Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ФОП [PERSON] в якому, просять суд усунути перешкоди у володінні та розпоряджанні майном шляхом зобов`язання ФОП [PERSON] демонтувати віконну раму за адресою: [ADDRESS] , яка була встановлена згідно до специфікації замовлення №SP000842230 за договором від 22.05.2019 року. Відповідач ФОП [PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якій просить суд зобов`язати відповідачів демонтувати віконну раму за адресою: [ADDRESS] , яка була встановлена згідно до специфікації замовлення №SP000842230 за договором від 22.05.2019 року та повернути цю віконну раму. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовільнити. Зустрічний позов не визнають, надали письмовий відзив на зустрічну позовну заяву в якому, просять відмовити в його задоволенні. Додатково пояснили суду, що приблизно 12-13 червня 2019 року віконну раму в їхній квартирі їм встановлював [PERSON] , який є чоловіком ФОП [PERSON] . Вартість робіт з монтажу віконної рами входила в її вартість. Вони не погоджуються за власний рахунок здійснити демонтаж віконної рами, з тих підстав, що її встановлював чоловік відповідача та у вартість віконної рами входили роботи з її монтажу. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги за первісним позовом не визнає, надала письмовий відзив на первісну позовну заяву в якому просить в його задоволенні відмовити, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , підтвердив суду, що він дійсно є чоловіком відповідача у справі - ФОП [PERSON] . В 2019 році дійсно до магазину « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] звернувся [PERSON] , з метою замовити віконну раму та «зашити» балкон. Демонтаж старою конструкції [PERSON] робив сам. [PERSON] , особисто робив заміри віконної рами, а [PERSON] , сплатив за неї. На момент заміру на балконі були перегородки. Після того як була виготовлена віконна рама та її доставили до квартири позивачів, з`ясувалося що вони самостійно демонтували перегородки на балконі, що вплинуло на раніше зроблені свідком заміри. Монтаж віконної рами робив свідок разом зі своїм знайомим [PERSON] . Після монтажу [PERSON] віддав залишок коштів в суммі приблизно 1400 грн. Але це був залишок саме за віконну раму. Монтаж віконної рами був здійснений безкоштовно, оскільки в той час в магазині « [INFO] » була така акція, щоб привернути клієнтів. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.4\~ст.\~82\~Цивільного процесуального\~кодексу /далі\~ЦПК/\~України обставини, встановлені рішенням суду цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже,\~з рішення\~Першотравенського міського\~суд Дніпропетровської\~області від\~28\~листопада 2019\~року у\~цивільній справі\~№ 186/1354/19 за позовною заявою [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди, судом при розгляді цієї справи встановлено. 22 травня 2019 року між [PERSON] , та ФОП [PERSON] , було укладено договір на виготовлення та доставку віконної рами згідно до специфікації замовлення №SP000842230 від 22.05.2019 року. Вартість замовлення 7 676 гривень. На виконання умов вказаного договору, [PERSON] , сплатив ФОП [PERSON] , 6 200 гривень, залишок 1 476 гривень, що підтверджується копією товарного чеку від 22 травня 2019 року. Після отримання товару, [PERSON] , сплатив ФОП [PERSON] , залишок його вартості в розмірі 1 476 гривень. Після отримання віконної рами, [PERSON] , виявив, що вона є меншого розміру ніж він замовляв, на 30 см. У зв`язку з цим [PERSON] , звернувся до суду та вищезазначеним рішенням суду від 28.11.2019 року у справі № 186/1354/19 позовні вимоги [PERSON] до ФОП [PERSON] були задоволені частково. А саме, застосувавши ч. 1 ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), споживач має право вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, суд вирішив розірвати договір на виготовлення віконної рами від 22 травня 2019 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] та стягнути з неї на користь [PERSON] вартість замовлення за договором в розмірі 7 676 гривень. В задоволенні решти позовних вимог (моральної шкоди) - відмовити. 28.10.2020 року вищезазначене рішення суду від 28.11.2019 року у справі № 186/1354/19 набрало законної сили. Незважаючи на розірвання договору на виготовлення віконної рами від 22.05.2019 року та фактичне повернення грошей в сумі 7 676 гривень конфлікт між ФОП [PERSON] та [PERSON] , не вичерпався. Так, в подальшому після задоволення вимог [PERSON] , 21.01.21 року та 11.02.21 року ФОП [PERSON] , звернулась до [PERSON] , з письмовими вимогами про повернення їй раніше встановленої віконної рами /а.с.16-18/. Спір між сторонами зводиться до того, хто саме, або за чий рахунок, повинен зробити демонтаж віконної рами та доставку її на адресу магазину ФОП [PERSON] , / [ADDRESS] /. Свідок [PERSON] , підтвердив суду, що монтаж віконної рами здійснювався на замовлення позивача [PERSON] , безкоштовно, оскільки в той час в магазині « [INFO] » була така акція, щоб привернути клієнтів. Зазначені обставини зумовили звернення 10.03.21 року позивачів, які відповідно до Свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24.07.2003 року є власниками квартири в якій встановлена віконна рама до суду з первісним позовом у цій справі /а.с.11/. Та звернення 27.04.21 року ФОП [PERSON] , до суду з зустрічним позовом у цій справі. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. При вирішенні\~цієї справи\~судом враховується\~принцип «JURA\~NOVIT\~CURIA»\~(з\~лат.\~ «суд\~знає закони»)\~та Правовий\~висновок Великої\~Палати Верховного\~Суду викладений\~в Постанові\~від 04\~грудня 2019\~року у\~справі N\~917/1739/17 (аналогічну\~правову позицію\~викладено у\~постановах Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~12\~червня 2019\~року у\~справі №487/10128/14-ц;\~від 26\~червня 2019\~року у\~справі №587/430/16-ц\~та від 25\~червня 2019\~року у\~справі №924/1473/15).\~Постановах Верховного\~Суду від\~23\~жовтня 2019\~року у\~справі №761/6144/15-ц\~та від\~20\~січня 2020\~року у\~справі №916/556/19,\~згідно яких: «суди,\~з`ясувавши\~при розгляді\~справи,\~що сторона\~або інший\~учасник судового\~процесу на\~обґрунтування своїх\~вимог або\~заперечень послався\~не на\~ті норми\~права,\~що фактично\~регулюють спірні\~правовідносини,\~самостійно здійснює\~правильну правову\~кваліфікацію останніх\~та застосовує\~для прийняття\~рішення ті\~норми матеріального\~і процесуального\~права,\~предметом регулювання\~яких є\~відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Тобто саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту». Отже, з встановлених обставин, суд приходить до висновку, що правовідносини які склалися між сторонами регулюються ч.1 ст. 709 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ та ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 709 ЦК України продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Доставка товару продавцеві та його повернення покупцеві здійснюються продавцем або виготовлювачем, а в разі невиконання ними цього обов`язку або відсутності продавця чи виготовлювача в місцезнаходженні покупця повернення товару може бути здійснене покупцем за їхній рахунок. Частиною 5 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті). Аналогічні положення містяться в п. 29,38 «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами» затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007р., №104 /в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин/. Згідно яких\~продавець,\~виробник (підприємство,\~що задовольняє\~вимоги споживача)\~зобов`язані\~прийняти товар\~неналежної якості\~в споживача,\~видати йому\~документ,\~що підтверджує\~одержання товару,\~і задовольнити\~його вимогу.Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача) здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача). Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що відповідач ФОП [PERSON] , задовольняючи /на підставі рішення суду від 28.11.2019 року у справі № 186/1354/19/ вимоги споживача [PERSON] , встановлені ч.\~1\~ст.\~8 Закону\~України "Про\~захист прав\~споживачів"\~зобов`язана була прийняти\~товар неналежної\~якості /неякісну\~віконну раму/\~та враховуючи,\~що цей\~товар є\~великогабаритним,\~доставити його\~продавцю /тобто\~собі/,\~виробнику (підприємству,\~що задовольняє\~вимоги споживача)\~за власний\~рахунок.\~Чого під\~час виконання\~рішення суду від 28.11.2019 року у справі № 186/1354/19 зроблено не було. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що позивні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а в задоволені зустрічних позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved