Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Представник Позивача - [PERSON] звернувся в суд 03.02.2016 року з позовом про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивував тим, що 13 жовтня 2014 року померла мати Позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй: земельну ділянку площею 0,6 га згідно державного акту на право приватної власності на землю ЯИ № 699791, та земельну ділянку площею 3,14 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 492827, які розташовані на території Новоселицької сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини, позивачу нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку площею 3,14 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 492827, у зв"язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про належність зазначеної земельної ділянки [PERSON]. У зв"язку з цим, Позивач просить визнати за ним право власності за законом на земельну ділянку площею 3,14 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 492827, яка розташована на території Новоселицької сільської ради та належала його матері [PERSON] галині Юхимівні, що померла 13.10.2014 року. Позивач в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, якою підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд слухати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив до суду клопотання, в якому просить суд слухати справу без його участі, заперечень проти заявлених позовних вимог не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені слідуючі обставини. 13 жовтня 2014 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І- ЖД № 387582 (а.с.8). На праві приватної власності їй належала земельна ділянка № 1173, розміром 3,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоселицької сільської ради згідно державного акту серії Р2 № 492827 від 06.08.2002 р. (а.с.9). [PERSON] Анатолієвич являється сином померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ОЛ № 176393 (а.с.12) та спадкоємцем за законом. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, позивачу нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на неї, про що свідчить письмова відповідь нотаріуса (а.с.13). Копією довідки Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області (а.с.14) зазначено, що [PERSON] та його мати [PERSON] проживали разом по день її смерті та вели спільне господарство. Приймаючи рішення, суд виходить з наступного. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, але відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на зазначену земельну ділянку перешкоджає Позивачеві оформити свої спадкові права на неї, а тому за ним має бути визнано право власності на земельну ділянку в судовому порядку. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивач може лише в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved