Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач ЖБК №300 «Автомобіліст-11» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті за витрати по експлуатації та ремонту будинку і квартири та стягнення заборгованості по сплаті за комунальні послуги за період з листопада 2008 року по жовтень 2013 року у сумі 16604,05 грн. У судовому засіданні представник позивача Нікітіна Т.Г. уточнила позовні вимоги шляхом зменшення позовних вимог та виключення платежу за листопад 2008 року, пояснила суду, що відповідачі зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS], однак сплачувати комунальні послуги та витрати по експлуатації та ремонту будинку і квартири в добровільному порядку відмовляються, тому в них утворилася заборгованість за період з грудня 2008 року по жовтень 2013 року у сумі 16228,73 гривні, просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги ЖБК №300 «Автомобіліст-11» не визнала, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, суду пояснила, що не згодна з сумою заборгованості, оскільки позивачем в особі голови ЖБК та бухгалтера не надаються рахунки на сплату послуг та не надаються акти звірки по сплаті користувачів, про що вона неодноразово зверталась з заявами до правоохоронних органів, не провадиться ремонт будинку, який знаходиться в занедбаному стані, що підтверджується наданими суду фотознімками. За комунальні послуги вона сплачувала нерегулярно, в залежності від наявності коштів, про наявність боргу з 2008 року їй було відомо, однак вона його не сплачувала, а робила переплату наперед. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що квартплату особисто не сплачували, розрахунками та сплатою платежів займалась мати - [PERSON], позовні вимоги визнали частково в межах трирічного строку позовної давності. Розглянувши матеріали справи, вислухав пояснення сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що згідно довідки ЖБК №300 «Автомобіліст-11», відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території між ЖБК №300 «Автомобіліст-11» та [PERSON], яка є власником квартири, укладено 01.06.2013 року Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з грудня 2008 року по жовтень 2013 року борг відповідачів складає 16228,73 гривні. Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені договором або законом строки. Відповідно до положень ч. 3 ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Утримання будинку та прибудинкової території, проводиться з метою збереження та належного безпечного функціонування житла (освітлення сходових клітин, прибирання прибудиноковї території, дератизацію, дезінфекцію підвалів, обслуговування димовентиляційних каналів, підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, адміністративні витрати) які відповідачі несуть незалежно від того проживають чи ні в будинку чи квартирі всі мешканці, користуються вони цими послугами чи ні. Таким чином, згідно наведених норм закону споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Також, споживач не може самостійно, на власний розсуд, визначати суму оплати за житлово-комунальні послуги. Утримання будинків і прибудинкових територій це є господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Таким чином, оплату послуг з утримання будинків і прибудинкових територій зобов'язані здійснювати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир, та нежилих приміщень. У відповідності до п.17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкової територією, затвердженими Постановою КМУ №572 від 08.10.1992р., власники квартир зобов'язані щомісячно вносити плату за обслуговування та ремонт будинку. Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 N 560, передбачено, що розмір тарифів (нормативних витрат, пов'язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) визначається згідно з Типовим переліком послуг та по кожному будинку окремо, залежно від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій. Ці витрати не залежать від того, чи проживає особа у квартирі (власник або наймач), чи ні. Це витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі як споживачі житлово-комунальних послуг від отримання таких послуг в установленому законом порядку не відмовлялися, а тому зобовязані своєчасно оплачувати отримані комунальні послуги, та платежі за утримання будинку та прибудинкової території, які проводяться з метою збереження та належного безпечного функціонування житла (освітлення сходових клітин, прибирання прибудинкової території, дератизацію, дезінсекцію підвалів, обслуговування димовентиляційних каналів, підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, адміністративні витрати, тощо) і які відповідачі несуть незалежно від того, являються вони співвласниками квартири, її наймачем або членами сім'ї наймача у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги позивачем розраховані, а відповідачами не спростовані, за період з грудня 2008 року по жовтень 2013 року споживачі послуги отримували, будь-яких претензій щодо їх якості постачальнику не заявляли, від послуг в установленому законом порядку не відмовлялись, не оспорювали розмір нарахованих платежів, тому заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку. По справі не встановлені підстави для звільнення відповідачів від оплати нарахованої заборгованості за вказаний період часу, яка складається з витрат на утримання будинку, плати за водо-, тепло- і газопостачання, адміністративних витрат, фотозмінки (а.с. 92-96) подані відповідачем суд не бере до уваги, оскільки не відомо коли зроблені ці фотографії, в якому саме будинку. Крім того як пояснила відповідач, вони зроблені під час розгляду справи в суді, що не стосується спірного періоду. Невиконання відповідачами обовязку укласти з ЖБК договір про надання житлово-комунальних послуг не звільняє їх від обовязку оплатити отримані послуги. Ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність у три роки. Згідно із ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Розрахунки заборгованості відповідачами не спростовані, із копії особистого рахунку відповідачів вбачається, що у період з грудня 2008 року до травня 2010 року відповідачі жодних платежів не здійснювали, а з червня 2010 року сплачували періодично, що не свідчить про сплату заборгованості, а може свідчити про внесення періодичних платежів за конкретні місяці з переплатою (а.с.13). Враховуючи пояснення відповідача [PERSON], яка пояснила суду, що нею не сплачувався борг за період з грудня 2008 року, а інколи робились переплати наперед, та пояснення відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які взагалі проплат не робили, та борг визнали в межах трьохрічного сроку позовної давності, суд вважає не доведеними обставини про визнання ними боргу та переривання перебігу позовної давності, а тому вся заборгованість в межах строку позовної давності підлягає стягненню з відповідачів, які є споживачами цих послуг. За таких обставин суд вважає, що з відповідачів на користь ЖБК підлягає стягненню заборгованість в межах трирічного строку позовної давності з дня звернення позивача до суду, тобто з грудня 2010 року по жовтень 2013 року в сумі 2983,34 грн. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору та витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, підтверджених квитанцією про сплату ПП «Юридична фірма «Фортеця права» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 409,36 грн. (тобто 18,38% задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial