Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в подальшому зміненим, в якому вказав, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] (надалі - Відповідач 2) 27.02.2008 р. уклали кредитний договір №GOC0GI0000003704 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати відповідачу 2 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 50500.00 грн. строком до 27.02.2028 р., а відповідач 2 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 1 27.02.2008 р. уклали договір іпотеки № GOC0GI0000003704 (надалі - договір іпотеки). Згідно з п. 1.1 договору іпотеки Відповідач 1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 28.90, житловою площею 14.00 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення норм закону та умов договору Відповідач 2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач2 станом на 18.11.2013 року має заборгованість - 219845,16 грн., яка складається з наступного: - 51420,42 грн. - заборгованість за кредитом; -75579,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 93913,88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Також, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Просить звернути стягнення на квартиру загальною площею 28,9кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № GOC0GI0000003704 від 27.02.2008р.) Публичним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], які зареєстровані і проживають у квартирі, розташованій за адресою: ,[ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Горлівка. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом телефонограми. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі банк) та [PERSON] уклали кредитний договір №GOC0GI0000003704. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 50500.00 грн. строком до 27.02.2028 р., а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк і [PERSON] 27.02.2008 р. уклали договір іпотеки № GOC0GI0000003704. Згідно з п. 1.1 договору іпотеки [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 28.90, житловою площею 14.00 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 18.11.2013 року має заборгованість - 219845,16 грн., яка складається з наступного: - 51420,42 грн. - заборгованість за кредитом; -75579,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;- 93913,88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Своїх заперечень щодо розміру заборгованості відповідач не надав. На підставі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений договором строк. Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки як законні та обґрунтовані підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про виселення, - у цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до п. 43 постанови № 5 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» «При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк». Оскільки позивачем не наведено обставин та не надано доказів щодо письмового попередження відповідачів, що є необхідною умовою, передбаченою законом, для виселення мешканців з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки - на даний момент відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог в частині виселення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial