Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що 01 квітня 2015 року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 квітня 1993 року старшим державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-1923. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 27 квітня 1993 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-2154, яким належну їй квартиру заповіла позивачу. 01 листопада 2017 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] своєю постановою від 01 листопада 2017 року № 2/02-31 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею був пропущений визначений законом шестимісячний строк для подання такої заяви та рекомендував для вирішення даного питання звернутися до суду. На думку позивача, вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причини, зокрема через необізнаність порядку прийняття спадщини. До того ж вважає, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки постійно з 01 січня 2015 року проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] та до цього часу продовжує в ній проживати. Враховуючи наведені обставини, [PERSON] просила суд визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не зявилася, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 27). Представник відповідача [PERSON] з позовом ознайомлена, надала суду письмову заяву в якій зазначила, що у зв'язку з наявністю заповіту на ім'я позивача та відсутністю даних у реєстрі спадкових справ, не заперечує проти задоволення позовних вимог, та просила слухати справу за її відсутності (а.с. 32,33) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, 01 квітня 2015 року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9,11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 квітня 1993 року старшим державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 1-1923 (а.с.7,8). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 27 квітня 1993 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-2154, згідно якого належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла позивачу(а.с. 6). 01 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] своєю постановою від 01 листопада 2017 року № 2/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею був пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подання відповідної заяви. Тому їй було запропоновано звернутися до суду для \~\~визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с.3). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно з 01 січня 2015 року проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в спірній квартирі та до цього часу продовжує в ній проживати та сплачує усі комунальні послуги. Дані обставини підтверджуються відповідним Актом від 06 листопада 2017 року, затвердженим керівником ОСББ "[PERSON] -27" [PERSON] (а.с.17). Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні питання щодо поважності пропуску позивачем строку, передбаченому ст. 1270 ЦК України, суд приймає до уваги ті обставини, що вона не мала змоги звернутися із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] через необізнаність. Отже, суд \~вважає, що \~дані \~обставини, \~повязані \~з обєктивними \~та істотними труднощами для спадкоємця [PERSON] для подання такої заяви, тому суд визнає поважними причини пропуску нею строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та вважає доцільним надати їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадщині після смерті [PERSON], немає. \~\~

Outcome: approved