Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача кошти у розмірі 34292,09 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 22 грудня 2014 року по а/д Житомир - М. Подільськ в напрямку м. Житомира, автомобілем марки «ГАЗ 33023», д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований позивачем автомобіль марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , договір страхування № 250591086.14, під керуванням водія [PERSON] , отримав механічні ушкодження. Відповідно до довідки ДАІ про ДТП та постанови Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2015 року ДТП мала місце з вини відповідача. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобіля, було складено звіт № 1006 від 12 січня 2015 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] складає: 101540,83 грн. На умовах договору страхування страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, тому на підставі рахунку № СА-000000381 від 15 січня 2015 р. ТОВ «Світ-Авто», рахунку № 2866 від 25 грудня 2014р. ТОВ «СОС Сервіс Україна», відповідно до страхового акту № 127373 від 14 квітня 2015р. було сплачене страхове відшкодування у розмірі 84292,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3039 від 17 квітня 2015 р. Автомобіль марки «ГАЗ 33023», д.н.з [NUMBER] був забезпечений, а цивільно-правова відповідальність відповідача, на момент ДТП, була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/1710942, відповідно до умов якого ліміт страхової відповідальності ВАТ «НАСК «Оранта» становить 50000,00 грн., франшиза 0,00 грн. Враховуючи те, що розмір заподіяних відповідачем збитків, перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом № АІ/1710942, то відповідно до ст. 1194 ЦК України на відповідача покладається обов`язок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою сумою (лімітом відповідальності) в розмірі 34\~292,09 грн. 15.04.2019\~року відповідачем\~подано до\~суду заяву\~про застосування\~строку позовної\~давності,\~у якій\~відповідач вказав,\~що подія\~дорожньо-транспортної\~пригоди мала\~місце 22.12.2014\~року,\~і про\~таку подію,\~яка визнана\~ПАТ «АСК\~«ІНГО Україна»\~страховим випадком,\~страхувальник ТОВ\~«Перша лізингова\~компанія» повідомив\~страховика 22\~грудня 2014\~року.\~Згідно постанови\~Богунського районного\~суду м.\~Житомира від\~21\~січня 2015\~року по\~справі №\~295/101/15-п\~відповідача було\~визнано винним\~у вчиненні\~ДТП, однак ПАТ\~«АСК «ІНГО\~Україна» заявило позовні вимоги 19 грудня 2018 року, та трирічний строк для заявлення вимоги про відшкодування шкоди мав перебіг в період з 23 грудня 2014 року по 22 грудня 2017 року. Крім того, страхове відшкодування було виплачено страхувальнику ТОВ «Перша лізингова компанія» згідно платіжного доручення від 17 квітня 2015 року, тому є підстави для застосування до заявлених позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності. На підставі викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. У заяві також просив розгляд справи проводити без його участі. Від представника позивача Гаркуши Г.В. надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у заяві про застосування наслідків спливу строку позовної давності просив розгляд справи проводити без його участі. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що 22.12.2014 року о 18 год. 20 хв. громадянин [PERSON] , керував автомобілем марки «Газ 33023», д.н.з. [NUMBER] , по а/д Житомир - М. Подільськ в напрямку м. Житомира, не вибрав\~ безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Хюндай", д.н.з. [NUMBER] , який рухвався попереду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди два автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 23.01.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. (а.с. 45, 47). Згідно звіту № 1006 від 12 січня 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , складає: 101540,83 грн. (а.с. 48-83) Відповідно до страхового акту № 127373 від 14 квітня 2015р. ПРАТ «АСК «Інго-Україна» було сплачене страхове відшкодування ТОВ «Перша лізингова компанія» у розмірі 84292,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3039 від 17 квітня 2015 р. (а.с. 85, 86) Позивач зазначає, що автомобіль марки «ГАЗ 33023», д.н.з [NUMBER] , був забезпечений, а цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/1710942, відповідно до умов якого ліміт страхової відповідальності ВАТ «НАСК «Оранта» становить 50000,00 грн., франшиза 0,00 грн. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягають кошти у сумі 34292,09 грн., яка є різницею між сумою виплаченого срахового відшкодування та лімітом страхової відповідальності ВАТ «НАСК «Оранта». У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку завданої шкоди, згідно з положеннями\~ст. 993 ЦК України,\~ст.\~27 Закону України "Про страхування"\~позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст.\~27\~Закону України\~«Про страхування» та ст.\~993\~Цивільного кодексу\~України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з положеннями\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 1 ст.\~1194\~Цивільного кодексу\~України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, позивачем правомірно пред`явлено вимогу до відповідача про відшкодування шкоди у порядку регресу, вимоги позивача є обгрунтованими. Разом з тим, нормою ч. 3 ст. 267 ЦК встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Відповідачем було подано заяву про застосувати наслідків спливу строків позовної давності до правовідносин, які є предметом цієї справи, у зв`язку з чим просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність \~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За частинами першою, шостою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ПАТ «АСК «Інго Україна» виплатило власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] - ТОВ «Перша лізингова компанія» страхове відшкодування за договором страхування № 250591086.14 у розмірі 84292,09 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 3039 від 17.04.2015 року (а.с. 86), отже, за приписами ст. 261 ЦК України, з цього моменту у позивача виникло право на позов, однак з позовом до суду ПАТ «АСК «Інго Україна» звернулося лише 22.12.2018 року (а.с. 88), тобто після спливу трирічного строку загальної позовної давності, встановленого 257 ЦК України. Частиною четвертою\~статті 267\~ЦК України\~визначено,\~що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди задоволенню не підлягає у зв`язку з пропуском позивачем терміну позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається позивача.

Outcome: dismissed