Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить в рахунок погашення заборгованості, що станом на 16.06.2016 року становить 354514,92 грн., звернути стягнення на належну відповідачці квартиру [ADDRESS] шляхом продажу ПАТ ВіЕйБі Банк від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації. Представник позивача звернувся до суду із заявою про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідачів [PERSON] звернувся до суду з клопотання про зупинення провадження у справі, у якому судом було відмовлено, та клопотанням про розгляд справи за його відсутністю через неможливість явки до суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №16/07-ф-6 від 25.01.2007 року, згідно якого банк надав їй кредит в сумі 30000,00 доларів США, при цьому відповідачка зобов'язалася повернути ці грошові кошти, здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 13,5 % річних згідно встановлених договором умов та розміру. В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 16.06.2016 року становить 354514,92 грн. 25.01.2007 року між позивачем та відповідачками [PERSON] та [PERSON] (іпотекодавці) був укладений договір іпотеки, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, для задоволення грошових вимог позивача за кредитним договором №№16/07-ф-6 від 25.01.2007 року. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу від імені банку з укладанням договору купівлі-продажу майна за початковою ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності, суперечить вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку», оскільки в рішенні має бути зазначена необхідна складова, що передбачена цією нормою, зокрема початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону. Посилання позивача на визначення початкової ціни предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити по суті заявлені вимоги, оскільки позивачем не зазначено початкову ціну майна на час ухвалення Рішення, що є підставою для відмови у позові (Постанови Верховного Суду України №6-1465-цс15, №6-1120-цс15, №6-1122-цс15, №6-1935-цс15, №6-1923-цс15, №6-1907-цс16, №6-2839-цс16). Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03.06.2014 року №1304-VII, що набрав чинності 07.06.2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З урахуванням отримання кредиту в іноземній валюті, реєстрації і проживання майнового поручителя у вказаній квартирі, загальна площа якої становить 65,3 кв.м., та відсутності доказів наявності іншого нерухомого житлового майна у позичальника або майнового поручителя, дія мораторію поширюється до встановлених правовідносин. Ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. При цьому, з урахуванням вимог ст.10 ЦПК України щодо змагальності сторін, суд позбавлений можливості з власної ініціативи витребовувати будь-які докази.

Outcome: dismissed