Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності на будинковолодіння в с. Глушківці Ярмолинецького району, вул. Гагаріна, 4, яке належало її дідові [PERSON], що помер 09.05.1990 р., було успадковане її матірю [PERSON], яка померла 22.05.2002 р.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що мати позивача прийняла спадщину після смерті свого батька шляхом вступу у володіння, однак, своїх спадкових прав не оформила. Позивач прийняла спадщину, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса. Однак, свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця отримати позивач не зміг в силу відсутності правовстановлюючих документів на будинковолодіння на імя як [PERSON], так і [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Ствердив, що після смерті діда спадкова справа не заводилась, інші спадкоємці відсутні. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач довідкою №265 від 09.02.2017 р. позов визнав, просив розглядати справу у відсутності представника. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення суд встановив наступне. 09.05.1990 р. у віці 71 рік в с. Глушківці помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-БВ№290467 від 15.12.2016 р.. На дату смерті він був зареєстрований в [INFO], що підтверджується довідкою виконкому Глушковецької сільської ради №266 від 09.02.2017 р.. На даний час зареєстрованих осіб у цьому будинку не має. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження V-УР№1116853 від 14.06.1963 р., свідоцтвом про укладення шлюбу І-БВ№312989 від 12.08.1975 р.. Відтак, згідно із ст. 529 ЦК УРСР в редакції, чинній на час існування відповідних відносин, [PERSON] належить до спадкоємців першої черги за законом. Доказів існування інших спадкоємців [PERSON] суду не надано, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується архівною довідкою Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №161/01-18 від 25.01.2017 р.. Згідно із ст. 549 ЦК УРСР в редакції, чинній на час існування відповідних відносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Довідкою виконкому Глушковецької сільської ради №143 від 19.01.2017 р. підтверджується, що [PERSON] прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном. Однак, свої спадкові права не оформила, відповідно до архівної довідки від 25.01.2017 р. спадкова справа після смерті [PERSON] в 1990-2004 р.р. не заводилась. [PERSON] померла 22.05.2002 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-БВ№179839 від 11.06.2002 р.. [PERSON] є її донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження І-БВ№477270 від 31.10.1979 р., свідоцтвом про одруження І-БВ№048276 від 27.08.1999 р., а відтак і спадкоємцем першої черги за законом. Доказів існування інших спадкоємців відповідної черги суду не надано. Згідно із ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З матеріалів спадкової справи №819-04 вбачається, що за заявою позивача 28.12.2004 р. було заведено спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Позивач покликається на те, що до смерті [PERSON] належало будинковолодіння в с. Глушківці, вул. Гагаріна, 4, яке шляхом вступу у володіння було успадковане її матірю. Згідно із технічним паспортом, складеним на 11.12.2016 р., це будинковолодіння побудоване у 1950 р. та складається із житлового будинку літ. А-1 загальною площею 60,5 кв.м., гаражу літ. Б загальною площею 60,6 кв.м., літньої кухні літ. В загальною площею 28,2 кв.м., підвалу літ.в загальною площею 13,3 кв.м., сараю літ. Г загальною площею 20 кв.м., сараю літ. г загальною площею 2,8 кв.м., убиральні літ. г1 площею 1,8 кв.м., огорожі 1-2. Однак, право власності на це будинковолодіння за спадкодавцем не реєструвалось, що підтверджується відповідним записом у довідці - характеристиці обєкту нерухомого майна, виданій КП «Ярмолинецьке бюро технічної інвентаризації» від 14.12.2016 р. №953. З довідки виконкому Глушковецької сільської ради №266 від 09.02.2017 р. вбачається, що спірне будинковолодіння до смерті належало [PERSON], на даний час у будинку ніхто не зареєстрований. В оформленні спадкових прав позивача на спірне будинковолодіння постановою державного нотаріуса Ярмолинецької районної державної нотаріальної контори №130/02-31 від 08.02.2017 р. було відмовлено тільки з підстави відсутності у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. З технічного паспорту вбачається, що спірне будинковолодіння було збудоване у 1965 1980 р.р. На відповідний період державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що власником спірного будинковолодіння на момент смерті був [PERSON], це майно успадкувала [PERSON] і згодом це майно було успадковане позивачем. Факт належності спірного будинковолодіння лише спадкодавцю визнаний відповідачем у довідці №265 від 09.02.2017 р. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позов слід задовольнити, у звязку із чим, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved