Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач у справі [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/7789/18 за позовом [PERSON] до регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях про визнання права власності в порядку набувальної давності. В обґрунтування заяви вказує, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2019 року в задоволенні позову було відмовлено за необґрунтованістю. Підставою для прийняття вказаного заочного рішення були встановлені судом обставини. В своїй заяві позивач посилається як на нововиявлені на ряд обставин. Так, нововиявленою обставиною, на його думку, є те, що будинок [ADDRESS] , не є аварійним та ніколи не вилучався із цивільного обігу у якості об`єкту цивільних прав. Так, згідно із матеріалами Акту перевірки стану збереження державного житлового фонду у 2014 році будинок перебував у задовільному стані та використовувався за призначенням. У листопаді 2019 р., вже після прийняття судом рішення, позивачем було отримано лист від ПП «Суми-Южана», у якому зазначеним підприємством 27.11.2019р. було поінформовано про усунення технічної помилки, яка у свою чергу призвела до неправильної інтерпретації судом наведених у Звіті № 01-05-18-ТЗ висновків. Ця нововиявлена обставина має важливе значення для розгляду справи по суті. Відповідно до наданих роз`яснень, щодо виправлення технічної помилки Будинок №5 в станом на момент його обстеження у грудні 2018 році не був аварійним. Будинок віднесено до категорії технічного стану 3, що допускає наявність окремих конструкцій категорії відповідальності В з технічним станом категорії "4" за умови відсутності небезпеки від них для життя і здоров`я людей, майна та довкілля. Будинок № 5в не придатний для нормальної експлуатації, а не будь-якої експлуатації взагалі. Такі будинки «...слід використовувати до відновлення їх експлуатаційної придатності за обмеженим режимом експлуатації» (п. 6.5 ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016). Таким чином ДБН прямо вказують на те, що такі будинки мають використовуватись (тобто вони є придатними для використання у якості житла), але із певним визначеним законом режимом використання. 13.03.2020 р. позивач отримала копію листа уповноваженого представника ОАО «Сумихімпром», у якому зокрема йдеться про існування в межах земельної ділянки, на якій розташовані всі будинки (у т.ч. і будинок № 5в ) домоволодіння № 5 об`єкту незавершеного будівництва, яке ОАО «Сумихімпром отримало як правонаступник ДП ВО «Хімпром» в момент реорганізації. Цей факт доводить, що під час розмежування земель державної і комунальної власності земельна ділянка на якій розташовані об`єкти державного житлового фонду (в т.ч. і Будинок № 5в) і об`єкт незавершеного будівництва ОАО «Сумихімпром» до комунальної власності не передавались. Земельна ділянка залишається у державній власності і сьогодні. Про всі ці обставини позивач дізналася в лютому-березні 2020 року, тобто їй та суду не було про них відомо на час прийняття рішення. У зв`язку з цим вона звернулася до суду із даною заявою, оскільки вважає, що рішення суду підлягає перегляду. Учасники справи, повідомлені судом про час і місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача в письмовій заяві зазначає, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та задоволення позовних вимог. На думку суду, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду даної заяви. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2019 року в задоволенні позову було відмовлено за необґрунтованістю. Підставою для прийняття вказаного рішення було були встановлені судом обставини. Так, суд дійшов висновку, що родина позивача, починаючи з 2002 року, залишилася єдиною родиною, яку не було відселено із житлового будинку № 5 в на підставі рішення виконкому Сумської міської Ради трудящих № 15 від 15.01.1987р., ремонт якого не здійснювався, і будинок перебуває в незадовільному стані. Житловий будинок [ADDRESS] до комунальної власності на даний час не переданий і належить державі. Сумська міська рада не приймає до комунальної власності житловий будинок № 5в , який знаходиться в незадовільному технічному стані. [PERSON] замовила обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану, яким було встановлено, що будинок вимагає невідкладного капітального ремонту та є непридатним до експлуатації. Фактичний стан фундаменту, несучих стін і конструкцій будинку свідчать про існування реальної загрози руйнування всієї будівлі в цілому, що унеможливить її відновлення в майбутньому. Рішенням Сумської міської ради від 25.07.2018 № 3660-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24 вересня 2014 року № 3563-МР «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Суми об`єктів житлового фонду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області» надано згоду на передачу до комунальної власності об`єктів житлового фонду, а саме: неприватизовані квартири, зокрема, що знаходяться по [ADDRESS] . Вказане рішення СМР не виконане. Судом під час розгляду справи було встановлено також, що нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 255,2 м кв. із усіма належними до нього господарськими будівлями і спорудами: погребом - літера «В» (площею 6,0 м.кв.) і фундаментом сараю - літера «Б» (15,9м.кв.), перебуває в державній власності. З 1993 року вказаний будинок визнаний аварійним та вирішено терміново відселити мешканців у зв`язку із існуючою загрозою для їхнього життя. Таким чином, будинок не може вважатися житлом в розмінні ст. 29, 379 ЦК України, та, оскільки є непридатним для проживання, відповідно до ст. 7 ч. 2 ЖК УРСР підлягає зносу. Суд в рішенні зазначив також, що позивач заявляє вимогу про визнання права власності саме на житловий будинок з господарськими будівлями, тобто для свого проживання у ньому. На думку суду, позивач повинен бути відселений з вказаного будинку з наданням іншого житла, оскільки подальше проживання у ньому загрожує життю. Крім того, при вирішенні спорів про визнання права власності за набувальною давністю йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння чи користування, проте не у власність. В даній справі судом було встановлено, що позивач є наймачем квартири [NUMBER] у вказаному будинку, тобто користується нею на підставі договору найму, що підтверджується наведеними вище доказами, отже, не можна стверджувати про безтитульне володіння. Крім того, в будинку знаходяться чотири квартири, позивач більше 10 років володіє та користується лише квартирою [NUMBER] , проте, заявляє вимогу про визнання за нею права власності на весь будинок та господарські споруди, розташовані на земельній ділянці, яка належить до земель комунальної власності та не перебуває ані в користуванні, ані у власності позивача. Саме з цих підстав у їх сукупності суд відмовив в задоволенні позову (а.с.187-195). До заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами позивачем додано ряд документів, які мають бути прийнятті до уваги судом в якості доказів. Так, згідно з листом від ПП «Суми-Южана», зазначеним підприємством 27.11.2019 р. було поінформовано [PERSON] про усунення технічної помилки, яка у свою чергу призвела до неправильної інтерпретації судом наведених у Звіті № 01-05-18-ТЗ висновків (а.с.14 т.2). Ця нововиявлена обставина має важливе значення для розгляду справи по суті. Відповідно до наданих роз`яснень, щодо виправлення технічної помилки Будинок №5 в станом на момент його обстеження у грудні 2018 році не був аварійним. Будинок віднесено до категорії технічного стану 3, що допускає наявність окремих конструкцій категорії відповідальності В з технічним станом категорії "4" за умови відсутності небезпеки від них для життя і здоров`я людей, майна та довкілля. Будинок № 5в не придатний для нормальної експлуатації, а не будь-якої експлуатації взагалі. Такі будинки «...слід використовувати до відновлення їх експлуатаційної придатності за обмеженим режимом експлуатації» (п. 6.5 ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016). Таким чином ДБН прямо вказують на те, що такі будинки мають використовуватись (тобто вони є придатними для використання у якості житла), але із певним визначеним законом режимом використання. 13.03.2020 р. позивач отримала копію листа уповноваженого представника ОАО «Сумихімпром», у якому зокрема йдеться про існування в межах земельної ділянки, на якій розташовані всі будинки (у т.ч. і будинок № 5в ) домоволодіння № 5 об`єкту незавершеного будівництва, яке ОАО «Сумихімпром отримало як правонаступник ДП ВО «Хімпром» в момент реорганізації. Цей факт доводить, що під час розмежування земель державної і комунальної власності земельна ділянка на якій розташовані об`єкти державного житлового фонду (в т.ч. і Будинок № 5в) і об`єкт незавершеного будівництва ОАО «Сумихімпром» до комунальної власності не передавались. Земельна ділянка залишається у державній власності і сьогодні (а.с.13 т.2). Судом встановлено, що дійсно при розгляді справи вказані докази не були відомі позивачу та не враховані судом. Таким чином, вищезазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у спорі. При цьому суд враховує, що наявна у матеріалах справи сукупність доказів, доводить, що [PERSON] заволоділа усім будинком [ADDRESS] . Жодного титульного права на зазначений будинок у позивачки не було. Усі власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку до якого належать серед іншого будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території. Заволодівши будинком, [PERSON] одноосібно заволоділа і всіма належними до нього господарськими будівлями і спорудами. Будинок, згідно з актом перевірки від 26.03.2014 року (а.с.9-11 т.2) перебуває в задовільному стані, використовується за призначенням, а отже, може вважатися житлом в розмінні ст. 29, 379 ЦК України, та, оскільки є непридатним для нормальної, його слід використовувати до відновлення експлуатаційної придатності за обмеженим режимом експлуатації. Відповідно до ч.2 п.3 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами; підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно п. 4 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Суд вважає доводи заявника про перегляд рішення за нововиявленими обставинами обґрунтованими. Згідно з вимогами ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. Частиною 4 п.1ст.429 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду. Таким чином, враховуючи встановлені у справі нововиявлені обставини, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення суду від 04.11.2019 року слід скасувати. Надаючи оцінку усім зібраним у справі доказам, суд постановляє нове рішення про повне задоволення позовних вимог. Необхідно визнати за [PERSON] право власності в порядку набувальної давності на нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] літерою А-1 на схематичному плані земельної ділянки відповідно до технічного паспорту будинку, інвентарна справа № 181 , виготовленого ТОВ «Перше БТІ» 26.11.2018р., загальною площею 255,2 м кв. із усіма належними до нього господарськими будівлями і спорудами: погребом - літера «В» (площею 6,0 м.кв.) і фундаментом сараю - літера «Б» (15,9м.кв.).

Outcome: approved