Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018 у справі (№ 199/6255/17) за позовом Дніпровської міської ради до [PERSON] , де третя особа Департамент економіки, фінансів та міського бюджету про визнання договору укладеним позовні вимоги задоволено: визнано укладеним договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра між Дніпровською міською радою та гр. [PERSON] щодо кафе за адресою: [ADDRESS] . Зазначене судове рішення постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 від 27.02.2018 залишено без змін. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, предметом зазначеного договору є здійснення оплати забудовником величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету у зв`язку з фактичним розміщенням кафе за адресою: [ADDRESS] . Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради є правонаступником фінансово-економічного департаменту міської ради та діє на підставі Положення про департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 31.01.2018 № 31/29. Відповідно до п.п. 3.3.11, 3.3.12 вищевказаного Положення департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради здійснює моніторинг за надходженням коштів пайової участі до спеціального фонду міського бюджету, готує звернення до замовників (забудовників), якими порушено виконання договірних зобов`язань з пайової участі та передає їх до департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради для подальшої роботи. Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста затверджено рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 № 6/11, у подальшому зазначений порядок викладений у новій редакції згідно з рішенням міської ради від 29.07.2011 № 5/14, який є чинним на момент звернення до суду. Істотними умовами договору є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Величина пайової участі визначена у договорі згідно з розрахунком, визначеним у додатку № 1 до договору, та становить 54 178, 44 грн. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором (п. 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 27.03.2012 за № ДП 11212046057 об`єкт « [ADDRESS] » введений в експлуатацію. Згідно з графіком сплати забудовником пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра (додаток № 2 до договору про пайову участь) кошти пайової участі повинні бути сплачені протягом п`яти робочих днів з моменту укладення договору. Позивач вказує, що відповідно до постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради листами від 24.09.2018 вих. № 10/15-638; від 03.10.2018 № 10/15-664 звернувся до [PERSON] (відповідача) щодо термінової сплати коштів пайової участі, які визначені в договорі по об`єкту: « Будівництво Кафе [ADDRESS] », що введено в експлуатацію декларацією від 27.03.2012 за №ДП 11212046057, проте згідно з інформацією департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, зазначеною у листі від 18.10.2018 № 10/13-700, до теперішнього часу [PERSON] кошти пайової участі не сплачено. На переконання позивача, вказана обставина свідчить про порушення відповідачем істотних умов договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної політики. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 57 349, 73 грн., з яких: 54 178, 44 грн. - заборгованість зі сплати основного зобов`язання за договором пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра, пеня в розмірі 1 977,14 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 164,76 грн., інфляція в розмірі 1 029,39 грн. Відповідач позов не визнав, та згідно з поданим відзивом п. 3 ст. 40 пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка вказує, що: порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. До пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: 6) об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури. На переконання відповідача, з наведеного вбачається, що п. 3. ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у даному випадку не підлягає застосуванню, так як вказаний пункт та стаття набрали чинність з 01.01.2013 року, але як зазначено в позові позивача, що в процесі позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради від 19.06.2015 року інспекторами Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області було надано копію декларації від 27.03.2012 року за № ДП 11212046057 про готовність об`єкта - " Будівництво кафе [ADDRESS] " до експлуатації. Також відповідач у поданому відзиві зазначає, що згідно з наданою Дніпровською міською радою інспекторам Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області декларації від 27.03.2012 року за № ДП 11212046057 про готовність об`єкта - " Будівництво кафе [ADDRESS] " до експлуатації, в якої наявний підпис начебто відповідача [PERSON] у дійсності йому не належить. Ця Декларація у відповідача викликає сумніви в її достовірності, так як 1 квітня 2008 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за позовом [PERSON] до ТОВ «Стройінвест», територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради за справою № 2-502/08 р. «Про визнання права власності на будівлю», було винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені, а саме Ленінський районний суд м. Дніпропетровська визнав за [PERSON] право власності на збудоване спорудження кафе, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, відповідно до вказаного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська кафе було введено в експлуатацію 1 квітня 2008 року, з подальшим оформленням необхідних дозвільних документів по обслуговуванню клієнтів. Крім того, маючи вказане рішення суду [PERSON] не бачив необхідності в оформленні Декларації від 27.03.2012 року за № ДП 11212046057 про готовність об`єкта «Будівництво Кафе по [ADDRESS] . Дніпропетровськ» до експлуатації, а наявні на даному документі підписи, нібито виконані [PERSON]., ним не робилися. Відповідачем у своєму відзиві також звернуто увагу на те, що будівля кафе, розташованого за адресою: вул. Коробова, будинок 3 К, м. Дніпропетровськ, на підставі договору дарування серії ДРТ № 484591, реєстр 1819 від 26.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. [PERSON]. подарована [PERSON] . Крім того, повідомив, що 21.11.2012 між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу серії ВТА № 908116, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зеніковой М.С за № 1942 р., згідно якого будівля кафе, розташованого за адресою [ADDRESS], перейшла у власність [PERSON] , тобто він - [PERSON] (відповідач) з 26.07.2012 року не є власником будівлі кафе, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що всі доводи, наведені відповідачем у відзиві, не стосуються предмету даного спору про стягнення заборгованості по договору. Питанням щодо правомірності застосування норм ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», декларації від 27.03.2012 за № ДП 11212046057 про готовність об`єкта « Будівництво Кафе [ADDRESS] » до експлуатації, зміни власника об`єкту нерухомого майна за вищевказаною адресою, тощо була надана відповідна правова оцінка в процесі розгляду цивільної справи № 199/6255/17, в якій заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.09.2018, позовні вимоги задоволено, визнано укладеним договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра між Дніпровською міською радою та [PERSON] щодо кафе за адресою: [ADDRESS] . На переконання представника позивача, жодного заперечення по суті позовних вимог справи, що розглядається провадженні, відповідачем не надано. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст. 76 - 80 ЦПК України, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.09.2018, задоволено позовні вимоги Дніпровської міської ради: визнано укладеним договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра між Дніпровською міською радою та [PERSON] щодо кафе за адресою: [ADDRESS] (а.с.85-89, 71-84). Згідно розрахунку внеску пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра забудовник (відповідач) повинен сплатити кошти пайової участі в сумі 54178,44 грн. (додаток № 1 до договору про пайову участь) та згідно з графіком сплати забудовником пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра (додаток № 2 до договору про пайову участь) кошти пайової участі повинні бути сплачені протягом п`яти робочих днів з моменту укладення договору. На виконання рішення суду Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради листами від 24.09.2018 за вих. № 10/15-638; від 03.10.2018 за № 10/15-664 звернувся до [PERSON] (відповідача) щодо термінової сплати коштів пайової участі, які визначені в договорі по об`єкту: « Будівництво Кафе [ADDRESS] », що введено в експлуатацію декларацією від 27.03.2012 за №ДП 11212046057 (а.с.18-21). Згідно з п.п. 5.2, 5.3 договору про пайову участь забудовник несе повну відповідальність за надання достовірних даних, на підставі яких здійснюється розрахунок величини пайової участі. За несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі забудовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Втім, відповідачем не виконано зобов`язань за договором про пайову участь (лист-відповідь Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради від 18.10.2018 за № 10/13-700), у зв`язку з чим станом на 18.10.2018 сума його заборгованість перед позивачем становить 57 349, 73 грн., з яких: 54 178, 44 грн. - заборгованість зі сплати основного зобов`язання за договором пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра, пеня в розмірі 1 977,14 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 164,76 грн., інфляція в розмірі 1 029,39 грн. Правовідносини між учасниками в даній справі виникли із договору пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра, який укладений 04.09.2018 (відповідно до постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.09.2018). За ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено, що наявність між сторонами зобов`язань встановлена рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018, залишеним без змін постановою апеляційного Дніпропетровської області від 04.09.2018 (справа № 199/6255/17, провадження №2/199/390/18), письмовими вимогами щодо сплати коштів пайової участі відповідно до умов договору, направленими на адресу відповідача (а.с. 85-89, 71-84, 18-21). За ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); за ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Згідно частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Утім, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). За ст. 13 ЦПК України (ч. 1) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На переконання суду позивач виконав обов`язок доказування, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України. Оскільки іншого не доведено, суд погоджується із доводами позивача щодо порушення його прав з боку відповідача за укладеним договором, та дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530 ЦК України відступив від умов зобов`язання за договором в частині сплати коштів пайової участі на зазначених в цьому договорі умовах та в порядку, у зв`язку з чим він (тобто відповідач) прострочив виконання згідно ст. 612 цього Кодексу щодо сплати коштів позивачу. Отже, порушені права позивача підлягають захисту у зазначеній в цьому рішенні спосіб (ст. 16 ЦК України). Твердження відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, якими останній обґрунтовував свої вимоги щодо заперечень проти позову, судом не беруться до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, яким вже надана оцінка в рішенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2018, яке набрало законної сили 04.09.2018. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України: судові витрати відносяться на рахунок відповідача, який винний на користь позивача відшкодувати сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved