Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 30 липня 2010 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, між ними постійно виникають сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З серпня 2015 року шлюб між ними фактично припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від обовязку щодо утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами по справі не досягнуто. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяють йому утримувати дитину, інших дітей у відповідача не має. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, у звязку з чим позивач просить стягнути з [PERSON], на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, де просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, судовою повісткою з повідомленням. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №082812 від 30 липня 2010 року (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК №204224 від 29 лютого 2012 року /а.с.5/. У судовому засіданні встановлено, що \~сторони по справі разом не проживають. На цей час неповнолітня дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області №907 від 22.06.2017 року /а.с.21/. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач має регулярний фіксований дохід. Відповідач у судове засідання не зявився, доказів того, що має постійне місце роботи суду не надав, також будь-яких допустимих доказів на підтвердження свого матеріального становища, розміру щомісячного доходу суду першої інстанції не надавав. Не надала таких доказів і позивачка. Мати дитини [PERSON] є особою працездатного віку, документів про наявність будь-яких захворювань суду не надано. Відповідно до наданого до суду письмового пояснення матері відповідача [PERSON], на прохання сина вона у травні та червні 2017 року передавала кошти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. на підтвердження чого надала копії квитанцій /а.с.17-18/. Згідно довідки головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби від 30.06.2017 року №7840 станом на 30.06.2017 року виконавчі документи згідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та книг вхідної кореспонденції за останні 3 роки щодо стягнення аліментів з [PERSON], ід. № [NUMBER] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 04.01.2012р.н. на виконання до відділу не надходили /а.с.26/. \~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, у суді по справі доведені умови, передбачені ч. 1\~ст. 184 СК України, для визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, як і просила позивач. Відповідно до загальних норм права ст.ст.180,181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідач має доходи, які б давали йому можливість сплачувати 2 500 грн аліментів щомісячно. Згідно\~ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік"\~установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. Окрім сплати присуджених аліментів відповідач повинен забезпечити для себе умови проживання з огляду на визначений законом прожитковий мінімум однієї особи в розрахунку на місяць. За вимогами\~ст.60 ЦПК\~кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. в дохід держави. Крім того, сторони не позбавлені можливості у випадку зміни їх матеріального або сімейного стану звернутися до суду з відповідним позовом щодо зміни розміру або способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: partial