Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач, з урахуванням наданих письмових пояснень від 02 червня 2020 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 18 вересня 2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 0623/45. Згідно п. 2.1. Договору, банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 32 000 гривень, а також сплатити проценти за користування кредитом не пізніше 17 вересня 2020 року у розмірі 56% річних. У відповідності до умов Договору банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 22 січня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 18 842 гривні 51 копійка, з яких 15 501 гривня 45 копійок - заборгованість за основним боргом; 2 629 гривень 00 копійок - проценти за користування кредитом; 635 гривень 03 копійки - пені; 59 гривень 71 копійка - 3% річних за несвоєчасне погашення боргу (ст. 625 ЦК); 17 гривень 32 копійки - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом від сплати яких відповідач ухиляється. З посиланням на ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач змушений звернутися до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку у зв`язку з неповерненням відповідачем чергової частини кредиту. Представник позивача, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, а згідно поданої заяви (а.с.7) просив розглянути справу за відсутності представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 94), в судове засідання не з`явився, відзив суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а ухвалою суду від 02 червня 2020 року постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. У зв`язку з тим, що відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження та копію позовної заяви 27 липня 2020 року, що підтверджується відомостями АТ «Укрпошта» про вручення поштового відправлення (а.с.92 зворот), відзиву та клопотання про продовження процесуальних строків суду не надав, тому суд ухвалив здійснювати розгляд справи без участі відповідача. Ухвалою суду від 18 серпня 2020 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18 вересня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», який на підставі постанови КМУ від 05 червня 2019 року №568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк», змінив тип Публічного акціонерного товариства на приватне та перейменувався в Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 0623/45 (а.с.25-33). Відповідно до п.п.2.2, 2.3 вказаного Договору кредит надається в загальному розмірі 32 000 гривень на строк 24 місяці з терміном остаточного повернення не пізніше 17 вересня 2020 року на споживчі цілі. Підпунктом 2.4.1 Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Зазначена процентна ставка є фіксованою. Відповідно до положень п.п. 3.3.1,3.3.2,3.3. всі платежі за договором здійснюються шляхом списання банком в договірному порядку коштів з поточного рахунку; повернення Кредиту та сплата процентів здійснюються позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим Договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення Кредиту, встановленого цим Договором; позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 1 333,33 гривень та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з жовтня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної Договором. Пунктом 9.1. Договору передбачено право Банку на вимогу про дострокове повернення Кредиту, а п. 8.1- 8.3 Договору передбачена відповідальність за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав грошові кошти відповідачу, що підтверджується наданою до позову Випискою по картковому рахунку з якого судом з`ясовано, що відповідач отримав кредитні кошти (а.с.10-24) та Довідкою про відкриті на ім`я відповідача рахунки в АТ «Ощадбанк» (а.с.83). Так, під час укладення договору відповідачу було відкрито рахунки для обліку основного кредиту, для обліку простроченого кредиту, для обліку нарахованих процентів, для обліку процентів та пені, а додані до позову доказі підтверджують рух коштів по вказаним рахункам (а.с.10-24). Відповідач, в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконує. Заборгованість на час розгляду справи судом не погашена та згідно наданого суду розрахунку (а.с.10-11) на станом на 22 січня 2020 року становить: 15 501 гривня 45 копійок - заборгованість за основним боргом; 2 629 гривень 00 копійок - проценти за користування кредитом; 635 гривень 03 копійки - пеня; 59 гривень 71 копійка - 3% річних за несвоєчасне погашення боргу (ст. 625 ЦК); 17 гривень 32 копійки - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, а всього 18 842 гривні 51 копійка. Судом встановлено, що правовідносини сторін регулюються положеннями ЦК України. Так, згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положенням ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п.2.4.1 п.2.4 укладеного між сторонами Договору про споживчий кредит № 0623/45, розмір процентної ставки складає 56 % річних за користування кредитними коштами (а.с.26). Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Таке право на дострокову вимогу про погашення заборгованості також закріплено і в п. 9.1. Договору (а.с.28). Тому позивач має право на дострокове звернення з вимогою про погашення кредиту. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом (кредитом), процентів за користування грошовими коштами, пені, 3% річних знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір отриманого та не повернутого вчасно кредиту підтверджено матеріалами справи, а розмір відсотків за користування кредитними коштами передбачений укладеним між сторонами Договором. Розмір нарахованих 3% річних та пені передбачені положеннями ЦК України, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, узв`язку з задоволенням позову судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved