Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 150000 грн. моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що в результаті злочинних дій відповідача, які полягали в порушенні Правил дорожнього руху України та привели до вчинення 15.08.2012 року дорожньо-транспортної пригоди, йому було заподіяно тілесні ушкодження, що спричинило фізичний біль та моральні страждання: він переніс сім операцій та ще декілька операцій в майбутньому йому необхідно провести. Він довгий час перебував на стаціонарному лікуванні, потребував постійного стороннього догляду та пересувавсь лише за допомогою інвалідного візка.Надалі дозволена хода на милицях та за допомогою медичного ціпка. Рани до цього часу не загоїлись, лікування та реабілітація триватимуть ще невизначено довгий час. З часу ДТП він втратив працездатність та став інвалідом І-ї групи, в зв'язку з чим отримує мізерну пенсію, що привело до скрутного матеріального становища всю сім'ю.Через травми не має змоги належним чином допомагати дружині у вихованні їх спільних дітей. Відповідач після ДТП належним чином не турбувався про стан його здоров'я, лише вкінці 2012 року сплатив йому 11000 грн., що є досить незначними коштами для покриття його фізичних та моральних страждань. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному розмірі а також пояснив, що на даний час він є інвалідом ІІ-ї групи та, відповідно до довідки МСЕК, може працювати в створених умовах. Однак, оскільки він за професією є водієм, й працював лише водієм до моменту ДТП, на даний час він не може працювати. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, надіслав письмові заперечення, в яких вказував на те, що він в добровільному порядку відшкодував позивачу завдану йому матеріальну шкоду. Вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 150000 грн. є необґрунтованими. Крім того пояснив, що в нього на утриманні знаходиться троє малолітніх дітей, котрі потребують матеріальної підтримки та піклування. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позову з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідно до посвідчення водія позивачу відкрито всі категорії транспортних засобів, на керування якими видано посвідчення [NUMBER] Згідно копії трудової книжки позивач з початку трудової діяльності (13.12.2001 року) до 31.07.2012 року працював водієм, крім періоду з 30.09.2003 року по 01.11.2003 року, коли працював вантажником. Відповідно до вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.09.2013 року, в результаті порушення [PERSON] п. 10.1, 16.13 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, у ході якої [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. За вказаним вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286,ст. 75 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з іспитовим строком тривалістю 1 рік. Як вбачається з виписного епікризу № 22330 та виписного епікризу № 5806 [PERSON] проведено п'ять операцій, що спричинені заподіянням останньому тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди 15.08.2012 року. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 10.12.2013 року, [PERSON] з 11.12.2012 року встановлена І група інвалідності. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 02.12.2013 року, [PERSON] з 01.01.2014 року встановлена ІІ група інвалідності. Відповідно до Страхового акта № 6407.08.12 АВ/2доплата-3 від 09.08.2013 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту ПАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» відшкодована [PERSON] шкода майну та здоров'ю на загальну суму 43645,83 грн. З огляду на зміст ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до абз. 4 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.05.1995 року «Про судову практику у справу відшкодування моральної (немайнової) шкоди», встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що постраждалий за професією є водієм, а в наслідок ДТП втратив можливість працювати за фахом, переніс складні медичні операції, перебуваючи в лікарні був дуже схвильований за долю свою, своєї дружини, неповнолітнього сина та ще ненародженої доньки, постраждалий став інвалідом 2 групи, має обмеження у русі та фізичних навантаженнях, пересувається за допомогою ціпка, позивач душевно страждає з приводу відсутності можливості забезпечувати матеріально потреби своєї сім'ї та допомагати дружині по господарству. Звичний спосіб життя позивача зруйновано. Також суд враховує, що відповідач є батьком трьох неповнолітніх дітей. З таких підстав, зазначені в позовній заяві обставини заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди повністю доведені в судовому засіданні. Однак, з урахуванням всіх обставин справи, розмір моральної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, повинен становити 50000 грн., оскільки саме ця сума, на думку суду, є еквівалентною моральним стражданням позивача та відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: partial