Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина зокрема і на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Окрім позивача спадкоємцем є і рідний брат позивача [PERSON] , [INFO] року позивач разом із братом звернулись до нотаріуса для прийняття спадщини, на що їм було повідомлено, що вони пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей строк можливо продовжити лише в судовому порядку. Далі зазначає, що пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважних причин викликаних необхідністю роботи за межами України, оскільки на останній час це є єдиним доходом для позивача та його родини. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, також доповнив, що не був обізнаний про строк прийняття спадщини, а тому такий й пропустив. Крім того, додав, що покладався на свого брата, який мав один прийняти спадщину, але цього не вчинив. Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі, рішення просять прийняти на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення позивача, приймаючи до уваги позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Позивач звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, на що йому було повідомлено, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей строк можливо встановити додатково лише в судовому порядку. Як зазначає позивач, у встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що з 13 січня 2019 року по 05 жовтня 2019 року перебував за кордоном у Республіці Польща, де працював за контрактом, в Україні він перебував лише з 06 квітня по 23 квітня 2019 року через похорони батька та з 13 липня по 27 липня 2019 року за сімейними обставинами, при цьому позивач не мав часу та можливості у ці дні звернутись до нотаріуса із відповідною заявою. Позивач, прибувши на території України 05 жовтня 2019 року від брата дізнався, що і він відповідної заяви не писав та до нотаріуса не звертався. Крім того, під час судового розгляду позивач додав, що не був обізнаний про строк прийняття спадщини, а тому такий й пропустив. За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1269ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). На підставі викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України. Позивач не скористався правом на прийняття спадщини, перешкод для вчинення дії з прийняття спадщини, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, суд не вбачає, що є підставою для відмови у позові. Посилання позивача на те, що він пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, викликаних необхідністю роботи за межами України, оскільки на останній час це є єдиним доходом для позивача та його родини, не впливають на правильність висновку суду, адже встановлено, що позивач після відкриття спадщини перебував неодноразово на території України у досить значні періоди часу, але не надав суду доказів, які б свідчили існування обставин, що унеможливлювали йому вчинення дій з прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed