Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 27004,06 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона до 11.03.2021 р. працювала в ДП «Ренійський морський торговельний порт» на посаді в.о. начальника розрахункового сектору та за період з січня 2021 р. по березень 2021 р. її заборгованість по заробітній сплаті склала 27004,06 грн.. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, доповнень та уточнень не має. Представник відповідача М.П. Ігнатенко у судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву в якому не зазначено жодного заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, у відзиві міститься прохання про розгляд справи у його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. До клопотання долучена довідка про заборгованість із заробітної плати з січня 2021 р. по березень 2021 р. у розмірі 27004,06 грн.. Таким чином, представником відповідача позиція щодо позовних вимог не висловлена, однак те, що до клопотання додана довідка про наявну заборгованість, свідчить про визнання представником відповідача наявної заборгованості з заробітної плати перед позивачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія трудової книжки серії [NUMBER] ; довідка про заборгованість по заробітній платі у розмірі 44937,58 грн. від 08.06.2021 р.; постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 65188325 від 16.04.2021 р.; паспорт громадянина України серії [NUMBER] від 14.08.2015 на ім`я [PERSON] .. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] працювала в ДП «Ренійський морський торговельний порт» на посаді в.о. начальника розрахункового сектору до 11.03.2021 р., звільнена за угодою сторін, наказ № 24-п від 09.03.2021 р.. Починаючи з жовтня 2020 р. заробітна плата не виплачувалась, у зв`язку з чим, станом на березень 2021 р., виникла заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 44937,58 грн, що підтверджується довідкою ДП «Ренійський морський торговельний порт» від 08.06.2021 р. № 411. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 17933,52 грн за період з жовтня 2020 р. по грудень 2020 р., у зв`язку з чим заборгованість по заробітній платі складає 27004,06 грн за період з січня 2021 р. по березень 2021 р.. На момент звільнення, тобто на 11.03.2021 р., позивачці не здійснені всі виплати відповідно до положень ст. 116 КзпП України. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 КЗпП України. Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплене у ст. 24 ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок Згідно довідки ДП «Ренійський морський торговельний порт» від 14.07.2021 заборгованість із заробітної плати складає 27004,06 грн., в тому числі за: січень 2021 р. - 10679,98 грн.; лютий 2021 р. - 7793,33 грн.; березень 2021 р. - 8530,75 грн. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Оскільки у довідці, наданої відповідачем, зазначена сума заборгованості по заробітній платі, належна до сплати працівникові, а не нарахована, суд вважає, що всі податки та інші обов`язкові платежі вже були відраховані, тому стягує на користь позивача всю суму заробітної плати, вказану у довідці. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки нараховану, але не сплачену заробітну плату за період з січня 2021 р. по березень 2021 р. у розмірі 27004,06 грн.. Згідно ч.ч. 1,2 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку що з відповідача підлягає стягненню судовий збір на корить держави у розмірі 908 грн. Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Outcome: approved