Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовними вимогами (з врахуванням заяв про збільшення та зменшення позовних вимог) та просили суд: 1. Визнати частково недійсним заповіт [PERSON] складений Львівською ДНК 19.04.2006р.; 2. Визнати за [PERSON], дружиною покійного [PERSON], право власності на набуте в шлюбі майно, а також на спадкове майно, на ? частину житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться в смт. Запитів Камянка-Бузького району, по вул. Загайна №62, як на половину спільного майна подружжя та на 1/6 цього будинку як на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом; 3. Визнати за [PERSON] право власності на частку у спадковому майні після смерті [PERSON] на 1/8 частку в житловому будинку №62 по вул. Загайна у смт. Запитів Камянка-Бузького району; 4. Визнати за [PERSON] право власності на частку у спадковому майні після смерті [PERSON] на 1/8 частку в житловому будинку №62 по вул. Загайна у смт. Запитів Камянка-Бузького району; 5. Зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні спадковим майном [PERSON] іншим спадкоємцям, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON]; 6. Визнати за позивачами у справі право власності на частину земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, співрозмірну частці у житловому будинку, право на яке буде визнано судом за кожним із позивачів; 7. Визначити позивачам додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті [PERSON] Свої вимоги обґрунтовували тим, що 22.05.2006р. в США помер [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та батьком для позивачів [PERSON], [PERSON] і відповідача [PERSON] За життя батько володів зокрема будинком №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району. Такий будинок був набутий ним у шлюбі із [PERSON], а тому є спільним майном подружжя, відтак [PERSON] має право на половину цього будинку. Також, з огляду на наявність заповіту має право власності на обовязкову частку у цьому спадковому майні. Діти спадкодавця позивачі по справі, мають право на спадкування решти майна покійного батька згідно заповіту. Вказують, що на даний час відповідач чинить їм перешкоди в користуванні спадковим майном. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинком №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є сином покійного [PERSON], який помер 22.05.2006р. в США. За життя батько склав на його імя заповіт за яким заповів йому спірний будинок. Цей заповіт є чинним та зареєстрований у реєстрі. Інших заповіт від батька не було, а той, що датований 19.04.2006р. не внесено до спадкового реєстру, а тому такий не може бути підставою для спадкування. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги по первісному позову підтримала повністю, з підстав наведених у позовній заяві. Проти вимог за зустрічним позовом заперечила повністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги за первісним позовом заперечили, а зустрічний підтримали, з підстав наведених у ньому. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Будинок №62 по вул. Загайній у смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області належав на праві власності [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого на підставі рішення Камянка-Бузької районної ради від 18.10.1990р. №245 (а.с. 25). [PERSON] була дружиною покійного [PERSON], актовий запис про шлюб №1321 від 04.11.1956р., що доводиться свідоцтвом про їх шлюб виданим повторно Галицьким ВДРАЦС ЛМУЮ від 09.11.2006р. серії 1-СГ №051200 (а.с. 138). [PERSON] є сином покійного [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження від 12.03.1968р. серії І-АВ №450272 (а.с. 135). [PERSON] є дочкою покійного [PERSON], що доводиться свідоцтвом про її народження від 20.10.1989р. серії І-СГ №007641 (а.с. 136). [PERSON] є сином покійного [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження від 17.11.2006р. серії 1-СГ №072478 (а.с. 130). 22 травня 2006 року у м. Кент штату Вашингтон США помер [PERSON] (01.01.1933р.н.), що доводиться свідоцтвом про його смерть від 24.05.2006р. перекладеним та посвідченим (а.с. 22). Як стверджується копією витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 30.08.2006р. (а.с. 121), а також копіями заповітів [PERSON] (а.с. 123, 168), за життя покійний [PERSON] складав наступні заповіти щодо будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів: - 04.07.1995р. за яким заповів будинок з усіма господарськими будівлями №62 по вул. Загайній у смт. Запитів своєму синові [PERSON] Цей заповіт посвідчено державним нотаріусом Камянка-Бузької ДНК та зареєстровано в реєстрі за №1404.; - 19.04.2006р. за яким заповів будинок №62 по вул. Загайній у смт. Запитів та всі предмети домашньої обстановки та вжитку, що знаходяться в будинку своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. Цей заповіт складено та підписано у США і не зареєстровано у спадковому реєстрі України. 03 серпня 2006 року [PERSON] підписала заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] Така заява посвідчена громадським нотаріусом округу Кінг, штату Вашингтон, США (а.с. 126). В подальшому, [PERSON] підписала заяву від 01.12.2006р. згідно якої зазначила, що спадкове майно вона не приймала, на нього не претендує і звертатись до суду за визначенням додаткового строку не буде, на обовязкову частку також не претендує. Така заява посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО та зареєстрована в реєстрі за №3327 (а.с. 127). 03 серпня 2006 року [PERSON] підписав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] Така заява посвідчена в м. Рентон, графства Кінг, штату Вашинготон, США 03.08.2006р. і надійшла до Камянка-Бузької державної нотаріальної контори 06.10.2006р. (а.с. 131). 03 серпня 2006 року [PERSON] підписала заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] Така заява посвідчена в м. Рентон, графства Кінг, штату Вашинготон, США 03.08.2006р. і надійшла до Камянка-Бузької державної нотаріальної контори 06.10.2006р. (а.с. 132). 15 серпня 2006 року [PERSON] підписав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] Така заява посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО та зареєстрована в реєстрі за №2285, і до Камянка-Бузької державної нотаріальної контори надійшла 19.08.2006р. (а.с. 115). Вирішуючи даний спір суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Судом встановлено, що спірний будинок №62 по вул. Загайній у смт. Запитів належав покійному [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про право власності від 29.09.1990р. Водночас, судом встановлено, що [PERSON] з 04.11.1956р. перебував у шлюбі з [PERSON] Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, яка була чинною на час виникнення права власності, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відтак, підставними є вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на ? частину спірного будинку, як на частку у спільному майні подружжя. Відповідно, спадкова маса, яка залишилась після смерті [PERSON] становить ? частина спірного будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів. З врахуванням того, що [PERSON] на момент смерті її чоловіка виповнилось 71 рік, а її чоловік [PERSON] залишив заповіт, в якому вона не вказана як спадкоємець, то вона відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України як непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б у разі спадкування за законом (обов'язкова частка) . Розраховуючи обовязкову частку [PERSON] суд виходить із того, що розмір частки спадкодавця у спірному будинку становить ?, а спадкоємців за законом є 4 (дружина та троє дітей), відтак розмір обовязкової частки становить 1/16 (1/2 : 4 = 1/8; 1/8 : 2 = 1/16). Тому, [PERSON] як дружина повинна успадкувати після смерті свого чоловіка 1/16 у спірному будинку, як обовязкова частка у спадковому майні. Причому вирішуючи питання про прийняття спадщини [PERSON] суд бере до уваги її заяву про прийняття спадщини від 03.08.2006р. (а.с. 126), і не бере до уваги її наступні заяви про відмову від права на спадкування в користь інших осіб, так як такі зроблені нею за межами шестимісячного строку відведеного законом для прийняття спадщини, що суперечить положенням ч. 1 ст. 1273 ЦК України, згідно якої спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу За таких обставин, розмір частки у спірному будинку, який підлягає до спадкування після смерті [PERSON] відповідно до його заповіту становить 7/16 (1/2 1/16 = 7/16). Як вже відзначалось судом вище, за життя [PERSON] склав два заповіти щодо спірного будинку №62 по вул. Загайній у смт. Запитів, а саме це заповіт від 04.07.1995р. на користь сина [PERSON] Цей заповіт посвідчено державним нотаріусом Камянка-Бузької ДНК та зареєстровано в реєстрі за №1404. та заповіт від 19.04.2006р. на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. Цей заповіт складено та підписано у США і не зареєстровано у спадковому реєстрі України. Вирішуючи питання про заповіт, за яким повинно відбуватись спадкування суд виходив із наступного. Судом встановлено, що покійний [PERSON] як на момент складання заповіту від 19.04.2006р. так і на момент його смерті 22.05.2006р. мав постійне місце проживання у місті Кент штату Вашингтон США, що доводиться його свідоцтвом про смерть (а.с. 163). Відповідно до ст. 72 Закону України "Про міжнародне приватне право" здатність особи на складання і скасування заповіту, а також форма заповіту і акта його скасування визначаються правом держави, у якій спадкодавець мав постійне місце проживання в момент складання акта або в момент смерті. Відтак, суд відхиляє покликання сторони відповідача про те, що заповіт від 19.04.2006р. не може бути взятий до уваги, оскільки не зареєстрований у спадковому реєстрі. Так, обовязок по внесенні заповітів до спадкового реєстру на момент складання заповіту [PERSON] врегульовувався Наказом Мінюст "Про Спадковий реєстр" №51/5 від 17.10.2000р. і такий не передбачав можливості внесення відомостей про заповіт, який посвідчений в іноземній державі, тобто не будь-якими особами, які уповноважені на таке посвідчення згідно законодавства України. Суд вважає, що такий заповіт слід брати до уваги як останню волю спадкодавця, оскільки він не скасований та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. А відповідно до змісту останнього заповіту [PERSON] щодо спірного спадкового майна (заповіт від 19.04.2006р.), спадкодавець розпорядився таким майном у рівних частинах своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З врахуванням частки у будинку, яка підлягає спадкуванню за заповітом (7/16), а також кількості спадкоємців за заповітом, суд дійшов до висновку, що частка [PERSON], [PERSON] та [PERSON] складає 7/48 кожному (7/16:1/3 = 7/48). За таких обставин, а також враховуючи, що між сторонами існує спір про частку у спадковому майні, а нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 192), то суд дійшов до переконання, що позовні вимоги сторін по справі, як за зустрічним так і за первісним позовами підлягають до часткового задоволення. Також, суд вважає, що до задоволення підлягає вимога позивачів за первісним позовом про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, так як за приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас, за правилами визначеними ЦК, право користування належить спадкоємцям із моменту відкриття спадщини. Щодо інших вимог позивачів по первісному позову, то суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, так як вимога про визнання заповіту недійсним ніяким чином не обґрунтована та не доведена у відповідності до підстав, визначених ст. ст. 203, 215 ЦК, а вимога про визначення додаткового строку є безпідставною, так як таку спадщину позивачі прийняли шляхом підписання відповідних заяв, що судом встановлено. Щодо вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, то суд також відмовляє у її задоволенні, так як позивачами не доведено, що у спадкодавця виникло відповідне право власності згідно чинного на той час закону. Інші доводи сторін, на думку суду, не можуть мати значення для правильного вирішення спору, а тому суд вважає, що вимоги сторін слід задовольнити частково.

Outcome: partial