільки позовна вимога про зняття з реєстраційного обліку є похідною від наявності права користування житловим приміщенням, то вона також підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved