Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що вона разом зі своєю рідною сестрою - [PERSON] в жовтні 2017 року вирішили разом відпочити в Єгипті, Шарм Єль Шейх. 27.10.2017 року між позивачем та турагентом ФОП [PERSON] був укладений договір № 841499 на туристичне обслуговування. Відповідно до даного договору туроператор ТОВ «Туристична компані «Апекс Тур» забезпечує надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується прийняти та оплатити їх. Туристична подорож здійснюєтьея у складі двох осіб - [PERSON] та [PERSON] (сестра позивача). Країна призначення - Єгипет, Шарм Єль Шейх, термін подорожі з 29 жовтня 2017 року по 03 листопада 2017 року; транспортне обслуговування: літак. Загальна вартість туристичних послуг становила 26 000 тисяч гри. Вказана сума була сплачена позивачем в повному обсязі. 29 жовтня 2017 року для того, щоб дістатись до міжнародного аеропорту «Бориспіль» позивач з сестрою скористались послугами таксі, за ними приїхав автомобіль марки - Chery Jaggi, державний номерний знак: [NUMBER], власником якого є [PERSON]. Коли вони рухались по автомобільній трасі «Київ-Ковель», зі сторони ресторану «Корчма» виїхав автомобіль марки Ford, державний номерний знак: [NUMBER], який належить відповідачу.Цей автомобіль не надав перевагу автомобілю, в якому перебували Позивач та її сестра, тому відбувся удар в бік автомобіля. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29.12.2017 року по справі № 367/8993/17 відповідач був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. Постанова набрала законної сили. Відразу після ДТП Позивачеві викликали швидку медичну допомогу, що підтверджується Довідкою № 11024 від 29.10.2017 року, відповідно до вказаної довідки внаслідок ДТП позивач отримала пошкодження обох гомілок. Лікування травм було довготривалим, тому позивач була змушена взяти відпустку у зв'язку з медичними показаннями (травма після аварії) з 29.10.2017 р. по 27.12.2017 р. без збереження заробітньої плати . Після ДТП позивач тривалий час скаржилась на головні болі, тому була змушена звернутись до невролога та розпочати лікування головного болю та неврологічного розладу . Крім цього, поїздка позивачки з сестрою, яка була повністю оплачена скасувалась, кошти, які Позивачка заплатила за туристичні послуги їй не повернулись. У зв'язку із ДТП, яка виникла з вини відповідача, позивач змушена тривалий час відновлювати стан свого фізіологічного та психологічного здоров'я. Подія, що сталась завдала їй тривалого нервового напруження. Позивач постійно перебуває в стресі, після ДТП їй необхідно прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. позивачці необхідно шукати грошові кошти для поліпшення стану свого здоров'я. Позивач була позбавлена поїздки, якої довго чекала та на яку відкладала грошові кошти. Через необхідність грошових коштів для лікування у позивачки виникли борги. Неодноразові звернення до поліції та до суду негативно відображаються на мікрокліматі родини та на психологічному стані всіх членів родини позивачки. З'явились негативні психологічні почуття, самозвинувачення, зниження цінності для родини, порушення душевної рівноваги, необхідність психологічної перебудови, незручності та обмеження в своїх можливостях. Тому, вважає, що вищевказана моральна шкода, яку позивач оцінює в 20 000 грн. також має бути стягнута з відповідача у судовому порядку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 29.10.2017 року Позивач зазнала значної матеріальної та моральної шкоди, а саме: 1. Матеріальна шкода - втрата грошових коштів, що були витрачені на туристичну поїздку у сумі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень. 2. Моральна шкода - моральні та фізичні страждання, які Позивач отримала внаслідок ДТП у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. Позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] ІПН-[NUMBER] матеріальну шкоду у розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень.Стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] моральну шкоду у суммі 20000грн та судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову ,просила у позові відмовити,поскільки позивачу відшкодовано половину вартості путівки.Щодо іншої частини вартості путівки,то звернула увагу на ті обставини,що путівка була придбана на 2 осіб.Суду не було надано доказів тих обставин,що сестра позивача з поважних причин та з вини відповідача не використала путівку не полетіла на відпочинок.Також,суду не було надано доказів тих обставин,що сама позивач не мала можливості поїхати на відпочинок та використати путівку .Згідно наданих доказів вбачається,що позивач отримала лише забої гомілок,доказів тих обставин,що вона отримала інші травми,а також доказів тих обставин,що вона тривалий час перебувала на лікуванні у лікарні,до суду надано не було.Вважає,що позивач,після дорожньо-транспортної пригоди мала можливість та відповідний час для того,щоб полетіти на відпочинок згідно придбаної путівки.Представник також вважає,що позивач не надала до суду доказів тих обставин,що їй було спричинено з вини відповідача моральну шкоду та у чому саме дана моральна шкода полягає. 3-я особа [PERSON] у судове засідання не з»явилась,до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 3-я особа [PERSON] у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.. 128,130 ЦПК України. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши матеріали адміністративної справи № 367/8593/17,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено,що 27.10.2017 року між позивачем та турагентом ФОП [PERSON] був укладений договір № 841499 на туристичне обслуговування. Відповідно до даного договору туроператор ТОВ «Туристична компані «Апекс Тур» забезпечує надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується прийняти та оплатити їх. Туристична подорож здійснюєтьея у складі двох осіб - [PERSON] та [PERSON] (сестра позивача). Країна призначення - Єгипет, Шарм Єль Шейх, термін подорожі з 29 жовтня 2017 року по 03 листопада 2017 року; транспортне обслуговування: літак. Загальна вартість туристичних послуг становила 26 000 тисяч 29 жовтня 2017 року о 00 год. 30 хв. в смт. Гостомель на а/д Київ-Ковель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Chery н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В подальшому, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29.12.2017 року [PERSON], було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Також,у судовому засіданні було встановлено,що у автомобілі Chery н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] 29.10.2017р їхала позивач та її сестра [PERSON],які направлялись в аеропорт «Бориспіль» .Відразу після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачу була викликана швидка допомога. Довідкою травмпункту Ірпінської ЦМЛ за № 11024 від 29.10.2017 року було встановлено наявність у [PERSON] саден обох гомілок (а.с.28) Згідно позовної заяви позивач зазначає, що у зв'язку з зазначеною дорожньо-транспортною пригодою їй було спричинено матеріальну шкоду на 26000 гр і моральну шкоду на 20000грн.В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ті обставини,що нею була оплачена путівка на туристичну поїздку у розмірі 26 000 грн. і у зв»язку із тим,що вона отримала внаслілок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження,лікування було довготривалим,вона не змогла використати путівку і кошти, які вона заплатила за туристичні послуги їй не повернулись. Суд вважає вимоги позивача про відшкодування їй матеріальної шкоди у суммі 26000гр є безпідставними та такими,що не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.. 22 ЦК України «Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).» Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Особливістю такого механізму є те, що шкода завдається потерпілому не будь-якими діями, а саме діяльністю, яка підпадає під характеристику джерела підвищеної небезпеки (шкода заподіяна майну внаслідок механічних пошкоджень транспортного засобу; шкода заподіяна здоров'ю потерпілого - витрати на лікування, тощо). Позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів тих обставин,що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,яка сталася 29.10.2017р з вини відповідача [PERSON]А,позивачу було заподіяно матеріальну шкоду та в чому саме дана шкода полягає. У судовому засіданні було встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди позивач була оглянута лікарем травмпункту, виявлені садна обох гомілок,було рекомендовано амбулаторне лікування у поліклініці.При цьому до суду не було надано доказів тих обставин,що позивач у зв»язку із отриманими ушкодженнями потребувала довготривалого лікування,у зв»язку з чим вона не змогла використати оплачену туристичну поїздку. Позивач надала до суду ксерокопію амбулаторної карки хворого, (а.с.30).При вирішенні спору по суті суд не може прийняти до уваги даний доказ,поскільки із його змісту не вбачається із чиєї саме карки зроблено дану ксерокопію.Крім того, запис невропатолога про скарги на сильний головний біль зроблено 02.11.2017р і доказів тих обставин,що зазначений стан здоров»я позивача пов»язаний саме із травмою,отриманою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,яка сталася 29.10.2017р до суду надано не було. Щодо довідки(а.с.29) про те,що позивач у зв»язку із медичними показаннями з 29.10.2017р по 27.12.2017р перебувала у відпустці без збереження заробітної плати,то до суду також не було надано доказів тих обставин,що позивач мала відповідні медичні показання для тривалого перебування у відпустці і що вона у зазначений період проходила відповідне лікування. Також,у судовому засіданні було встановлено,що інший пасажир таксі [PERSON]-сестра позивача, взагалі не мала жодних ушкоджень після дорожньо-транспортної пригоди ,доказів тих обставин,що [PERSON] не використала туристичну поїздку саме з вини відповідача,до суду надано не було. Крім того,у судовому засіданні встановлено,що туроператор ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» відшкодував позивачу вартість туру у суммі 15 165гр 56 коп. (а.с.56).Дані обставини справи не заперечуються позивачем по справі. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.» Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладені обставини, суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про стягнення із відповідача матеріальної шкоди у суммі 26000грн. Позивач також просить стягнути із відповідача моральну шкоду у суммі 20000грн. Відповідно до ст.. 23 ЦК України « Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.» Відповідно до п 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 "Про судову практику відшкодування моральної(немайнової )шкоди,а саме п 9 даної постанови,згідно якого "Розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.Зокрема,враховується характер і тривалість страждань,стан здоров"я потерпілого,тяжкість завданої травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках."Ставлячи питання про відшкодування моральної шкоди позивач не надала до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин,що їй винними діями відповідача було заподіяно моральну шкоду,в чому саме полягає дана моральна шкода та який її розрахунок.Враховуючи викладене суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про стягнення із відповідача моральної шкоти у суммі 20000грн. На підставі ст.. 22,1166,1167,1187 ЦК України,

Outcome: dismissed