Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом вказуючи, що вона працювала у Володарсько- Волинській ЦРЛ з 1973 року на посаді медичної сестри денного стаціонару та звільнена 14.01.2013 р. за ст.36 КЗпП України по переводу. Зазначає, що за період її роботи в Володарсько - Волинській ЦРЛ підприємство при звільнені не виплатило їй компенсацію за не використану відпустку за період з 23.06.2009р. по 22.06.2010р., з 23.06.2010р. по 22.06.2011р., 23.06.2011р. по 22.06.2012р., 23.06.2012р. по 14.01.2013р. При зверненні до керівництва Володарсько - Волинської ЦРЛ про виплату компенсації за невикористану відпустку їй було відмовлено, до теперішнього часу повний розрахунок не проведений. У зв'язку з тим, що відповідач в день її звільнення і до теперішнього часу не провів повного розрахунку, це заподіяло їй моральні страждання, втрати нормальних життєвих зв'язків, додаткові зусилля для організації свого життя, позбавлення її нормального ритму, використання додаткового часу для отримання юридичної консультації, оформлення позовної заяви, збирання довідок. Позивачка просить суд стягнути з Володарсько - Волинської ЦРЛ на її користь заборгованість за невикористані відпустки за період з 23.06.2009р. по 22.06.2010р., з 23.06.2010р. по 22.06.2011р., 23.06.2011р. по 22.06.2012р., 23.06.2012р. по 14.01.2013р. компенсацію за затримку виплати всіх належних їй сум при звільнені у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку. В судове засідання позивачка не прибула, у своїй заяві просить справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що у зв'язку з реорганізацією Володарсько-Волинської районної лікарні частина працівників переведено до новоствореного Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Фактично позивачка залишилася працювати на тій же посаді і переведення її проведено у зв'язку з реорганізацією, позивачці не виплачена компенсація за невикористану відпустку за період з 23.06.2009р. по 22.06.2010р., з 23.06.2010р. по 22.06.2011р., 23.06.2011р. по 22.06.2012р., 23.06.2012р. по 14.01.2013р.. Щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку позов не визнала вказавши, що позивачка звільнена не була. Представник третьої особи Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги висловила думку про наявність підстав для стягнення компенсації за невикористану відпустку позивачу, так як вказана компенсація не перерахована за місцем нової роботи позивача. Представник третьої особи відділ охорони здоров'я Володарсько-Волинської райдержадміністрації не заперечує у задоволенні позовної вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку позивачу, в інших частинах позовних вимог просить відмовити. Заслухавши представника відповідача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за слідуючих обставин. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 1973 року по 14.01.2013 року працювала на посаді медичної сестри денного стаціонару у Володарсько-Волинській ЦРЛ і була звільнена у зв'язку з переведенням до Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги за ст. 36 КЗпП України. 15.01.2013 року позивачка прийнята на посаду медичної сестри денного стаціонару Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Підставою переведення позивачки є реорганізація Володарсько-Волинської ЦРЛ та створення на підставі рішення Володарсько-Волинської районної ради № 253 від 21.12.2012 року Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги. Тобто, позивачка фактично не змінила місце роботи, а була переведена з однієї установи до іншої у зв'язку з реорганізацією, де продовжує працювати до даного часу. З матеріалів справи слідує, що позивачка працюючи в Володарсько-Волинській ЦРЛ не використала відпустку за період роботи з 23.06.2009р. по 22.06.2010р., з 23.06.2010р. по 22.06.2011р., 23.06.2011р. по 22.06.2012р., 23.06.2012р. по 14.01.2013р., при переведенні їй не виплатили компенсацію за невикористану відпустку та грошова компенсація за дану відпустку не перерахована на рахунок Володарсько-Волинського центру первинної медико-санітарної допомоги, куди перевелася позивачка. Відповідно до вимог ч.3 ст.9 Закону України "Про відпустки" у разі, якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, повністю або частково не використав відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи. За правилами частин 1 та 3 статті 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпустки. У разі переведення його на роботу у інше підприємство така грошова компенсація за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке працівник був переведений. Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за невикористану відпустку провадиться згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року за №100, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати. Як слідує з довідки Володарсько - Волинської ЦРЛ [PERSON] була виплачена сума відпускних ЦПМСД в кількості 19 днів на суму 1287 гривень 63 копійки. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація за невикористану відпустку за період з 23.06.2009р. по 22.06.2010р., з 23.06.2010р. по 22.06.2011р., 23.06.2011р. по 22.06.2012р., 23.06.2012р. по 14.01.2013р. в сумі 6921 грн. 63 коп., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком, правильність якого перевірено в судовому засіданні та не спростовано позивачем. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку суд виходить із вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України, які передбачають стягнення середнього заробітку при звільненні працівника у разі наявності заборгованості з часу звільнення по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що позивачка не була звільнена з роботи, а переведення проведено у зв'язку з реорганізацією підприємства, тому вимога позивачки про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягає. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial