Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 22 вересня 2008 року у розмірі 27543,75 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 22 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. За порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобов'язався сплатити банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. ЗАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за договором кредиту від 22 вересня 2008 року виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі визначеному договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо виплати коштів не виконав, в результаті чого, станом на 27 червня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 27543,75 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача - [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача повністю заперечувала, посилаючись на те, що її син - відповідач по справі вказаний кредит не отримував, що це є неправомірні дії співробітників банку, які скористались документами сина, який раніше брав кредит ПриватБанку. Так, в 2008 році [PERSON] отримав у ПриаватБанку кредитну карточку на грошовий ліміт у розмірі 500,00 гривень. Наприкінці 2009 року [PERSON] загубив вказану карточку. Після цього йому зателефонували та повідомили про те, що він може забрати карточку у відділенні банку, але при звернені до адміністратора банку з'ясувалося, що вона відсутня. [PERSON] зателефонував на гарячу лінію банку, щоб її заблокували. При зверненні останнього до ПриватБанку з питання закриття вказаної картки, йому було відмовлено, посилаючись на те, що у [PERSON] оформлений кредит у дочірній компанії ПриватБанку - «А-Банк» на суму 3000,00 гривень. З цього питання вдалося з'ясувати наступне: відділення в якому нібито [PERSON] отримав кредит за вказаною адресою місцярозташування відсутнє, також відсутні документи на оформлення кредиту в базі даних відділенні «А-Банку», розташованого на Московському проспекті міста Харкова. Крім того, [PERSON] є інвалідом дитинства, не може писати через порізи нижніх та верхніх кінцівок, 10 років він одержував знання на домашній формі навчання, тому документи щодо отримання ним кредиту сфальсифіковані. На час вказаних подій [PERSON] працював на фабриці «Полюс» вантажником - складував картонні коробки для морозива, але заробітної плати у розмірі 1500,00 гривень він не отримував. Протягом 2015 року [PERSON] цілодобово телефонували з погрозами, щоб останній повернув кредит в розмірі майже 30000,00 гривень, жодних письмових попереджень з наданням відповідних документів, оформлених останнім на грошовий кредит не надходило. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є інвалідом дитинства, через парез верхніх кінцівок майже не пише. Також їй відомо, що останній мав кредит, який отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» . Суд, заслухавши представника відповідача, свідка [PERSON], дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], працює у СУІП ТОВ «Полюс - ЛТД», 22 вересня 2008 року останній звернувся до Закритого акціонерного товариства «Акцент-Банк» з проханням надати йому кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. На підставі вищевказаної заяви, 22 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту, який за письмовою згодою відповідача складається з заяви [PERSON] від 22 вересня 2008 року разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Відповідно до умов кредитного договору від 22 вересня 2008 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався повернути кредит, щомісячно, сплачувати ЗАТ «Акцент-Банк» відсотки за його використання; за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; за порушення строків платежів за будь-якими грошовими зобов'язаннями, передбаченими кредитним договором більше ніж на 30 днів відповідач зобов'язався сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. ЗАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання виконав та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором кредиту від 22 вересня 2008 року гривень, а відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання за договором кредиту не виконав: не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, в результаті чого станом на 27 червня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 27543,75 гривень, яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 3000,00 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 14151,21 гривень; - заборгованість за пенею та по комісією у розмірі 8604,74 гривень; - штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) у розмірі 1287,80 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості за договором від 22 вересня 2008 року. Судом також встановлено, що у зв'язку зі зміною типу Банку, найменування ЗАТ «Акцент-Банк» змінено на Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»; позивач є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства "Акцент-Банк", про що свідчить Статут Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", затверджений Загальними зборами акціонерів 11 квітня 2012 року. Представником відповідача - [PERSON] в якості доказів суду надано: лист Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) УМВС України в Харківській області № 93/15839 від 06 листопада 2015 року, заява-клопотання [PERSON] від 23 жовтня 2015 року, лист [PERSON] на ім'я голови правління банку [PERSON], рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 1998 року; медична документація на ім'я [PERSON]: протокол нейрофізіологічних досліджень № 908 від 24 лютого 2015 року, консультативний висновок спеціаліста, сформований поліклінічним відділенням Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»; протокол дослідження головного мозку, реєстр № 45083,сформований відділенням комп'ютерної (МР) томографії міської клінічної лікарні № 7 міста Харкова; довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 АВВ № 658818 від 26 березня 2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором від 22 вересня 2008 року не виконав, суд вважає що сума боргу у розмірі 27543 гривні 75 коп. підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача проти позову, оскільки доказів на спростування того, що відповідач не укладав вказаний договір кредиту і не отримував грошові кошти суду не надано, як не надано і безспірних доказів, таких як обвинувальний вирок суду, на підтвердження того, що з боку співробітників банку мали місце неправомірні дії у відношенні відповідача і він є потерпілою особою, при цьому суд також враховує, що представником відповідача не надано доказів і про те, що за вказаним нею фактом неправомірних дій відкрито кримінальне провадження, тоді як судом представнику відповідача надавався час для представлення доказів. Також суд вважає, що сам по собі факт наявності у відповідача захворювання кінцівки не є безспірним підтвердженням неможливості укладення і підписання договору кредиту, оскільки представник відповідача підтвердила у судовому засіданні, що відповідач укладав договори кредиту і отримував грошові кошти, як в ПАТ КБ «ПриватБанк» так і в інших банках. За вказаних обставин, суд повністю задовольняє вимоги позивача та на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на корить позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved